prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — värdeav övrig mark är improduktiv mark och vattentäckt område. Det nya ddvärdet, somutöver improduktiv mark och vattentäckt område avses skola omfatta även tomt-och trädgårdsmark samt ängs- och betesmark, föreslås skola benämnas värde avannan mark. I detta inräknas även värde av växtlighet på den mark som delvärdetavser samt sådan markanläggning för jordbruksdriften som finns där och intebeaktats i åkervärdet. Skogsbraksvärdet föreslås skola kvarstå. Däri avsesskola liksom nu ingå värde av skogsmark och skog samt av markanläggningar. Manutgår därvid från att marken används för skogsbruk, dvs, virkesproduktion.Värdet av skogsbrakets byggnader, som ingår i skogsbruksvärdet, föreslåsskola brytas ut och i stället ingå i byggnadsvärdet. Värdetav särskilda tillgångar omfattar enligt förslaget liksom f, n. övriga merapåtagliga tillgångar och förmåner på en jordbruksfastighet. Det föreslagnadelvärdet mervärde avses skola innefatta förutom det som ingår iexploateringsvärdet även sådana värden som taxeringsenheten kan ha på grund avatt den är gynnsamt belägen. Dennya ddvärderedovisning som sålunda föreslagUs har utom såvitt avser mervärdet inte mött några allvarligare erinringar hos remissinstanserna. Genomförsförslaget kommer något byggnadsvärde inte att ingå i något av de övrigadelvärdena. Det förhällandet att värde av andel i samfällighet liksom nu avsesskola ingå i värde av särskilda tillgångar och att i värdet av andelen kan ingåäven värde av byggnad irmebär enligt min mening emellertid ett avsteg från denföreslagna huvudregeln. Jag anser således all man i stället bör låta samfällighetensnatur vara avgörande för redovisningen,' Till den del värde av andel i samfällighethänför sig till byggnad, bör det redovisas i byggnadsvärdet. Annars börvärdeandelen redovisas i värde av särskilda tillgångar. Omman bortser från det föreslagna mervärdet, avser diskussionen om delvärdena iremissyttrandena främst frågan huruvida den produktiva jordbraksmarken, dvs,åker samt ängs- och betesmark, skall redovisas tUlsammans eller om, som fastighetslaxeringsutredningenföreslagit, åkern skall redovisas för sig och ängs- och betesmarken tUlsammansmed den improduktiva marken, Bostadsskatlekommiltén anser i sitt remissyttrandeatt värdet av tomt- och Irädgårdsmark bör redovisas särskilt för att utgöraunderlag vid en eventuell ändring av reglerna för beskattning av bostadsförmånpå jordbruksfastighet. Några remissinstanser vill slå samman flera av denuvarande eller föreslagna delvärdena till ett delvärde. Ett särskilt förslagär därvid att värde av särskilda tillgångar och mervärde slås samman lill ettsärskilt värde. Minuppfattning är följande. I det föregående har jag framhållitönskvärdheten av att reglema för fastighetstaxeringen utformas så att de i såstor utsträckning som möjligt kan komma tUl nytta vid inkomsttaxeringen. Dettainnebär således med andra ord att fastighets- taxeringen bör inriktas på att samla in och redovisaspeciellt de fastighetsdala som behövs vid inkomsttaxeringen. Härmed avser jagnaturligtvis inte att fastighetstaxeringen inte skulle få utnyttjas förinsamlande av fastighetsdata som behövs för andra samhällsändamål, t. ex. statistikeller samhällsplanering. Men fastighetstaxeringsorganisalionen är hårtansträngd och en utvidgning eller omläggning av rutinerna för uppgiftsinsamlandeoch prövning i taxeringsinstanserna bör inte ske utan att behovet därav ochsamhällsintresset är mycket påtagligt. För inkomsttaxeringens vidkommande är det påkallat med ensärskild redovisning av skogsbruksvärde och byggnadsvärde, liksom en utbrytningav skogsmarksvärdet ur skogsbruksvärdet. Den uppdelning som jag föreslagit avbyggnadsvärdet kan tjäna motsvarande syfte. Värderingstekniska skäl motiverarhärjämte en särredovisning även av värdena på den produktiva jordbruksmarken,värdet av övriga tiUgångar och det eventuella övervärde som en fastighet kan hapå grand av t. ex, exploateringsmöjligheter eller