prop · FW0323 · 1973-12-31 00:00:00 — Också jag anser att nackdelarna med den nuvarandeordningen är så påtagliga att de ifrägakomna bestämmelserna bör ändras. Den lösning som föreslås i promemorian innebär bl.a. att tiden för eller besvär eller ansökan om återupptagande blirenhetlig och sätts , räknat för beslutets meddelande,och att avskrift av beslutet med fullföljdshänvisning skickas med posten tillparten i vanligt brev. Remissinstansema godtar aUmänt den i promemorianföreslagna lösningen. Även jag biträder förslaget i denna del. I promemorian föreslås vidare att, om beslutet intemeddelas genast, underrättelse om tiden för beslutets meddelande skall lämnasvid för-handUngen. Vidare skall enligt förslaget nämnden senast dagen efterförhandlingen sända underrättelse om tiden för beslutets meddelande till partsom ej kommit tiUstädes. Enligt promemorian bör detta gälla både när beslutetmeddelas vid förhandlingen och när det skall ges senare dag. Beslutet börvidare, om det meddelas vid förhandling, tillställas part genom nämndensförsorg . Åtskilliga remissinstanser bl. a. hovrättoch flera hyresnämnder ställer sig avvisande till den föreslagnaunderrättelseskyldigheten och anser att den bör kunna avvaras. a. och framhåller i sinaremissvar att beslut, som meddelas vid förhandling, bör sändas till part redaninom . anser att underrättelseskyldigheten kanslopas om beslutet sänds till utebliven part efter meddelandet. För egen del vill jag till en början konstatera,att frågan huruvida den föreslagna underrättelseskyldigheten bör införas ellerej hänger samman med frågan inom vUken tid hyresnämndens beslut skall tillställaspart. I den mån beslutet sänds till parten relativt omgående efterförhandlingen minskas självfallet behovet av särskild underrättelse tillparterna. Den givna utgångspunkten bör enligt min mening vara, att part som haruteblivit från förhandling får besked om när beslut kommeratt meddelas. Det kan dock hävdas, att part, som i vederbörlig ordning fåttkaUelse till förhandlingen men uteblivit, bör vara verksam för att ta reda påvad som förekommit vid denna. AUmänt gäUer dessutom att det är angeläget attminska hyresnämndskansliernas expeditionsskyldighet. Underrättelseskyldighetenfår därför enligt min bedömning anses påkallad bara om den tid inom vilket be- slutetändå skall tillställas part inte kan sättas förhållandevis kort. Härvidlag börtill en början observeras att beslut av hyresnämnd mycket ofta meddelas redanvid förhandlingen. Enligt min mening bör detta ske även i fortsättningen. Omden tid inom vUken beslut, som meddelats vid förhandling, skall sändas tillpart sätts alltför kort, föreligger det enligt min uppfattning risk för attbenägenheten att meddela beslut redan vid förhandlingen minskar. En sådanutveckling är inte önskvärd. Å andra sidan måste parten erhålla beslutet i sågod tid att han, om beslutet gått honom emot, får tillräckligt rådrum för attavgöra om han skall överklaga beslutet eller ej. Detta förutsätter självfalletatt parten får del av beslutet . Vid övervägande av här motståendeintressen anser jag mig böra förorda att beslut, som meddelas vid förhandling,sänds tUl part . I övriga fall, dvs. när beslutet intemeddelas vid förhandling, bör det som föreslås i promemorian sändas tillparterna som det meddelas. Sättes sålunda expeditionstiden , bör enligt min mening skyldigheten för hyresnämnden att särskiltunderrätta ej tillstädeskommen part om när beslutet kommer att meddelas kunnaslopas. Givetvis skall i enlighet med förslaget underrättelse om tiden förbeslutets meddelande lämnas vid förhandlingen. Enligt en remissinstans hyresnämnden förStockholms län förtjänar det övervägas om inte systemet medkungörelsedelgivning av beslut bör behållas vid sidan av den föreslagnaordningen i s. k. massmål enligt hyresregleringslagen. För egen del finner jaginte någon särreglering för de nu åsyftade fallen påkallad. Den föreslagnalösningen torde med nuvarande kopieringsmetoder inte innebära nämnvärtmerarbete eller