prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Innehåller inte framstäUningen de upplysningarsom den skall ge, skall ordföranden i rådet erinra käranden om detta och påbegäran bistå honom med att avhjälpa felet eller bristen. Sker inte rättelse,avvisas framstäUningen, FramstäUning till forliksrådet sker skriftligen ellermuntligen. En muntlig framställning skall sättas upp skriftligen av rådetsordförande. När en framställning harkommit in skaU parterna kallas till sammanträde. Om framställningen innehållerell bestämt yrkande och käranden kan begära dom om motparten uteblir, skall deti kallelsen uttryckligen anges all dom kan komma alt meddelas på grundval avkärandens framställning av saken. Parterna är i principskyldiga att instäUa sig personligen inför forliksrådet, I vissa faU får dockpart inställa sig genom ombud. Advokater är uteslutna som ombud vid medling iforliksrådet. Parterna har att läggafram sin sak inför forliksrådet. Rådet kan under vissa förutsättningar företasyn eUer höra iredje man upplysningsvis. Rådet kan inte förelägga en tredje manall inställa sig och yttra sig eller förelägga part eller annan atttUlhandahålla skriftliga bevis eller andra föremål som kan tjäna som bevis. Disponerarparterna över saken och kan forliksrådet bilda sig en bestämd uppfattning omvad som är rätt eller bUligl, bör rådet söka åstadkomma förlikning iöverensstämmelse därmed. Rådet bör kraftigt ingripa mot överdrivna ochuppenbart oberättigade krav och mot bestridande av uppenbart välgrundadeyrkanden. Medlingsker inför stängda dörrar. Kommer förlikning inte till stånd förklarasmedlingen avslutad. av parterna kan då begära all saken hänskjuts tillrätten eller att den blir föremål för dom i forliksrådet. Framställs ingensådan begäran avskrivs ärendet. Träffad förlikning harverkan som en rättskraftig dom. Part kan dock genom att fuUfölja talan fåförlikningen upphävd på vissa grunder. Talan fuUföljs herreds- ellerbyrellen, vars beslut i sin tur kan överklagas. Upphävs förlikningen, kan partbegära alt del krav som avses med för-Ukningen skall prövas i sak. Förutsättning fördomsförhandling i forliksrådet är att företagen medling inte har lett lillförlikning och alt rådet är behörigt alt meddela dom. Dom skall inle meddelasutan saken på begäran hänvisas lill rätten, om forliksrådet finner att sakenär så tveksam eller så lite utredd all den inle lämpar sig för dom i rådet.Domsförhandlingen skaU alllid börja vid del sammanträde där medlingenavslutades. Rådels ordförande har att sörja för alt förhandlingen om möjligtslutförs utan avbrott. Bortsett från fall av utevaro och vid syn får uppskovinte ske ulan båda parters samtycke, möjligheter att införskaffautredning är starkt begränsade, 1 saml Nr 87 Skyldig att vid domsförhandling inställa sig som vittne påkallelse av forliksrådet är endast den som bor eller uppehåller sig inom rådelsverksamhetsområde. I övrigt kan utsagor av vittnen, parter och sakkunniga baratas emot när de avges frivilligt, kan inle heller förelägga någonsom inle är part, all förete skriftligt bevis eller annat föremål som kan tjänasom bevis. Förhandlingenär muntlig och som regel offentlig. Advokater får inle uppträda som ombud.Inställer sig båda parter, skall först käranden och sedan svaranden framställasina yrkanden och grunder. Ordföranden i forliksrådet bör genom frågor ochandra hänvändelser lill parterna se lill, all deras uttalanden blir så klaraoch fullständiga som möjligt. han att det finns någon omständighet somforliksrådet självmant skall ta hänsyn till, skall han ge parterna tillfällealt uttala sig om denna. Ordföranden skall å andra sidan se till att saken blirutredd ulan onödig vidlyflighet och utan att ovidkommande omständigheter drasin, Forliksrådetkan som nämnls för visst fall meddela tredskodom, Mol såväl tredskodom somannan forliksrådets dom kan talan fullföljas lill herreds- eller byrellen, I anhängiggöres tvistemålen antingen i landsreleller i underrel, Underretlerna är domföra med en lagfaren