prop · FW03100 · 1973-12-31 00:00:00 — Denstödjande och rådgivande verksamhet som barnavårdsmännen kan utöva är ulantvivel av mycket stor betydelse. I dagens komplicerade sarahälle känner raångamänniskor ett allt starkare behov av råd och hjälp i olika angelägenheter.Genom att tillhandahålla sådant bistånd kan man ofta på ett effektivt sättförhindra alt sociala missförhållanden uppstår. Just möjligheten alt ha enbestämd person att vända sig till när problera av skilda slag uppslår upplevssäkerligen av mänga ensamstående vårdnadshavare som en stor trygghet, och härligger mycket av värdet med den nuvarande bamavärdsmannainstitutionen. Dettabekräftas av den av utredningen företagna enkäten bland vårdnadshavare förvilkas barn bamavårdsman förordnats. Den utvisade att av vårdnadshavarnatUl barn utom äktenskap haft behov av kuraliv hjälp. Motsvarande andel avvårdnadshavama till barn i äktenskap uppgick tUl . avvårdnadshavama var positivt inställda till barnavårdsmannainstitutionen ochansåg det bra eller mycket bra all det fanns en bestämd person som tillvaratogderas intressen. Utredningenframhåller alt behovet av stöd och hjälp vid utövandet av vårdnaden om bamockså måste tillgodoses. De kurativa insatserna bör emellertidomfatta alla vårdnadshavare som har svårigheter att själva klara upp sinsituation. a. med hänsyn härtiU anser utredningen attbamavärdsmannainstitutionen är mindre väl lämpad alt tillgodose behovet avstödjande och rådgivande verksamhet. Utredningen föreslår därför att dennaverksamhet i stället skall ombesörjas av barnavårdsnämnden. För att behovet avstöd och hjälp bäst skall kunna tUlgodoses föreslår utredningen att nämndenavdelar en tjänsteman med huvudsaklig uppgift att bistå vårdnadshavare med rådoch upplysningar. Tjänstemannen skall vara ett stöd för vårdnadshavaren och isamråd med denne försöka lösa uppkomna problem. Hans uppgift bör vara enbartstödjande och rådgivande. varnaofta har särskilt stort behov av hjälp i samband med nedkomsten och underbamets första levnadsår och så gott som alla vårdnadshavare under denna tidbesöker mödra- och barnavårdscentral föreslår utredningen alt tjänstemannendelvis skall ha sin verksamhet förlagd till centralen. Tjänstemannensverksamhet föreslås i första hand bli inriktad på vårdnadshavare med barn underskolåldern. Vårdnadshavaren skall dock kunna vända sig tUl tjänstemannen ävensedan bamet har uppnått säden ålder att det inte längre skall vara inskrivetvid barnavårdscentral. Under remissbehandlingenhar åtskUliga remissinstanser understrukit att det behov som finns av stödjandeoch rådgivande verksarahet måste tillgodoses också i fortsättningen. skall svara för denna verksarahet och avdela en särskildtjänsteraän härför har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av praktiskttaget alla reraissinstanser. Frän ett par håll har emellertid förordats attbamavärdsmannainstitutionen skall behållas för den stödjande och rådgivandeverksamheten beträffande i första hand barn som inte lever tillsaramans medbåda sina föräldrar. Som skäl härför hänvisas bl. a. lill resultatet avutredningens undersökning bland vårdnadshavare med barnavårdsman. har föreslagit om samverkan mellan mödra- och barnavårdscentralernaoch barnavårdsnämnderna har föranlett delade meningar bland reraissinslansema.Flera reraissinstanser, bl. a. , anser att det skulle varamycket värdefullt om den medicinska och sociala servicen kan samverka ienlighet med vad utredningen föreslår. Andra remissinstanser, däriblandKommunförbundet och , framhåller att det föreliggerpraktiska svårigheter att genomföra den föreslagna ordningen och att formemaför samarbetet mellan mödra- och barnhälsovården och barnavårdsnämnderna inlebör regleras genom centrala direktiv utan lösas av de båda