prop · FW03137 · 1973-12-31 00:00:00 — Detföreslås att bestämmelserna i kapitlet i princip skall vara dispositiva ochatt de skaU kunna åsidosättas genom bl. a. sedvänja. Ehuru det ej torde låtasig göra att i förevarande sammanhang åstadkomma en definition av begreppetsedvänja, bör dock understrykas att detta i passagerarens intresse bör ges enrestriktiv tolkning. Förslagetinnefattar icke någon föreskrift om utfärdande av biljett eller annanfärdhandling, och det synes ej heller påkallat att införa regel av sådantinnehåll. Dock kan förtjäna övervägas att införa en regel som går ut på attbortfraktaren, om han vill göra gällande avtal om avvikelse från lagensdispositiva bestämmelser, skall ha tUlsett att avvikelsen manifesterats ifärdhandling eller på annat tydligt sätt. Sverigesadvokatsamfund (styrelsen) På rättsförhållandetmellan bortfraktaren i befordringsavtalet och den verkställande transportörenskall 6 kap. gälla "i tUlämpliga delar" och 5 kap. "iövrigt". Bestämmelsen synes alltför oklar. Man frågar sig exempelvis ommeningen är att den verkställande transportören skall ha samma befordrings-och vårdansvar gentemot bortfraktaren som denne har gentemot passageraren ochom detta ansvar i så fall också är tvingande enligt 6 kap. i strid mot vad sommå ha avtalats i certeparti eller liknande avtal mellan den kontraherande ochden verkställande transportören. Problematiken är mycket komplex (jfrexempelvis Grönfors, Successiva transporter, 1968) och synes illaägnad för en så svepande reglering som den nu föreslagna. Det föreslagna stadgandetinnebär enligt sin ordalydelse att alla som vistas ombord på ett fartyg och ejkan hänföras till kategorin "ombordanstäUda" innebörden av dettauttryck synes för övrigt något oklar blir underkastade bl. a.begränsningsreglerna i den föreslagna 194 §. Enkonsekvens synes bli att åtskilliga personer bland dem, enligt vad som sägs imotiven s. 36, lots blir fråntagna den förmån som tUl-erkänts dem genom att254 § undantager dem från s. k. globalbegränsningen. Vidare bör framhållas denkonsekvensen att exempelvis gäst på nöjesbåt och deltagare i sällskapsresa medchartrad båt synes falla under bestämmelsen. Det kan ifrågasättas huruvidadessa konsekvenser är i allo önkvärda. Densvenska texten avviker i 176 § 1 st. från den danska och den norska på ett sättsom kan leda till olägUg språkförbistring: i de danska och norska förslageninkluderas bemanning, proviantering och utrustning ("resevärdighet")i begreppet sjövärdighet, medan det svenska sidoställer sjövärdighet ("iteknisk mening") med de övriga. Såsom framhålles i arbeteSjövärdighet och ansvar (s. 106, 107) har sjövärdighetsbegreppet i svensktspråkbruk inte en så fixerad mening att det mera vidsträckta sjövärdighetsbegreppetär uteslutet. Beträffande176 § tredje stycket andra punkten hänvisar hovrätten till vad som anförtsunder 98 § i yttrandet över SOU 1972:10. Ytterligare bör anmärkas att denföreslagna 98 § har lydelsen "för räddning av människoliv eller förbärgning av fartyg eller gods". Det framgår ej vad som motiverar skUlnadeni avfattning. 177§ i förslaget upptar en dispositiv bestämmelse om förbud mot substitution avfartyg. För passagerarna har enligt utredningen substitutionsförbudet syftetatt förebygga, att rabattering av biljettpriser berövas sin mening genom t. ex.substitution. Ett sådant syfte synes vara till fördel för den enskildekonsumenten och bör därför bibehållas. har emellertidifrågasatt behovet av ett lagfäst substitutions-föibud men, då de övriganordiska länderna mte varit beredda frångå gällande förbud, bevarat detsamma ikommittéförslaget som en dispositiv regel. Detangivna syftet tjänar ett angeläget konsumentintresse. Emellertid torde bortfraktarengenom friskrivning kunna göra regeln helt verkningslös. Från konsumentsynpunktsynes därför en tvingande regel om substitutionsförbud vara att föredraga. Sveahovrätt anser att det bör genom ett motivuttalande klarläggas att ingripandemot resgods icke får gå utöver vad