prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — 100 §föreningslagen erhålla ändrad lydelse. Det i förevarande paragraf omnämnda stadgandeti 100 § första stycket andra punkte återfinnes i berörda förslag i 100 §fjärde stycket. Om såsom remisserna innebär förevarande lagstiftning ochfirmalagstiftningen kommer att träda i kraft , måste hänvisnmgen iförevarande paragraf jämkas. I100 § andra stycket föreningslagen femte stycket enligt remissen den 16februari 1973 hänvisas till 7 § tredje stycket i föreningslagen. MotsvarighettUl sistnämnda stadgande finns i 29 § andra punkten i förevarande lag. Att såsom avsikten är denna regel skall vara tUl-lämplig på grand av hänvisningeni förevarande paragraf kan ej anses framgå med önskvärd tydlighet. Liksom i 67§ bostadsrättslagen torde här böra klart utsägas vilket stadgande som skall blitillämpligt genom hänvisningen. Pågrand av det anförda får lagrådet föreslå att sista punkten i förevarandeparagrafs andra stycke får följande lydelse: "Därvid skall 100 § förstastycket andra punkten (ev. fjärde stycket) gälla klandertalan som avses i 23 §första stycket och 53 § andra stycket denna lag samt hänvisningen i 100 §andra (ev. femte) stycket till 7 § tredje stycket avse 29 § andra punkten dennalag." Därest vad lagrådet förordar vid 29 § godtages, bör hänvisningenavse 29 § första stycket andra punkten. I102 § föreningslagen liksom i en rad motsvarande stadganden i andra lagar bordebland där uppräknade juridiska personer upptagas även samfällighetsförening. EnUgtförslaget tUl firmalagstiftning ändras emellertid dessa stadganden så attuppräkningen utgår. Samordning föreligger därigenom, såframt båda reformernaträder i kraft . Vidaremå anmärkas, att då förslaget ej upptager regler om registrering av samfällighetsföreningskonkurs tanken torde vara att sådan förening med hänsyn till uttaxeringsrättenoch förmånsrätten i fastighetema ej kan vara på obestånd och därför ej helleri praktiken kan försättas i konkurs samt då reglema om fusion är annorlundauppbyggda än i föreningslagen, hänvisningen till 103 § blott kan avse vissa avstadgandena i detta lagrum. Imotiveringen tUl förevarande paragraf erinras om att i 3 § lagen om ekonomiskaföreningar finns, utöver motsvarighet till reglerna i förslagets förevarandeparagraf, bestämmelser om det rättsläge som råder före registreringen av enekonomisk förening. Det anföres vidare att dessa bestämmelser i allt väsentiigttorde kunna vinna analog tUlämpning i fråga om samfälUghetsförening. Lagrådetkan inte dela denna uppfattning. Det åsyftade resultatet torde inte kunnavinnas annat än genom en klar lagreglering. Lagrådet fär därför föreslå att tUlförevarande paragraf fogas ett andra stycke av följande lydelse: "Handlarmedlemmar i samfällighetsförening eller dess styrelse eller annan, som enligtdenna lag är stäUföreträdare för föreningen, på föreningens vägnar innan den registrerats,skall de som deltagit i åtgärden eller beslut därom svara solidariskt föruppkommande förbindelser." Iförslaget upptages icke någon bestämmelse om vem som utser styrelse, bortsettfrån vad som stadgas i 22 och 31 §§. Bestämmelse med sådant innehåll finnsdäremot i 88 § EVL, 21 § lagen om ekonomiska föreningar och 22 § LGA. Avsiktentorde vara att styrelsen eller någon styrelseledamot skall kunna utses av annanän föreningsstämma. Enligt lagrådets menuig bör i förevarande paragraf klartutsägas, att stadgarna skaU innehåUa bestämmelse om hur styrelsen skall utses.Det kan ske genom att första styckets fjärde punkt ges lydelsen: "hurstyrelsen skall vara sammansatt och hur den skall utses samt grunderna för dessbeslutförhet". Ilagen om ekonomiska föreningar liksom i andra lagar som anknyter tUl dennaupptages regler om förbud för annan än sammanslutning av art som den ifrågavarandelagen gäller att i sin firma nyttja den i lagen föreskrivna beteckningen försammanslutningstypen. Anledning saknas att icke här upptaga en motsvaranderegel. Lagrådet förordar därför att till