kommunförbundengeraensamt med utgångspunkt i lokala resurser, organisationsformer och behov. För egen del ansluter jagraig till uppfattningen alt behovet av kurativa insatser fraradeles inte börtUlgodoses genora barnavårdsraannainstitutionen i dess nuvarande form utan attdet är nödvändigt att finna andra arbetsformer. När det gäller att ta ställningtill hur verksamheten bör organiseras måste man givetvis fästa stort avseendevid att utredningens enkät bland vårdnadshavarna visar att det stora flertaletav dessa har funnit det vara av stort värde att ha en bestärad person att vändasig till ora svårigheter skulle uppkomma. Vidare anser nära tre fjärdedelar avde tillfrågade att både ogifta och gifta vårdnadshavare bör ha rätt tUl denkurativa service som bamavårdsman skall lämna. Åtskilliga vårdnadshavare förvilkas barn barnavårdsman förordnats har förklarat sig önska mera kontakt medbarnavårdsmannen, medan andra vårdnadshavare ansett kontakterna alltför tätaoch onödiga. Resultatetav enkäten talar för att samhällets kurativa insatser för vårdnadshavarnaå ena sidan bör utsträckas till all omfatta alla som är i behov av och önskarsådan hjälp, oavsett om vårdnadshavaren är gift eller ogift, men all samhället,å andra sidan, inte bör i onödan tränga sig pä sådana vårdnadshavare som saknarbehov av hjälp och inte önskar samhällets inblandning. Ilikhet med utredningen och det helt övervägande flertalet remissinstanser anserjag att den kurativa verksamheten, utformad för att tillgodose nämndaönskemål, bör handhas av barnavårdsnämnden. Varje vårdnadshavare,oavsett civilstånd, som har svårigheter att klara upp sin situation, skallalltså kunna vända sig till tjänsteraän hos näranden för att vid samtal meddenne finna vägar alt lösa uppkomna problem. Det kan gälla heraraels ekonoraieller barnels vård. Vårdnadshavaren kan ha svårighet att efter havandeskapfinna arbete och en bostad som är lärapad för de nya förhållandena.Barntillsynen kan vålla problem. Hjälp kan behövas då det har uppstått konflikti fråga om den andre förälderns rätt tiU umgänge med barnet. Under remissbehandlingenhar från flera håll framhållits att barnavårdsmannen spelat en betydande rollnär del gällt att bilägga sädana konflikter och att det därför är angeläget allvårdnadshavare även kan få bistånd i umgängesrätlsfrågor. Som jaghar anfört i det föregående (7.3) kan vårdnadshavaren också behöva biträde iunderhåUsfrågor. Han bör t. ex. kunna erhålla hjälp med alt få utgåendeunderhållsbidrag jämkade eller med alt få bidrag som inte erlagts indrivna.Barnavårdsnämndens skyldighet alt i enlighet med vad jag nu har anfört lämnavårdnadshavare stöd och hjälp vid utövandet av vårdnaden bör markeras genomändring i barnavårdslagen. Somjag har frarahållit bedömer vårdnadshavarna det som särskiltvärdefullt alt ha en beslärad person alt vända sig till ora det skulle uppståproblera. Man bör enligt min mening ta vara på de positiva erfarenheterna avden nuvarande ordningen och se till att det även i fortsättningen finnsmöjlighet tiU en sådan personlig kontakt. Jag anser därför att för varjevårdnadshavare som önskar det skall kunna anvisas en tjänsteman ellerförtroenderaan hos nämnden eller annan lämplig person som har att bistå honommed stöd och hjälp vid utövandet av vårdnaden. Den som utses att fullgöradessa uppgifter bör ha benämningen barnavårdsman. Den rätt för vårdnadshavareatt få kurativt bistånd av en särskild person som jag sålunda förordar börockså komma lill uttryck i lagen. Detär angeläget att de vårdnadshavare sora behöver stöd och hjälp vid utövandet avvårdnaden känner till sin rätt att få barnavårdsraan anvisad. Koraraunen bördärför på lämpligt sätt informera vårdnadshavare om hans rätt tillbarnavårdsman. Det bör ankomma på Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:lbestämmer att föreskriva i vilka fall och i vilken ordning vårdnadshavare skallsärskilt underrättas om Enligt min mening är del önskvärt att samtliga föräldrar får sådanunderrättelse i samband med barnens födelse, I den mån kommunen läranarnyblivna föräldrar annan information kan underrättelsen samordnas med denna.Jag viU vidare peka på ytterligare några tillfällen då meddelande omrättigheten bör lämnas till vårdnadshavare. Såsom jag föreslagit i detföregående (7.2) skall barnavårdsnämnden sörja för att faderskapet tUl barnutom äktenskapet fastställs. I samband med att modern får kontakt med nämndenför fastställande av faderskapet bör hon erinras om sin rätt lillbarnavårdsman. Vidare bör förälder som i samband med skilsmässa tilldelasvårdnaden om barn få meddelande om rättigheten. Farailjer som invandrar tillriket bör också särskilt informeras. Påminnelse om rätlen all få barnavårdsmanbör även ske vid andra tillfällen när barnavårdsnämnden har kontakt medvårdnadshavare, om det av särskilda skäl finns anledning anta all denne harbehov av stöd och hjälp vid utövandet av vårdnaden. Det är naturligtvis viktigtall vårdnadshavare som har barnavårdsman underrättas om att de kan fåbarnavårdsman enligt den nya ordningen. Avslutningsvisvill jag framhålla att kommunen bör kunna anlita annan offentlig myndighet föralt ge information om rättigheten. Därvid torde i första hand sjukhusensbarnbördsavdelningar samt mödra- och barnavårdscentralerna komma i fråga. Detkan också visa sig lämpUgt att låta försäkringskassorna medverka. Enförutsällning för alt kommunen skall kunna överlämna ät annan myndighet attombesörja informationen är naturligtvis all den andra myndigheten är villigatt fullgöra denna. Enförstärkning av barnavårdsnärandens kurativa insatser i enlighet raed vad jagnu förordar är givetvis ägnad att medföra ökade kostnader för nämndensverksamhet. Jag är medveten om att detla kan skapa problera för koraraunerna inuvarande ekonoraiska situation och att det därför kan visa sig svårt altoragående bygga upp en kurativ verksamhet som svarar raot det faktiska behovet.En avveckling av barnavårdsraannainstitutionen, som i sin hittillsvarandeutformning varit svåradministrerad, torde emellertid kunna frigöra vissaresurser, som i stället kan sättas in pä denna verksamhet. Jag vUl ocksåframhålla alt en väl fungerande stödjande och rådgivande verksamhet bör kunnabidra lUl alt minska behovet av andra och raer ingripande åtgärder frånbarnavårdsnämndens sida. Somframgår av den föregående redogörelsen (7.27.5) kan de uppgifter som f. n.åvilar barnavårdsmännen med fördel föras över till andra organ. Jag förordarsålunda att uppgiften att medverka vid utredning av utomäktenskapliga barnsbörd skall överläs av barnavårds- nämnden,som även skall se tUl att barnet får underhållsbidrag. Den obligatoriskatillsynen av dessa barn föresläs upphöra. Samhällets tillsyn, som bör omfattaalla barn, bör utövas av barnavårdsnämnderna och andra barnavårdande organ isaraverkan, varvid särskilt bamavårds-centralerna får stor betydelse. Behovetav stöd och hjälp tUl vårdnadshavare vid utövandet av vårdnaden föresläs skolatUlgodoses av barnavårdsnärandema. i värdnadshavarenskyrkobokföringsort skall på begäran av denne utse en särskUd tjänsteman ellerförtroendeman hos nämnden eller annan läraplig person, som har att lämna honomsådant bistånd. Den person som näranden utser för detla ändaraål bör benämnasbarnavårdsraan. Pågrand av vad sålunda anförts föreslär jag att barnavårdsmannainstitutionen idess nuvarande utformning skall avskaffas. Ienhghet med det anförda har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring iföräldrabalken; 2. lag om ändring i lagen (1969:618) om fastställande