prop · FW0323 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt förbundet förekommer det i viss, begränsad utsträckinng att parternaträffar överenskommelse om Indexklausul också vid ettårsavtal. 5 Tid för avlämnande av avfiyttningsmeddelande 5.1 Gällande rätt När tvist föreligger om förlängning av hyresavtalför bostadslägenhet åligger det hyresvärden enligt 49 § att skriftiigen meddelahyresgästen att denne, om han inte går med på att flytta, har att senast treveckor efter det han fått del av meddelandet hänskjuta tvisten tUl hyresnämnden.Om hyresvärden fullgjort vad som åligger honom men hyresgästen inte hänskjutertvisten till hyresnämnden inom den angivna tiden, förfaller rätten tillförlängning av hyresavtalet. Är förlängningsfrågan mte avgjord, när hyrestidengår ut, har hyresgästen enligt 50 § rätt att bo kvar i lägenheten tUls fråganär slutiigt avgjord. För den tid som hyresgästen sålunda bor kvar I lägenhetenskall de dittills gällande hyresvUlkoren tUlämpas i avvaktan på att hyresvillkorenför bestäms. Ilagen anges inte någon tid inom vilken avflyttnlngsmeddelande skall 1973: 23 63 lämnas.Ett skäl är att det främst är hyresvärden som har anledning att påskyndabesittningsskyddsproceduren. Om hyresgästen önskar få tvisten avgjord snabbt,står det honom fritt att vända sig tUl hyresnämnden. Han behöver således intevänta på avflyttningsmeddelandet. Om hyresgästens talan om förlängning avhyresavtalet bifalls, skall vUlkoren för den fortsatta förhymingen enligt 51 §fastställas med tUl-lämpnlng av 48 §. Skall hyresgästen utge högre hyra förförfluten tid än som skolat utgå förut, är hyresrätten enligt 53 § inteförverkad på grund av dröjsmål med betalning av det överskjutande beloppet, ombetalningen sker inom en månad från den dag då den högre hyran faststäU-des.Beträffande undantag från bestämmelsen hänvisas till lagtexten. För jordbruks- och bostadsarrende återfinnsmotsvarande bestämmelser I 9 kap. 1012 §§ och 10 kap. 6 § JB. I promemorian anförs att den nuvarande ordningenmedför att vissa förlängningstvister, där avflyttningsmeddelandet lämnatsmycket sent hänskjuts tUl hyresnämnden först efter hyrestidens utgång. Iavvaktan på att tvisten avgörs bor hyresgästen kvar i lägenheten, varvid dedittills gällande hyresvillkoren tillämpas. Det kan då Inträffa att hyresgästenblir skyldig att för förfluten tid utge högre hyra än han haft att betalaförut. Detta kan inträffa både när avtalet förlängs och när hyresgästens talaninte vkmer bifall. Vad hyresgästen har att utge för förfluten tid kan enligtpromemorian uppgå tUl betydande belopp. Enligt promemorian är den nuvarande ordningen intetUlfredsställande. Dels kan som nämnts hyresgästen bli skyldig att betalahyreshöjning retroaktivt, dels torde, förflutit efterhyrestidens slut, tvekan kunna uppstå huravida uppsägningen alltjämt kan görasgällande. Det är enligt promemorian inte rimligt att hyresgästen under långtid kan hållas i ovisshet om innebörden av en uppsägning. I promemorian diskuteras härefter lämpligheten avatt införa en bestämmelse enligt vilken hyresvärden skall vara skyldig attavlämna avflyttnlngsmeddelande före hyrestidens utgång eller inom viss tiddärefter vid äventyr att uppsägningen eljest förfaller. Tanken på att Införaen sådan bestämmelse avvisas emellertid. En tänkbar lösning är enligt promemorian attföreskriva att hyresvUlkor, som innebär skyldighet för hyresgästen att utgehögre hyra än förat, inte får fastställas att utgå för tid. Innan hyresgästenfått del av avfljrttnlngsmeddelandet. En sådan föreskrift skulle skydda hyresgästenmot retroaktiva hyreskrav som föranleds av dröjsmål från hyresvärdens sidasamtidigt som hyresvärden skulle få ett starkare intresse än f. n. av attsnabbt inleda besittningsskyddsproceduren. En bestämmelse med det innehåU somangetts bör enligt promemorian förses med undantag 1973: 23 64 för det fall att hyresvärden inte lyckats delgehyresgästen avflyttningsmeddelandet eller dröjsmålet beror på attförhandlingar pågår