prop · FW0337 · 1973-12-31 00:00:00 — Beslutande myndighet i utlänningsärenden är såsom nämnts i allmänhet varje delstats utlänningsmyndighet, som finns i varje förvaltningsdistriktinom delstaten. Prövning av frågan om utlänning förverkat sin politiskaasylrätt och således skall avlägsnas ur landet trots hot om politiskförföljelse tillkommer alllid inrikesminister, Utlänning får inte utan tillstånd resa in i eller lämnalandet. Tillstånd lämnas av en särskild tjänsteman (immigration officer). Inresetillstånd skall om inte vederbörandedepartementschef bestämmer annat vägras, dvs. avvisning skall ske, påungefär samma grunder som i kan föranleda avvisning, dvs. oförmåga attförsörja sig, tidigare brottslighet etc. Inresetillstånd kan förenas med olika villkor, somtjänstemannen skall delge utlänningen. Departementschefen äger rätt att, närhan så finner lämpligt, återkalla eller ändra de villkor, som sålundameddelats. Varje person, som söker resa in i landet, kan kvarhållasav tjänstemannen i avvaktan på beslut om inresetillstånd. Prop, 1973:37 63 utlänningen också kvarhållas i avbidan på att avvisningverkställs. Om utlänning tagit sig in i landet utan tUlstånd skall hanbehandlas som om han vägrats tillstånd. Utlänning, som reser in i eller lämnar landet, är skyldigatt på tjänstemannens begäran redogöra för och vid behov förevisa de handlingarhan har med sig. För kontroll härav kan utlänningen och dennes bagage visiterassamt anträffade handlingar kvarhäUas så som erfordras förundersökningen. Med handlingar avses brev, minnesanteckningar, ritningar,fotografier etc. Under tillsyn av departementschefen förs ett re.fwfer överutlänningar, vilket skall innehålla persondata och vissa andra uppgifter.Registreringen skall upptagas dislriktsvis under polischefs kontroll. Varjeutlänning, som nätt 1 ålder, är i princip skyldig att inställa sig hospolismyndigheten för registrering. Undantag gäller generellt för den, som intevistas i landet, såvida han inte i sitt inresetillståndfått särskild föreskrift att registrera sig. Registrerad utlänning, som byter vistelseort i landet,skall anmäla detta till registret. Om han utan att bytavistelseort ändock uppehåller sig pä annan ort i landet än tvåmånader, måste han till registret kontinuerligt meddela var han finns. Hanskall också meddela om annan omständighet inträffar, som påverkar uppgifternai registret. Departementschefen äger, om han finner det påkallat,besluta om utvisning ("deportation") av utlänning a) om utlänningen genom lagakraftvunnendom fällts till ansvar för bl. a. brott, som kan medföra fängelse, samtdomstolen rekommenderar utvisning, eller b) om departementschefen bedömer detvara "befrämjande för det allmännas bästa" ("is conducive to thepublic good"). 1 avbidan på verkställighet av utvisningsbeslut kanutlänningen efter förordnande av departementschefen hällas i förvar.Förvarstagande kan också beslutas av domstol, som rekommenderar utvisning.Beslutet prövas därefter av departementschefen. Departementschefen är således den som främst beslutar omvillkoren för utlännings vistelse i landet och är den som beslutar omutvisning. Han har ocksä en generell rätt att i det enskilda fallet utfärdabestämmelser eller meddela undantag i olika frågor. Klagorätt finns beträffande sådant utvisningsbeslut, somicke rekommenderats av domstol. Talan kan dock alltid föras motutvisningsbeslut såvitt angår det land, vartill verkställigheten skall ske. Den som bryter mot utlänningslagen eller mot bestämmelser,som meddelats med stöd därav, begär brottslig handling, som bestraffas medböter eller fängelse . Detsamma gäller den, som medverkartill brottet. Den som är skäligen misstänkt för sådant brott eller medhjälpdärtill kan utan föregående beslut anhållas (arrested) av "immigrationofficer" eller polisman. Det politiska asylbegreppet är utformat i enlighet med 1951 års Genåvekonvention om flyktingars rättsliga ställning. FörStorbritanniens del gäller sålunda att utlänning får inte avlägsnas om