särskilt gynnsamt läge. Avbl, a, jordbrukspolitiska skäl bör åkervärdet redovisas särskilt. Det önskemålsom framförts av bostadsskatlekommittén om en särredovisning av värdet på olikabostadskategorier liksom av värdet på tomt- och trädgårds-mark låter sig görautan värderingssvårigheter. Inte heller redovisningstekniska svårigheterhindrar en sådan redovisning. Eftersom en sådan särredovisning kan komma tillanvändning för beskattningsändamål förordar jag att så sker. I fråga om det föreslagna s. k. mervärdet vill jagytterligare framhålla följande. Förslaget har föranlett delade meningar blandremissinstanserna. Flertalet har dock lämnat förslaget utan erinran. Någraanser att ett sådant varde är mycket svårt alt uppskatta, andra att etljordbruks-dier skogsbruksföretag inte bör belastas med ett sådant värde. Denuppfattningen finns också att värden av detta slag bör slås ut på de andradelvärdena. Vidare hävdas att man på samma sätt som i fråga om det föreslagnamervärdet bör ta hänsyn till motsvarande mindrevärden. För egen del vUl jagerinra om att man vid tidigare taxeringar hänfört odefinierade övervärden avhär avsett slag till t. ex. jordbruksvärdet. Därigenom har det totalataxeringsvärdet kunnat innefatta ett värde av den här aktuella typen utan attdet klart framgått av taxeringsbeslutet vartill värdet egentiigen hänför sigoch utan att fastighetsägaren särskilt underrättats om värdets förekomst.Detta förfarande har ansetts oriktigt och skulle enligt dåvaranderiksskattenämndens anvisningar till 1970 ärs allmänna fastighetstaxering intefå förekomma. Erfarenhetsmässigt har det sedan visat sig att värden av det häravsedda slaget inte taxerats vid denna fastighetstaxering. Enligt min mening ären sådan konsekvens inte heller riktig. Värden av nu avsett slag bör, i den månde förekommer, i princip bli taxerade. De bör emellertid redovisas som en särskildpost. Jag anser därför att utredningens förslag i denna deli princip är riktigt. Givelvis bör motsvarande mindrevärden beaktas vidtaxeringen. Detta bör dock i regel ske inom ramen för de olika delvärdena förjordbruk och skogsbruk eftersom värdeminskningen normalt hänför sig tillminskade möjUgheter att använda marken för jordbruk och skogsbruk. Med vissasmärre ändringar och med byte av beteckningen mervärde till övervärde anser jagsåledes att utredningsförslaget bör godtas. Avvad jag i det föregående anfört framgår således att redovisning bör ske särskUtav värdet på produktiv jordbruksmark (jordbruksvärde), skogsbruksvärde, värdeav övrig mark, byggnadsvärde, värde av särskilda tillgångar och övervärde.Dessutom bör särskild redovisning inom ramen för resp. delvärde ske avföljande värden, nämligen värdeav ekonomibyggnader och av ägares samt arrendators bostadsbyggnader inom ramenför byggnadsvärdet, åkervärdeinom ramen för jordbruksvärdet, skogsmarksvärdeinom ramen för skogsbraksvärdet, lomlvärdeinom ramen för värdet av övrig mark. I frägaom byggnadsvärdet viU jag slutligen anmärka att det är lämpligt att antaletbostadsbyggnader anges i taxeringsbeslutet. I detta skall även antecknas värdeav s. k, överbyggnader. Förfastigheter av beskattningsnaturen annan fastighet är delvärdena markvärde ochbyggnadsvärde. I byggnadsvärdet ingår särskilt maskinvärde som separatredovisaddelpost. Särskilt maskinvärde avser värdet av s. k. fasta maskiner enligt 3 §andra stycket i 1895 ärs lag angående vad till fast egendom är att hänföra. DätUlgångsgruppen fasta maskiner inte definieras vare sig i JB eller iskatterättens avskrivningsregler och då någon fördel inte ansetts följa av alturskilja dem vid värderingen, har särredovisningen av särskUt maskinvärdeföreslagits utgå. Remissinstansernahar inte haft några erinringar mot detta förslag och jag ansluter mig tiU det.Bl. a. företagsskatteberedningen har berört effekten på den s. k. proportioneringsregdnvid inkomstbeskattningen av att särredovisningen av det särskilda maskinvärdetutgår. Jag återkommer tUl delta i det följande. Förslagenbeträffande delvärdena på