prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till uppgifter från SCB omskillnader i 1968 och prisnivåer (vägta tal) anser utredningen atttaxeringsvärdena för jordbruksfastigheter vid taxering genomsnittligtutgjorde av priser. Förannan fastighet kan enligt utredningen separata siffror för villor och förhyres- och affärsfastigheter redovisas först fr. o. m. Förvillor uppnåddes följande nivåer, nämligen , samt år1965 för permanentbostäder och för fritidshus. För hyres- ochaffärsfastigheter blev nivåerna , och . Carlegrimredovisar i fräga om 1970 års taxering utifrån samma förutsättningar som nyssangetts för hans undersökning av taxeringsvärdenivån för jordbraksfastigheterna följande genomsnittliga taxeringsvärdenivåer för olika huvudsakligafastighetstyper av beskattningsnaturen annan fastighet: Villor, rad- och kedjehus Hyreshus, ej bostad Industrifastigheter m. fl. Medhänsyn till inträffade ändringar i prisnivåer mellan och tordeenligt utredningen på samma sätt som angetts i fråga omjordbruksfastigheterna taxeringsvärdenivå för en- ochtvåfamiljsfastigheter ligga 6 å högre än den av Carlegrimredovisade taxeringsvärdenivån. För bostads- och affärsfastigheter (exkl."rena" affärsfastigheler) har någon prisförändring däremot intekonstaterats. Någon uppjustering av de procenttal som Carlegrim angett fördessa fastigheter skall därför inte ske. Fråganom taxeringsvärdenivån kan uppdelas i två delfrågor nämligen dels om manaUtjämt bör arbeta med två (eller flera) skilda taxeringsvärdenivåer och delsvilken nivå (vilka nivåer) som skäligen bör väljas. Fråganom man bör arbeta med mer än en nivå är avhängig av dels den genomsnittligasäkerhetsgrad, med vUken åsyftad taxeringsvärdenivå kan uppnås i fräga om olikafastighetstyper, dels spridningen kring detta genomsnitt i fråga om de olikataxeringsobjekten. Somtidigare nämnts har de genomsnittliga taxeringsvärdeniväer för det heltövervägande antalet fastighetstyper uppnåtts på ett tillfredsställande sätt.En spridning av taxeringsvärdena kring genomsnittet är enligt utredningennaturUg. Ett skäl härtill är alt de faktiska köpeskillingarna av mer ellermindre subjektiva grander ofta avviker från de värden, som en kunnig ocherfaren värderingsman skuUe åsätta objekten i fråga. Spridningen har i fråga omgrupperna villor, rad- och kedjehus, hyreshus (bostadshus), kombineradehyres-, kontors- och/eller affärshus samt rena kontors och/eller affärshusvisat sig vara förhållandevis ringa. Deskillnader, som förekommit mellan de olika fastighetskategorierna i fråga omden säkerhet, med vilken åsyftad genomsnittlig taxeringsvärdenivå uppnåtts ochom spridningen kring genomsnittet, kan enligt utredningen anses tala för atttaxeringsvärdenivån borde bestämmas olika för olika fastighetskategorier.Emellertid bör man enligt utredningen även beakta den allmänna trenden i frågaom prisutvecklingen på fastighetsmarknaden. En fastighetsägare kan lättareacceptera ett något högt taxeringsvärde om han med en viss säkerhet kan räknamed att fastigheten "vuxit i" sitt taxeringsvärdetill följd av den rådande pristrenden. Detta betyder också, att man lättarekan acceptera en viss, icke obetydlig spridning av taxeringsvärdena i fråga omfastigheter inom de kategorier, där sannolikheten talar för fortsatt stegringav fastighetspriserna. Enligt av SCB lämnade uppgifter uppgår skillnaden mellan1968 och prisnivåer i vägda tal, för en- och tvåfamiljsfastigheter(permanentbostäder) till , för fritidshus till och förjordbruksfastigheter tUl . För bostads- och affärsfasligheter (exkl."rena" affärsfastigheter) har någon prisförändring däremot inteinträtt. Enligt utredningens mening har man även under den nästkommandetaxeringsperioden sannolikt att räkna med prisstegringarpå villor för permanent boende samt, om ock i mindre grad, på fritidshus ochjordbruksfastigheter. Beträffande hyreshus och industrifastigheter får däremotprisutvecklingen anses mera osäker. Enligt utredningens meninghar man vid val av taxeringsvärdenivå