domare, medanlandsrellerna har koUegial sammansättning. Förhållandet mellan de bådadomstolarna är utformat så, att det krävs särskilt stöd i lag för att måletskall handläggas i underrel. Sådant lagstöd förekommer emellertid i sä storomfattning, alt endast en myckel ringa del av målen handläggs i landsrel somförsta instans, 1960 avgjordes drygt 177,000 mål i första instans. Däravhandlades omkring 1,700 i landsrel, Underrelternaskompetens omfattar bl,a, disposiliva tvistemål i vilka tvisteföremålels värdeinte överstiger . Förhöjs efler talans anhängiggörandetvisteföremålets värde exempelvis p.g,a, att talan utvidgas, förblir dockunderrelten behörig, om värdet inle ökar i 'betydelig grad'. Den grupp mål i vilkavärdet understiger angivna belopp utgör den största delen av de mål somhandläggs vid underrel (1960 ), 1 regel är del i sådana mindre tvistemålfråga om myckel små belopp. Om parterna är ense, kan utan hinder av de nunämnda reglerna mål om högre värden handläggas i underrel. Parterna har däremotinle möjlighet att genom överenskommelse föra över målet i första instans frånunderrel lill landsrel. Oavsett om målet har anhängiggjorts i underrel ellerlandsrel är rätten skyldig att försöka förlika parterna. Förlikningsförhandlingkan hållas inför slängda dörrar. Ingången förlikning införs i retsbogen, I fråga om själva handläggningen av de disposilivatvistemålen föreligger iflera hänseenden skillnad mellan underrel och landsrel. Uppdelning påförberedelse och huvudförhandling förekommer praktiskt sett endast i de mål somgår lill landsrel. Muntlig förberedelse i landsretsmålen äger vanligen rum iunderrel där även bevisupptagningen oftast sker, I under-retsmålen brukaravgörande i stor utsträckning träffas redan vid det första sammanträdel. Behövsflera sammanträden betraktas dessa i allmänhet som en fortsättning på den'domsforhandling' som inleddes genom det första sammanträdet. Skriftväxlingmellan parterna som en inledning lill de muntliga förhandlingarna förekommerinle i underrel, Underretsprocessen inledsgenom all käranden lämnar in en s,k, staevning till domstolen. Är kärandenobemedlad eller understiger tvisteföremålels värde ,, avfattar rätten påbegäran slaevningen. Denna skall uppta bl,a, parternas namn och adress,kärandens yrkande och en kort beskrivning av de omständigheter han åberoparsaml uppgift om skriftligt bevis, I slaevningen skaU svaranden anmodas attinställa sig vid sammanträde för all svara i saken och därvid medföra sinaskriftliga bevis. Sedan slaevningen har ingetts eller avfattats, lämnas denförsedd med uppgift om delgivningsvarsel lill käranden, som har all ombesörjadel-givningen med motparten. Vid sammanträdet lägger parterna fram de handlingarde åberopar. Parterna utvecklar muntligen sina ståndpunkter för domaren. De fårvara beredda på att målet kan komma alt prövas i hela dess vidd redan vid denförsta inställelsen. kan ytterligare sammanträde bli nödvändigt. Orsakenkan vara att man måste höra vittnen eller uppta annan bevisning. Käranden kanha ändrat sin talan på sådant säll, att del inte kan fordras av svaranden atthan genast skall ingå i svaromål. Nytt sammanträde kan bli nödvändigt av detskälet, att beräknats för det första sammanträdet. Även andra skällUI fortsatt handläggning kan förekomma, Iunderretsmålen har domaren en särskild skyldighet att i fråga om part somsaknar juridiskt biträde lämna vägledning beträffande de åtgärder som parlenbör vidtaga till upplysning i saken och i övrigt för tillvaratagande av sinrätt. Processledningen i underrel är inle inskränkt liU en rätt att ställafrågor för att undanröja oklarheter och ofullständighet. Domaren har i StäUeten plikt att försöka åstadkomma att parterna lämnar tydliga och korrektauppgifter. När part begär det skall domaren höra vittnena, även av all den tillmäter snabbheten i förfarandet stor vikt. Motunderrets avgörande kan talan som regel föras endast i landsrel. I vissa fallkan domen överklagas till höjesteret efler särskilt tillstånd