kostnader än kungörelsedelgivning av beslutet. Dessutom vinnerman fördelen av att få ett enhetligt förfarande för expediering av hyresnämndsbeslut. Införs sålunda i enlighet med förslaget ettenhetligt system i fråga om klander- och besvärstider samt sättet förmeddelande av hyresnämndsbeslut, medför detta, förutom ändringar i hyreslagen,ändringar i hyresregleringslagen, nämdlagen, lagen om tvångsförvaltning avbostadsfastighet och bostadsrättslagen. Motsvarande ordning för beräkning avklander- och besvärstid m. m. bör införas ifråga om arrende. Detta föranlederändringar i 8 kap. JB och i lagen om fiskearrenden. 13.10Särskilt vederlag vid upplåtelse eUer överlåtelse av hyresrätt m. m. I hyresregleringslagen finns bestämmelser som iprincip förbjuder hyresvärden att ta ut högre hyra för hyresreglerad lägenhetän den bashyra som är bestämd för lägenheten och hyresgästen att ta betalt föratt han överlåter sin lägenhet till annan. Vidare är det enligt samma lag förbjudeti andra fall än vid yrkesmässig bostadsförmedUng att ta betalt Prop.1973: 23 144 föranvisning på bostadslägenhet. Den som överträder nu angivna bestämmelser kanstraffas med böter eUer fängelse i högst . För ej hyresreglerade lägenheter finns mgastraffbestämmelser som motsvarar hyresregleringslagens regler. Däremot finnsvissa rent clvU-rättsliga bestämmelser I 65 § hyreslagen rörande otillbörligtvederlag för upplåtelse eller överlåtelse av hyresrätten tUl sådan lägenhet.ViUkor om särskUt vederlag i nu angivna fall är enligt bestämmelsen ogUtig, omdet har kommit tUl genom utnyttjande av annans trångmål i följd av det allmännaläget på bostadsmarknaden. Vad som har uppburits på grund av villkoret skallåterbäras. Bestämmelsen gäller endast i bristort. I promemorian erinras om att åtskilUgabostadslägenheter har undantagits från hyresregleringen genom dels denkategorimässiga, dels den regionala avvecklingen. Enligt promemorian bör denuvarande bestämmelsema i hyresregleringslagen om vederlag vid upplåtelse,överlåtelse eller anvisning av bostadslägenhet ges motsvarighet även utanförnämnda lag. Sålunda föreslås att 65 § hyreslagen för där avsedda fall kompletterasmed en bestämmelse om straff för hyresocker och att bestämmelserna iparagrafen görs tUlämpliga även utanför bristort. För att undvika konkurrensmellan olika regelsystem föreslås vidare att 65 § hyreslagen i vad den avserupplåtelse av bostadslägenhet inte skall vara tiUämpUg, om hyresregleringslagengäller för avtalet. Enligt promemorieförslaget bör vidare bestämmelsema omanvisning av bostadslägenhet flyttas från hyresregleringslagen till en ny lagmed särskUda bestämmelser för vissa orter. Jag delar den i promemorian framförda uppfattningenatt de nuvarande bestämmelserna utanför hyresreglerlngslagen inte utgör etttUlräckligt hinder mot otillbörliga förfaranden beträffande vederlag vidupplåtelse, överlåtelse eller anvisning av bostadslägenhet. Den lösning somföreslås i promemorian innebär tiU en början att straffbestämmelserna ihyresregleringslagen rörande vederlag vid upplåtelse, överlåtelse och anvisningav bostadslägenhet ges en motsvarighet också utanför hyresregleringslagenstUlämpningsområde. I denna del har promemorieförslaget i allmänhet godtagitsav remissinstansema. Även jag biträder förslaget. För att ett förfarande som avses med den föreslagnastraffbestämmelsen skaU medföra straff krävs enligt promemorieförslaget attgärningsmannen har utnyttjat annans trångmål i följd av det allmänna läget påbostadsmarknaden. Flera remissinstanser, bland dem RÅ, vänder sig mot atttrångmål i förslagets mening skall krävas för straffbarhet och menar att denföreslagna bestämmelsen inte skulle ge något effektivt skydd mot otillbörUgaförfaranden. För egen del biträder jag den uppfattaing somsålunda har framkommit under remissbehandlingen. Den principiellautgångspunkten vid ställningstagandet till denna fråga bör enligt min meningvara att även Prop.1973: 23 145 påen fri hyresmarknad det inte skall vara tUlåtet utanför den ram