av faderskapet till barn utom äktenskap; 3. lag om ändring i lagen (1958:642) angående blodundersökning ra. m. i mål om äktenskaplig börd eller vidutredningen av faderskapet till barn utom äktenskap; 4. lag om ändring i lagen (1969:620) om ersätining i vissa fall för utgivna underhållsbidrag; 5. lag om ändring i lagen (1937: 249) ominskränkningar i rätlen att utbekomma allmänna handlingar; 6. lag om ändring i lagen (1964:143) ora bidragsförskott; 7. lag om ändring ibarnavårdslagen (1960: 97); 8. lag om ändring ifamiljebidragsförordningen (1946: 99). Beträffandeförslagen vid 6 och 7 har samråd ägt rum med statsrådet ochbeträffande förslaget vid 8 med chefen för försvarsdepartementet. 9.1Förslaget till lag om ändring i Förevarandelagram behandlar formerna för erkännande av faderskap. Föreslagen ändringföranleds av att barnavårdsnämnden föresläs överta barnavärdsmannens uppgifteri detla saramanhang. 3 kap. 4 § I paragrafens första stycke slås fast attbarnavårdsnäranden skall sörja för att faderskapet lill barn utora äktenskapfastställs. Besläraraelsen orafattar samtliga barn utora äktenskap för vilkabarnavårdsman enligt nu gällande regler skall förordnas. Nämnden skall sålundaalltid se till att faderskapet tUl barn utom äktenskap fastställs om den somhar vårdnaden om barnet är kyrkobokförd i riket eller vistas här. Nämiidenskall även på värdnadshavarens begäran sörja för att faderskapet till annatbarn utora äktenskap fastställs ora barnet är svensk medborgare. Dettamotsvarar vad sora nu gäller ora förordnande av barnavårdsman enligt 8 kap. 3§. Som utredningen frarahåller har denna bestämmelse liUkomrait för att gebarn raed svenskt raedborgarskap, som vistas utomlands tillsararaans raed sinvårdnadshavare, raöjlighet att få det stöd en barnavårdsman kan ge. Enligt vadsom särskilt framhölls vid bestämmelsens införande kunde detta vara avbetydelse då barnets börd inte fastställts och det var aktuellt att fastställafaderskapet under medverkan av svensk rayndighet (prop. 1969: 124 s. 101). Utredningen har föreslagit alt skyldigheten för närandenatt sörja för att faderskapet fastställs inle skall gälla ora barnet fyllt 18är. För egen del anser jag det inte erforderligt alt föreskriva någon åldersgränseftersom nämndens åliggande i förevarande hänseende enligt första stycket gäUerbarn som står under vårdnad och således i vart fall upphör när barnet fyller20 år. Ändra stycket innehåller den i paragrafens gällandelydelse upptagna hänvisningen till förfarandereglerna i lagen om fastställandeav faderskap. Denna lag innehåller bl. a. bestämraelser ora barnavårdsnämndenstaleräll. 3 kap. 5 § I denna paragraf ges bestämraelser ora vilkenbarnavärdsnärand som skall sörja för att utomäktenskapligt barns bördfastställs. I enlighet med utredningens förslag föreskrivs altuppgiften skall ankoraraa på barnavårdsnäranden i den koramun därvårdnadshavaren är kyrkobokförd. Är vårdnadshavaren inte kyrkobokförd i riketskall uppgiften åvila barnavårdsnämnden i hans vistelseort eller, om han inte vistasi riket, barnavårdsnäranden i Stockholra. I paragrafen finns bestämraelser ora förfarandet närvårdnadshavaren byter kyrkobokförings- eller vistelseort saml om överflyttningav ärende till annan . Det torde ofta komraa att inträffa att vårdnadshavarenhinner flytta, innan barnavårdsnämnden har slutfört sin utredning i faderskapsfrägan.I regel är det då mest ändamålsenligt alt barnavårdsnämn- 6 1973.1 saml Nr 100 dentrots delta får slutföra utredningen. I paragrafens första stycke föreskrivsdärför att den bamavårdsnämnd som inlett utredningen skall slutföra denna, ävenom ändring inträder i förhällande som anges i 5 §. I allmänhet kan enfaderskapsutredning slutföras relativt snabbt. I övervägande antalet fallavslutas utredningen