som rimligen är påkaUat för uppnående av detaktuella syftet även om detta måhända följer av aUmänna principer och kaninläsas i uttrycket "efter omständigheterna". Sverigesadvokatsamfund (styrelsen) Styrelsenfinner inte kommitténs motivering övertygande, när den vill inskränkapassagerarens ansvar för farligt resgods från nuvarande strikta ansvar till ettculpaansvar. I då transporter av farUgt gods aUtmer uppmärksammas och tendensen tydligt går mot strängaretransportföreskrifter och bättre skydd för dem som utsätts för faran synes denhär föreslagna lindringen av ansvar inte befogad. framhåller att jämkningsregeln i 2punkten synes utgå från att passageraren har bevisbördan för att bortfraktarenhade bort kunna sälja den avbeställda biljetten tiU annan person. En såuppbyggd regel synes knappast ha något praktiskt värde från passagerarsynpunkt. Hovrätten för förordar, att uttrycket"befordringsavtalet" ersätts med "avtalet". Hovrättenpåpekar också, att det svenska förslaget tUl skUlnad från de övriga saknar enanslutande bestämmelse om reklamationsskyldighet och tUlägger, att upplysningom skälet härtUl inte påträffats i motiven. uttalar att den i förslaget gjordakvalificeringen av vårdslöshetsbegreppet "av grov vårdslöshet och medinsikt om att förlust eller skada sannoUkt uppkomma" inte torde tordeförekomma på annat håU i svensk lagstiftning. anser att några strängare formkrav ej synesböra uppställas för sådan besiktning som föreslås i tredje stycket. Dock tordekunna övervägas föreskrift med syfte att trygga bevisning, exempelvis attskriftUgt instrument i två exemplar skall upprättas över besiktningen. erinrar om att kommittén imotiveringen s. 49 uttalat att den presumtion som kan bli följden av uteblivenreklamation kan motbevisas genom "fullgörande av normalbevisskyldighet". EnUgt tingsrättens uppfattning höjer en sådan presumtionkravet på styrkan hos motbevisningen. Hovrätten för har här samma erinran attgöra som i fråga om 121 §. Med hänsyn till problemen om ansvar och om dispositionenöver godset i slutskedet av transporten förefaller det föga ändamålsenligt attange både lossningen och utlämningen till behörig mottagare som det senastemomentet för rättidig reklamation (jfr NJA 1951 s. 130 och 1956 s. 274). hänvisar till sin erinran vid 121 §. Handelskammaren i och Skåijes handelskammareerinrar om att 196 § 2 st. i förslaget bl. innehåller en bestämmelse, attvid skada på resgods underrättelse om sådan skada, som ej är uppenbar, skallgivas bortfraktaren "" från den dag, då godsetilandförts. När det rör skador på bilar som resgods, innebär den nya regeln enavsevärd skärpning. Från färjerederiernas sida har framhållits, att det är ihög grad önskvärt, att anmärkningar om skador i nu avsedda fall fram-21 1973.1 saml. föresomedelbart vid debarkeringen. I annat fall riskerar man uppenbart att bliutsatt för skadeanmälningar, som avser skador som senare uppkommit i land.Rederierna har redan nu erfarenhet av att sådana ojusta anmälningar förekommer.Ordalydelsen i den gamla och den nya texten är visserligen densamma, menskillnaden ligger däri att bUar enligt de nya reglerna betraktas som resgods.Eftersom den angivna reklamationsfristen finns upptagen ikonventionstexten, torde det enligt handelskamrarna vara svårt att få någonändring tiU stånd. Men vid prövning inför rättsUg instans borde en fördröjd anmälanmedföra att kraven på bevisning om skadans uppkomst ombord blev strängare. Reklamationskall ske skriftligen både när det gäller personskada,resgodsskada och dröjsmål med passagerarbefordran. Vid fall av uppenbarresgodsskada och vid dröjmål med befordran av resgods "skall passagerarenskriftligen underrätta bortfraktaren senast då godset föres i land ellerutlämnas" (196 § 2 st. 1 p.). Underrättelse om resgodsskada fordras inteom godsets tillstånd klarlagts vid gemensam besiktning då passageraren mottogdet" (196 § 3 st.). Reklamationsfristen bör enligt KO:s mening inte inågot fall understiga en månad. Det bör framhållas