mellan parterna. Vidare bör det stå partema fritt attträffa överenskommelse i saken. I promemorian föreslås sålunda attvillkor som innebär att hyresgästen skaU utge högre hyra än förut skall fåfastställas att gälla för tid, innan hyresgästen fått del avavfiyttningsmeddelande, endast om hyresgästen samtyckt till det eller särskUdaskäl föreligger. Bestämmelsen bör enUgt promemorian lämpligen kunna tas in I51 § första stycket. I promemorian diskuterasavslutningsvis den förordade ordningen i belysning av förslaget om rätt förbostadshyresgäst att säga upp avtalet för villkorsändring. Övervägandena idenna del utmynnar i slutsatsen att det Inte kan anses påkallat att uppställaförbud mot att hyra sätts ned för tid, innan hyresgästen har hänskjutit tvistentiU . Den i promemorian förordadelösningen av frågan, hur tiden mellan uppsägning och hyresvärdens avlämnande avavflyttnlngsmeddelande skall kunna nedbringas, tillstyrks eUer lämnas utanerinran av flertalet remissinstanser. Bland de remissinstanser som uttryckligentillstyrker principlösningen kan nämnas , hyresnämndernaför , för och för län.Näringslivets byggnadsdelegation. , ochHyresgästernas riksförbund anser i likhet med promemorian att den nuvarandeordningen inte är tillfredsställande men förordar att frågan löses genom attviss tid bestäms inom vilken hyresvärden skall lämna avflyttningsmeddelandet.Gentemot den lösning som förespråkas i promemorian invänder Hyresgästernas riksförbundbl. a., att förslaget visserligen i många fall kan förhindra att hyresgästenådrar sig en större hyresskuld men inte undanröjer risken för att hyresgästenunder kan få sväva i ovisshet om innebörden och verkan av enuppsägning, något som promemorian själv vill beteckna som otUlfredsstäUande,Enligt hyresrådet och riksförbundet bör verkan av att tiden för avflyttnlngsmeddelande förslagsvis efter avtalstidens utgång inte iakttas vara attavtalet förlängs på oförändrade villkor. Tingsrätten, som uttalar att tidenlämpUgen kan bestämmas till en månad, anser i överensstämmelse med promemorianatt den sålunda föreslagna rättsverkan av hyresvärdens passivitet intelämpligen bör komma i fråga. Innebörden av tingsrättens förslag synes vara, atthyresvärden, när tiden för avlämnande av avflyttnlngsmeddelande har gått tiUända utan att sådant meddelande 1973: 23 65 avlämnats, skall åläggas att lämna hyresgästen meddelandeom att denne har att hänskjuta villkorsfrågan tUl nämndensprövning, om han Inte godtar de vUlkor som hyresvärden har ställt upp. anlägger liknandesynpunkter pä frågan som t. ex. hyresrådet. Emellertid framhåller hovrättenatt en bestämmelse om inom vilken avflyttnlngsmeddelande skall lämnaslämpligen bör anknytas endast tUl av hyresvärden verkställd uppsägning. fastighetsägareförbundframför som sin uppfattning att det med hänsyn tUl de mtlner somfastighetsägarna utarbetat endast är i enstaka undantagsfall som retroaktivahöjningar kan förekomma på grund av sent lämnade avflyttningsmeddelanden ochvill av detta skäl ifrågasätta om den föreslagna lagändringen bör företas.Förbundet uttalar vidare att förslaget inte heller skingrar den tveksamhet somkan råda i frågan om hur efter uppsägning ett avflyttnlngsmeddelandemed laga verkan kan lämnas. Flera remissmyndigheter har i sittyttrande berört frågan om från vilken tidpunkt hyreshöjning skaU få gälla idet faUet att hyresgästen har hänskjutit tvisten till hyresnämndens prövning,innan avfiyttningsmeddelande har lämnats. Enligt hyresnämnden för Stockholmslän kan det då anses föreligga särskUda skäl att fastställa den högre hyranfrån den nya hyresperiodens början eUer, om hyresgästen har hänskjutit tvistensenare, för hänskjutandet. Detsamma anser hyresnämnden för län och för . Svenska kommunalarbetareförbundetuttalar, att det enligt förbundets mening inte bör medges några undantag frånden i promemorian föreslagna huvudregeln. 