prop · FW0339 · 1973-12-31 00:00:00 — Debåda utredningarna har således ungefär samma prognos i fråga om utvecklingen,även om storleken av nedgången i sysselsättningen har bedömts något olika. Bostadsbyggandetsomfattning är av väsentlig betydelse för sysselsättningen inom byggsektorn.Nyproduktionen av bostäder har legat på en hög nivå i vårt land under många åroch ett fortsatt högt bostadsbyggande är motiverat med hänsyn till att ettstort antal hushåll är trångbodda. Det är emellertid uppenbart attbostadsbyggandet kommer att behöva minskas jämfört med de närmast föregåendeåren och en väsentiig nedgång fömtses 1973 och . Samtidigtkan en minskning av de kommunala och statliga byggnadsinvesteringarna väntas.Effekten på sysselsättningen av båda dessa faktorer måste särskiltuppmärksammas. Bostadsbyggandet och de offentliga investeringama svararnämligen för av den totala sysselsättningen inombyggnadsbranschen. Dennautveckling mot en nedgång i antalet arbetstillfällen för byggnadsarbetareskall ses också mot bakgrund av den redan nu relativt höga arbetslösheten inombyggnadsyrkena. Arbetslösheten inom byggnadssektorn har sålunda under en långföljd av år varit mer än dubbelt så hög som inom den fasta industrin. Räknat iförhållande till antalet medlemmar i resp, arbetslöshetskassor var dengenomsnittliga arbetslösheten inom byggnadskassorna mot2,för övriga industrikassor och för samtliga arbetslöshetskassor. Förvissa byggnadsarbetargrupper redovisas ännu högre arbetslöshetstal. Murare ochgruppen övriga byggnadsarbetare hade sålunda en arbetslöshet på drygt 10 %under år 1972 medan för träarbetare motsvarande siffra var . Underperioden 19691972 har antalet medlemmar i byggnadsarbetarnasarbetslöshetskassor minskat med ca 15 000. Som jag framhållittidigare har den inom tillsatta byggarbetsgruppenföreslagit att åtgärder snabbt vidtas för att stimulera byggandet under iförsta hand . Enligt gruppens mening kan de föreslagna sysselsättningsskapandeåtgärderna få den effekt som är nödvändig i rådande läge endast omrekryteringen till byggnadsarbetarkåren regleras . Avvad jag nu anfört framgår att det föreligger en relativt sett hög arbetslöshetinom byggnadsarbetarkåren, trots att kåren har reducerats kraftigt under desenaste åren. är en avsevärd nedgång att vänta i fråga om byggnadsinvesteringamaunder i vart fall . Redan dessa förhållanden talar för attsärskilda åtgärder vidtas föratt förbättra sysselsättningsförhållandena inom byggsektorn. Härtill kommer attarbetama inom denna sektor drabbas av de speciella otrygghetsproblem som ärförenade med den särskilda anställningsform, objektanställning, som är vanliginom sektorn. Utöver de åtgärder som har vidtagits för att öka antaletsarbetstillfällen anser jag därför i likhet med byggarbetskraftsutredningen ochbyggarbetsgruppen att en reglering av byggarbetskraftsrekryteringen måstekomma tUl stånd för att det skall bli möjligt att gesysselsättning i första hand åt den arbetskraft som redan finns ibyggnadsbranschen, Byggarbetskraftsutredningenhar ansett det önskvärt att en sådan reglering kommer till stånd genom att allrekrytering till byggnadsarbete sker genom den offentliga arbetsförmedlingen. Iförsta hand anser utredningen att detta bör åstadkommas genom avtal mellanparterna på byggarbetsmarknaden. framhåller utredningen attarbetsgivarparten har förkastat ett förslag till sådant avtal. Utredningenanser dock att frågan bör bli föremål för ytterligare överläggningar mellanparterna. Om sådana överläggningar inte tas upp eller ger skäligt resultatföreslår utredningen att frågan om rekrytering av arbetskraft till byggnadsverksamhetengörs till föremål för särskild lagstiftning. Dethar nu gått utredningen lade fram sitt förslag utan attparterna på byggarbetsmarknaden har tagit upp fortsatta överläggningar om enbättre rekryteringsordning. Med hänsyn härtill anser jag det vara tveksamt omett sådant avtal kan komma till stånd inom en sådan tid att de aktuellaproblemen kan bemästras. För att tillräckliga garantier skall skapas försysselsättningen av de arbetstagare som redan finns i byggnadsyrkena måste mandärför nu enligt min mening överväga att genom lagstiftning reglera rekryteringentill byggnadsarbete. Fleraremissinstanser har ställt sig negativa till en lagstiftning som reglerarförhållandena inom en speciell bransch. De uppfattar en sådan lagstiftning somett avsteg från principen om parternas fria avtalsrätt på arbetsmarknaden. Jaghar förståelse för denna kritik. Invändningama har emellertid inte samma styrkaom lagstiftningen får en i tiden begränsad giltighet, vilket kan vara motiveratmed hänsyn till att det är främst akuta svårigheter