att svenska researrangörer iöverenskommelse med KO på grundval av lagen (1971: 112) om förbud mototUlbörliga avtalsvillkor godtagit en reklamationsfrist . KOanser vidare att ett absolut krav på skriftUg reklamation inte bör uppställas.Det bör vara möjligt att reklamera muntligen såväl till befäl ombord som tillbortfraktarens tjänstemän i land. Detsynes överdrivet att på sätt kommittén gör hävda att den gemensammabesiktningen utgör ett undantag från reklamationsplikten (specialmotiveringtill 196 § 3 st. s. 57). Inte nog med att en anställd hos bortfraktaren måstetillkallas för att kravet på gemensam besiktning skall vara uppfyllt utanpassageraren och bortfraktarrepresentanten måste också klarlägga godsets tUlstånd.Detta torde innebära att man inte bara skall konstatera skada utan även dennasomfång och att parterna skall vara ense härom. Den föreslagna regeln är såkomplicerad att den får antas komma att sakna praktisk betydelse. Detkan tilläggas att enligt 26 § 1 st. luftfartslagen åUgger det bortfraktarenatt göra anmärkning i fråga om skada när resgods inlämnas för befordran vidäventyr att det annars anses som avlämnat i oskadat skick. Reklamation kangöras skriftiigen eller genom anteckning på befordringshandlingen. Sverigesadvokatsamfund framhåller att utgångspunkten för reklamationsfristen i andrastycket anges vara "då godset föres i land eller utiämnas". Avmotiven (s. 49) kan slutas att "föres i land" syftar på handresgodsoch "utlämnas" på annat resgods. Detta bör enligt samfundet anges ilagtexten, då eljest "föres i land" också kan syfta på annat resgods. framhåller att den föreslagna reklamationsfristen "inom 15dagar" i fråga om skador på bilar transporterade som resgods innebär enavsevärd skärpning. Därmed ökar risken för anmälningar i efterhand av skadorsom inträffat sedan transporten avslutats. Ävenom ändring i författningstexten ej företages finnes det allt skäl särskUt vidprövning vid rättsUg instans att låta sen skadeanmälan avseende sjötransportav motorfordon öka kravet på anmälan i fråga om prestation av belägg för attskadan verkligen inträffat under sjötransporten. Göteborgstingsrätt påpekar att den svenska texten, tUl skillnad från de danska ochnorska texterna, inte innehåller något förbud mot avtal om lägre ansvarsgränserän som stadgas i 194 §; jfr art. 17 i Tokyoutkastet och motiven s. 49. Sverigesadvokatsamfund erinrar om att korrmiittén inte, såsom Tokyoutkastet, formelltuteslutit levande djur från definitionen på resgods utan i StäUet gettbortfraktaren rätt att friskriva sig frän ansvar härför. Sådan friskrivningfinns nu i nästan alla gängse använda biljettformulär. Det vore därför enligtsamfundet ändamålsenligare att i denna fråga följa konventionsutkastet. Manskulle härigenom besparas en biljettklausul och undvika att något enstaka oftast mindre rederi säkerligen av misstag påtar sig ett ansvar som detalldeles övervägande antalet pas-sagerarrederier friskriver sig från. Enligt198 § är det tillåtet för bortfraktaren att genom uttrycklig och skriftiigöverenskommelse med passageraren göra förbehåll för "självrisk"beträffande fordon och övrigt resgods. Skäl för att tillåta sådana förbehållredovisas inte i betänkandet. Det kan emeUertid antas att man härigenom velatundvika att bagatellartade skador bUr föremål för skadeståndsanspråk. Ettsådant synsätt kan accepteras när det gäller gränsen för resgodsutom fordon. Gränsen för fordon ligger dock i detta sammanhang såmycket över en bagatellgräns att det egentligen rör sig om en inte obetydligfriskrivningsmöjlighet för bortfraktaren. Självrisken vid fordonsskada börenligt KO:s mening infe överstiga . Sjörättsföreningeni framhåller att systemet med självrisk (deductables) är praktiskt,enär man därigenom kan undvika administrativt besvär och tvister rörandebagatellartade skador. Det kan emellertid med skäl ifrågasättas om denna praktiskaeffekt uppnås med ett så lågt tillåtet självriskbelopp som = 35kronor för "övrigt resgods". Redan en enkel