med att faderskapet erkänns. Stundom kan emellertidutredningen behöva göras mer omfattande. Om vårdnadshavaren har flyttat skulledet i sådana faU kunna leda till onödiga kostnader och svårigheter i utredningsarbetetom skyldigheten att sörja för utredningen aUtjämt åvUade nämnden i dentidigare boningsorten. Det kan även på ett tidigt stadium av utredningen ståklart alt talan bör väckas vid domstol. Ofta är det lämpligt att talan väcks ivärdnadshavarens boningsort och att biträde där anlitas för rättegången.Barnavärdsmannautredningen har med hänsyn tUl det anförda föreslagit attbarnavårdsnämnden skall kunna överflytta ärendet till bamavårdsnämnden i dennya boningsorten om utredningen därigenom avsevärt underlättas. Jag biträderdetla förslag. En föreskrift i ämnet har tagits upp i paragrafens andra stycke.Eftersom det kan tänkas fall där överflyttning bör kunna ske även till nämndeni annan kommun än den där vårdnadshavaren vistas har möjUgheten till överflyttning i enlighet med utredningsförslaget inte gjorts beroende av värdnadshavarensvistelseort. 10 § upptas en bestämmelse om besvär över bamavårds-närands beslut i frågaom barnavårdsman. Bestämraelsen avser bl. a. beslut om överflyttning avtillsynen till annan . En motsvarande besvärsmöjlighet bör ifortsättningen finnas i fråga om beslut om överflyttning av ärende angåendefaderskapsutredning till annan bamavårdsnämnd. Regler härom föreslås iparagrafens tredfe stycke. Den nämnd som har beslutat om överflyttning bör varaskyldig att fortsätta utredningen till dess överflyttningsbeslutet har vunnitlaga kraft. Någon motsvarighet till den nuvarande regeln i 8 kap. 10 § tredjestycket att beslut länder till efterrättelse föreslås därför inte. Ilagmraraet ges bestämmelser om att domstol för vissa angivna fall kan förordnaatt vårdnaden om barn i äktenskap skall tillkomma endast den ena avföräldrarna eller särskilt förordnad förmyndare. Föreslagen ändring är avformell natur. Enligt8 kap. 6 § åligger det barnavårdsmannen att sörja för att underhålltillförsäkras barnet. Denna uppgift skall ankoraraa påbarnavårdsnämnden. I ett nytt andra stycke i paragrafen föreskrivs att nämnden i sådana fall då den har att sörja för att faderskapet tiU barnutom äktenskap fastställs även skall se till att barnet tillförsäkrasunderhåll. I regel bör faderskapsfrågan och underhällsfrägan lösas i ettsararaanhang. Som jag har framhåUit i den allmänna motiveringen (7.3) innebärden föreslagna regeln inte Uka litet som nuvarande bestämraelser att avtaleller dom beträffande underhållsskyldigheten alllid måste drivas fram. Omföräldrarna sammanbor och fadern fullgör sin del av underhållsplikten, tordedetla mången gång kunna underlåtas. Skulle föräldrarna i ett sådant fallsedermera flytta isär följer av bestäraraelsens lydelse att barnavårdsnämndenskall se till att underhällsbidrag blir fastställt. I praktiken torde dennaskyldighet knappast korama alt aktualiseras annat än på initiativ av vårdnadshavarensjälv. Av skäl som jag har anfört i den allmänna motiveringen är bestämmelseninte tilläraplig i fråga om barn i äktenskap. Lagrammetbehandlar avtal om fullgörande för framtiden av underhällsbidrag. Föreslagenändring är av formell natur. Ilagrammet ges föreskrifter om inhämtande av yttrande i adoptionsärenden.Föreslagen ändring är av formell natur. Iförsta stycket av denna paragraf ges föreskrifter om vem som får föra talan förbarnet i mål om underhåU. Eftersomdet skall åligga barnavårdsnämnden att se till att underhåll tillförsäkrasbara utom äktenskap, bör nämnden också ha rätt att föra talan för bamet isådana frågor. Enligt utredningens förslag skall därför i paragrafen tas upp enbestämmelse om att näranden i fall som avses i 7 kap. 2 § tredje stycket färföra talan för