prop · FW03140 · 1973-12-31 00:00:00 — stat som tillträttansvarighetskonventionen men inte fondkonventionen) skall talan enligt andrapunkten i enlighet med kärandens väckas antingen vid domstol i denstat diir fonden har sitt säte eller vid sådan domstol i fond-stat som ärbehörig enligt artikel IX i ansvarighetskonventionen. Detta sammanhänger medatt man inte ansett det möjligt att i konventionen införa bestämmelser om attdom meddelad mot fonden i 69-stat vilken inte är fördragsmässigt förpliktadatt tillämpa fondkonventionen skall vara verkställbar i fondstat. Även omtalan redan har väckts i 69-stat mot ägaren eller dennes försäkringsgivare, skall därför talan mot fonden väckasvid domstol i fond-stat, som är behörig enligt ansvarighetskonventionen. Vidarefår talan väckas vid domstol i stat där fonden har sitt säte, även om skadaninte berör denna stat. För det fall att talan väcks mot fonden i dess egenskap avförsäkringsgivare enligt artikel 5 andra stycket kan domen verkställas mötfonden enligt ansvarighetskonventionen. Bestämmelsen i andra punkten gällerdärför endast talan som grundas på artikel 4 eller artikel 5 första stycket.Har talan mot ägaren väckts vid domstol i 69-stat måste således sådan talanmot fonden som grundas på artikel 5 andra stycket väckas vid samma domstol. Som anförts under artikel IX i ansvarighetskonventionen kan i vissa fall skildaersättningsanspråk som grundas på samma olycka komma att handläggas viddomstolar i flera stater. Fonden kan därför komma att uppträda som svarande imer än en stat. Liksom fartygsägaren kan fonden av olika domstolar åläggas attutge skadestånd med belopp som sammanlagt överstiger begränsningen av fondensansvarighet. Fonden måste i sådant fall vid betalningen beakta föreskrifterna iartikel 4 femte stycket i fondkonventionen om nedsättning av de utdömda beloppen.Beslut om nedsättning fattas av fondens generalförsamling eller dessexekutivkommitté (artikel 18 punkt sju och artikel 26 första stycket b) ii). Beträffande fondens processuella ställning föreskrivs ifjärde stycket att fonden skall ha rätt att inträda som part i mål i vilkettalan om ersättning för skada genom förorening förs mot fartygsägaren ellerdennes försäkringsgivare. Har sådan talan väckts, har part i målet, dvs. ickeblott ägaren och dennes försäkringsgivare utan även den skadelidande, enligtsjätte stycket rätt att underrätta fonden om rättegången. Om sådanunderrättelse har ägt rum enligt de föreskrifter i formellt ajvseende somgäller i den stat där talan har väckts, är domskälen prejudiciellt bindande förfonden även om denna inte har inträtt i rättegången. Som förutsättning härförgäller dock att fonden fått underrättelsen inom sådan tid och på sådant sättatt den har haft faktisk möjlighet att på ett verknmgsfullt sätt inträda sompart. Vidare bör erinras om att talan mot fonden preskriberas om underrättelseninte lämnas inom den i artikel 6 föreskrivna tiden. Har underrättelse intelämnats, är fonden enligt femte stycket inte i något avseende bunden av domeller beslut i rättegång i vilken den inte varit part och inte heller avförlikning som träffats utan att fonden deltagit i denna. Artikeln innehåller en bestämmelse om verkställighet avdomar, meddelade mot fonden av domstol som är behörig enligt artikel 7. Bestämmelsenhar samma innehåll som artikel X iansvarighetskonven- tionenmed det tiUägget att vid verkställigheten skaU iakttas beslut om nedsättning avskadestånd enligt artikel 4 femte stycket i fondkonventionen. Sådant beslutfattas av församlingen eller exekutivkommittén (artikel 18 punkt 7 och artikel26 första stycket b) ii) när de sammanlagda ersättningsbeloppen överstiger detbegränsningsbelopp som gäller för fonden. Dennaartikel innehåller bestämmelser om regressrätt och subroga-tion. Enligt första stycketinträder fonden såvitt avser belopp soni den har betalat i ersättning enligtartikel 4 i den rätt som den, vilken erhållit ersättning, kan ha mot ägareneller dennes försäkringsgivare enligt