avjustitieministern, s.k, tredjeinslansbevilling. En förutsättning är att sakenär av allmänt intresse eller för parten har betydande följder utöver målet. Imånga av staterna finns det särskilda domstolar för bagaieUmål, där enskildapersoner kan få sina anspråk handlagda på ett formlöst sätt utan att de behöveranlita juridisk hjälp. De vanliga reglerna om bevisning gäller inte och domarenställer själv sina frågor till parter och vittnen för att klarläggatvistefrågorna. Endast i några stater ärbagateUmålsdomslolarna fristående från andra domstolar, 1 de flesta fall utgörde en avdelning av en redan existerande lägre domstol, I några stater finns ingabagalellmålsdomstolar utan man har endast försökt all förenkla det vanligaförfarandet i tvister där värdet på Ivisle-föremålet understiger en viss summa.Endast i några få stater har man inte vidtagit några särskilda åtgärder för allförenkla förfarandet i bagaieUmål, 1 vissa stater handläggsbagalellmålen av skiljenämnder eller förlikningsnämnder som har upprättats isyfte att få parterna att träffa uppgörelse. Trots att de tekniskt skUjer sigfrån de vanliga bagatellmåls-domstolarna, fyller dessa nämnder i allmänhetsamma ändamål. Förlikningsnämnderna bygger på alt parterna frivilligtunderkastar sig den uppgörelse eller det beslut som träffals, efiersom dessanämnder inte kan meddela något bindande beslut, 1 systemet medförlikningsnämnder måste först möjligheterna alt träffa förlikning införnämnden vara uttömda innan tvisten får föras inför bagatellmålsdomslolen. Det värde somtvisleföremålel högst får uppgå till i bagateUmålsdomslolarna varieraravsevärt mellan de olika staterna, från 50 tUl . Inte sällan går dock gränsen vid 500dollar. Erfarenheten visar all förenklingarna i förfarandet blir mindre juhögre värdegränsen är, I allmänhet begränsas vidare domstolarnas behörighettill krav på förfallen penningfordran som grundas på eller härrör från avtaleller annan särskild penningförpliktelse, I de flesta stater är domstolarnaockså behöriga all handlägga skadeståndsrättsliga krav, under förutsällning attkravet inle överstiger värdegränsen. Syftet medbagateUmålsdomslolarna är allmänt sett att genom ett förenklat förfarandespara tid och pengar för den som vill göra gällande ett mindre anspråk, I fråga om talans väckandekrävs normalt endast att anspråket ges in till rätten på formulär som tillhandahållsav domstolen eller att en muntlig redogörelse lämnas för kravet till domareneller domstolstjänstemannen, som sätter upp kravet skriftligen. Normall användspostdelgivning för delgivning av käromålet med svaranden. Åtminstone en stalanser dock delgivning ha behörigen skett genom att domaren per telefonunderrättar svaranden om alt ell anspråk har väcktsmol honom och anmodar honom alt inställa sig liU förhandling någon viss lid.Svaranden skall i allmänhet antingen ge in ett svaromål enligt formulär ellermuntligen ange sin ståndpunkt när han inställer sig vid förhandlingen, SärskUda regler förförfarandet förekommer endast i begränsad omfattning. De flesta staterföreskriver alt förhandlingen inte skall styras eller bindas av några reglerutan ledas på sådant säll att materiell rättvisa skipas eller vara informellmed det enda syftet alt snabbi skipa rätt mellan parterna, I allmänhet fårparterna använda sig av alla former av bevisning för att styrka sinaståndpunkter. Några av staterna tillåter parterna att när som helst lägga frambevisning för domstolen, oberoende av om motparten är närvarande eller omsammanträde är utsatt. På sina håll äger förhandlingarna införbagatellmålsdomslolen rum på kvällslid. Flertaletstater tillåter parterna att företrädas av advokater, 1 några få stater är dockbilrädeshjälp förbjuden, På vissa håll avgör domaren från fall till fall ompart får företrädas av advokat, 1ett antal stater får talan inle väckas vid bagateUmålsdomslolarna av inkassobyråereller personer, som yrkesmässigt lånar ut pengar mot ränta, 1vissa stater får endast svaranden fullfölja talan mot