att välja meUan tre altemativ. Det enaaltemativet är att man väljer olika taxeringsvärdenivåer för oUkafastighetskategorier. Olika taxeringsvärdenivåer innebär att man behandlarfastighetsägarna inom resp. fastighetsgrupper olika trots att den storamängden av fastigheter är "rätt" taxerade. Detta måste innebära enorättvisa mellan fastighetsägarna in-. Om man skulle ha olika nivåer,borde frågan överlämnas till RSV för avgörande i form av anvisningar förtaxeringen. Utredningen anser emellertid att nivåfrågan bör regleraslagstiftningsvägen och att olika taxeringsvärdenivåer helst inte bör förekomma. Debåda andra altemativen innebär att man har en enda taxeringsvärdenivå. Denivåer, som man därvid har att välja mellan, är enligt utredningens mening eller dvs. endera av de vid allmänna fastighetstaxeringrekommenderade nivåerna. En lägre nivå än bör enligt utredningens meninginte accepteras. Osäkerheten vid taxeringen kan inte för någonfastighetskategori anses motivera ett lägre procenttal. Å andra sidan anserutredningen, att man inte bör välja en högre nivå än . En högre nivå fåranses utesluten med hänsyn till den påvisade spridningen av taxeringsvärdenakring genomsnittet för vissa fastighetskategorier. En75-procentig nivå måste principieUt anses låg med tanke på att taxeringsvärdenatill huvudsaklig del måste anses "rätt" åsatta. Man kan här inteunderlåta att göra jämförelse med ägare av förmögenhetstillgångar av andraslag, som förmögenhetstaxeras till fulla värdet. Rättviseskäl får därför ansestala för att man inte väljer en lägre nivå än som är påkallad med hänsyn tillofullkomligheter i fråga om taxeringsförfarandet. Carlegrim har belyst dessaofuUkomligheter bl. a. genom en redovisning av övertaxeringsfrekvensen. Termenövertaxering har därvid använts i betydelse av att köpeskUlingen vid senareskedd försäljning varit lägre än taxeringsvärdet, Övertaxeringsfrekvensen harvarit påfallande hög i fråga om obebyggda villatomter och industrifastigheter,Dén har varit hög även beträffande kombinerade hyres-, kontors- och/elleraffärshus samt "rena" kontors- och/eller affärshus. Den omständigheten,att en fastighet blivit övertaxerad innebär inte i och för sig att fastighetenblivit taxerad felaktigt. Taxeringsvärdet bör bestämmas i relation tUlmarknadsvärdet dvs. det mest sannolika priset på den allmänna marknaden. a.på grund av omständigheter som sammanhänger, med köparens eUer säljarensindividuella förhållanden varierar köpeskillingarna inom ganska vida gränser.Därav följer att man inte kan påstå, att en fastighets marknadsvärdeunderstiger taxeringsvärdet, enbart av den anledningen att vid skeddförsäljning köpeskillingen för fastigheten un- derstigertaxeringsvärdet och fastigheten därför klassas som övertaxerad. Vid en bedömning avsäkerheten vid taxeringen av olika fastighetstyper uttalar utredningen förstatt den anser säkerheten i taxeringen av villafastigheter m. fl. vara så godatt en nivå av ter sig motiverad. För hyres- ochaffärsfastigheterna blev den uppnådda taxeririgsvär-denivån särskilt i fråga omde större objekten inte oväsentiigt högre än den rekommenderade nivån, ,Redan en taxeringsvärdenivå av innebär sålunda vid en bättre genomfördtaxering i åtskilliga fall en sänkning av taxeringsvärdena. Entaxeringsvärdenivå av skulle om inga prisstegringar på hyreshusen skuUeuppkomma under nu löpande taxeringsperiod innebära en allmän sänkningav taxeringsvärdena för denna fastighetskategori. Även förindustrifastigheterna blev den uppnådda taxeringsvärdenivån något högre än denrekommenderade, , Industrifastighetema erbjuder problem antingen nivån bestämstUl 75 eUer tiU . Detta sammanhänger med att någon egentiig marknad intefinns i fråga om industrifastigheter. Utredningen räknar emellertid med att deändringar av taxeringsorganisationen och taxeringsförfarandet som utredningenföreslär skall göra det möjligt att åstadkomma en förbättrad och mera likformigtaxering av industrifastigheterna. Utredningen anser därför skäl