ansvarighetskonventionen. Bestämmelsen ärmed andra ord tiUämplig bara när ansvarighet för ägaren föreligger enligtansvarighetskonventionen, dvs. i praktiken bara när fonden utgivit ersättningdärför att ägaren eller försäkringsgivaren varit på obestånd. Subrogationsrättföreligger dock inte i den mån fonden enligt artikel 5 är skyldig att gottgöraägaren eller dennes försäkringsgivare, dvs. till den del den utbetaladeersättningen överstiger per ton eller 125 milj. francs. Har ägarenorsakat skadan uppsätiigen men på grund av insolvens inte kunnat utgeersättning tiU de skadelidande föreligger dock obegränsad subrogationsrätt. I andra stycketföreskrivs, att fondens regressrätt mot eller subrogationsrätt i förhållandetill annan än fartygsägaren och dennes försäkringsgivare inte inskränks genomkonventionen. Vidare stadgas, att fondens subrogationsrätt inte får vara mindreförmånlig än den rätt som tillkommer en försäkringsgivare för den person somfått ersättning eller gottgörelse. Den senare bestämmelsen innebär, att fondengentemot den som enligt nationell lag är ersättningsskyldig för skadan (utomägaren och dennes försäkringsgivare) skall ha subrogationsrätt i minst sammaomfattning som den som meddelat den ersättningsberättigade försäkring för skadagenom förorening. I övrigt reglerar konventionen inte fondens rätt i dessaavseenden, utan denna fråga får avgöras enligt tillämplig nationell lag. Bestämmelseni andra stycket täcker ett flertal situationer. Till en början avses sammasituation som behandlas i första stycket, nämligen att fonden har utgettersättning till skadelidande på den grund att ägaren eller dennesförsäkringsgivare varit på obestånd, dock att i andra stycket fråga är omfondens rätt gentemot andra personer än ägaren och dennes försäkringsgivare, t.ex. mot den som har vållat skadan eller som på grund av regler omprincipalansvar är ansvarig eller mot försäkringsgivare för sådant ansvar.Vidare avses fondens regressrätt när fonden enligt artikel 4 har utgettersättning på den grund attansvarighet för ägaren inte föreligger enligt ansvarighetskonventionen elleratt skadan överstiger det begränsningsbelopp som gäller för ägaren. Förutom motde personer som nämnts kan sådant regresskrav riktas mot en stat, närskadan orsakats av försummelse att underhålla fyrar eller andra hjälpmedel förnavigering och ersättning från fonden utgått på sådan grund. Slutligen avsesfondens subroga-tionskrav gentemot tredje man när fonden har utgivit ersättningenligt artikel 5, dvs. i egenskap av "återförsäkrare" ellerförsäkringsgivare. Bestämmelsen i andrastycket skall ses mot bakgranden av att man i ansvarighetskonventionen intereglerat den regress- eller subrogationsrätt som tiUkommer ägaren eller dennesförsäkringsgivare (jfr artikel III femte stycket ansvarighetskonventionen). Detansågs under konventionsarbetet därför inte möjligt att reglera fondensregress- eller subrogrationsrätt eftersom fonden därmed kunde få en meralångtgående rätt än den som enligt tUlämplig nationell lag tillkommer ägareneller hans försäkringsgivare. Med hänsyn tUl att fonden i vissa hänseenden hadesamma ställning som en försäkringsgivare infördes emellertid på ettursprungligen brittiskt förslag en bestämmelse om att, såvitt avsåg fondensrätt tUl subrogation, fonden i vart fall skulle ha samma rätt som tillkommer densom meddelat försäkring för den ersättningsberättigade. fall när fonden har utgett ersättning enligt artikel 4 innebär entillämpning av andra stycket för svensk rätts del att allmänna regler omregressanspråk skall tillämpas, vilket torde innebära att fonden inträder i denskadelidandes rätt. I fråga om anspråk mot personer för vilka ägaren svararföljer av ansvarighetskonventionen (artikel III fjärde stycket) och de reglersom med anledning därav föreslås i det följande att fonden lika litet som denskadelidande kan göra något ersättningskrav gällande mot personer som tillhördenna grapp. Harfonden utgivit ersättning i egenskap av försäkringsgivare enligt artikel 5andra stycket