annan fastighet är i övrigt av redaktionell naturoch har tillkommit i förtydligande syfte. a. har föreslagits en definhionav markvärdet vUket i och för sig inte funnits tidigare. Detta finner jagändamålsenligt. Allmänfastighetstaxering verkställs i första instans av fastighelstaxe-ringsnämndermed fastighetstaxeringsdistrikt som verksamhetsområde. Mål omfastighetstaxering avgjordes tidigare i andra instans av fastighetsprövningsnämnd.I fråga om extraordinära besvär över allmän fastighetstaxering och om särskildfastighetstaxering fungerade prövningsnämnd som andra instans. Sedansenaste allmänna fastighetstaxering har rättskipningen i bl. a. andra instansinom länsstyrelserna undergått en genomgripande omorganisation genom föivallningsrätlsreform.Genom reformen inrättades länsskatterätlerna för handläggning av de mål somtidigare behandlats av prövningsnämnd. Enligt sina direktiv har fastighetstaxeringsutredningentagit upp också frågan om organisationen av den allmänna fastighetstaxeringeni andra instans. Enligtde regler som gällde vid allmänna fastighetstaxering utfördestaxeringen i första instans av fastighetstaxeringsnämnder, varsverksamhetsområden (fastighetstaxeringsdistrikt) alllid var lokall avgränsade.Distrikten utgjordes av kommun eUer del av kommun. Två eller flera helakommuner fick föras samman till ett distrikt om särskUda skäl förelåg. Antaletledamöter i nämnderna på landet och i stad var olika. I båda typerna av nämnderutsåg ordförande och ytterligare en ledamot. TUl nämnderna pålandet valde landstingels förvaltningsutskott en eller två ledamöter ochkommunalfullmäktige tre eller fyra ledamöter. Till nämnd i stad valdestadsfullmäktige tre fem ledamöter. Fastighetslaxeringsutredningenföreslår med hänsyn till den genomförda kommunreformen och för att underlättasamordningen av längdföringen att de lokalt avgränsade fastighetslaxeringsdistriktenskall utgöras av församling, del av församling eller flera inom samma kommunbelägna församlingar. Vidare föreslår utredningen att fastighetstaxeringsnämndernai dessa lokala faslighetstaxeringsdistrikt i princip skall ha sammasammansättning oavsett var de är belägna. Ordförande och ytterligare en ledamotföreslås liksom nu bli utsedda av . Övriga ledamöter bör väljas avkommunfullmäktige. Antalet valda ledamöter bör vara lägst tre och högst sex.Antalet bör bestämmas av . RemissinstansematiUstyrker tämligen genomgående förslagen. Därvid framhålls att förslaget om avgränsnuigenav de lokala distrikten är praktiskt betingat och bör genomföras. Enlänsstyrelse anser all ordförande samt entre ledamöter bör i likhet med vadsom gäller vid inkomst- taxeringenkunna utses av . Jag anser ett sådant utvidgatlänsstyrelseinflytande i de lokala nämnderna knappast vara lämpligt. Inteheller anser jag det vara av arbetsskäl betingat att öka antalet ledamöter idessa nämnder såsom föreslagits. Jag ansluter mig till utredningens förslag. Fastighetstaxeringsutredningenhar vidare föreslagit att fastighetstaxeringsdistrikt, i princip gemensammaför hela län, s. k. gemensamma fastighetstaxeringsdistrikt, skall inrättas förtaxeringen av svårvärderade eller eljest svårbedömbara fastigheter. Frågan omtaxeringen av dessa objekt, som ofta representerar stora värden, haraktualiserats redan vid tidigare taxeringar. Man har ansett att dessafastigheter inte blivit tillfredsställande laxerade och alt tillvägagångssättetvid taxeringen varit opraktiskt. Indelningeni gemensamma fastighetstaxeringsdistrikt skall enligt utredningsförslagetgöras av året före taxeringsåret. Distriktenskall i princip avse hela län men bör också kunna begränsas tUl del därav, Idet förra fallet föreslås förvaltningsutskott välja tresexnämndemän. Antalet bestäms av , som också utser ordförande och enledamot. Omfattar distriktet endast en kommun bör valet förrättas avkommunfullmäktige. Nämndemännen i nämnd i gemensamtfastighetstaxeringsdistrikt bör enligt förslaget ha särskild insikt ocherfarenhet i de taxeringsfrågor, som ankommer på