förevarande paragraf måtte fogas ettandra stycke av innehåll att ej någon annan än samfällighetsförening får i sinfirma använda uttrycket samfällighetsförening. Överträdelse av förbudet tordeböra bestraffas med böter. Då lagen i övrigt ej innehåller straffbestämmelser,synes regeln lämpUgen kunna upptagas i förevarande paragraf såsom en andrapunkt i det föreslagna stycket. Iförslaget angives intet kvalifikationskrav för den som skall kunna utses tUlstyrelseledamot. Med hänsyn tUl de skilda arter av samfällig- hetersom lagen omfattar bör möjligheterna vara stora att genom bestämmelse istadgarna anpassa kravet till vad som är lämpligt just för den samfälUghetvarom fråga är. I varje förvaltning enligt förevarande lag måste emellertidingå avgöranden av den art att krav på att styrelseledamot skall vara myndigframstår som oavvisligt. Villkoret får anses vara av den vikt att det börlagfästas. Lagrådet föreslår därför att till paragrafen fogas en andra punkt avinnehåU att styrelseledamot skall vara myndig. Enligtförevarande paragraf skall , bl. a. för att det allmännasintressen skall bli tillgodosedda, kunna förordna ledamot i styrelsen. a. i EVL, VL och banklagstiftningen. Såvitt lagrådet harsig bekant kan det allmänna i nu gällande sådan lagstiftning inte representerasav mer än ett begränsat antal styrelseledamöter. Avfattningen av förevarandeparagraf innehåller emellertid ingen antalsmässig begränsning. Någon sådanbegränsning är inte heUer avsedd. I motiven uttalas sålunda först att det iallmänhet inte torde finnas anledning att bereda plats i samfällighetsföreningsstyrelse för mer än en företrädare för det allmänna. Därefter sägs emellertidatt förslaget visserligen innebär att får formell möjlighet attge det allmänna majoritet i styrelsen men att det aUmännas inflytande över förvaltaingeninte bör sträckas så långt annat än i rena undantagssituationer. Som exempelanges att den befintiiga styrelsen underlåter att utföra en gemensamhetsanläggningsom har större betydelse från allmän synpunkt. Detmåste enligt lagrådets menmg vara från systematisk synpunkt betänkligt altinom ramen för vad som gäller för ett privaträttsUgt subjekt ge det allmännamöjlighet till ett avgörande inflytande. Om man låter tillsättamajoriteten av styrelseledamöterna i en samfällighetsförenings styrelse ochdessutom förser dessa ledamöter med direktiv för deras handlande i styrelsen,får styrelsens åtgärder snarare karaktären av myndighetsutövning än av styrdsefunktionerinom ett privaträttsUgt subjekt. Om nu en sådan konstraktion över huvud tagetbör tillgripas, måste det i vart fall föreligga mycket starka skäl därför. Detbör då påpekas att styrelsen, alldeles oavsett hur den utsetts, är beroende avvad stämman angivit (se 35 § i förslaget). Verkställer inte styrelsen stämmansbeslut, blir den förmodligen vid nästa föreningsstämma ersatt med en meralojal styrelse. Att under pågående mandatperiod förstärka en tredskandestyrelse med en av myndighet utsedd majoritet innebär i detta fall inte meraän en tämligen obetydlig tidsvinst. För det faU åter att styrelsen har stöd försitt handlande i beslut av förenings- stämman,har den av utsedda styrdsemajoriteten vilken ju är bunden av stämmobeslulet inga möjligheter att handla i enlighet med vad avsett. Lagrådetanser därför att skall kunna utse endast en ledamot i styrelsen.Självfallet gör detta i föreningsstämmans ställe. Något annatavses väl ej heller med förslaget även om där sägs att får utse särskUdledamot i styrelsen. Den nu aktaeUa punkten bör alltså lyda:"får vidare i föreningsstämmans ställe utse en ledamot istyrelsen." mening saknas anledning att i förevarande paragraf föreskriva mer änatt den som utsett styrelseledamot äger skilja honom från uppdraget (jfr 21 §tredje stycket lagen om ekonomiska föreningar). Hur beslutet skall fattas börej regleras här. Lagrådet förordar därför att paragrafen ges lydelsen:"Styrelseledamot kan av den som utsett honom skUjas från sitt uppdrag föreutgången av den tid för