somhyreslagens bruksvärdesregler uppställer att bereda sig av att annanbehöver eUer av annan anledning önskar överta viss lägenhet. Det får ansestveksamt om den i promemorian föreslagna straffbestämmelsen blir tillämplig iett faU då hyresgästen har betalat särskild ersättning för att få hyresrättentiU viss lägenhet exempelvis därför att han av personliga skäl vUl bo på vissort eller i viss stadsdel. Detta gäller också fall där särskild ersättningbetalas för hyresrätten till bostadslägenhet med speciellt låg hyra. Medden grundinställning som jag har I frågan anser jag att den hyresvärd ellerhyresgäst som betingar sig särskUd ersätming för hyresrätten i fall liknandedem som angetts skaU kunna dömas tUl straff för sin åtgärd. Detta uppnås, omtrångmålsrekvisitet får utgå. Å andra sidan leder detta tUl att vissa frånalhnän synpunkt ganska harmlösa förfaranden kommer att omfattas avstraffbestämmelsen. Därför bör till bestämmelsen fogas en åtalsregel avinnehåll att gärning som avses med straffbestämmelsen får åtalas av åklagarebara om det finnes påkallat från allmän synpunkt. Riktmärket vidåtalsprövningen bör enligt min mening vara att samhället skaU ingripa motförfaranden som framstår som klandervärda och otUlbörliga för den allmännarättsuppfattningen. Till den närmare innebörden av straffbestämmelsenåterkommer jag i det följande. Eftersomnågot krav pä att gärningsmannen skaU ha utnyttjat annans trångmål inte böruppställas för att hans förfarande skall vara straffbart, bör den i promemorianföreslagna brottsbeteckningen hyresocker inte användas. Enligt min meningbehövs uite någon särskUd beteckning för förfaranden som avses i den föreslagnabestämmelsen. Somföreslås I promemorian bör till straffbestämmelsen fogas en regel av innebördatt villkor av det slag som straffbestämmelsen avser är ogiltiga och att densom har uppställt vUlkoret är skyldig att återbära vad han har tagit emot.Motsvarigheten tUl denna bestämmelse finns i gällande rätt i 65 §. Både enligtgällande rätt och enligt promemorieförslaget fömtsätts för att de angivnacivilrättsllga rättsverkningarna skall Inträda att den som har ställt uppvUlkoret utnyttjat annans trångmål. Dessutom krävs enligt gällande rätt attlägenheten är belägen I bristort. Den begränsningen av de civllrättsligareglemas tiUämpningsområde som ligger i trångmålsrekvisitet bör inte behållas.Enligt min mening bör inte heller någon annan liknande begränsning göras.UppstäUer någon vUlkor om särskilt vederlag för upplåtelse av bostadslägenhetereller överlåtelse av hyresrätten tUl sådan lägenhet, bör vUlkoret således Ialla situationer vara ogUtigt och återbäringsskyldighet föreligga. GivetvisskaU detta gäUa även om allmän åklagare inte finner skäl att väcka åtal förgämingen. Beträffande den närmare innebörden av debestämmelser som diskuteras här får jag anföra följande. 10 1973.1 saml. Prop.1973: 23 146 I princip kommer de föreslagna bestänmielsema attbli tUlämpliga i fråga om varje vUlkor för upplåtelse som innebär att denblivande hyresgästen har att erlägga annat vederlag för upplåtelsen än den överenskomnahyran. Med hyra avses även ersättning för värme, elektricitet, vatten ochavlopp (jfr 12 kap. 19 a § första stycket JB i departementsförslaget). Vidareblur bestämmelserna tillämpliga om hyresgäst kräver ersättning för överlåtelseav hyresrätten. Hit är inte att räkna hyra som han betalat men som belöper påtid efter överlåtelsen. Denya bestämmelserna träffar förfaranden som torde praktiseras i vissutsträckning och som f. n. inte kan angripas, åtminstone Inte utjm-förbristortema. Jag tänker då t. ex. på villkor för upplåtelse som innebär attden blivande hyresgästen åtar sig att bekosta vissa reparationer ellerförbättringsarbeten i lägenheten eller att hyresgästen skall medverka vidfinansieringen av bostadshuset genom att låna ut pengar till fastighetsägaren.Enligt min mening är det emellertid en med de föreslagn?.bestämrnelserna att de utesluter varie möiliehet att för förvärv av hyresrätttUl bostadslägenhet