nämnden. Utredningendiskuterar också vilka typer av fastigheter som bör laxeras i nämnd igemensamt distrikt. Enligt förslaget bör sådan taxering ske av störreindustrifastigheter, kraftverk, oulbyggda och regleringsdammar samtav andra slag av fastigheter för vilka ur värderingssynpunkt speciellaförhållanden är rådande. skall rådgöra med de lokalaskattemyndigheterna om omfattningen och sammansättningen av de gemensammafastighetstaxeringsdistrikten i länet. Efter anvisningar från skattechefenskall lokal skattemyndighet utvälja de fastigheter som skall taxeras igemensamt distrikt. Tillnämnderna i de gemensamma distrikten bör enligt utredningen knytas konsulentersom har sakkunskap i värdering av olika slag av fastigheter. Konsulenternaavses göra det förberedande arbetet för taxeringsbesluten. De skall bl, a,granska deklarationerna och upprätta förslag till taxering. Konsulent föreslåsfå delta i nämndens överläggningar i de ärenden som han granskat men däremotinte i nämndens beslut. Samtligaremissinstanser som yttrat sig om förslaget om gemensammafastighetstaxeringsdistrikt och om konsulenter för fastighetstaxering harställt sig positiva. Jag delar denna inställning och anser att förslaget börgenomföras. Olika förslag har framförts under remissbehandlingen omhur man bör göra urvalet av fastigheter som skall handläggas i nämnd igemensamt distrikt. Detta gäller dels vilka fastighetstyper som skall hänförastill sådant distrikt och dels hur urvalet tekniskt skall ske, I och för siganser jag att de riktiinjer som utredningen dragit upp i detta hänseende börföljas. Frågorna är emellertid av sådan art att de bör överlämnas till riksskatteverketför närmare reglering. 8.4.3Andra instans i fastighetstaxeringsmål Fastighetsprövningsnämndbestod av ledamöterna i prövningsnämnden i länet samt därutöver nio ledamötersom utsågs av . Av dessa nio ledamöter skulle sex vara ledamöter ifastighetstaxeringsnämnd och tre vara fastighetsvärderingssakunniga men inteledamöter i fastighetstaxeringsnämnd. Sedande nya förvaltningsdomstolarna inom länsstyrelsernas ram, länsskatterätlen ochlänsrätten, trätt i funktion , har länsskatterätlen avgjortalla i andra instans anhängiggjorda skattemål, bl. a. målen om fastighetstaxering.Dessa har vanligen avsett särskild fastighetstaxering, Länsskatterätlen liksomlänsrätten består av ordförande och nämndemän utom i vissa enmansmål. Rätten ärdomför med ordföranden och tre nämndemän. Fler än fyra nämndemän får intetjänstgöra i rätten. Nämndeman väljs i princip av för en mandattidav , Fastighetslaxeringsutredningenhar funnit att det organ som skall avgöra fastighetstaxeringsmålen i andrainstans bör tillhöra förvaltningsavdelningen vid länsstyrelserna liksom länsskatterättemaoch länsrätterna. Utredningen diskuterar tre alternativa lösningar. De innebäratt fastighetstaxeringsmälen avgörs av den nuvarande länsskatterätlen med oförändradsammansättning, av länsskatterätlen med särskild sammansättning för fastighetstaxéringsmåleller av ett särskilt organ anknutet till förvaltningsavdelningen. Avde angivna alternativen har utredningen stannat för det sistnämnda.Utredningen föreslår sålunda att man för fastighetstaxeringen i andra instansinrättar ett särskilt organ, benämnt fastighetstaxeringsrätt, som anknyts tillrättsenheten vid länsstyrelsernas förvaltningsavdelningar, I fastighelstaxeringsrättenbör ingå ledamöter med särskUd kunskap om fastigheter. Härigenom kan man enligtutredningen på ett effektivt sätt bemästra den stora måltUlströmningen isamband med den aUmänna fastighetstaxeringen och tillskapa ettorgan, som under den löpande taxeringsperioden vidmakthåller en kontinuerligtillämpning av taxeringsprinciperna och har erforderlig kännedom om fastighetsvärdering.Utredningen erinrar om att samma grander för taxeringen skall gälla under denallmänna fastighetstaxeringen och den därefter löpande laxeringsperioden, dvs,normalt . ledamöternai det organ som skall avgöra fastighetstaxeringsmålen bör därför vara anpassadtill en löpande