gäller för svensk rätts del samma begränsningar i regressrättensom enligt 25 § försäkringsavtalslagen, vilken bestämmelse dock är dispositiv.Om ersättning har utgått enligt artikel 5 första stycket grundas emellertidfondens ersättningsskyldighet inte på ett försäkringsavtal i egentlig meningäven om fondens funktion här kan jämställas med en "återförsäkrares".För de regresskyldiga bör emellertid resultatet bli detsamma, oavsett om ägarenvalt att anlita fonden som direkt försäkringsgivare eller som"återförsäkrare". Avgörande skäl talar därför för att bestämmelsernai 25 § nämnda lag till-lämpas analogt i sådant fall. Harfördragsslutande stat eller myndighet i sådan stat betalat ersättning förskada orsakad av förorening genom olja enligt bestämmelser i nationell lag,inträder staten eller myndigheten enligt tredje stycket i den rätt mot fondensom enligt konventionen tUlkommer den som så- lundahar erhåUit ersättning. Statens eller kommuns subrogrationsrätt kan exempelvisavse ersättning för kostnader som den skadelidande åsamkats för upprensningeller för förebyggande åtgärder. Som förutsättning för subrogationsrätt gällerdock att staten eller myndigheten enligt lag varit skyldig att utge ersättning.I förtydligande syfte nämns i inledningen till bestämmelsen i tredje stycketatt den inte innebär någon inskränkning i den subrogationsrätt ellerregressrätt som kan tillkomma annan. Föreligger sådan rätt enligt tillämplignationell lag kan den göras gällande mot fonden. Artikelninnehåller bestämmelser om vem som är skyldig att betala avgift till fonden. Enligtförsta stycket föreligger avgiftsskyldighet för fysisk och juridisk person somunder ett kalenderår i viss fond-stat har mottagit mer än 150 000 tonsjötransporterad avgiftspliktig olja. Vid beräkning av oljemängd beaktas avgiftspliktigolja som transporterats till sjöss till hamn eller terminal i den staten samtavgiftspliktig olja som efter sjötransport lossats i stat som inte är fond-statmen därefter vidarebefordrats till nämnda fond-stat på annat sätt än sjöledes.I sistnämnda fall skall denna olja endast tas med i beräkningen då den förstagången mottas i fond-stat efter det den lossats i stat som inte är fond-stat.Enligt definitionen i artikel 1 tredje stycket omfattar avgiftspliktig oljaråolja och tjock eldningsolja (se ovan under artikel 1). Bestämmelsernainnebär, att endast olja som transporteras till sjöss skall tas med iberäkningen. Däremot medräknas inte endast olja som varit föremål förintemationell sjötransport. Även olja som transporteras sjöledes mellan hamnari samma stat är avgiftspliktig. Om olja efter sjötransport lossas i stat sominte tillträtt fondkonventionen och därefter transporteras tUl fond-stat t. ex.med pipe-line, skall som ovan nämnts även denna olja medräknas, dock endastförsta gången den mottas i fond-stat. Om denna olja därefter ånyo blir föremålför sjötransport skall den emellertid enligt huvudregeln medräknas varje gångden efter sådan transport mottas i fond-stat. Attmärka är att avgiftspliktig olja skall tas med i beräkningen av avgiftsunderlagvarje gång den mottas efter sjötransport. Om sålunda råolja efter sjötransportlossas i och senare transporteras vidare med fartyg tUl Sundsvallskall denna olja anses mottagen på båda dessa orter. Detta gäller även områoljan i raffineras till tjock eldningsolja innan den transporterasvidare. Anledningen härtill är att den risk för förorening som uppstår vidsjötransport av olja anses vara särskilt stor när ett fartyg går in i ellerlämnar en hamn eller eljest befinner sig i trånga farvatten. Det har därföransetts att avgift bör läggas på en oljelast var gång den lossas eftersjötransport. Underutarbetandet av fondkonventionen ansågs det nödvändigt att frånavgiftsskyldigheten undanta dem som endast mottar små mängder i och för sigavgiftspliktig olja. Anledningen härtill var att man ville undvika att fondenskulle åsamkas arbete och kostnader för att inkassera små belopp från ettmycket stort antal avgiftsskyldiga. Med