uppstäUa villkor som medför förpliktelser för den blivandehyresgästen som går utöver vad som åligger honom i ett normalthyresförhållande. Till frågan om giltigheten m. m, av försträckningsvUlkoråterkommer jag i det följande. Man måste hålla fast vid att de föreslagnabestämmelsema i 65 § blir tillämpliga bara om vederlaget utgör villkor förupplåtelsen eller överlåtelsen som sådan. Vid överlåtelse kan tvekan uppståsärskilt i fråga om ersättning som hyresgäst betingar sig för förbättringar somhan gjort i lägenheten. Att ersättning inte får utgå för överlåtelsen bör ejhindra att den avträdande hyresgästen i vissa situationer kan som viUkor föröverlåtelsen uppställa krav på att den nya hyresgästen ersätter honom förvissa förbättringar som han kostat pä lägenheten eller köper lösören som haninte kan eller vill ta med sig. Utgångspunkten bör härvid vara att denavträdande hyresgästen får ta betalt för sådant som tillhör honom. Avgörandeblir därvid om föremålet skall anses vara tUlbehör till fastigheten eller ej.Det bör i sammanhanget observeras att föremål som tillförts fastigheten avhyresgästen kan få karaktär av fastighetstillbehör utan att det föreligger ettuttryckligt avtal om överlåtelse av föremålet på fastighetsägaren (jfr. 2 kap.4 § första stycket JB). är omständigheterna sådana att fastighetsägarenändå får anses ha förvärvat föremålet från hyresgästen (jfr SOU 1947: 38 s.107). Som exempel kan anföras att hyresgästen ersätter en inredningsdetalj somhan skadat eller att hyresgästen åtagit sig att bekosta en viss anordning meddet för båda parterna uppenbara syftet att den skall behållas i fastighetenäven efter hyresgästens avflyttning. kan fastighetsägaren också göra ettförvärv i enUghet med allmänna rättsregler om s. k. ac-cession, dvs.äganderättsförvärv genom sammanfogande av föremål, tillhöriga olika ägare. Kansambandet mellan föremålen inte lösas utan Prop.1973: 23 147 attde väsentligen skadas, anses att ägaren av huvudsaken blir ägare till det hela(se , Svensk sakrätt I, Lös egendom, sjätte uppl. 1969 s. 89).Fastighetsägaren blir t. ex ägare till tapeter eller fastlimmade korkmattor somhyresgästen anbringat i lägenheten. I de nu angivna fallen ingår föremåleteller förbättringen i upplåtelsen av lägenheten. Betingar sig överlåtarenvederlag därför bUr det följaktligen att anse som särskilt vederlag föröverlåtelsen av hyresrätten. I den mån ersättning som den avträdande hyresgästenbetingar sig för egendom som tillhör honom eller för anordningar som hanbekostat och som ej tillfallit fastighetsägaren är oskäligt hög i förhållandetill egendomens eller nyttighetens värde, får det anses att det överskjutandebeloppet utgör vederlag för överlåtelsen. På denna del av ersättningen blirsåledes både straffbestämmelsen och de därtill anslutande civilrättsligabestämmelserna tillämpliga. De ifrågavarande bestämmelsema bör inte kunnakringgås genom att vederlaget för upplåtelsen eller överlåtelsen ges annanbeteckning (jfr 27 § hyresregleringslagen). Detförekommer ibland att fastighetsägaren som villkor för upplåtelse av lägenhet iett nyproducerat hus kräver att hyresgästema lånar ut pengar till honom. Enligt3 § sista stycket hyresregleringslagen gäller i fråga om hyresreglerade lägenheteratt hyresnämnden skall lämna sitt tillstånd till att uthyrningen görs beroendeav bl. a. sådant vUlkor. Syftet med bestämmelsen är att förhindra atthyresvärden genom sidoavtal till hyresavtalet gör hyresgästen reellt tilldelägare eller medintressent i huset utan att hyresgästen blir formelltdelaktig genom andelsinnehav eller aktier. Villkorav den typ som angetts torde inte kunna betraktas som vederlag förupplåtelsen. Det finns i så faU inte anledning att ingripa med lagstifming motvillkoret i fråga. Skulle emellertid försträck-ningsvUlkoren vara specielltförmånliga för hyresvärden och i motsvarande mån oförmånliga för hyresgästenligger det nära till hands att uppfatta villkoret som ett förtäckt vederlag förupplåtelsen och därmed som otUlåtet. Vad