bagalellmåls-domslolensavgörande. Käranden anses ha avstått från sin rätt lill fullföljd, 1 någrastater råder fuUföljdsförbud, I andra stater får båda parter fullfölja talan, 1åtskilliga stater avser fullföljdsinslansens omprövning både sak- ochrättsfrågan, medan i andra den högre rätten endast prövar om rättstillämpningenär riktig. I fråga omrättegångskostnadernas fördelning mellan parterna gäller i aUmänhet den regelnatt tappande part är skyldig all ersätta motparten vissa kostnader, I någrastater har det dock överlämnats ål domaren att från fall lill fall bestämma hurkostnaderna skall fördelas. Domaren kan därvid underlåta alt tillerkänna denvinnande parlen ersättning för kostnader och i stället förordna om kvittning. IEngland är av ålder i princip första instans i civilmål för helalandet. Det stora flertalet tvistemål anhängiggörs dock vid lägre domstol. Förhandläggning av mindre tvistemål finns sålunda mer än 400 counly courts. Deraskompetens är begränsad. Tvisteföremålets värde får inte överstiga 750 pund.Talan kan fullföljas från counly court lill court of appeal. En hel del mindre målavgörs av domstolens registrar. Praktiskt setlär därför en counly court deladpå två avdelningar, the judge 's court och the registrar's court. Densistnämnda är en bagatellmålsdomstol. Tvisteföremålets värde får inleöverstiga . Processen vid the counly courts avsågs ursprungligen varaså enkel att parterna t,o,m, skulle kunna uppträda ulan juridiskt biträde.Förhållandena är hell andra. De processudla föreskrifterna, the CounlyCourt Rules, är så pass omfattande all en part praktiskt laget alllid måste habiträde. Det gäller inle endast på förhandlingsstadiet utan också under denskriftliga förberedelsen. Mot denna bakgrund har det engelska konsumentrådetföreslagit inrättande a v small claims courts efter mönster av de amerikanskabagatelldomslolarna. Kravet på en förenkling av förfarandet har hell nyligenföranlett vissa betydelsefulla ändringar i the Counly Court Rules, Denviktigaste är all del för tvistemål i allmänhet skapas ett slags muntligförberedelse (pre-trial review) inför the registrar. Han skall vid denna lämnaparterna 'alla de anvisningar som han anser nödvändiga eller önskvärda för attsäkra en rättvis, snabb och billig handläggning av tvisten'. Det engelska konsumentrådets förslag avsåg emellertidbetydligt mer långtgående förändringar än de som har genomförts. Bakgrundenlill förslaget är en undersökning som konsumenlrådet påbörjade och somavsåg att få fram i vilken utsträckning del engelska rättsväsendet är tillnytta för den enskilde konsumenten. Undersökningen visade att enskilda personer mycket sällankonsulterar advokater i konsumenltvister. Vissa advokater tar inle alls emotsådana klienter och klienten kan därför bli hänvisad från en advokat lill enannan. Nästan undantagslöst avråds klienten från all föra tvisten lill domstol.Del huvudsaktiga skälet är de kostnader konsumenten skulle dra på sig. Situationenåterspeglas vid domstolarna. Enskilda personer använder sig sällan av counlycourts oavsett vad saken gäller. De väcker sällan talan och ingår sällan isvaromål när de stäms, Counly courts används huvudsakligen för att driva infordringar av förelag som säljer på avbetalning, undersökning har först och främst avsettkonsumenltvister. Enligt rådets mening är dock situationen ulan tvekandensamma för andra tvister som avser relativt små penningbelopp. Om han inlefår slöd av en fackförening eller ett försäkringsbolag eller om han inte kan fårättshjälp, för den enskilde inte sin tvist till domstol. Rädsla för domstolsproceduren anses av konsumenlrådet hasin betydelse för att avskräcka folk från att använda sig av domstolarna. Delavgörande skälet lill alt tvister inte förs lill domstolarna är dock rättegångskostnaderna.Dessa kostnader ligger främst i ersättning lill advokat. Rättshjälpen ansesvara till föga hjälp. De flesta människor har att betala ell bidrag lillkostnaderna som myckel väl kan bli så stort all det inte är lönt att