hänsyn tUl den starka koncentrationtill stora enheter som råder inom oljeindustrin bör fastställandet av gränsenför avgiftsskyldighet till medföra, att antalet avgiftsskyldiga bUrrelativt lågt utan att storleken på den avgift som dessa skall betala i någonnämnvärd mån påverkas av att viss olja undantas från avgiftsplikt. Medutgångspunkt från oljetransporternas nuvarande struktur har det beräknats att,trots denna begränsning och trots att endast råolja och tjock eldningsoljabeaktas vid bestämmande av avgiftsunderlaget, av allsjötransporterad beständig olja, som mottas i de stater som tillträttfondkonventionen, kommer att omfattas av avgiftsplikten. Iprincip skall alltså avgift tUl fonden endast betalas av" den som underett kalenderår i en fond-stat mottar avgiftspliktig olja.Under förarbetet till konventionen uttrycktes emellertid farhågor för attavgiftsskyldigheten kunde komma att kringgås genom att en oljeimportör bildadeett antal formellt fristående enheter som var för sig inte mottar så stor mängdolja att avgiftsskyldighet uppkommer. För att förhindra detta intogs i andrastycket en föreskrift om att i vissa fall av koncernförhällanden även den sominte har mottagit nämnda kvantitet är avgiftsskyldig för den mängd han faktisktmottagit, nämligen om denna mängd tillsamman med den oljemängd som under årethar mottagits i samma stat av annan "med vilken han är iintressegemenskap" uppgår till . Det visade sig intemöjligt att utforma preciserade regler om när sådan intressegemenskapföreligger, utan i konventionstexten föreskrivs endast att med uttrycket skallförstås subsidiär enhet (t. ex. dotterbolag) eller gemensamt kontrolleradenhet. Frågan om sådant fall föreligger skall avgöras enligt vederbörande statsnationella lag, dvs. lagen i den stat i vilken oljan mottagits. Dessaartiklar behandlar beräkningen av avgifter till fonden. Avgifterna utgår iform av grundavgifter (artikel 11) och årsavgifter (artikd 12). Tankegångenbakom avgiftssystemet är, att fonden skall ha ett mindre rörelsekapital, somhuvudsakligen skall finansieras genom engångs-bidrag (grundavgifter). Dessaskall betalas av de avgiftsskyldiga i en stat då denna stat tillträderkonventionen. Man har beräknat att rörelsekapitalet bör uppgå tUl mellan treoch fem mUj. dollar, beroende på hur många stater som tillträder konventionen.De medel som därut- överbehövs för att fonden skall kunna infria sina förpliktelser erhålls i form avårsavgifter. Dessa avgifter skall endast till en del betalas kontant.Återstoden av årsavgifterna skall inbetalas först då detta erfordras på grundav förestående utbetalningar från fonden. Härigenom undviks att onödigt mycketlikvida medel samlas hos fonden. Grundavgiften skall enligtartikel 11 fastställas till ett visst belopp per ton avgiftspliktig olja.Beloppet skall bestämmas av generalförsamlingen frånkonventionens ikraftträdande. Detta belopp skall i möjUgaste mån fastställas såatt grundavgifterna sammanlagt uppgår tUl 75 milj. francs (ca 25 milj. kronor)om avgift betalas för av den mängd avgiftspliktig olja somtransporteras till sjöss i världen året innan konventionen trädde i kraft. Föravgiftsskyldig i viss stat skall avgiften beräknas på den mängd avgiftspliktigolja som han mottog närmast före det då konventionen trädde i kraftför den staten. Med uttrycket "avgiftspliktig olja" avses enligtartikel 1 råolja och tjock eldningsolja. De begränsningar som följer av bestämmelsernai artikel 10 första stycket beträffande det sätt på vilket oljan skall hamottagits för att avgiftsskyldighet skall föreUgga, måste också beaktas vidberäkningen av giimdavgiften. Avgiften skall betalas från detkonventionen trädde i kraft för ifrågavarande stat. Enligtartikel 12 skall årsavgiftens storlek fastställas av generalförsamlingen.Avgiften skall för varje avgiftsskyldig beräknas på grundval av ett bestämtbelopp per ton avgiftspliktig olja som han har mottagit under visstkalenderår. Vid beräkningen skall endast tas hänsyn till föratom kostnadernaför fondens