som ingår i eller skall avräknas på denavtalade hyran omfattas inte av den föreslagna straffbestämmelsen och tilldenna anslutande civilrättsliga bestämmelser. Det föreligger sålunda intehinder för hyresvärden att som villkor för upplåtelsen kräva att hyran betalasi förskott med ett engångsbelopp. Bestämmelsema hindrar inte heller att den blivandehyresgästen åtar sig att betala för reparation eller förbättring av lägenheten,om vad han har utgett med anledning därav skall avräknas på hyran. Under remissbehandlingen har framförts vissaluitiska synpunkter på den lagtekniska lösning som promemorieförslagetinnehåller. Kritiken går sammanfattningsvis ut på att den föreslagnaregleringen brister i Prop.1973: 23 148 Önskemål framförs från ett par remissinstanser om attsamtliga straffbestämmelser bör samlas i ett lagrum. Promemorieförslaget innebär att straffbestämmelserkommer att finnas dels I hyreslagen, dels i hyresreglerlngslagen, dels också ny lag om särskUda hyresbestämmelser för vissa orter, om vilken förslagläggs fram i promemorian. Hyresregleringslagens straffbestämmelser föreslåsbli tUlämpliga i de fall hyresvärden överträder förbudet mot att betinga sighögre hyra än bashyran. Den nya lagen föreslås innehålla straffbestämmelser fördet fall att någon hyresvärdeller annan mottar, träffar avtal om eller begär otilläten ersättning föranvisning av bostadslägenhet. I hyreslagen, slutligen, skall enligt promemorianmeddelas bestämmelserna om hyresocker. Dessa är enligt förslaget generellttillämpliga men supplementära i förhållande till straffbestämmelserna ihyresreglerlngslagen. För egen del ansluter jag mig tUl förslaget att ihyresregleringslagen behålla straffbestämmelserna för det fall att hyresvärdenbetingar sig särskilt vederlag utöver bashyran vid upplåtelse avbostadslägenhet. Det ligger enligt min m.ening i sakens natur att destraffbestämmelser som syftar till i första hand att garantera efterlevnaden avhyresregleringslagens bestämmelser om hyrespriskontroll skall meddelas i hyresregleringslagen. Vad härefter beträffar bestämmelserna om förbud motersättning vid anvisning av bostadslägenhet är det enligt min mening inte lämpligtatt såsom kooperativa bostadsförening har föreslagit placeradem i hyreslagen. Bestämmelserna tar nämligen närmast sikte på förfaranden sominte har någon anknytning till förhållandet mellan hyresvärd och hyresgäst.Bestämmelsema bör då inte heller placeras i hyreslagen. För egen del vill jagdärför också på denna punkt ansluta mig tUl den i promemorian föreslagnalösningen. Jag kan inte finna att som anförts av vissaremissinstanser den omständigheten att JB i huvudsak innehållercivilrättsliga bestämmelser bör föranleda att den ifrägakomna generellastraffbestämmelsen placeras i eller annan lag än JB. Jag biträderdärför förslaget att den placeras I 65 § hyreslagen. I promemorian föreslås att straffsatsen för brottsom avses i den föreslagna straffbestämmelsen i hyreslagen blir densamma somför motsvarande brott mot hyresregleringslagen. Jag biträder det förslaget. 13.11Förbud mot viss uthyrning m. m. Enligt 9 § hyresregleringslagen fårbostadslägenheter och lägenheter för hotell och pensionat som omfattas avhyresregleringen inte användas för annat ändamål utan tUlstånd av hyresnämnden.Bestämmelsen är straffsanktionerad. Enligt promemorian aktualiserar densuccessiva avvecklingen av hyresregleringslagen frågan om inte sambandetmellan 1973: 23 149 hyresregleringenoch det angivna uthyrningsförbudet bör brytas. Enligt promemorian bör det ske.Promemorieförslaget innebär i denna del att de nuvarande bestämmelsema flyttasi huvudsak oförändrade tUl en ny lag med särskilda hyresbestämmelser för vissaorter. Förslaget har i allmänhet godtagits vid remissbehandlingen. Den kritiksom framförs går ut på att det nuvarande uthyrningsförbudet inte längre fyllernågon funktion och därför bör avskaffas. För egen del vill jag framhålla att det av olikaskäl är angeläget att de lägenheter som har inrättats eller upplåtits sombostadslägenheter