föreligga attför dessa fastigheter bibehålla den vid allmänna fastighetstaxeringrekommenderade nivån , Jordbruksfastighetemautgör antalsmässigt av de skattepliktiga fastigheterna i riket menvärdemässigt endast 11 å , Den rekommenderade nivån vid allmännafastighetstaxering var . Att denna nivå valdes, får i huvudsak ses som enkonsekvens av ställningstagandet i fråga om villor; dessa grupper ansågs börabehandlas likartat. Enligt Carlegrims undersökning uppnåddes den rekommenderadenivån i fråga om fastigheter med taxeringsvärde . Däremot blevden genomsnittUga nivån enligt nämnda undersökning något lägre än denrekommenderade för mindre jordbruksfastigheter. Spridningen kring genomsnittetvar inte oväsentlig. Jordbruksfastigheterna utgör enligt utredningens meningen alltför liten grapp av fastigheterna i riket för att de skall få styravalet av en för de olika fastighets-grupperna gemensam taxeringsvärdenivå.Valet står därför mellan att fastlägga en nivå av även förjordbruksfastigheterna eller att för dessa fastigheter ha en särskUd, lägrenivå dvs, , Utredningen anser emellertid som tidigare angetts att olikataxeringsvärdenivåer helst inte bör förekomma. Utredningen har stannat föruppfattningen att jordbruksfastighetema i fråga om val av taxeringsvärdenivåbör behandlas lika med fastighetsbeståndet i övrigt. Även förjordbruksfastighetema föreslås sålunda en nivå av . Utredningenanför att man för alt kunna håUa en viss önskad taxeringsvärdenivå måste varaberedd alt vid varje allmän fastighetstaxering genomföra sådana genomsnittligataxeringsvärdehöjningar som motsvarar prisstegringen för resp.fastighetskategori under den gångna taxeringsperioden. De genomsnittligataxeringsvärdehöjningar, som erfordras , sammanhänger emellertidföratom med inträffade prisstegringar även med valet av taxeringsvärdenivå för1975 års taxering och med den taxeringsvärdenivå, som uppnåddes vid 1970 årsallmänna fastighetstaxering. Utredningen anser att om man vid 1975 årstaxering väljer en nivå av det endast beträffande jordbruksfastigheternafordras en taxeringsvärdehöjning som är nämnvärt större än som motsvararskillnaden ärs prisnivåer för resp. fastighetskategorier. Dentaxeringsvärdehöjning som vid en taxeringsvärdenivå av genomsnittligtskulle krävas för jordbraksfastigheter ligger inte fullt tio procentenheteröver den höjning som är erforderlig för att kompensera de antagnaprisstegringarna. På motsvarande sätt blir de taxeringsvärdehöjningar, somgenomsnittiigt skulle krävas vid en 75-procentig taxeringsvärdenivå, intefullt lägre än de antagna prisstegringama utom beträffandejordbruksfastigheter, för vilka taxeringsvärdehöjning-ama skuUe bli av sammastorleksordning som prisstegringarna. Utredningenföreslår att i 9 § KL skall inskrivas att taxeringsvärde skall åsättas tillbelopp, som motsvarar av taxeringsenhetens marknadsvärde. Medhänsyn till den osäkerhet som kan föreligga på grund av väsentligaomläggningar vid taxeringen av jordbruksfastigheter föreslår utredningen iandra hand att KL ändras på sätt förut angetts men att som övergångsbestämmelseföreskrivs, att vid allmänna fastighets<-taxering taxeringsvärde påjordbraksfastighet skall åsättas till det belopp som motsvarar avtaxeringsenhetens marknadsvärde. Utredningenföreslår vidare vissa säkerhetsregler i förhållande till nyssnämnda genereUanivåregel. Detta gäller fastighetstyper, i fråga om vilka säkerheten vidvärderingen är lägre än normalt, t. ex. fastigheter med exploateringsvärde ochvissa stora jordegendomar. För dessa föreslås en föreskrift som innebär att,om säkerheten vid uppskattningen av taxeringsenhets marknadsvärde är lägre ännormalt, taxeringsvärdet får i skälig mån nedsättas under det belopp som eljestskolat åsättas. Vidare skall det enligt utredningen ankomma på RSV att vidonormala marknadssituationer påkalla lagstiftning om"säkerhetsmarginal" i förhållande tiU stadgad taxeringsvärdenivå. Förslagetalt taxeringsvärdet bör bestämmas lill viss angiven procentandel