6 Besittningsskyddet beträffande tjänstebostäder m. m. I 46 § första stycket 7 och 8 finnsbestämmelser om besittningsskyddsbrytande grander, när upplåtelse av bostadhar skett i anslutning till arbetsanställning genom s. k. kopplat avtal.Karakteristiskt för sådana upplåtelser är att upplåtelsen enUgt särskUtförbehåll 1 avtalet upphör, när anställningen upphör. Hyreslagen skiljer i dettasammanhang meUan två kategorier av bostadsupplåtelser. Den första kategorin,som behandlas i punkt 7, karakteriseras av att bostaden typiskt sett är avsådan beskaffenhet att den oundgängligen måste bebos av den anställde för attdenne skall kunna fullgöra sina arbetsuppgifter på rätt sätt. I dessa fall äravflyttningsför-behället absolut I den meningen att hyresgästen är obetingatskyldig att flytta, om anstäUningen upphör. TiU denna kategori hänförs tre speciellagrapper av lägenheter, nämUgen lägenheter beträffande vilka hy- Prop.1973: 23 66 resförhållandetberor av (1) sådan anställning i statlig eller verksanUiet som ärförenad med bostadstvång, (2) anstäUning inom lant-braket och (3) anställningför skötsel och tillsyn av fastighet. I dessa fall gäller avflyttningsklausulenalldeles oberoende av om det i det enskilda fallet är nödvändigt attlägenheten bebos av den enskilde för arbetsuppgiftemas rätta fullgörande.Härutöver avser punkten 7 också fall då hyresförhållandet beror av annananställning som är av sådan art att det är nödvändigt för arbetsgivaren attförfoga över lägenheten för upplåtelse åt anställningens innehavare. I dettafall måste dock styrkas i det enskUda fallet att anställningen har dennasärskilda beskaffenhet. Till punkt 8 hänförs övriga fall dåhyresförhåUandet beror av anställning. Denna kategori brukar benämnaspersonalhyresbostäder till skillnad från tjänstebostäderna. Inte hellerbeträffande denna kategori av lägeiUieter är avflyttningsklausulen utan verkan.En avvägning skall emellertid ske mellan arbetsgivarens intresse av att kunnadisponera lägenheten för annan anställd, när arbetsanställningen upphör, å ena,och hyresgästens/arbetstagarens behov av trygghet i besittning av sitt hem, åandra sidan. Lagen bygger på tanken att större hänsyn bör tas till hyresgästensanspråk på att få ho kvar fastän anställningen upphört, om hyresförhållandetvarat . Har hyresförhållandet varat i mera än , har hyresgästensålunda ett väsentligt starkare besittningsskydd än . Beträffandede närmare förutsättningarna för att besittningsskyddet skall brytas i de olikafallen hänvisas till lagtexten. Enligt 68 § kan kollektivavtal under vissaföratsättningar träffas om avvikelse frän bl. a. de bestämmelser för vUka harredogjorts. I promemorian anförs, att hyreslagen gerarbetsgivare, som upplåter bostad med avflyttningsförbehåll åt den som äranställd inom lantbraket eller för skötsel och tillsyn av fastighet, en mycketstark ställning. Enligt promemorian finns det uppenbarligen också ibland ettsådant samband mellan anställningen och upplåtelsen av bostaden att arbetsgivarenbör ha en stark position. I promemorian anförs, att det emellertid bör finnasutrymme för en avvägning mellan arbetsgivarens intresse av att kunna upplåtalägenheten åt annan när anställningen upphört och arbetstagarens intresse avatt få bo kvar i lägenheten. De gällande bestämmelserna anses i promemoriansåledes på denna punkt ha fått en alltför kategorisk utformning. Vad först angår bostad åt fastighetsskötare ochliknande anställda bör enligt promemorian utgångspunkten vara att hyresvärdeninte äger upplösa hyresförhållandet under åberopande av avflyttningsklausulenom inte han har ett sakligt skäl att få disponera över lägenheten. Prop.1973: 23 67 hyresvärdeninte behöver lägenheten för annan som är anställd eller som skall anstäUas somfastighetsskötare, bör, sägs det, intresseawäg-ningen normalt utfalla tiUhyresgästens förmån. En sådan situation kan enligt promemorian föreliggaexempelvis om hyresvärden kan ställa annan bostad till förfogande för den somskall anställas eller om den aktuella lägenheten inte längre skall användas somfastighetsskötar-bostad. Underhänvisning tUl vad som har anförts