han därigenomskulle tvingas bege sig till land, dit han med hänsyn till välgrundad fruktanför förföljelse på grund av sin ras, religion, nationalitet, poUtiskauppfattning eller tillhörighet till viss social grupp inte viU komma. Omutlänning gör invändning i sådant avseende skall ärendet anmälastill . räknar med att få en nyutlänningslagstiftning i kraft från och med är 1973. I förhällande tiU gällanderätt kan anmärkas följande. Utlänning som inte kan visa att han efter en vistelse iStorbritannien blir mottagen i annat land, skall kunna vägras resa in även omhan har visum eller annat inresetillstånd. Det gäller dock ej den, som fåttinresetillstånd för att bosätta sig i landet. Utlänning skall också kunna vägrasinresa av det skälet alt det "befrämjar det allmännas bästa".Avvisning på sådan grund kan ske om departementschefen personligen beslutathärom eller om "immigration officer" med hänsyn till tillgängligauppgifter finner det vara önskvärt. Såsom exempel nämns att det i belysning av vederbörandeskaraktär, uppträdande eller hans förbindelser bedöms icke vara önskvärt att haninreser i landet. Utvisningsbeslul som fattas av departementschefen på dengrunden att det är befrämjande för det allmännas bästa skall inte kunnaöverklagas, Utlänning, som önskar uppehålla sig i landet mer än tremånader, måste utöver pass och eventuellt visum vara försedd meduppehållstillstånd. Bryter han häremot kan han och den som hjälper honom dömastill fängelse i högst . Var och en, som härbärgerar en utlänning, måste i principanmäla detta för polisen. Utlänning, vars närvaro utgör hot mot allmän ordning (Fordrepublic) och allmänt förtroende (le credit public) kan avlägsnas. Beslut fattasav inrikesministern. Beslut om avlägsnande kan ocksä fattas av "le préfet"i gränsdistrikt, vilken dock genast mäste underrätta ministern. Lagtextenupptar ingen annan avlägsnandegrund än den angivna, men av kommentarer framgåratt avlägsnande kan ske när det finnes erforderligt. Prövningen synes vara heltdiskretionär och kan drabba alla, som inte är franska medborgare. Det synes som om endast den utlänning, som besitteruppehållstillstånd, tillförsäkras ett reglerat förfaringssätt vid avlägsnande,som bl. innehåller viss möjlighet att överklaga. Det torde dock i de allraflesta fallen vara inrikesministern som beslutar härom. Mot utlänning, som är politisk flykting enligt 1951 årskonvention, kan meddelas beslut om avlägsnande ehuru det står klart attverkställighet inte kan ske. Han får då anstånd med verkställigheten. Därvidkan erforderliga inskränkningar och villkor meddelas för hans fortsatta Prop, 1973:37 65 vistelse, såsom förbud att vistas utanför visst område,skyldighet att på särskilda tider anmäla sig till poUsen etc. Även dessa beslutfattas av inrikesministern. Om utlänning bryter mot förbud att vistas utanförvisst område kan han dömas till fängelse i högst . Utlänning, mot vilken beslut om avlägsnande meddelats, kaninte bli fransk medborgare. Avvisning kan ske på såväl formella som materiella grunderav ungefär samma innebörd som de motsvarande svenska. I princip äger utlänning, som tillåts inresa i riket,vistas där . Efter den tiden måste han ha uppehållstillstånd.Sådant beviljas för av . Utlänning, som erkänts som flykting,äger dock uppehålla sig i landet . Särskilt tillstånd med deninnebörden kan också beviljas utlänning, som vistats i landet . Alla tillstånd att uppehålla sig i landet kan dras in, bl,a, om tillståndshavaren gör sig skyldig tiU brott, I kontrollsyfte kan utlänning genom tillämpningsbestämmelseråläggas att till utlänningsmyndigheterna anmäla byte av vistelseort samt attgöra viss annan anmälan. Av hänsyn till allmän ordning eller nationell säkerhetkan vidare justitieministern i det särskilda fallet föreskriva begränsning avvistelseort samt en mer omfattande anmälningsplikt till polisen. De polisereller tjänstemän, som handhar gränskontrollen eller utlännings-övervakningen,kan också vid behov hålla en utlänning för förhör , t. ex. förkontroll av identiteten, samt temporärt lägga beslag på hans rese- ochlegitimationshandlingar och förse dessa med erforderliga anteckningar. Utvisning kan ske av utlänning, av , om beträffande denne sädana omständigheter föreligger,som skulle ha medfört hans avvisning. Vidare skall utvisning ske av utlänning,vars uppehållstiUständ löpt ut eller dragits in. Beslut om utvisning meddelasav den myndighet, som har att pröva tillståndsfrågan. Frågan om politiskt flyktingskap kan avgöras redan vidinresan i landet. Avvisning, och inte heller utvisning, fär i princip ej ske avutlänning, som påstår att han som ett resultat av avlägsnandet skulle nödgasfortsätta till ett land, därhän har grundad anledning att frukta att han skullebli förföljd på grund av sin religiösa eller politiska uppfattning, sinnationalitet eller sin tillhörighet till viss ras eller social grupp. 1 sådantfall kan avlägsnande ske endast om viktiga skäl påkallar detta med hänsyn tillallmänt intresse. Beslut skall i dessa fall fattas av justitieministern.Tillåts utlänningen att stanna blir han erkänd som flykting. Utlänning får tagas iförvar om beslut om utvisningmeddelats eller om sådant beslut kan förväntas komma att meddelas. Detsammagäller om fråga om uppehållstillstånd eller flyktingskap är under prövning.Längsta tid är en månad. 1 saml Nr 37 Utlänning kan avvisas vid gränsen om han tidigareavlägsnats ur landet. Detsamma gäller sådan utlänning, där förutsättning föratt meddela denne uppehållsförbud föreligger. Avvisning på dessa grunder kanske även om utlänningen innehar för inresa erforderUga handlingar. Utlänning som olagligen tar sig in i landet och somomedelbart därefter anträffas inom gränsområdet kan formlöst föras tUlbaka övergränsen. En legalt inrest utlänning har rätt att vistas i landetunder i princip obegränsad tid. Inskränkning kan dock ske vid beslut om visering. Uppehållsförbud (Äufenthaltsverbot), som till sin innebördnärmast motsvarar vårt begrepp utvisning, kan meddelas utlänning av olika skäl.Om hans vistelse i landet utgör fara för allmän ordning och säkerhet ellerstrider mot allmänna intressen, kan sådant förbud meddelas. Andra skäl kan varaatt han pä grund av överträdelse mot t. ex. passmyndighets föreskrift blivitstraffad, att han av andra skäl av inländsk eller utländsk domstol dömts tillfrihetsstraff över , att han yrkesmässigt bedrivit otukt, att haninte förmätt att på redligt sätt försörja sig och sin familj, eller att hangenom tal eller skrift varit verksam mot landet eller dess institutioner ellerockså understött sådan verksamhet. UppehåUsförbudet omfattar i princip hela landet och gällertills vidare. Det kan emellertid inskränkas till . Kan utlänningen avolika skäl inte avlägsnas ur riket kan uppehållsförbudet vidare begränsas tiUviss del av landet. Anstånd med verkstäUigheten av ett uppehållsförbud kanbeviljas. Anståndet kan därvid förenas med olika villkor och ålägganden. I avbidan på utfärdandet av ett uppehållsförbud eller föratt säkerställa verkställigheten av avlägsnandet ur landet kan utlänning tagasi förvar. Grunden för detta kan vara att upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet eller att förhindra att utlänningen begår befarade omedelbartförestående brott. Utlänning får regelmässigt inte håUas i förvar mer än tvåmånader. Bestämmelserna om förvarstagande samt anstånd medverkställighet av uppehällsförbud jämte meddelande om olika villkor ochålägganden är tillämpliga även gentemot den, som genom domstols dom dömts tillförvisning (Landesverweisung) eller annan form av avlägsnande (Abschaffung). Behörig att meddela beslut i de frågor, som här upptagits,är förvaltningsmyndigheten i respektive distrikt eller, där så finns, förbundspolis-myndigheten. Meddelade beslut kan överklagas en instans. Mot beslut,varigenom begäran om uppskov med verkställigheten av eller om upphävande av ettuppehållsförbud avslagits, får dock talan inte föras. Frågan om politiskt flyktingskap kan, liksom