kemisk tvätt kan brytaigenom denna begränsning. Föreningen vågar föreslå att ifrågavarande belopp, sålänge man inte är konventionsmässigt tvingad att göra annorledes, höjes tillexempelvis . Sverigesadvokatsamfund erinrar om att enligt paragrafens första styc ke krav endast fårväckas av passageraren själv "eller på hans vägnar" Detär oklart vad den citerade frasen innebär. Om därmed avses att förbjudaöverlåtelse av passagerares krav synes regeln omotiverad och olämplig. Om åandra sidan regeln avser att uttrycka att endast passagerarens men inte tredjemans skada skall ersättas, kunde detta uttryckas klarare. I vart fall är ettklarläggande motivuttalande påkallat. 4.3 SjöL 15 kap. Sverigesadvokatsamfund anför att omräkning av ansvarsbelopp skall ske efter kursen dendag som domstolslandets lag föreskriver. Någon materiell regel i ämnet föreslåsinte. Det synes lämpligt att i lagtext eller motiv ange vilken denna dag är förSveriges del, då svaret ingalunda är självklart. 1 Förslag till ändringar i de danska, norska och svenska sjölagarna Om befordring af gods § 71 Ved "bortfragter" forstås i dette kapitelden, der ved aftale påtager sig befordring af gods med skib for en anden,be-fragteren. Bortfragteren kan vasre reder, be-fragter (underbortfragter)eller anden. 2.Rejsebefragtning foreligger, hvor fragten skal betales pr. rejse,tidsbefragt-ning, hvor fragten skal betales pr. 3.Rejsebefragtning kan vsere helbe-fragtning, delbefragtning ellerstykgodsbe-fragtning. Delbefragtning foreligger, når af-talen omfatter mindreend et helt skib eller en fuld ladning, og der benyttes certeparti. § 71 Med bortfrakter forstås i dette ka-pittel den som vedavtale påtar seg befordring av gods med skip for en annen, befrak-teren.Bortfrakteren kan vaere reder, be-frakter (frambortfrakter) eller annen. Reisebefraktningforeligger hvor frakten skal betales pr. reise, tidsbefraktning hvor fraktenskal betales pr. Reisebefraktning kan vasre helbefraktning, delbefraktningeller stykkgodsbefraktning. Delbefraktning foreligger hvor avtalen gjel-dermindre enn et helt skip eller en full last og det brukes certeparti. § 72 Medundtagelse af, hvad der f0lger af §§ 168 og 169 kommer bestemmelserne i dettekapitel kun til anvendelse, såfremt andet ikke er aftalt eller f0lger afsaedvane. § 72 Medunntak for det som f0lger av §§ 168 og 169, får bestemmelsene i dette kapittelbare anvendelse for så vidt ikke annct er avtalt eller f0lger av sedvane. ' Andra rubriker än kapitelrubriker har uteslutits här Lov om ändring af S0loven og loven omgennemf0relse af konossementskonventionen af 1924 ' Lov omendringer i lov 20. om sj0farten og i visse andre lover 71§ Med bortfraktare förstås i detta kapitel den som genom avtal åtager sig befordranav gods med fartyg för annan, befraktaren. Resebefraktningföreligger, om frakten beräknas för resa, och tidsbefraktning, om fraktenberäknas för tid. Under resebefraktning innefattas helbefraktning, delbefraktningoch styckegodsbefraktning. Innehållsmässigamotsvarigheter i den svenska sjölagen enligt Nuvarandelydelse FEMTE KAPITLET Om befraktning 76§ Under resebefraktning innefattas i detta kapitel helbefraktning,delbefraktning och styckegodsbefraktning. 72 § I den mån ej annatföljer av 168 § skola bestämmelsema i detta kapitel lända till efterrättelseendast såvitt ej annat är avtalat eller följer av sedvänja. Ombefordran i viss utrikes fart gälla i 71 § De i detta kapitelgivna bestämmelser angående fraktavtal skola, med de undantag som nedanstadgas, lända till efterrättelse allenast såvitt ej annat är uttryckligen överenskommeteller eljest må anses avtalat eller ock följer av sedvänja. Angående befordran av gods sjöledes 2.Dette kapitel finder ikke anvendelse, såfremt befordringen er underkastet internationalkonvention om befordring med andet transportmiddel. § 73 Angår fragtaftalen et bestemt skib, kan bortfragterenikke opfylde aftalen med et andet skib. Bestemmelsene gjelder ikke i den ut-strekning befordringener