föreslås i promemorian att bestämmelserna omhyresförhållande som beror av anställning för skötsel och tillsyn av fastighetutmönstras frän 46 § första stycket 7. I den män sådana särskildaomständigheter föreligger att det är nödvändigt för arbetsgivaren att förfogaöver lägenheten för upplåtelse åt anställningens innehavare, blir hyresgästenenligt senare ledet i lagrummet skyldig att flytta, om anställningen upphör.Enligt promemorian får bestämmelserna i 46 § första stycket 8 ompersonalhyresbostäder, där hyresförhållandet inte överstiger , ansesinnebära en lämplig avvägning av de intressen som står mot varandra, när detgäller fas-tighetsskötarbostäder. Däremot anses det föra för långt att låta densärskilda regeln beträffande hyresförhållande som varat omfattadetta slag av bostäder. Ilagtekniskt hänseende föreslås i promemorian att de fastighetsskö-tarbostäder,som inte faller in under punkt 7, får omfattas av en ny punkt 8 medbestämmelser motsvarande dem som gäUer för personalhyresbostäder därhyresförhåUandet inte varat längre än och att de nuvarande punkterna 8och 9 i stället får betecknas 9 respektive 10. Vadhärefter angår bostäder som upplåtits åt anställda inom lantbruket anförs ipromemorian att det på landsbygden ofta saknas en hyresmarknad som gör detmöjligt för lantbrukarna att anställa personal utan att tiUhandahåUabostad. Arbetskraftsbehovet minskar emellertid kontinuerligt, vilket harmedfört att det på vissa håll finns en lägenhetsreserv. Bilismen gör vidarearbetskraften mindre beroende av avstånd . Enligt promemorian tordedet därför också inom lantbruket finnas fall, där arbetsgivarens intresse avatt förfoga över lägenheten för upplåtelse åt annan anställd inte är sä starktatt hyresgästen under alla omständigheter bör få vika. I allt väsentligt syneshär samma betraktelsesätt kunna anläggas som I fråga om hyresförhållande somberor av anställning för skötsel och tUlsyn av fastighet. I promemorianuttalas, att den lösning som förordats beträffande fastig-hetsskötarbostädernasynes innebära en lämplig ordning också såvitt avser upplåtelser av bostäderför anstäUda inom lantbruket. Ipromemorian tas vidare upp vissa andra frågor rörande besittningsskyddet inombostadssektom, nämligen besittningsskyddet beträffande lägenheter i en- ochtvåfamiljshus och bostadsrättslägenheter samt be- Prop.1973: 23 68 stämmelsema om avstående från besittningsskydd. promemorianav dessa frågor utmynnar i slutsatsen att någon lagänd ring inte är påkallad. Det alldeles övervägande antalet remissinstansertUlstyrker eller lämnar utan erinran det i promemorian framställda förslagetom besittningsskydd beträffande tjänstebostäder. Bland tUlstyrkanderemissinstanser kan näranas , hyresnämnderna för Stockholmslän, för och för . ,, och . Detsenare vill dock att besittningsskyddet beträffande fastighetsskötarbostädernautformas helt i överensstämmelse med vad som gäller i fråga ompersonalhyresbostäder. Sveriees fostityhetsÖPorpAnrhurd kn inte finna alt r)etförelifer skäl tillden föreslagna lagändringen. Av samma mening är Näringslivetsbyggnadsdelegation och . Förslaget avstyrks av och, såvittangår bostäder åt anställda inom lantbruket. , i vars yttrande LRF instämmer. a. att detföreligger den sakliga skillnaden mellan gällande rätt och promemorieförslagetatt arbetsgivaren/ hyresvärden enligt förslaget måste kunna visa att det ärnödvändigt för honom att den anstäUde bebor lägenheten för att 46 § förstastycket 7 skall bli tUlämplig. betonar i sittyttrande över promemorian att den ändring av besittningsskyddet som föreslåsbeträffande bostäder åt lantbruksanställda i vissa fall kan få ej önskvärdaföljdverkningar. Ofta är, framhåller förbundet, den bostadsreserv som har uppkommittill följd av att antalet anställda minskats av mindre god beskaffenhet.Införs besittningsskydd, kan det leda till att arbetsgivaren hindras från atttUlhandahälla de bästa bostäderna åt sma anställda, vilket kan inverka menligtpå rekryteringen. Om besittningsskyddet