på området som måste bemästras.En lagstiftning på lång sikt kan sannolikt undvaras. I all synnerhet blir så faUetom ett avtal kan träffas mellan parterna om en reglerad rekryteringsordning.Mot denna bakgrund förordar jag att rekryteringen till byggnadsarbete reglerasgenom lagstiftning men att lagstiftningen blir av tillfällig natur. Den börträda i kraft och gälla till utgången av . Därefter fårbedömas om fortsatt lagreglering är påkallad. Härvid får beaktas bl, a, deninverkan som de avlämnade utredningsförslagen i betänkandet (SOU 1973:7) Trygghet i anställningen får,om de genomförs, på förhållandena inom byggnadsbranschen i de avseenden som härär aktuella. Fleraremissinstanser framför allt bland länsarbetsnämnderna har påtalat att enföreskrift om att all rekrytering av arbetskraft till byggnadsarbete skall skegenom den offentliga arbetsförmedlingen kommer att ställa krav på en ökning avde personella resurserna hos både länsarbetsnämnderna ocharbetsförmedlingarna. En sådan obligatorisk förmedling medför att en mängdregistreringar måste göras till föga gagn bara för att systemet som sådantskall fungera. Det är mot den bakgrunden nödvändigt att överväga en ordningsom inte belastar arbetsförmedlingskontoren med onödigt arbete men ändå gerrimliga garantier för att syftet med lagstiftningen uppnås. Jag föreslårföljande ordning. Lagstiftningenbör för det första gälla endast anställning av arbetskraft för utförande avegentliga byggnadsarbeten, dvs. betongarbete, träarbete, mureriarbete ochannat byggnads- eller anläggningsarbete. Härigenom kommer anställning avarbetskraft för måleri-, plåtslageri-, elek-triker-, ws- och glasmästeriarbeteninte att omfattas av lagen. Lagen bör vidare gälla endast för sådanarbetsgivare som driver rörelse inom byggnadsbranschen. Egnahemsägare ochjordbrukare kan sålunda utan hinder av lagen själva anställa arbetskraft förutförande av byggnadsarbete på den egna fastigheten. Förbyggnadsarbete som här avses får arbetsgivare anställa kvalificeradarbetssökande på det sätt som han finner lämpligt. Som kvalificeradarbetssökande anses dels den som har haft anställning i byggnadsarbete tolvmånader , dels den som fullgjort utbildning tillsådant arbete inom lägst gymnasieskola eller motsvarande skola eller inomarbetsmarknadsutbildningen. Även den som genomgått annan byggnadstekniskutbildning än den som ges inom gymnasieskolan skall således anses kvalificerad.Slutligen bör som kvalificerad anses den som genomgår utbildning och sökerpraktikanställning. Om kvalificerad arbetssökande inte finns att tillgå fårarbetsgivaren inte anställa annan än den som arbetsförmedlingen anvisar ellergodkänner. För att kunna kontrollera efterlevnaden av lagen bör arbetsförmedlingenha rätt att hos arbetsgivare ta del av de uppgifter som behövs härför och ägatillträde till arbetsplats. Omarbetsgivare bryter mot dessa anställningsregler bör detta i första hand ledatill ett föreläggande om att all anställning av arbetskraft i fortsättningenskall ske genom arbetsförmedlingen, alltså i fråga om både kvalificerad ochokvalificerad arbetskraft. Sådant föreläggande bör utfärdas av AMS efteranmälan av länsarbetsnämnden. AMS bör dessutom i sådant faU kunna anmälaarbetsgivaren till åtal om överträdelsen är att anse som grov. Underlåtenhetatt iaktta föreläggande om arbetsförmedlingstvång bör likaledes kunna anmälastill åtal av . 1973: 39 15 Länsstyrelsernai och påpekar i sina yttranden att en reglering avrekryteringen till byggnadsarbete måste ta hänsyn till berättigade krav påsysselsättning för ortsbunden arbetskraft. Frågan blir aktuell i de fall dåarbetsgivaren inte själv kan rekrytera kvalificerad arbetskraft. Jag vill pekapå att hänsyn till den ortsbundna arbetskraften normalt måste tas i detpraktiska förmedlingsarbetet. Arbetsförmedlingens möjligheter att i detenskilda fallet underlätta för äldre, ortsbunden arbetskraft att få arbete börinte begränsas. Även vid anvisning tUl beredskapsarbete måste förmedlingen hamöjlighet att anpassa åtgärderna till uttalade lokala behov. Det förhållandet,att inte branschvana arbetstagare under särskilda omständigheter genomarbetsförmedlingen fått temporär sysselsättning inom byggnadsområdet, innebärinte att dessa arbetstagare tillförs den permanenta byggnadsarbetarkåren och betraktassom kvalificerade byggnadsarbetare. Frågan om vilka arbetssökande somarbetsförmedlingen skall anvisa får prövas från fall till fall. Jag vill idetta sammanhang erinra om vad jag har anfört i årets statsverksproposition (prop,1973: 1 bil. 13 s. 4647), Ökade uppgifter har tilldelats byggarbetsnämndernaunder senare tid. Samarbetet och informationsutbytet