iFörbundsrepubliken , avgöras genom ett särskilt förfarande. Tillgänglig lagstiftning anger inte om det politiska flyktingskapetutgör hinder mot avlägsnande i större utsträckning än vad som föreskrivs i 1951års Genévekonvention om flyktingars rättsliga ställning. Prop, 1973:37 67 är en federation av stater, vUka själva har sinegen lagstiftning och jurisdiktion. De federala bestämmelserna för utlänningsinresa och vistelse i federationen upptas i olika lagverk. Vissa bestämmelserav intresse gäller dessutom inte bara för utlänningar utan för alla som vistasdär. Följande kan sammanfattningsvis sägas. För inresa i federationen måste utlänning förutom pass vara försedd med inresetillstånd, vilket meddelas av behörig tjänsteman inom "invandrardepartementet"eller inom gränskontrollen. Sådant tillstånd kan även omfatta rätt att uppehåUasig där . Har utlänning inte inresetillstånd eller vägras han vidankomsten detta, skall han genast avlägsnas. Om utlänning reser in utantillstånd eller om meddelat tillstånd dras in vUket bl. a. kan göras avministern för "invandrardepartementet" när denne finner anledninghärtill blir utlänningen en s. k. förbjuden person. Han åläggs då avvederbörande tjänsteman att lämna landet. Gör han ej detta blirhan straffad upp till fängelse - och därefter avlägsnad genommyndighetens försorg. Utlänning, som legalt rest in i federationen, kanavlägsnas genom beslut om utvisning (deportation). Sådant beslut kan meddelaspå i stort sett samma grunder som i kan medföra utvisning eUerförvisning. Besluten fattas i regel av ministern. Denne kan även besluta omutvisning av utlänning, som efter inresa med hänsyn till sittuppförande - i eller annat land inte bör få stanna kvar. Vidarekan ministern meddela utvisningsbeslut beträffande den som propagerar för attmed våld störta samväldesregeringen, regeringen i någon federal stat eller inågot annat civiliserat land, eller den som propagerar för utplåning av varjeslag av landsstyre eUer för mord på offentliga tjänstemän, eller den somstödjer eller lär ut olaglig förstöring av egendom, eller slutligen den som ärmedlem i organisation, som understödjer och lär ut någon av de nu angivnauppfattningarna eller handlingssätten. Innan beslut meddelas om utvisning på grundval av de olika"omstörtande" skäl som nämnts, skall utlänningen av ministernunderrättas om att sådant beslut kan komma att fattas samt skälen härför. Utlänningenkan då begära undersökning i saken av en "commissioner",som utses särskilt av generalguvernören. Om utlänningen inte begär sådanundersökning eller om han inte infinner sig till förhör inför "the commissioner"eller om denne genom sin undersökning finner riktigheten av ministerns angivnaskäl klarlagda, blir utlänningen utvisad. I annat fall fär utvisning på dessagrunder inte ske. I delta sammanhang bör nämnas en bestämmelse i denfederala "" som anger vad som skall anses vara en olagligförening eller sammanslutning. eller sammanslutning är den, somgenom sina stadgar, sin propaganda eller annorledes stödjer eller uppmuntrar Prop, 1973:37 68 a) störtande avsamväldets konstitution genom revolution eller sabotage, b) störtande av regeringen isamväldet, delstat eller varje annan civiliserad stat med vapenmakt eller våld, c) förstörelse aveller skadegörelse pä egendom, som tillhör samväldet eller som används i handeleller affärer med andra länder eller mellan delstaterna. Som olaglig förening eller sammanslutning anses vidareden, som genom sina stadgar, sin propaganda eller på annat sätt stödjer elleruppmuntrar handlingar som har till syfte att fullfölja en upprorisk avsikt.Härmed förstås t. ex. att utsätta regenten för hot eller förakt, att sä splitmellan de olika samväldesländerna etc. Medlem iolaglig förening eller sammanslutning eller envar, som i tal eller skriftstödjer eller uppmuntrar sådan förening eller sammanslutning som omfattas ava)c) gör sig skyldig till brott och kan straffas med fängelse. Är han intefödd i kan han även på föranstaltande av