skall utsträckas, bör det enligtförbundets mening inte vara bundet till just den bostad som den förutvarandearbetstagaren innehar utan i stäUet till den för gården eventuellt befintligabostadsreserven. Helt allmänt bör gälla att en nyanställds rätt tilltjänstebostad bör väga tyngre än kvarboenderätten för den som har lämnat sin anställning. ger uttryckför liknande tankegångar. Föreningen framhåller därutöver att det är viktigtför arbetsgivaren särskUt när fråga är om djurskötsel att kunnaförfoga över bostaden för den nyanställde. Den föreslagna ordningen medför attden som slutat sin anställning kan fördröja avflyttningen Prop.1973: 23 69 genom att hänskjuta förlängningsfrågan tUl hyresnämnden.Med nuvarande ordning får den som byter anställning inom lantbruket bostad påden nya gården. Byter han yrke är det enligt förenmgens mening uppenbart atthan på grund av skäl som anförts i promemorian till stöd för lagändringen,nämligen att bUismen gjort honom mindre beroende av avstånd mellan bostadenoch arbetsplatsen vill bo kvar och fortsättningsvis utnyttja detförhållandevis låga hyresläge som råder inom lantbruket. Som nämnts anslutersig LRF till föreningens uttalanden. ,Näringslivets byggnadsdelegation och uttalar attden lagtext som föreslås i promemorian inte helt stämmer överens medmotivuttalandena. Enligt dessa är det i föreliggande fall hyresvärdens behov avlägenheten till efterträdare som skall vara avgörande för om besittningsskyddskall föreligga eller inte. Det i den föreslagna lagtexten använda uttrycket"ej obilligt mot hyresgästen" måste språkligt sett syfta i förstahand på hyresgästens situation. En omformulering av lagtexten är därför påkallad,om reformen genomförs. Näringslivets byggnadsdelegationoch efterlyser i sitt gemensamt angivna yttrandemotivuttalanden av innehåll att överenskommelse om avstående frånbesittningsskydd skall godkännas, då fråga är om tjänstebostad som skäligenkan antas komma att också behövas som bostad åt fastighetsskötareeller anställd inom lantbruket. Några remissinstanser Stockholmstingsrätt, hyresnämnden för och riktar kritik mot den i promemorian förordade lagtekniska lösningen. EnUgtnämnda remissinstanser bör den nuvarande punktindelningen i 46 § förstastycket behällas. 7 kompetens m, m. I tvister som enUgt 69 § prövas avhyresnämnd uppkommer inte sällan frågor, som nämnden inte anses behörig attavgöra med för parterna bindande verkan men som är av omedelbar betydelse förden tvist som nämnden har att pröva. Sådana prejudiciella frågor i förarbetenatill hyresreform kallade preliminärfrågor förekommer främst iförlängningstvister. Som exempel pä sådan preliminärfråga kan anföras frågan omgiltigt hyresavtal över huvud taget föreligger, om hyresavtalet är sådant attdet är förenat med förlängningsrätt och om lägenheten är bostadslägenhet ellerlokal. Prop.1973: 23 70 depreliminärfråga är om uppsägning har skett i laga form, i rätt tid eller tillrätt tidpunkt. Hyreslagens innebörd torde vara att sådanapreliminärfrågor skall avgöras av domstol i vanlig processuell ordning (prop.1968: 171 s. 22). Frågor av detta slag kan också komma under överexekutorsbedömning i samband med prövning av yrkande om avhysning. Är en preliminärfråga,vars avgörande är av betydelse för en vid hyresnämnden anhängig tvist, ocksåtvistig mellan parterna, torde hyresnämndens bifall till ettförlängningsyrkande således inte Innebära, även om beslutet lämnas oklandrat,ett slutgiltigt avgörande av frågan om hyresgästens rätt att sitta kvar ilägenheten. Riktigheten av denna uppfattning är dock omdiskuterad. I de fall då hyresvärdens invändningar mothyresgästens yrkande om förlängning av hyresavtalet hänför sig såväl tiU enpreliminärfråga av angivet slag som till själva förlängningsfrågan har detansetts böra bero av omständigheterna i det särskUda fallet huruvida ettslutligt avgörande av preliminärfrägan lämpligen bör avvaktas, innan hyresnämndenprövar förlängningsfrågan, eller om prövningen bör äga rum utan hinder