avtaxeringsenhetens marknadsvärde har mottagits positivt av den helt övervägandedelen av remissinstanserna. Detsamma gäller förslaget att taxeringsvärdenivänskall fastställas med medverkan och lagfästas i KL. Bland deremissinstanser som ger uttryck för denna ståndpunkt är RSV, kammarrätten iGöteborg, , lantbruksstyrelsen, lantmäteristyrelsen,länsstyrelserna i och . Skogshögskolan,och i tillstyrker iprincip förslaget men anser att bör pröva taxeringsvärdenivåns höjdinför varje allmän fastighetstaxering. Någraremissinstanser framför kritiska synpunkter på förslaget. iVästernorrlands län ifrågasätter om inte huvudregeln även fortsättningsvis börvara att taxeringsvärdet i princip skall motsvara taxeringsenhetensmarknadsvärde. Med en lagstadgad laxerings-värdenivå förlorarundervärderingen sin karaktär av säkerhetsmarginal. En ny säkerhetsmarginaltorde därför komma att sökas vilket kan verka som en omotiveradpress nedåt pä taxeringsvärdena. Förslagetatt man vid nivåbestämningen skall anknyta tiU marknadsvärdenivån vid ingångenav året före taxeringsåret tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser, t. ex. RSV, kammarrätten i , lantbruksstyrelsen samtlänsstyrelserna i , , och . a. att senare köpeskillingsstatistik inte kommer att finnastillgänglig. Systemet innebär vid stigande priser en säkerhet mot att en förhög nivå skulle komma att ligga till grund för taxeringen. iMalmöhus län anser att taxeringsvärdenivåns anknytning till köpeskillingsnivånden innebär att påtagUga prisrörelser blir iakttagnavilket befrämjar strävandena alt få större anknytning till aktuella värden. a. bankinspektionen, och Lantbruketsskattedelegation anser att anknytningen bör ske till köpeskillingsnivån underhela andra året före taxeringsåret. Bankinspektionen framhåller att marknadsvärdenivånbör bestämmas på grundval av ett så säkert statistiskt underlag som möjligt.Det statistiska underlaget torde knappast vara tillräckligt för att förenskilda orter tillåta några säkra slutsatser om förskjutningar imarknadsvärdenivån under en så begränsad tid som senare delen av ett år.Lantbrukets skattedelegation anför bl. a. att om man skall försöka utiäsa enpristrend under det aktuellaunderlagsåret är risken påtaglig att riktvärdena kommer att påverkas av mereller mindre tiltfälliga omständigheter. Någon justering uppåt av värdena bör ivart faU inte få förekomma med mindre mycket starka belägg finns därför.Lantbrakshögskolan anser att ett frångående av den genomsnittliga prisnivån förandra året före taxeringsåret skulle kunna komma i fråga endast om en tydligtrend kunnat märkas även . Länsstyrelseni län anser att fastighetens värde vid taxeringsårets ingång även ifortsättningen i princip skall ligga lill grund för taxeringsvärdet. Tekniskaoch praktiska svårigheter beträffande prisstatistiken m. m. föranleder intelänsstyrelsen till annan bedömning. Förslagetom en gemensam taxeringsvärdenivå för alla fastighetstyper tillstyrks i principav den helt övervägande delen av remissinstanserna. Kammarrätten i GöteborgframhåUer att framför allt rättvisesynpunkter talar för att taxeringsvärdenivånbör vara gemensam för alla fastigheter. CFD anför att en gemensamtaxeringsvärdenivå för alla fastighetstyper innebär en förenkling för användareav taxeringsuppgifter. Nuvarande system med differentierade nivåer krävertillgång lill kod för beskattningsnatur och typkod för att av taxeringsvärdenfå fram ett underlag för marknadsvärden. Någraremissinstanser förordar en differentierad taxeringsvärdenivå. anser att taxeringsvärdenivån bör vara 75-% förjordbruksfastigheter men att den kan vara högre för andra fastighetstyper. Utredningensi första hand gjorda förslag att taxeringsvärdenivän skall bestämmas till 80 %för alla fastigheter tillstyrks av många remissinstanser, t. ex. RSV,kammarrätten i , länsstyrelserna i , , ,och , LO, , . i anför bl. a. attsåsom utredningen framhållit innebär den omständigheten att en fastighetblivit övertaxerad i och för sig inte att den