den federale riksåklagaren (attorneygeneral) utvisas. Lagbestämmelserna om avvisning eller utvisning upptar intenågon föreskrift, som berör den politiska asylen och eventuellt hinder motavlägsnande pä grund härav. Endast i en lag om utlämning på grund av brott tillland utanför samväldet berörs den frågan. Där föreskrivs hinder mot utlämningom det brott, som det andra landet åberopar till stöd för utlämningen, är ettbrott av politisk innebörd. Vidare föreligger hinder om det finns goda skälanta att utlämning begärs för att vederbörande skall kunna åtalas ellerstraffas på grund av sin ras, religion, nationalitet eller politiskauppfattning. Likaledes kan hinder mot utlämning föreligga om det skäligen kanantas att utlänningen, om han utlämnas, skulle "vara dömd på förhand"i en kommande rättegång, hållas i förvar eller fä begränsningar i sinpersonliga frihet, allt på grund av sin ras, religion, nationalitet ellerpolitiska uppfattning. Mellan de nordiska ländema pågår sedan början av1950-talet ett fortlöpande samarbete bland annat för att söka uppnåsamstämmighet i ländernas utlänningslagstiftning. Detta samarbete har medförtatt medborgare i nordiskt land är befriad från att vid resa inom samtvistelse i annat nordiskt land inneha pass, visering, uppehållstillstånd ocharbetstillstånd. Medgiltighet från träffade , , och enöverenskommelse om gemensamt nordiskt passkontrollområde. Till dennaöverenskommelse har sedermera anslutit sig. Huvudprincipen iöverenskommelsen är att man tillåter utlänning -varmed förstås icke-nordbo att utan att undergå passkontroll resa direkt från ett nordiskt land till ettannat nordiskt land. Sedvanlig passkontroll skall bara ske vid passering avnordisk yttergräns. Varje land skall därvid beakta samtliga nordiska ländersintressen. Detta förutsätter bland annat att ländernas avvisningsregler är ihuvudsak överensstämmande. I överenskommelsen uppräknas olika avvisningsgrunder,bland vUka kan nämnas den grunden att avvisning skall ske av utlänning som äruppförd i någon av de fördragsslutande staternas förteckningar över utvisadeutlänningar. Vissa mindre skiljaktigheter föreligger mellan de olika nordiskaländernas interna avvisningsgrunder. Dessa, som är redovisade ovan i avsnitt6, beror främst på att vissa länder utnyttjat överenskommelsens generalklausul,som medger möjlighet att avvisa utlänning även pä andra grunder än som angivitsi överenskommelsen. Visering och andra erforderliga tillstånd skall alltjämt haendast nationell giltighet. I överenskommelsen uttalas emellertid att staternaskall eftersträva att använda viseringstväng i samma omfattning och söka uppnåen likartad praxis för meddelande av visering för kortare besök. Skyldighetföreligger för stat att underrätta övriga stater om den önskar upphäva ellerinföra viseringstväng gentemot icke-nordiskt land. Överenskommelsen åläggerfördragsslutande staterna att övervaka att utlänning inte överskrider meddelad viseringstidsamt att han söker uppehållstillstånd när skyldighet att ha sådant tillståndinträder. För att kunna hälla kontroll över vissa utlänningarsvistelse inom har i överenskommelsen intagits bestämmelser omkontrollkort. Dessa kort skall användas beträffande dels utlänning, som är viseringspliktigi någon av de fördragsslutande staterna, såvida denna kräver kontrollkort, delsutlänning som av en fördragsslutande stat i samband med beslut om hansavlägsnande från vederbörande stat förbjudits att återvända dit utan särskilttillstånd. Kontrollkorten möjliggör kontroll av att utlänningen i fråga lämnar nordiskt område inom dentid han har tillstånd att vistas där. Däremot kan ej kontrolleras om han undertillståndstiden beger sig frän ett nordiskt land tiU ett annat. För attsamordna arbetet med utlänningskontrollen inom och söka arbeta framenhetlig tillämpning och gemensamt uppträdande i frågor, som berör detgemensamma passkontrollområdet, har man tillsatt nordiska utlänningsutskottet,med företrädare för ländernas centrala utlänningsmyndighet. 