förvaltning de utbetalningar som fonden enligt sin budgetförväntas få göra . I fråga om innebörden av uttrycket"avgiftspliktig olja" vid beräkningen av årsavgiften hänvisas tUl vadsom anförts ovan i fråga om beräkning av grundavgiften. Detkan ofta gå efter en olycka innan ersättningsanspråken blivitslutgiltigt avgjorda. Detta gäller särskUt i fråga om olyckor som orsakatomfattande skador. Huvudprincipen är därför att de avgiftsskyldiga i viss statendast skall bidra till de ersättningar som avser olyckor vilka inträffat efterdet fondkonventionen trätt i kraft för den staten. För att förenklaavgiftssystemet har emellertid denna princip frångåtts i fråga om ersättningarför skador orsakade av en och samma olycka upp tiU ett belopp av sammanlagt 15milj. francs (c:a 5 milj. kronor). Detta innebär att, om fondensersättningsskyldighet i anledning av en och samma olycka inte överstiger dettabelopp, ersättningsbeloppen taxeras ut på samtliga som är avgiftsskyldiga vidden tidpunkt ersättningen utbetalas, även på avgiftsskyldiga i stat som intehade tillträtt fondkonventionen då olyckan inträffade. Överstiger däremotfondens ersättningsskyldighet i anledning av en och samma olyc- ka15 milj. francs, tillämpas denna fördelningsprincip endast såvitt avser dettabelopp. För överskjutande ersättningsbelopp görs uttaxering enbart frånavgiftsskyldiga i stat som för ifrågavarande olycka hadetillträtt konventionen, och vid beräkningen av avgifterna skall tillämpas denfördelning mellan de avgiftsskyldiga som då gällde, dvs. avgifterna beräknas påde oljemängder som mottogs året innan olyckan inträffade. Beträffandede närmare bestämmelserna om beräkning av årsavgifter hänvisas tillkonventionstexten. Generalförsamlingenskall bestämma hur stor kvotdel av årsavgiften som skall betalas kontant ochfastställa datum för betalningen. Återstoden av avgiften skall betalas förstefter anfordran frän fondens direktör. Krav på betalning skall för allaavgiftsskyldiga avse samma kvotdel av avgiften. Direktören har rätt att underföratsättningar som skall närmare anges i fondens intema reglemente begära attden som är avgiftsskyldig ställer säkerhet för det belopp han är skyldig attbetala. Konventionen innehåller inte några bestämmelser om vilka åtgärder somkan vidtas mot den som inte efterkommer en sådan begäran. Fonden tordeemellertid kunna föreskriva i sitt interna reglemente att i så fall helaavgiften förfaller till betalning efter utgången av viss frist. Artikelninnehåller bestämmelser om ränta på och indrivning av förfallna avgifter. Enligtförsta stycket skall icke betalda årsavgifter löpa med ränta. Räntefoten skallårligen fastställas av generalförsamlingen, som får bestämma olika räntefot förolika förhållanden. Generalförsamlingen kan exempelvis fastställa olikaräntefot för avgiftsskyldiga i olika stater och därvid beakta skillnaden iräntenivå mellan dessa stater. Konventioneninnehåller inte någon föreskrift om ränta såvitt avser icke betaldagrundavgifter. I svensk rätt gäller dock som allmän rättsgrundsats attförfallen fordran löper med ränta. I avsaknad av uttrycklig bestämmelse omräntans storlek tillämpas därvid den räntefot som anges i 9 kap. 10 §handdsbalken. Vid talan inför svensk domstol torde därför avgiftsskyldig kunnaförpliktas att betala dröjsmålsränta på förfallna grandavgifter med sexprocent räknat från den förfallodag som anges i artikel 11 tredje stycket. I andra stycket föreskrivsatt fördragsslutande stat skall vidta de lagstiftningsåtgärder som ärerforderliga för att säkerställa fullgörandet av förpliktdsema att betalaavgift till fonden såvitt avser olja som mottagits på den statens område. Detåligger alltså de fördragsslutande statema att införa lagstiftning som gör detmöjligt för fonden att vid domstol föra talan mot avgiftsskyldig som intefullgjort sin skyldighet att betala avgift till fonden. Enligt tredje stycket är fondens direktör skyldig attvidta åtgärder för indrivning av icke betalda avgifter. Generalförsamlingen haremellertid möjlighet