taxeringsperiod. Bestämmelserom fastighetstaxeringsrätt föreslås bli intagna i lagen om skatterätt ochlänsrätt. Huvuddelen av reglerna för dessa domstolar bör gälla även förfastighetstaxeringsrätt. Fastighetstaxeringsrätten bör ha en medlänsskatterätten och länsrätten integrerad organisation. Särskilda regler förfastighetstaxeringsrätt bör dock enligt utredningen finnas i vissa hänseendensom jag återkommer till i det följande. Vidremissbehandlingen har frågan om fastighetstaxeringen i andra instans föranlettdelade meningar. Vad först gäller altemativet att läns-skatterätten i sinnuvarande sammansättning skall handlägga målen om fastighetstaxering har detförordats av endast ett fåtal remissinstanser. Härvid har anförts attfastighetstaxeringsmålens svårighetsgrad ofta överdrivits och att länsskatterättemakan bemästra de värderingsproblem som uppkommer, bl. a. genom att utnyttjasakkunniga. Alternativetatt fastighetstaxeringsmålen avgörs av en förstärkt länsskatterätt vinner stödav bl. a. justitiekanslem, och . Även fleralänsstyrelser ansluter sig till denna uppfattning. Som skäl anförs bl. a. att aUtförfå fastighetstaxeringsmål kommer in under den löpande taxeringsperioden, sedande ordinarie besvären om den allmänna fastighetstaxeringen behandlats, för atten särskild domstol för fastighetstaxéringsmål skall vara motiverad i de mindrelänen . Vissa remissinstanser anser också förslaget om fastighetstaxeringsrätterstrida mot det nu härskande synsättet att specialdomstolar inte bör inrättas.Jag vill i sammanhanget erinra om att i utredningsförslaget om inrättande avlänsskatterätterna ("", SOU 1967: 22) förutsattesatt målen om fastighetstaxering skulle avgöras av länsskatterätlen med särskildsammansättaing. Fastighelstaxeringsutredningensförslag om inrättande av särskilda fastighetstaxeringsrätter tillstyrksemellertid av flertalet remissinstanser. Del gäller t. ex. ,kammarrätten i samt länsstyrelserna i , ,samt . Förslagettillstyrks vidare överlag av de enskilda organisationerna samt avkommunförbunden. Föregen del vill jag säga följande. I samband med föregående allmännafastighetstaxering är 1970 avgjorde fastighetsprövningsnämm-derna ca 36 500 målom fastighetstaxering. Därav föll över 11 000 på . MåltUlströmningenkan väntas öka ytterligare. Ändringsfrekvensen är hög i fråga omfastighetstaxeringsmålen i andra instans. Fastighetstaxeringsnämndernas beslutanses sålunda böra frångås relativt ofta, vilket ställer särskilda krav på taxeringeni andra instans. Det är nödvändigt att den stora mängden fastighetstaxeringsmålbehandlas av domstolsledamötersom har kännedom om fastighetsförhållanden. Motsvarande särskilda kunskaper föratsättsinte för ledamöterna i länsskatterätterna och länsrätterna. Vidare bör sålångt möjligt samma ledamöter behandla mål om allmän fastighetstaxering ochsärskild fastighetstaxering. Enligtmin mening tillgodoses kraven på en tillfredsställande fastighetstaxering iandra instans bäst genom att man inrättar ett särskilt organ för ändamålet. Medhänsyn till de fördelar som står att vinna anser jag detta kunna ske utanhinder av uppfattningen att specialdomstolar inte bör inrättas. Jagtillstyrker aUtså utredningsförslaget. Denna lösning är också organisatorisktatt föredra framför det under remissbehandlingen gjorda förslaget att man tilllänsskatterätlen väljer särskilda ledamöter för fastighetstaxeringen med enannan mandattid motsvarande taxeringsperioden än andra ledamötema i dennadomstol. Vad härefter gäller denärmare bestämmelserna om fastighelstaxeringsrättema föreslår utrednmgenföljande. Fastighetstaxeringsrätt består i mål, som inte är enmansmål, avordförande samt värderingstekniska ledamöter och nämndemän. Ledamöterna utomordföranden väljs för en mandatperiod som avser tiden fr, o, m, detår, då allmän fastighetstaxering äger rum t, o, m, det år, dåsådan taxering sker nästa gäng. Antalet värderingstekniska ledamöter och nämndemänbestäms av Kungl, Maj:t. utser de värderingslekniska ledamöternaoch landslingen väljer i princip