blivit felaktigt taxerad. Bl, a,kan köparens eller säljarens individuella förhållanden ha påverkat köpeskillingen.I och för sig är en övertaxeringsfrekvens av som Carlegrim redovisat närdet gäller köp som skett under taxeringsåret inte stor. BUden avundertaxeringsfrekvensen har blivit undanskymd i betänkandet. Vid bedömningenav vad som kan vara skälig taxeringsvärdenivå bör man inte bortse från atttaxeringsvärdena avser en femårsperiod. En övertaxering under taxeringsåretblir under normala förhållanden inhämtad efter ett eller annat år och i slutetav femårsperioden vanligen förbylt i undertaxering. I princip borde taxerings- värdet vara identiskt med marknadsvärdet. Eftersom det avnaturliga skäl inte är möjligt att göra bedömningen exakt, måste man i fortsättningenliksom ha en viss säkerhetsmarginal. Den föreslagnataxeringsvärdenivån är enligt mening uttryck för en långtdriven försiktighet. Åtskilligaremissinstanser förordar att en 75-procentig taxeringsvärdenivå bestäms församtliga fastigheter. Detta gäller bl. a. tekniska högskolan i ,bankinspektionen. Lantbrukets skattedelegation, SHIO, Svensk industriföreningoch Svenska revisorsamfundet. Bankinspektionen anför att redan entaxeringsvärdenivå på skulle medföra icke obetydligaövertaxeringsfrekveriser. EnUgt inspektionens mening kan en taxeringsvärdenivåpå principiellt inte anses låg. Den rekommenderade taxeringsvärdenivän förvUlafastig-heter års allmänna fastighetstaxering utgjorde ,medan den uppnådda nivån uppgick till . En liknande differens torde intekunna uteslutas vid kommande allmänna fastighetstaxeringar. Även dettaförhållande manar tUl försiktighet vid fastställande av taxeringsvärdenivån.Tekniska högskolan i framhåller att resultatet av allmännafastighetstaxering visar att man måste tillämpa stor försiktighet vidfastighetstaxeringen om övervärdering i väsentlig utsträckning skall kunnaundvikas. Man bör med hänsyn till tidigare erfarenheter hålla en betryggandesäkerhetsmarginal intill dess en uppföljning av kommande taxeringar visar attmarginalen kan minskas. Högskolan understryker vidare vikten av att man tarhänsyn lill prisutvecklingen över och framhåller särskiltangelägenheten av att tendenser till sjunkande fastighetspriser beaktas så attövervärderingar vid fastighetstaxeringen i görlig mån undviks. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig i fråga omtaxeringsvärdenivåns höjd tiUstyrker utredningens andra hands förslag attnivån generellt skall vara men att i övergångsbestämmelse skallföreskrivas att jordbruksfastigheterna skall laxeras efter en 75-procenlig nivåvid allmänna fastighetstaxering. Bland de remissinstanser som förordardetta alternativ är kammarrätten i , lantbruksstyrelsen,lantmäteristyrelsen, länsstyrelserna i , , ,, och , Samfundet för fastighetsvärdering ochSveriges skogsägareföreningars riksförbund. i länanser att övergängen till 80-procentig taxeringsvärdenivå bör göras så mjuk sommöjligt för jordbruksfastigheterna och att man därför vid taxering börinrikta sig på en nivå av , Härför talar också den ovisshet beträffandetaxeringsvärdenivån som de nya grunderna för skogstaxering för med sig. anför att en 80-procentig nivå skulle innebära endast enmindre ökning av garantibeloppen för jordbruksfastigheter. Med hänsyn därtUl viU förbundet, som i princip förordaren 80-procentig nivå, inte motsätta sig utredningens andra hands förslag. Bl,a. anser att en 80-procentig nivå är förhög samt att det bör ankomma på RSV att rekommendera lämpligtaxeringsvärdenivå. Förslagenom extra säkerhetsmarginaler har behandlats av några remissinstanser.Lantbrukets skattedelegation anser att den extra säkerhetsmarginalen böranvändas då ny lagstiftning, som kan förväntas medföra sänktafastighetspriser, är förestående. I ett sådant läge måste risken förövertaxering framstå som mycket stor och därför påkalla extra åtgärder.Sveriges jordägareförbund anför bl. a. att man redan i de grundläggandebestämmelserna i 9 § KL bör hänvisa till de i