föratvisten till domstol. Dessutom beviljas i allmänhet inle rättshjälp i mindre tvisterom inle särskilda omständigheter föreligger, Mol denna bakgrund menarkonsumenlrådet all man måste undersöka om inte parterna siälva kan föra sintalan inför rätta. Genomsnilispersoneranses ha föga förmåga all själva föra sin talan i del vanligarättegångsförfarandet i counly courts. Enligt konsumenlrådet är dettaförfarande ulan tvekan ett utmärkt instrument i händerna på skickligaadvokater. Som ett medel att nå fram till sanningen, om den ena eller bådaparterna själv för sin talan, kan dock ett mera ineffektivt system knappastlänkas. För att komma tUl rätta med problemet med mindre tvister måste därfören särskild ordning skapas för handläggning av mindre mål, Konsumenlrådetsförslag är all the registrar vid varje counly court skall få leda en särskilddomstol för mindre tvister. Denna domstol skall utgöra en särskild avdelningvid counly courts. Domstolens avgöranden skall vara exigibla. Domstolensbehörighet skall enligt förslaget vara begränsad till krav upp tiU pågrundval av avlalsrätlsliga eller skadeslåndsrältsliga förhållanden. Domstolenskall verkligen vara avsedd för enskUda individer. Därför bör juridiskapersoner av skilda slag inle ha möjlighet all väcka talan vid domstolen. Om enenskUd person blir instämd lUl en counly court av ell förelag bör han, om hanvill bestrida kravet eller göra gällande ett moikrav, ha möjlighet alt få måletöverfört lill bagatellmålsdomslolen, förutsatt all denna domstol är behörig althandlägga kravet och motkravel. Överföring av mål från bagateUmålsdomstolenlill del ordinära förfarandet bör däremot inte tillåtas. Omfullföljd skall medges bör utrymmet vara myckel begränsat. Möjlighet tUlfuUföljd skulle direkt strida mot syfiet med bagateUmålsdomslolarna, dvs, allavgöra tvister snabbt och billigt. Hellre än att ha ett fullföljdssystemförordnar konsumentrådet en ordning enligt vUken målen kan las upp på nytt icounly court, Konsumenlrådetföreslår att advokater inte bör få uppträda som ombud eller biträde ibagateUmålsdomslolarna, Förfarandet bör i stället ordnas så att den enskildesjälv kan föra sin talan. Om detta skall kunna uppnås måste emellertiddomstolarna ges möjlighet att själva införskaffa utredning. En domstol börkunna införskaffa viss bevisning eUer själv göra vissa undersökningar, om denanser att dess kunskap om fakta i målet inle är tillräcklig för att komma framtUl ett rikligt avgörande. Talanvid en bagatellmålsdomstol väcks enligt konsumenlrådets förslag genom attkäranden kommer tUl domstolen och anhängiggör sitt anspråk. Käranden bör kunnaberätta sin historia för en domslolstjänsleman, som har alt sätta upp enskriftUg ansökan, Domstolstjänstemannen bör därvid också kunna tala om förkäranden vilken bevisning som lämpligen bör tas med till förhandlingen, I kallelsenlill svaranden bör denne anmodas all ta med sig relevant skriftlig bevisning. Konsumentrådetanser det vara angelägel att parterna, om sammanträdena inte regelbundetskulle hållas , ges möjlighet alt begära att förhandlingen skerefter arbetstid. Några särskilda regler för samman- trädet bör inte finnas. Domarens uppgift bör vara att sökafå fram så många relevanta fakta som möjligt. Domaren bör i första hand söka uppnå förlikning mellanparterna. Om detta inle lyckas, bör han enligt konsumentrådets mening i deflesta fall kunna meddela ell rättvist beslut på grundval av det material somkommit fram vid förhandlingen. Rådet grundar denna uppfattning på sina erfarenheterfrån de amerikanska bagatellmålsdomstolarna. Anser emellertid domaren all haninle vet lillräckligt om fakta för all kunna meddela en rättvis dom, bör hankunna uppskjuta avgörandet till dess erforderlig utredning föreligger. Hurdenna utredning skall införskaffas får domaren avgöra från fall till fall. Hankan besiktiga tvisleföremålel, tala med ett vittne som inle varit närvarandevid förhandlingen eller konsullera en sakkunnig för all få klarhet på någonviss punkt. Därefter