underkastet inter-nasjonal konvensjon om befordring med annettransportmiddel. § 73 Gjelder fraktavtalen et bestemt skip, kanbortfrakteren ikke oppfylle avtalen med et annet skip. § 74 Angårfragtaftalen et helt skib eller en fuld ladning, kan bortfragteren ikkemed-tage gods for andre end befragteren. § 75 Överdrager befragteren sine rettighe-der efterfragtaftalen tU en anden, eller ud-nytter han fragtaftalen vedunderbortfrag-ning, vedbliver han at vaere ansvarlig for, at aftalen opfyldes. § 76 Bortfragteren skal med tilb0rlig om-hu s0rge for, atskibet er s0dygtigt herun-der at det er tilstraekkelig bemandet, provi-anteretog udrustet, og at lastrum, k0le- og fryserum og alle andre dele af skibet,hvor gods lästes, er i beh0rig stånd til modtagel-se, befordring og beväring afgodset. § 74 Gjelder fraktavtalen et helt skip eller en full last,kan bortfrakteren ikke ta med gods for andre enn befrakteren. J 75 Överdrar befrakteren sine rettigheter etterfraktavtalen tU en annen eller utnytter han avtalen ved frambortfraktning,vedblir han å vasre ansvarlig for at avtalen opp- § 76 Bortfrakteren skal s0rge for at skipet er sj0dyktig,herunder at det er tilstrekkelig utrustet, bemannet og proviantert, og atlasterom, kj0le- og fryserom og alle andre deler av skipet hvor gods lästes, eri forsvarlig stånd til mottakelse, befordring og beväring av godset. § 95 Bortfragteren eller skibsf0reren eller den, sombortfragteren har bemyndi-get dertil, skal på afladerens forlangende, ognår de n0dvendige papirer og oplysnin-ger foreligger, udstedemodtagelseskonnosse-ment for godset, når han har modtaget det i sin varetBEgt,jfr § 151. § 91 Godset må ikke lästes på dekk uten hjemmel i avtaleeller sedvane. § 95 Etter å ha mottatt godset i sin vare-tekt, skalbortfrakteren eller skipsf0reren eller den bortfrakteren harbemyndi-get, på avlasterens forlangende utstede mot-takskonnossement, forutsattat de n0dven-dige papirer og opplysninger foreligger. vissahänseenden bestämmelserna i lagen (1936:277) i anledning av.Sveriges tillträdetill internationella konvention rörande konossement. Bestämmelsernai detta kapitel gäUa ej i den mån befordringen är underkastad gällandeinternationellt fördrag om befordran med annat transportmedel. 73§ Gäller fraktavtal bestämt fartyg, får bortfraktaren ej fullgöra avtalet medannat fartyg. 74 § Gäller fraktavtal helt fartyg eller full last,fär bortfraktaren icke medtaga gods för annan än befraktaren. 75 § Överlåter befraktaren sina rättigheter enligtfraktavtalet till annan eller underbortfraktar han fartyget, svarar han ändåför att avtalet fuUgöres. 76 § Bortfraktaren skall sörja för att 1. fartyget är sjövärdigt; 2. fartyget är behörigen bemannat, provianterat ochutrustat; 3. lastrum, kyl- och frysrum samt övriga utrymmen ifartyget, i vilka gods lastas, äro i gott skick för att mottaga, befordra ochbevara godset. 91§ får ej lastas på däck. 95§ Efter att ha mottagit godset i sin vård, skall bortfraktaren ellerbefälhavaren eller den bortfraktaren eljest bemyndigat därtill på avlastarensbegäran utfärda mottagningskonossement, förutsatt att behövliga handlingaroch uppgifter föreligga. mellanSverige och främmande stat är i vissa hänseenden särskUt stadgat i lagen i anledningav tiUträde till intemationeUa konvention rörande konossement. 73 § Avser fraktavtal visst fartyg eller har ienlighet med avtalet visst fartyg blivit anmält, må bortfraktaren ej föravtalets fullgörande använda annat fartyg. 74 § Gäller fraktavtal helt fartyg eller full last, måbortfraktaren icke medtaga gods för annan än befraktaren. 75 § Överlåter befraktaren tUl annan sina rättigheterenligt fraktavtalet eller underbortfraktar han fartyget, svare han ändock föravtalets fullgörande. 72§ Bortfraktaren skall hålla fartyget sjövärdigt, tillräckligt bemannat,provianterat och utrustat samt i övrigt i behörigt skick. 