vilken han utsetts." I det fall attstyrelseledamot finns, som ej är förhindrad, skall enligt vad som framhålles iremissprotokollet gälla, att sysslomannen träder i StäUet för destyrelseledamöter som saknas. Sysslomannen kommer alltså att få utöva denrösträtt som tillkommer vakant styrelsepost och förhindrad styrelseledamot.Mot vad sålunda förordats är i sak intet att erinra. Spörsmålet måste emeUertidanses vara av den vikt att den ordning som sålunda skall -vinna tillämpningbör tydligare än vad som är fallet i det remitterade förslaget framgå avlagtexten. Det förordas därför, att första punkten i första stycket ersattesav två punkter av följande lydelse: "Har styrelseledamots uppdrag upphörteller är styrelseledamot förhindrad att utöva uppdraget och är styrelsen ej ändåbeslutför, får förordna syssloman i sådan ledamots stäUe. Finnsav skäl som sagts icke någon ledamot i styrelsen att tiUgå, får sysslomannenensam handha föreningens angelägenheter och företräda den som styrelse." Enligtuttalanden i den alhnänna motiveringen skall de delaktighetstal som faststäUtsvid samfällighetens bildande vara bestämmande för fördelningenav bidragen vid uttaxeringen. I specialmotiveringen säger emellertidföredragande statsrådet, att även om debiteringslängden som regel bör grundaspå andelstalen, det kan vara motiverat att i speciella situationer frångådelaktigheten som norm. När så bör ske har icke närmare angivits. Stöd för vad sålundaanförts finns icke i några uttryckUga bestämmelser i förevarande lag. Allmäntanges i 19 § att vid förvaltningen varje enskilds intresse skall beaktas iskälig omfattning. När det gäller samfälligheter som inrättas enligtanläggningslagen föreskrives emellertid i 15 § sagda lag, att grunderna förfördelning av kostnaderna fastställes vid förrättningen och att andelstalfastställes i fråga om kostnaderna. Andelstalen får antagas ha en så centralbetydelse för delägama, att det knappast någonsin kan anses skäUgt att åläggaföreningsmedlem större bidragsskyldighet än som svarar mot hans andelstal. Omstyrelsen i debiteringslängden beräknar medlemmarnas bidrag på annat sätt änenligt andelstalen, bör därför medlem erhålla rättelse om han för talan motuttaxeringen. Skäligt beaktande av medlems intresse måste leda till att defastställda andelstalen tUlämpas såsom de bestämts vid förrättningen enligtanläggningslagen. Även beträffande övriga samfälligheter torde få anses attandelstalen är av den vikt, att medlem alltid bör kunna påfordra att hansekonomiska förpUktdser icke blir större än vad hans andelstal anger. Enligt40 § skall bidrag uttaxeras av medlemmarna. Medlem är, såsom berörts vid 1 §,ägaren av ddägarfastighet. Uttaxering skall alltså ske hos dem som vid tidenför uttaxeringen är ägare till delägarfastighetema. När överlåtelse av ddägarfastighetkommit till stånd eller den eller de händelser, som föranleder att fastighetenskall övergå till ny ägare inträffat, får fastigheten anses övergången till nyägare. Frågan om tidpunkten för tillträdet är för bedömande av berörda spörsmålutan betydelse. förevarande paragraf upptagna bestämmelsen torde i första hand avse attålägga den nye ägaren jämte den tidigare ägaren betalningsansvar för belopp,som uttaxerats hos den tidigare ägaren medan denne ägde fastigheten och som ejförfallit till betalning tidigare än före tillträdesdagen; avsiktentorde sålunda vara att nye ägarens ansvar skall gäUa belopp som påförtstidigare ägaren före övergången, även om förfallodagen inträffar först efterövergången eUer t.o.m. efter tUlträdet. Med den utformning lagtexten fått synesregeln dock knappast omfatta det fall att förfallodagen inträffar efter tUlträdesdagen. Nären ddägarfastighet övergår tiU ny ägare, bUr detta ofta okänt för föreningenunder åtskillig tid. Man måste därför räkna med att det ej sällan inträffar attuttaxering sker hos den som då i själva verket är tidigare ägare och ej, såsomrätteligen bort ske, hos den nye ägaren. Med den utformnmg lagtexten erhåUit Uggerdet