av attpreliminärfrågan inte avgjorts slutligt. Samma är förhållandet när hyresgästensinvändning mot hyresvärdens talan i första hand hänför sig till enpreliminärfråga, exempelvis att laga uppsägning inte har skett. Vad som har anförts om hyresnämnd harmotsvarande tillämpning på arrendenämnd, I promemorian anförs att det inte är vanligt atthyresnämnden i en förlängningstvist där preliminärfråga är tvistig förklararförlängningsfrågan vilande, eftersom parterna i allmänhet ställer sigavvisande till tanken att föra saken till domstol. På gmnd härav och då detdessutom inte sällan förekommer förlängningstvister som inrymmer fleratvistiga preliminärfrågor, kommer i viss utsträckning hyresnämndens avgörande iförlängningsfrågan ofta att bygga på antaganden i olika frågor som nämnden inteingått i någon saklig bedömning av. Enligt promemorian kompliceras problemetytterligare av att det råder oklarhet om vilka frågor som är att betrakta sompreliminärfrågor. Olika uppfattningar har kommit till uttryck i praxis. Enligtpromemorian är den nuvarande ordningen för preliminärfrågornas behandling intetillfredsställande. Vägande skäl, heter det vidare i promemorian, talarför att hyresnämnd bör ges behörighet att pröva preliminärfrägor, vilkasavgörande är av betydelse för prövningen av en tUl nämnden hänskjuten tvist. Enligtpromemorian är det inte nödvändigt att närmare ange vilka frågor av detta slagsom bör falla under nämndens vidgade kompetens. Prop, 1973: 23 71 bestämmelsei ämnet bör enligt promemorian kunna ges det innehållet att hyresnämnd isamband med avgörande av tvistefråga som beror på nämndens prövning får upptagaäven annan tvistig fråga som rör hyresförhållandet och är av omedelbarbetydelse för förstnämnda frågas avgörande. Innebörden av den föreslagna ordningen förpreliminärfrägornas behandling anges I promemorian vara att hyresnämnden skallingå i saklig prövning av sådan preliminärfråga som faller inom nämndens kompetensområde.I enlighet härmed skall nämnden inte avvisa hyresgästens förlängningstalan, omnämnden exempelvis finner att giltigt hyresavtal inte föreligger eller att denupplåtna lägenheten utgör del av upp-lätarens egen bostad eller att intebesittningsskyddat korttidsavtal föreligger. I dessa fall skall nämnden istället, med hänvisning till sin bedömning i preliminärfrågan, ogUlahyresgästens talan och meddela klanderhänvisning mot beslutet. I promemorianframhålls att den föreslagna lösningen inte innebär att parterna berövasmöjligheten att föra talan vid domstol. Det kan ske antingen, liksom , genomsärskUd talan, i vilket fall hyresnämnden bör förklara den till nämndenhän-skjutna tvisten vUande, eller genom mot hyresnämndens beslut. I överensstämmelse med vad som har anförts har idet förslag till ny lag om arrendenämnder och hyresnämnder som läggs fram i promemoriantagits in en bestämmelse av innebörd att i sådan tvist som arrendenämnd ellerhyresnämnd avgör får nämnden till prövning upptaga även annan tvistig frågasom rör arrende-, hyres- eller bostadsrätts-_ förhållande och är av omedelbarbetydelse för avgörandet av förstnämnda tvist. I promemorian framhålls att ett genomförande avförslaget beträffande preliminärfrågornas behandling innebär att påhyresnämnderna läggs uppgiften att med bindande verkan för partema avgöraviktiga rättsfrågor, som varit förbehållna domstols prövning. Dessafrågor kan ibland vara sådana att utredning i form av muntlig bevisningbehöver kunna upptas. Att hyresnämnd f. n. saknar denna möjlighet har anförtssom ett skäl mot en utvidgning av hyresnämndens kompetens i enlighet med vadsom har föreslagits. Det bör enligt promemorian i detta sammanhanguppmärksammas att den föreslagna ordningen medför att preliminärfrågor somprövats av hyresnämnd kan komma under domstols bedömande endast i samband medatt nämndens beslut klandras. Preliminärfrågornas fortsatta behandling kommeralltså att följa de regler som gäller för mot hyresnämnds beslut ochfullföljd av talan mot dom i klandermål.