anvisningarna angivna möjUghetemaatt frångå den normala taxeringsvärdenivän. I anvisningama bör som exempel påjämkning anges även den situationen, att tillgängligt ortsprismaterial inte ärrepresentativt för värderingen av taxeringsenheten. RSV föreslår att man ianvisningstexten skall ange att säkerhetsmarginalen kan behöva tillämpas bl.a, i fråga om mycket stora jordbruksfastigheter, Lantbrakets skatteddegationger uttryck för liknande synpunkter, understryker viktenav att de antagna marknadsvärden, på vilka taxeringsvärdena beräknas, blir sårealistiska som möjligt. Både rättssäkerhetsskäl och hänsyn tillkreditväsendet talar för att taxeringsvärdena bibehåller sin karaktär avförsiktigt beräknade värden, som normalt skall kunna uttas även vid ennödtvungen realisation. Vissasärskilda frågor om taxeringsvärdenivån vid taxeringen avvat-lenfallsfastigheter och kraflindustrin i övrigt har tagits upp av statensvattenfallsverk och . anför attom förslaget genomförs kommer taxeringsvärdena för vattenkraftanläggningar attsjunka eftersom taxeringsvärdenivän för dessa enligt särskilda anvisningarbestämts tUl vid taxering. Vattenkraftkommunerna skulle därigenomfå minskat skatteunderlag inte bara vid effektiv garantibeskaltning utan ävennär inkomst av kraftproduktion skall fördelas, särskilt med hänsyn tUl enväntad höjning av kärnkraftstationernas taxeringsvärden. Verket förklarar sigberett bl, a. att tillstyrka åtgärder vid fastighetstaxeringen som hindrar attgarantibeloppen inom vattenkraftkommunerna minskar till följd av nu aktuellreglering, I värderingssammanhang bedöms investering i maskinell utrustningvara ett större risktagande än investering i byggnader. Försiktighetsregelnbjuder alt taxeringsvärdenivån för byggnader med tillbehör avsedda förindustriell produktion, bör sättas lägre än för övriga byggnader. Vid 1970 årstaxering utgjordes i genomsnitt byggnadsvärdet lill av värdet på fastamaskiner. För värmekraftverk (kämkraft, oljekondens, gasturbiner etc) utgörandelen maskiner mellan 70 och , För verkets värmekraftanläggningar bestämdes taxeringsvärde-nivån oftast tUlca för de fasta maskinema, medan vissa andra maskiner som vid 1975 årstaxering skulle komma att ingå i taxeringsvärdet, varit lös egendom.Förslaget innebär således en för värmekraftanläggningar avsevärt höjdtaxeringsvärdenivå. Verket anser att i lagtexten skall anges undantag från dengenereUa taxeringsvärdenivån i de faU taxeringsenheten består av fastighet medbyggnadstillbehör som huvudsakligen består av maskinell utrastning förindustriell produktion. framför liknande synpunkter menanser att nivån i fråga om värmekraftverken skall kunna sättas vid ,Värmekraftverkens livslängd torde med hänsyn bl, a, till den snabba tekniskautvecklingen vara 20 å . Det torde vidare bli vanligt attvärmekraftverken efter kanske halva livslängden blir omoderna och får stå somreservan-läggnmg. föreslår därför att man anger i anvisningstextenatt den generella taxeringsvärdenivän reduceras, om byggnadsvärde förkraftproduktionsanläggning till betydande delar härrör från maskinell utrastningmed relativt kort livslängd eller där särskilda skäl i övrigt föreligger.Skulle större delen av värdet härröra från sådan utrustning, fårtaxeringsvärdet nedsättas till av marknadsvärdet (det tekniska nuvärdet).Beträffande vattenkraftverk gäller att andelen fasta maskiner i stort settsammanfaller med genomsnittet för industrifastigheterna i landet och att dessamaskiner har en längre livslängd än för värmekraftanläggningar. Förvattenkraftverken fordras inga särskilda undantag frän den generellataxeringsvärdenivån. Frågorom den framtida prisutvecklingens betydelse vid val av taxeringsvärdenivåberörs bl. a. av tekniska högskolan i och . Tekniska högskolan anför att vad gäller samtligaslag av bostäder imder har börjat uppkomma ett balanstillståndoch i vissa orter har t. o. m. uppkommit betydande överskott avbostadslägenheter. Dessa överskott måste få konsekvenser för värdenivånför hyresfastigheter.