närmast till hands att anse den omfatta även denna situation. Från den nyeägarens synpunkt är i och för sig ej så mycket att erinra häremot, dåbetalningsskyldighet rätteligen åvilar honom. En riktigare väg att nå rättelsesynes emellertid vara att när misstaget upptäckes göra ny uttaxering som dåskall avse den nye ägaren. Vilken väg som väljes synes vara av betydelse förfrågan huruvida förmånsrätt enligt den föreslagna lagen om förmånsrätt förfordringar enligt förevarande lag uppkommer. Föratsättaing för förmånsrätt äratt bidragsbeloppet påförts ägare av ddägarfastighet och det kan ju ej sägasvara händelsen när tidigare ägare debiterats. Med hänsyn tUl det anfördaförordar lagrådet att stadgandets räckvidd begränsas att gälla belopp som föredet att fastigheten övergått tUl ny ägare påförts dåvarande ägare. Påsätt i det föregående antytts saknar tidpunkten för tillträdet betydelse förvem som skall påföras uttaxerat bidrag. Emellertid torde det vara vanligt, atti överlåtelseavtal anges att överlåtaren skall svara för sådana utgifter somförevarande bidrag vUka förfaller före tillträdesdagen, medan förvärvaren skaUsvara för dem som förfaller efter denna dag. Det synes därför godtagbart attsåsom skett anknyta ettårsfristen till tillträdesdagen. Medhänsyn till vad nu anförts förordar lagrådet att förevarande paragraf fårföljande lydelse: "övergår ddägarfastighet till ny ägare på annat sätt ängenom försäljning på exekutiv auktion och är belopp, som påförtsden förre ägaren enligt 42 eller 43 § och som ej förfallit till betalningtidigare än före den bestämda tillträdesdagen, oguldet, svarar den nyeägaren jämte den förre ägaren gentemot är oguldet. Motden nye ägaren anses beloppet förfallet tiUträdesdagen, om ej beloppet enligtdebiteringslängden förfaller först efter denna dag." Enligtstadgande i förevarande paragraf får, i fall som avses i paragrafen, tUlgångsom är att hänföra enbart tUl viss verksamhetsgren, icke användas eller utmätasför ändamål som faller utanför verksamhetsgrenen. I föreningar varom här ärfråga uppkommer regelmässigt kostnader som har samband med aUa de skUdaverksamhetsgrenarna, såsom exempelvis kostnad för åtgärd som ingår iföreningens allmänna administration. Då en sådan åtgärd ej kan anses fallautanför någon av föreningens verksamhetsgrenar, är det återgivna stadgandet ej tUl- lämpligtbeträffande den skuld som må åvUa föreningen på grund av åtgärden; föreningensegendom kan aUtså, oavsett tUl vilken verksamhetsgren egendomen är atthänföra, tagas i anspråk, ytterst genom utmätning, för hela skuldens gäldande.En annan sak är att senare kostnaden för skuldens gäldande får inom förenuigenfördelas mellan de skilda verksamhetsgrenarna med hänsyn till de grunder efter vUkaenvar av grenarna har att svara för kostaaden. EnUgttredje stycket andra punkten är styrelsen skyldig att utlysa extraföreningsstämma när minst en femtedel av samtliga röstberättigade medlemmarbegär det. I specialmotiveringen till paragrafen uttalar föredragandestatsrådet att i stadgarna givetvis kan föreskrivas att en mindre grapp än densom angetts i lagen skaU ha rätt att påkaUa extra föreningsstämma, men att enavvikelse från lagens bestämmelse inte kan ske i motsatt riktnuig. Dettaöverensstämmer med innehåUet i 58 § tredje stycket lagen om ekonomiskaföreningar. Enligt lagrådets mening bör en uttrycklig regel härom införas iförevarande lag. I ytterUgareett fall avviker bestämmelserna i förevarande punkt från vad i lagen omekonomiska föreningar föreskrives angående styrelsens skyldigheter vid utlysningav extra föreningsstämma. Av 59 § sistnämnda lag framgår att styrelsen imotsvarande fall som avses i förevarande punkt skall utlysa extraföreningsstämma att hållas så snart det med iakttagande av föreskriven kaUelsetidkan ske. I 57 § EVL stadgas samma tidsfrist inom vilken extra sammanträdeskall hållas. Enligt lagrådets mening bör förevarande punkt kompletteras med enbestämmelse om den tidsfrist inom vilken extra föreningsstämma skall