inom byggarbetsnämndernaär av stort värde för det planeringsarbete som länsarbetsnämndema har attutföra. Den betydande kännedom om byggarbetsmarknaden som finns samlad inombyggarbetsnämnderna bör enligt min mening utgöra en god grund för bedömningoch för rådgivning till arbetsförmedlingar och länsarbetsnämnder även i frågorsom rör rekrytering av arbetskraft, Lagstiftningenavser att reglera rekryteringen av byggarbetskraft för vissa slag avbyggnadsarbeten, I paragrafens första stycke avgränsas lagstiftningen i tvåavseenden. Bestämmelserna gäller för det första endast arbetsgivare sombedriver yrkesmässig byggnadsverksamhet, dvs. den som driver byggnadsrörelse inågon form, Avgränsnmgen är i detta hänseende densamma som i förordningen(1960: 77) angående byggnadsforskningsavgift. Genom avgränsningen undantas bl,a, industriföretags, jordbrukares, egnahems- och sportstuguägaresbyggnadsverksamhet i egen regi med avseende på den egna fastigheten, I fråga omarrendator och hyresgäst gäller undantaget den arrenderade resp, hyrdafastigheten (lägenheten). På grund av uttryckligt stadgande omfattas däremotall byggnadsverksamhet som bedrivs av staten och kommun. Fördet andra gäller lagen endast anställning för utförande av betongarbete,träarbete, mureriarbete eller armat byggnads- eller anläggningsarbete. Medannat byggnads- eller anläggningsarbete avses grov-och diversearbete samtarbete som utförs av t.ex. maskin- och trak- torförareeller kranskötare m, fl. Utanför regleringen faller t. ex, måleri-och plåtslageriarbeten,elektriska arbeten samt ws- och glasmästeriarbeten. Av beskrivningen ilagtexten följer också att arbetsledare, byggnadstekniker, ingenjörer,arkitekter och kontorspersonal m, fl. Lagenomfattar alla anställningsformer, objektanställning såväl somföretagsanställning. Enligtparagrafens första stycke får arbetsgivaren anställa endast kvalificeradarbetssökande om inte arbetsförmedlingen har medgett annat. I andra stycket avparagrafen anges vad som menas med kvalificerad arbetssökande. Vidtillämpningen av punkt 1 skall räknas från anställningstiUfället. i orten bör anvisa i första hand kvalificeradarbetssökande. Finns inte kvalificerad sökande anmäld hos förmedlingen i ortenmen hos annan förmedling bör, såvida inte särskUda omständigheter föranlederannat, sådan kvalificerad sökande anvisas. Sådana särskilda skäl kan varaarbetslöshetens omfattning i orten och förekomsten av äldre ortsbundenarbetskraft. Några generella regler för hur dylika och andra situationer skalllösas kan givetvis inte ges. 1 förekommande fall bör förmedling vända sig eller överläggningar. Sanktionernamot den arbetsgivare som inte följer bestämmelserna i 1 § är av två slag. AMSkan enligt 3 §, efter anmälan från länsarbetsnämnden, förordna attarbetsgivaren inte får anställa annan än den som den offentligaarbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit. Arbetsgivaren kan också ådömasböter enligt 4 §, Genom regeln i 3 § fråntasarbetsgivaren rätten att anställa kvalificerad arbetssökande för arbete somavses i 1 §. Sådant förordnande kan ges eller tills vidare. Bötessanktionenbör tillgripas i sådana fall då arbetsgivaren gjort sig skyldig tiU en grovöverträdelse av bestämmelserna i 1 §, såsom när han har anställt ett störreantal okvalificerade arbetssökande eller upprepade gånger anställt sådanasökande trots påpekanden från arbetsmarknadsmyndigheterna, Bötessanktionen börtillgripas också i sådana fall då arbetsgivaren inte på länge eller inte allskommer att fortsätta sin verksamhet. Ett förordnande enligt 3 § kan intesträcka sig längre än lagens giltighetstid. Upptäcks först mot slutet av lagensgUtighetstid att arbetsgivare har burit mot 1 § bör bötessanktionentillgripas. Böterkan enligt 4 § tUlgripas om arbetsgivare inte iakttar förordnande enligt 3 §. Denkan inte anses rimligt att den som vid lagens ikraftträdande har varit anställden hos en arbetsgivare i byggnadsarbete som avses i 1 § och som äratt anse som okvalificerad i lagens mening skall behöva godkännas avarbetsförmedling för att kunna överflyttas till annat arbetsobjekt hos sammaarbetsgivare, endast därför att överflyttningen iimebär att den innehavdaanställningen upphör och ersätts med ny. Därför föreskrivs i andra stycket avikraftträdandebestämmelsen att återanställning utan arbetsförmedlingensmedverkan får ske om den tidigare anställningen har påbörjats före den 1januari 1973. Det skall som framgår av lagtexten vara fråga om ensammanhängande anställningstid. Jaghemställer att Kungl. attantaga förslaget till lag om anställning av arbetskraft för byggnadsarbete. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.