att i vissa fall avskriva fordran mot den avgiftsskyldige. I denna artikel behandlas de fördragsslutande staternasansvar för avgifter till fonden. Utan att detta uttryckligen anges i konventionstexten ärden grundläggande principen att de stater som tillträder konventionen intepåtar sig något ansvar för avgiftsbetalningen. Varje avgiftsskyldig svarar förbetalningen av den avgift som påförts honom. Enligt första stycket iförevarande artikel kan emellertid en stat genom att avge en särskUd förklaringdärom åta sig de förpliktelser som åvilar de avgiftsskyldiga i denna stat.Denna möjlighet infördes för att tillmötesgå vissa federala stater, särskiltKanada, som av konstitutionella skäl inte kan genom federal lagstiftningålägga enskUda rättssubjekt en sådan avgiftsskyldighet. En dylik förklaringfår återkallas. Artikeln reglerar staternas skyldighet att till fondenlämna vissa uppgifter till grund för beräkning av avgifterna. Stat som tiUträtt konventionen är skyldig att till fondenlämna uppgift på alla avgiftsskyldiga i den staten och den mängdavgiftspliktig olja som envar av dem har mottagit under föregående år. Ifondens reglemente skall ges närmare föreskrifter orn denna uppgiftsskyldighet.Uppgifterna skall införas i en förteckning som förs av fondens direktör. Vidavgörande av vem som är avgiftsskyldig och vid fastställande av den mängdavgiftspliktig olja som skall läggas tUl grund för avgiftsberäkningen skalluppgifterna i denna förteckning anses vara riktiga till dess annat visas. Dessa artiklar innehåller bestämmelser om fondens organisationoch förvaltning. Fondensorgan är generalförsamlingen, exekutivkommittén och sekretariatet. Iförsamlingen är alla medlemsstater representerade. skallupprättas först då 15 stater tillträtt konventionen. Denna kommitté består aven tredjedel av medlemsstaterna, dock minst 7 och högst 15. väljs av generalförsamlingen vid dess ordinarie möte. Valet avsertiden fram till nästa ordinarie möte med församlingen. I princip får ingen varamedlem av 'kommittén mer än två på varandra följande valperioder. Vid valetskall generalförsamlingen tillse att en rättvis geografisk fördelning av platsemaerhålls med utgångspunkt från att de fördragsslutande stater som är särskiltutsatta för risk för förorening genom olja och de som har stora tankflottorskall vara representerade i skälig omfattning. Hälften av platserna i kommittén(eller, om antalet medlemmar i kommittén är ojämnt, hälften minus en) skalltillsättas av de fördragsslutande stater som mottagit destörsta mängderna avgiftspliktig olja. De stater vars oljeindustri kommer attsvara för största delen av avgifterna till fonden tillförsäkras därigenom ettavsevärt inflytande i exekutivkommittén. Antalet stater som är valbara tUldessa platser anges i en i artikel 22 andra stycket intagen ta-beU. I stortsett är antalet valbara stater en och en halv gång det antal platser som skalltillsättas av dessa stater. Härigenom undviks en permanent representationuteslutande av de aUra största oljemottagande länderna. Församlingenär fondens högsta organ. Den skall bl. a. anta fondens reglemente, utnämnadirektör och ge denne anvisningar rörande fondens förvaltning, anta budget ochbestämma avgifternas storlek, godkänna räkenskaperna, godkänna uppgörelser omersättningsanspråk mot fonden samt utse medlemmarna i exekutivkommittén.Församlingen skall sammanträda . delegerat tillexekutivkommittén att anta budget och bestämma årsavgiftemas storlek behöverden dock endast sammanträda . upprättats övergår vissa funktioner automatiskt frångeneralförsamlingen till denna kommitté. Bland dessa märkes meddelande avanvisningar till direktören samt godkännande av uppgörelser om mot fondenriktade ersättningsanspråk. Dessutom kan församlingen delegera ytterligareuppgifter till exekutivkommittén. Kommittén skall sammanträda . Denskall upprätta och offentliggöra en rapport om fondens verksamhetunder föregående år. sköts av sekretariatet som förestås av en direktör. I dennesuppgifter ingår bl.