hållas. Pågrund av vad nu sagts förordar lagrådet att tredje stycket andra punkten iförevarande paragraf får följande lydelse: "Om minst en femtedel avsamtliga röstberättigade medlemmar eller det mindre antal, som kan vara bestämti stadgama, hos styrelsen begär att extra föreningsstämma skall hållas ochdärvid anger de ärenden som skall behandlas, åligger det styrelsen att inom envecka kalla tUl sådan stämma att hållas så snart det med iakttagande avföreskriven kallelsetid kan ske." anfört vid 12 § om röstetal och om hur denna paragraf i övrigt börvara utformad äger tUlämpning även beträffande förevarande paragrafs förstaoch andra stycken med den jämkning som för- 37 1973.1 saml. anledesav den särskUda regeln om att ombud inte får företräda mer än en medlem, Itredje stycket bör uttryckligen anges de faU som åsyftas. Paragrafenbör därför förslagsvis få följande lydelse: "Medlem, som är närvarande vidföreningsstämma, har, oavsett om han äger en eller flera ddägarfastigheter, enröst, I fråga som har ekonomisk betydelse skall medlemmarnas röstetal i stäUetberäknas efter ddägarfastigheternas andelstal, om medlem begär det. Dock fårmedlems röstetal ej överstiga en femtedel av det sammanlagda röstetalet församtliga närvarande röstberättigade medlemmar. Medlemsrösträtt kan utövas genom ombud. Ombud får ej företräda mer än en medlem. Somstämmans beslut gäUer den mening för vUken de flesta rösterna avgivits. Vid Ukaröstetal avgöres val genom lottning, medan i andra frågor den mening gäller somordföranden biträder. Förstaoch andra styckena gäller ej i den mån annat följer av 51 eller 52 §, Avvikelsefrån andra stycket får föreskrivas i stadgama." Imotiven tiU förevarande paragraf har ej berörts hur man skall förfara näromröstning skall ske efter andelstal i fråga som är gemensam för fleraverksamhetsgrenar, vilka har att deltaga i uppkommande kostnad enligt olikabestämmelser. Spörsmålet är detsamma som föreligger när sådan omröstning skallske i förening som omfattar flera samfälligheter, i vilka skUlnad föreliggerbeträffande delaktigheten. För den sistnämnda situationen har iremissprotokollet vid 55 § anvisats ett förfaringssätt som innebär att närantalet samfälligheter är två det eller de procentuella delaktighetstal somgäller för medlemmen halveras; har han del i båda samfällighetema sammanläggesde genom halveringen uppkomna talen och den erhållna summan utgör medlemmensröstetal. Såsom också uttalandena av föredragande statsrådet ger vid handen,blir metoden rättvisande endast under den förat-sättaingen att de båda samfällighetema eller i förevarande sammanhang de båda verksamhetsgrenarna har att i likamån svara för den kostnad varom är fråga. Skall med hänsyn tUlfördelningsregeln i 41 § andra stycket andra punkten den ena verksamhetsgrenensvara för 3/4 och den andra för 1/4 får med den rekommenderade metodendelägarna i sistaämnda samfällighet ett större inflytande än vad som ärförenligt med den tanke på vilket systemet med röstetal efter andelstalbygger. Väl är, såsom föredragande statsrådet framhåller, riktigt att några ialla sammanhang godtagbara hållpunkter för en jämförelse mellan samfällighetema dvs. ansvarsgrupperna knappast kan uppstäUas. Om det emellertid är avgjorthur intresset och ansvaret för den gemensamma åtgärden är att fördela mellan verksamhetsgrenama,finns en norm för den angivna jämförelsen. Ett sådant avgörande kan föreliggaexempelvis i den formen att i stadgarna bestämts att kost- nadernaför viss gemensam verksamhet, säg allmänna administrationskostnader, skaUbäras av den ena verksamhetsgrenen till 3/4 och av den andra till 1/4. Att iett sådant fall reducera andelstalen tUl 3/4 för den förra och 1/4 för densenare verksamhetsgrenen ger ett mera rättvisande resultat än den iremissprotokollet förordade halveringen. Hinder mot att tUlämpa det nu angivnaförfaringssättet kan ej anses föreUgga i de fall då det klart är fastslaget hurintresset i den gemensamma frågan är att fördela mellan de olikaverksamhetsgrenarna. Den