nämndemännen. De värderingstekniskaledamöterna skall ha sakkunskap i fråga om fastighetsvärdering. Blandledamöterna skall finnas sådan sakkunskap företrädd beträffande olika slag avfastigheter. Till värderingsteknisk ledamot får inte väljas tjänsteman vidlänsstyrelse m. fl. myndigheter i likhet med vad som enligt 9 § andra stycketlagen om skatterätt och länsrätt gäller i fråga om nämndemän. Fastighetstaxeringsrältenär domför med ordföranden och fyra andra ledamöter, varav minst envärderingsteknisk ledamot och minst två nämndemän. Vid förfall för ledamot ärrätten domför med ordförande och tre andra ledamöter. Fler än fyra ledamöterutöver ordföranden får inte tjänstgöra i rätten. För att ge tUlfälle tillgemensam genomgång av generella och specieUa regler för taxeringen samt för attmöjliggöra vissa besiktningar m. m. föresläs dock att sammanträde med samtligaledamöter fär hållas. Utredningenframhåller att det torde finnas erforderlig tillgång på lämpligavärderingstekniska ledamöter inom länen, t. ex. i lantmäteristaten och detprivata näringslivet. Till ledamot i fastighetstaxeringsrätt bör enligtutredningen inte väljas den som medverkat i fastighetstaxeringen i förstainstans. SärskUd föreskrift därom har inte föreslagits. Utredningsförslageti dessa delar har i och för sig lämnats utan erinran under remissbehandlingen.Även jag ansluter mig till förslaget. ordförandei fastighetstaxeringsrättema bör självfallet fungera de tjänstemän som f. n. ärordförande i länsskatterätt och länsrätt. Jag vill erinra om att länsskatterättenredan nu prövar mål om fastighetstaxering. Man bör kunna underlättabehandlingen av fastighetstaxeringsmålen i mmdre län om man väljer några därtUlkvalificerade nämndemän i länsskatterätt och länsrätt till nämndemän ifastighetstaxeringsrätt. Liksom då det gäller länsskatterätt anser jag slutdagför fastighetstaxeringsrätts arbete med visst års taxering inte böra fastställas.Från kostnadssynpunkt ställer sig enligt utredningens beräkning handläggningeni fastighetstaxeringsrätt inte oförmånligare än handläggningen i fastighetsprövningsnämndoch prövningsnämnd. Skatteförvaltningeni länen har organiserats om sedan föregående allmänna fastighetstaxering.Därvid har ansvarsfördelningen mellan tjänstemän i i viss månändrats. Fastighetstaxeringsutrednmgen föreslår tUl följd därav ändring av endel regler för fastighetstaxeringen. Skattechefen bör sålunda i stället förförste taxeringsintendenten ha ansvaret för den allmänna fastighetstaxeringen.Vidare bör skattechefen ha de uppgifter som tidigare vUade på landskamreraren vidförberedelsearbetet för den allmänna fastighetstaxeringen. Skyldigheten attövervaka den allmänna fastighetstaxeringen föreslås ligga på istället för förste taxeringsintendenten. Förslagen om anpassning av förevarandeorganisatoriska regler till reglerna om skatteförvaltningen i övrigt i länenhar lämnats utan erinran av remissinstanserna. Jag förordar att förslagengenomförs. Fastighetstaxeringsnämndemahar i sitt arbete biträtts av olika slags sakkunniga. Utom konsulenter, somfunnits för taxeringen av vattenfallsfastigheter, har sakkunniga ochfastighetstaxeringsombud medverkat vid fastighetstaxeringen i första instans.Fastighetstaxeringsutredningen föreslår vissa redaktionella ändringar i frågaom reglema för sakkunniga och ombud. Remissinstansema har lämnat dessa förslagutan erinran. Även jag biträder förslaget. Fastighetslaxeringsombuden,som anses ha utfört ett mycket förtjänstfullt arbete vid taxering, ärförordnade för ett antal lokala fastighetstaxeringsdistrikt med uppgift främstatt samordna arbetet mellan distrikten. Vid remissbehandlingen har föreslagitsatt sådana ombud skall förordnas även för samordningen mellan gemensamma fastighetstaxeringsdistrikt.Jag anser inte att sådana bestämmelser behövs. Samordningen bör kunna ske genomatt ett samarbete meUan konsulenter i olika distrikt kommer till stånd enligtvad finner lämpUgt, t. ex. efter anvisningar av riksskatteverketom riktiinjer för sådant samarbete.