bör domen meddelas, antingen genom skrivelse till parternaeller vid ett andra sammanträde, I vissa fall, bl,a, om en part är bosalt påannan ort än den där domstolen finns, bör målet kunna avgöras ulan förhandlingoch avgörandet alltså grundas på skrifter från parterna, Konsumenlrådetunderstryker emellertid att denna möjlighet bör begagnas med försiktighet.Besväret och svårigheten all skriva lill domstolen kan föranleda alt denna intekan användas av en hel del människor. Om bagateUmålsdomslolarna skall kunna fylla sitt ändamålbör parternas rättegångskostnader begränsas tiU en domstolsavgifl, som bör varatämligen låg. Den vinnande parlen bör kunna fä ersättning av motparten föreriagd rätlegångsavgift. Om domaren anser sig behöva ytterligare utredning,som parterna inte själva kan anskaffa lill en blygsam kostnad, bör enligt konsumenlrådetkostnaden för utredningen falla på statsverket. Domaren bör dock kunna förordnaalt kostnaden skall bäras av den ena eller andra parlen, om parten i sinprocessföring uppträtt oansvarigt, 5 Behovet av en reform av rättegångsförfarandet i mål ommindre värden 5, / Promemorian Enligt promemorian är det av största vikt för denenskildes rättsskydd att en ändamålsenlig ordning för all pröva och avgöratvister slår lill förfogande, I fråga om de förmögenhetsrällsliga tvisternaligger betydelsen av alt möjlighet finns tUl rättslig prövning inte främst ialt en sådan verkligen kommer till stånd i det enskilda fallet. Men genom allen reell möjlighet till rättslig prövning slår till förfogande förbättrasförutsäuningarna för parterna att själva komma fram till en från sakligsynpunkt tillfredsställande uppgörelse, F,n, finns olika former för all lösa rättsliga tvister.Part kan i regel väcka talanvid allmän domstol dvs, tingsrätt. Förfarandet inför domstolen är noggrantreglerat och relativt strängt formaliserat enligt RB:s bestämmelser.Förfarandereglerna är desamma oavsett tvisteföremålels värde. Förfarandet iunderrätt avslutas genom att tingsrätten dömer i målet. Domen kan överklagas ihovrätt och därifrån till högsta domstolen. Rättar sig förlorande part inteefler domen, kan tvångs verkställighet komma i fråga. Ivissa slags rättsförhållanden speciellt när fråga är om avtal därnäringsidkare är part på endera eller båda sidor är det vanligt att parternaavtalar alt uppkomna eller eventuellt uppkommande tvister inte skall avgöras avdomstol utan av skiljemän. En sådan överenskommelse är bindande och leder liUatt domstol i princip inte kan pröva tvist som avses med avtalet,Skiljemannaförfarandet avslutas genom att skiljedom meddelas. Ersättningen tillskiljemännen betalas av parterna. Skiljedomen är slutgUtigt bindande förparterna. Den kan klandras endast om den är behäftad med vissa formellabrister. En skiljedom kan verkställas i samma ordning som en domstols dom, Ihyres- och arrendetvister finns ett särskilt förfarande inför arrendenämndresp, hyresnämnd. Prövningen sker där i domstolsliknande former. Förfarandet äremellertid betydligt mera informellt än domstolsförfarandet Och är dessutom ihögre grad inriktat på medling. och hyresnämnds avgörande kan iallmänhet klandras lill tingsrätten. Talan mol tingsrättens avgörande får isädana tvister fullföljas endast beträffande vissa frågor. Ej i någol fall fårmålet föras vidare frän hovrätt. Vidsidan av nu angivna former för prövning av tvister finns förfarandet införreklamationsnämnd. Den nämnd som har den största betydelsen är den allmännareklamationsnämnden, som har sill kansli i , Nämnden drivs avkonsumentrådet och har funnits , Nämnden är hell inriktad på vissakonsumenltvister och befattar sig bara med klagomål från konsumenter över attmotpartens prestation varit felaktig eller bristfällig. Förfarandet är formlöstoch leder ofta tiU uppgörelse ulan au nämnden behöver ta ställning lilltvisten. Träffas inte uppgörelse, avger nämnden utlåtande. Detta är intebindande för parterna utan utgör bara en rekommendation, I flertalet fall följsemellertid rekommendationen.