omständigheten att man ej för alla fall kan nå fram tiUdet resultat som från den valda utgångspunkten är den riktiga bör ej föranledaen ordning sådan att detta icke uppnås heller i de fall då det i och för sig ärmöjligt. Lagrådet:51 och 52 §§ Iöverensstämmelse med vad lagrådet anfört under 12 § om utformningen av omröstningsreglemai fråga om kravet på kvalificerad majoritet bör i förevarande paragrafer angesatt för fall som där avses fordras minst två tredjedelar av de avgivna röstema. Påsätt angivits vid 1 § bör i 52 § göras tillägg som utsäger att medlem har enröst, oavsett om han äger en eller flera ddägarfastigheter. JustitierådenPetrén, och : Påskäl som anförts vid 15 § kan enligt vår mening innehavare av rättighet i ddägarfastigheticke anses intaga sådan stäUning i förhållande tUl samfälligheten att med denär förenligt att tUlerkänna honom en självständig rätt att klandra föreningsstämmobeslut. Bestämmelserna i förevarande paragraf om rättighetshavarensklanderrätt bör därför avlägsnas. Sålunda bör utgå, ur första stycket orden"eller innehavare av rättighet i ddägarfastighet", ur andra stycketorden "eller rättighetshavares" och ur fjärde stycket "eller rättighetshavare". Pågrunder som angivits vid 15 § bör orden "eller rättighetshavare" ifjärde stycket utgå, även om mot vad vi förordat rättighetshavare skulleerhålla en självständig klanderrätt. Eftersomreglema om formerna att iakttaga vid tUlkomsten av ett stämmobeslut får enligt vad som framgår av förarbetena till den lUiartade regeln i 69 § lagen omekonomiska förenhigar anses meddelade till endast medlemmarnas skydd, tordei andra stycket uttrycket "eljest" böra inskjutas mellan orden"det" och "kränker". Meddet i paragrafen använda uttrycket "annan som kunnat företräda samfäUighetsföreningen"avses enligt motiveringen firmatecknare och syssloman enligt 33 §. I de stadgandeni lagen om ekonomiska föreningar som enligt förevarande paragraf skall ägamotsvarande tiUämpning upptages emeUertid icke några bestämmelser om firmatecknaresskyldighet att ersätta skada. Under förarbetena har tvärtom uttryckligenutsagts, att angivna bestämmelser ej gäller beträffande firmatecknare. Därvidhar framhållits att firmatecknare visserligen är representant för föreningenmen att han ej har någon å föreningslagen grandad bestämmanderätt i föreningensangelägenheter (NJA II 1951 s. 225). mening kan behov av att särskilt reglera firmatecknaresskadeståndsskyldighet icke anses föreligga. Det stadgande som närmast utgörförebild för förslaget, 32 § LGA, torde icke avse att omfatta firmatecknare(1966 s. 296). Det synes lämpligt att med dennauppfattning i första punkten utbyta uttrycket "annan som kunnat företräda samfällighetsföreningen"mot orden "syssloman enligt denna lag". Skallett stadgande som avser firmatecknare likväl upptagas är att observera, att reglemai lagen om ekonomiska föreningar icke är lika för de skUda kategoriema avskadeståndsskyldiga. Den föreslagna hänvisningen tUl lagen om ekonomiskaföreningar ger därför icke klart besked om vad som skaU gälla förfirmatecknare. Lagtexten bör förtydligas i detta hänseende. Vad som gäller försyssloman synes kunna tiUämpas också för firmatecknare. I paragrafens förstapunkt bör då orden "annan som kunnat företräda samfällighetsföreningen"ersättas med orden "syssloman enUgt denna lag" och i en ny tredjepunkt anges, att bestämmelserna om syssloman äger motsvarande tillämpningbeträffande firmatecknare. vid 49 § uttalat om metoden för beräkning av röstetal vid omröstningefter andelstal i fråga som är gemensam för flera verksamhetsgrenar, vilka haratt deltaga i uppkommande kostnad enligt olika bestämmelser, äger motsvarandegiltighet i det av förevarande paragraf omfattade fallet då sådan omröstning skaUske i fråga, gemensam för flera samfälligheter med skilda delaktighetstal. Vidtagesde av lagrådet förordade jämkningama av 20 och 22 §§, skall den i andra stycketsista punkten gjorda hänvisningen tUl 22 § i stället avse 20 §.