inte används för annat ändamål. Det nuvarandeuthyrningsförbudet i 9 § hyresreglerlngslagen motiverades av bristen påbostadslägenheter. Förhållandena är visserligen numera andra än vid tiden förbestämmelsernas tillkomst. Bostadsbyggandet har legat på enmycket hög nivå. Det program för byggande av en miljon lägenheter underperioden 19651974 som har uttalat sig för har i det närmastegenomförts. T. o. m. i storstadsregionerna, som varit typiskabristområden, finns det på sina håll ett visst överskott av bostadslägenheter.Under hänvisning bl. a. till de ändrade förhåUanden som sålunda har inträtt remissbehandlingen gjorts gällande att uthyrningsförbudet ihyresregleringslagen borde kunna avskaffas helt. Även om det allmänt sett finns tillgäng päbostadlägenheter har man pä flera orter anledning att tala om vissbristsituation. Inom framför allt de största tätorterna präglas sålundabostadshyresmarknaden alltjämt av ett betydande efterfrägeöverskott när detgäller vissa lägenhetstyper eller vissa bostadsområden inom tätorten, t. ex.de centralt belägna delarna eller bostadsområden i närheten av storaarbetsplatser. Enligt min mening föreligger det inte någon principiell skillnadmellan den bristsituation som jag nu har beskrivit och den som rådde vid tidenför hyresregleringslagens tillkomst och i vilken det nuvarande uthyrningsförbudethar sin grund. Härtill kommer att det i många fall är mera lönsamtatt hyra ut en lägenhet för att användas som butik, kontor e. d. än att hyra utden för bostadsändamål. Framför allt inom de centrala delarna i de störretätorterna, dvs. inom områden där efterfrågetrycket på bostadslägenheter ärstörts, råder en markant skiUnad mellan de båda lägenhetskategoriernabostadslägenheter och lokaler vad beträffar hyrorna. För att också dessa områdenskall kunna bevaras som en god miljö för boende, arbete och fritid måsteutvecklingen styras. Ett av medlen för detta är det nuvarandeuthyrningsförbudet i hyresregleringslagen. Av vad som har anförts framgår att de skäl somkunde åberopas till stöd för att införa det nuvarande uthyrningsförbudet,såvitt gäller lägenheter för bostadsändamål, har kommit att minska i betydelsemen att det har tillkommit andra skäl som med minst samma styrka talar mot attavskaffa förbudet. Enligt promemorian är frågan hur man skall hindraatt lägenheter användes för annat än det avsedda ändamålet i första hand enfråga för byggnadslagstiftningen. Som vidare anförs i promemorian tordeemellertid byggnadslagstiftningen f. n. inte vara tillräckligt effektiv i dettahänseende. Jag kan därför inte biträda det vid remissbehandlingen framställdaförslaget att under hänvisning till nämnda lagstiftning avskaffauthyrningsförbudet. Sammanfattningsvis har jag kommit till denuppfattningen att övervägande skäl talar för att behålla den nuvarandeordningen med förbud för hyresvärdarna att hyra ut eller användabostadslägenhet för annat ändamål och att bestämmelserna härom bör åtminstonet. v. finnas kvar i hyreslagstiftningen. Jag biträder också förslaget att utvidgatillämpningsområdet för förbudet till att omfatta också lägenheter för vilkahyresregleringen nu ej gäller. I enlighet härmed bör, som föreslås i promemorian, bestämmelserna flyttas från sin nuva- ranrte nlat i hTesrealermaslnaen ncb införas i Hen i nromemorian föreslagnalagen med särskilda hyresbestämmelser för vissa orter. Jag föreslår emellertidatt Kungl. Maj:t bemyndigas att bestämma tillämpningsområdet för lagen ellervissa bestämmelser i lagen, såväl lokalt som 1 fråga om olikalägenhetskategorier. Det kan medföra att uthyrningsförbudet visserligen kommeratt gälla alla typer av bostadlägenheter både sådana som är underkastadehyresregleringen och sådana som inte är det men endast inom lokalt begränsadeområden. Mot denna ordning, som stämmer överens med vad som föreslås ipromemorian, har en remissinstans invänt att den medför att likartadeförfaranden kommer att straffrättsligt sett behandlas olika, vilket sägs stridamot allmänna rättsprinciper.