91§ må ej utan stöd i avtal eller sedvänja lastas ä däck. 1Ö7§ Utställer bortfraktaren före inlastningen skriftiigt erkännande att godsetmottagits för befordran, med förbindelse att i bestämmelseorten utlämna dettUl mottagaren, skall vad i detta kapitel är stadgat om konossement itillämpliga delar gälla i fråga om sådant mottagningskonossement. Ärmottagningskonossement å godset utfärdat, må icke efter inlastningen utfärdaskonossement utan att mottagningskonossementet återlämnas. Når godset er indiastet, kan afla-deren forlange, at der udstedesombordkon-nossement, der angiver, at lastning har fun-det sted. Såfremt der erudfasrdiget modta-gelseskonnossement til afladeren, skal dette tilbageleveres,når han modtager ombord-konnossement. I stedet for udstedelse af nytkonnossement kan modtagelsekonnossemen-tet påtegnes om navnet på det eller deslå-be, som godset er blevet lästet i, og om tiden for lastningen. Efter sådanpåtegning be-tragtes det som et ombordkonnossement. Medf0rer det ikkevaesentiig ulem-pe, kan afladeren kraeve sasrskilt konnosse-menter for deenkelte dele af godset mod at betale bortfragterens udgifter . Udfaerdiges der i henhold til fragtaftalen konnossement med andre vUkår endfastsat i aftalen, og medf0rer dette for0get ansvar for bortfragteren, skalbefragteren holde ham skadeslös herfor. Nårgodset er inniastet, kan avlasteren forlange utstedt ombordkonnossement, somangir at inniasting er foretatt. Har han tid-ligere fått mottakskonnossement,er det dog et vilkår at han leverer dette tilbake. Istedenfor at det utstedesnytt konnossement, kan mottakskonnossementet gis påtegning om navnet på deteller de skip som godset er inniastet i, og om tiden for inniastingen. Nårmottakskonnossementet har fått slik påtegning, anses det som ombordkonnossement. Hvis det ikke medf0rervesentiig ulempe, kan avlasteren kreve sasrskilte konnossemen-ter for deenkelte deler av godset mot å er-statte bortfrakteren de utgifter som deravf0lger. Blirdet i henhold til fraktavtalen utstedt konnossement med andre villkår enn fastsatti avtalen, og dette medf0rer 0kt ansvar for bortfrakteren, skal befrakterenholde ham skadesl0s. § 97 Har gods forårsagettab for bortfragteren eUer skade på skibet, skal befragteren betaleerstatning, såfremt han selv eUer no-gen, han svarer for, har gjort sig skyldigi fejl eller fors0mmelse. Er skadenforårsaget af let an-teendeligt, eksplosivt eller andet farligt gods, der erlästet, uden at bortfragteren har kendt dets beskaffenhed, er befragteren ansvarligfor al skade, der direkte eller indi-rekte hidr0rer fra eUer er en f0lge af, atgodset er lästet, selv om der ikke foreligger fejl eller fors0mmelse. §97 Har gods forårsaket tap for bortfrakteren eUer skade på skipet, plikter befrakterenå betale erstatning dersom han selv eller noen som han svarer for, har gjortseg skyldig i feil eller fors0mmelse. Er ved stykkgodsbefordringlett antenne-1ig, eksplosivt eUer annet farlig gods inniastet uten atbortfrakteren kjente dets beskaffenhet, er befrakteren ansvarlig for alt tapsom direkte eller indirekte er en f0lge av at godset er inniastet, selv om feileller fors0mmelse ikke er utvist. § 98 Rejsen skal udf0res med tilb0rlig hurtighed. Deviation kan kung0res for at redde menneskeliv, for at bjasrge skib eller gods eller af andenrimelig grund. § 98 Reisen skal utf0res med tilb0rlig hurtighet. Deviasjon kan bare företasfor å redde menneskeliv eller berge skip eller gods eller av annen rimeliggrunn. När godset inlastats,skall ombordkonossement utfärdas på avlastarens begäran. Harmottagningskonossement utfärdats, skall det återlämnas när ombordkonossementetutfärdas. Mottagningskonossement, på vilket antecknats namnet på det eller defartyg, vari godset lastats, samt tid för lastningen, utgör ombordkonossement. 95 § När godset ärirUastat samt erforderliga handlingar och uppgifter föreligga, skallbefälhavaren eller den som eljest är därtill bemyndigad på avlastarens begäranutfärda konossement. Avlastarenhar rätt att få särskilda konossement för delar av godset, om det kan ske utanväsentlig olägenhet. Han skall dock ersätta kostnaden därför.