8 Den internationella bakgrunden Den våg av flygkapningar, brevbomber, kidnappingar avdiplomater, affärsmän och politiker etc. som har gått fram över världen underde har väckt djup oro i ett stort antal länder. Inte heller iSverige har vi blivit oberörda av dessa händelser. och flygkapningenpä Bulltofta följdes på nära håll av den svenska allmänheten och gav oss enskrämmande bild av den internationeUa terrorismen. PoUtiskaattentat och våldsdåd har förekommit . Men utvecklingen undersenare år innehåller vissa nya element. Det nya ligger delvis i den ständigtökade frekvensen och i terroristaktionernas spridning över flera kontinentermen delvis också i metoderna. Aktionerna utsätter ofta ett stort antaloskyldiga människor för uppenbar livsfara. Uppmärksammade terroristhandlingarhar begåtts i , , , och Australien.Bakom dåden står politiska rörelser av skilda slag: Tupamaros i ,separatiströrelsen i , kroatiska separatister, palestinskagerillaorganisationer etc. I har Palestinagerillan stått för ett mycketstort antal flygkapningar och attentat . Även kroatiska separatisterhar svarat för ett stort antal våldsdåd med politisk bakgrund. Utvecklingen skall givetvis ses mot bakgrunden av att deinternationella kommunikationerna numera delvis är mycket sårbara och att denmoderna tekniken ger våldsverkare möjligheter att utföra sina handlingar medanvändande av alltmer raffinerade metoder. Men den sammanhänger framför alltmed att den internationella terrorismen har sin grund i de mest skildapolitiska konflikter och spänningar, inte sällan med ursprung i svära socialaorättvisor. Allt fler politiska grupper använder systematiskt våldshandlingaräven mot utanförstående länders medborgare som ett medel i sin politiska kamp.Det hör till vanligheterna att de politiska våldsdåden begås i länder ochdrabbar människor långt borta från den politiska konflikthärden. Prop, 1973:37 72 har gjorts vissa försök att genominternationella överenskommelser komma till rätta med den internationellaterrorismen. Ansträngningarna har framför allt inriktats på att tryggaluftfarten. De i det föregående omnämnda Tokyo-, Haag- och Montreal-konventionernaär resultatet av dessa samarbetssträvanden. Enligt dessa konventioner förbindersig de fördragsslutande staterna att belägga flygkapning och sabotage motflygplan med stränga straff. De åtar sig vidare att antingen utlämna ellersjälva låta åtala de personer som befinner sig inom deras territorium och sommisstänks för att ha begått brott av detta slag. Tokyo- och Haagkonventionernahar ratificerats av mer än 50 resp. nära ett 40-tal stater, bland dem Sverige.Montrealkonventionen, som är av färskt datum, har ratificerats bara avett mindre antal länder. I kommer en proposition om vårt landstillträde till denna konvention att läggas fram för . Inom deninternationella luftfartsorganisationen överväger man vUka ytterligare ätgärdersom kan vidtagas för att avvärja det hot mot flygsäkerheten som de intemationellaterrordåden utgör. Vidare förbereds f. n. inom FN en konvention om skydd fördiplomater och vissa andra personer med särskild internationellrättslig status.Ett konventionsförslag har utarbetats av FN:s kommission för internationellrätt, och detta förslag är nu föremål för behandling inom världsorganisationen. har ocksä inom FN väckts frågan om enkonvention som skall täcka internationella terrorhandlingar av alla slag. Ämnethar på initiativ av FN:s generalsekreterare tagits upp på dagordningen förgeneralförsamlingens nu pågående session. Det har blivit föremål för enomfattande och livlig diskussion både under generaldebatten och i församlingenssjätte utskott. Det är avstörsta betydelse att det internationella samarbetet pä detta område fuUföljs.Det är en fråga om att trygga kommunikationerna mellan länderna och attförebygga spridning och skärpning av internationeUa motsättningar ochkonflikter. Men det är också en fråga om att över huvud taget motarbetavåldsmetoder som slår blint och drabbar oskyldiga.