barnet i mål om underhåll. Hovrättenför Nedre framhåller i sitt reraissyttrande att den skyldighet attsörja för att underhållsbidrag blir fastställt som enligt 8 kap. 6 § åvilarbarnavårdsraan inte bara avser bam utom äktenskap ulan också barn i äktenskapför vilket barnavårdsman har förordnats. Enligt hovrättens mening saknas skälatt begränsa nämndens lalerätt i underhåUsfrågor att gälla endast bam utomäktenskap. Enligt hovrättens mening bör näranden inom ramen för sinallmänkurativa verksarahet få föra talan även i fråga om underhåll till barn iäktenskap. Föregen del vill jag erinra om de skäl jag i den allmänna motiveringen har anförttUl stöd för att barnavårdsnämnden inte bör åläggas alt sörja för att deinomäktenskapliga bamen tillförsäkras underhäll (7.3). Vad jag sålunda haranfört talar enligt min mening också emot attge näranden lalerätt i mål.om underhåll lill sädana bam. Jag ansluter migdärför till utredningens förslag på denna punkt. Som jag har anfört i denallmänna motiveringen bör det emellertid givelvis åligga nämnden att inomraraen för den kurativa verksaraheten biträda vårdnadshavaren med råd och hjälpi frågor om fastställande och ändring av underhällsbidrag. Ivissa frågor rörande förmynderskap, exempelvis om förordnande ellerentledigande av förmyndare eller om överflyttning av tillsynen, gällerofficialprincipen. Domstol har befogenhet och skyldighet att, när anledningges, ex officio föranstalta om utredning och meddela de beslut som kan behövas. Enligtdenna paragraf har vissa personer, däribland barnavårdsraan, getts särskildbehörighet alt göra framställning till domstolen i förrayn-derskapsfrågor, medden verkan att ett beslut i saken måste meddelas och att talan mot beslutet kanföras. Fråga om entledigande av förmyndare som har gjort sig skyldig lillförsummelse kan tas upp även på ansökan av allmän åklagare ellerbarnavårdsnämnd. Eftersombamavärdsmannainstitutionen enligt förslaget inte vidare skall bestå, harregeln om bamavårdsmannens talerätt fält utgå ur paragrafen. Jag har inteansett det motiverat att i samband därmed utsträcka barnavårdsnämndenstalerätt utöver vad som gäller. Jag vill emellertid erinra om attbarnavårdsnämnd är oförhindrad att hos rätten begära att frågan om förmyndarelas upp. Enligtdenna paragraf skall i fråga om mål och ärenden, vari ,överförmyndare eller allmän åklagare för talan, bestäraradserna i 20 § lagenora införande av nya äga raotsvarande tillämpning. Dettainnebär att regler för brottmål skall tUlämpas i fräga omrättegångskostnad och om ordningen för målets fullföljd i högre rätt samt attbeträffande den som för talan på det allmännas vägnar vad som är föreskrivet omåklagare skall gälla i stället för bestämmelserna om föreläggande för part ochparts utevaro i tvistemål. Barnavårdsnämndenfår enligt gällande rätt föra talan i fråga om vårdnaden om barn i och utomäktenskap enligt 6 kap. 6 och 12 §§ samt i fråga om entledigande av försumligförmyndare och god man enhgt 20 kap. 28 och 32 §§. Nämnden har därvid partsställning.För dessa mål, där nämnden närmast för talan pä det allmännas vägnar, har detansetts ändamålsenligt att tillämpa brollmålsreglerna i vissa avseenden. Enligtdet nu framlagda förslaget skall barnavårdsnämnden fä föra talan i mål omunderhäll till barn utom äktenskap. Nämnden uppträder därvid somställföreträdare för barnet. Sådan talan som avses i 38 § föreligger alltsåinte. Denna bestämmelse bör därför inle gälla för sädana raål. En föreskriftav denna innebörd har tagits upp i ett nytt andra stycke i paragrafen. Föreslagenändring är av forraell natur. De föreslagnalagändringarna föreslås träda i kraft . Några särskUdaövergångsbestämmelser behövs inte. Som utredningen har anfört börbarnavårdsnämnden vid ikraftträdandet överta barnavårdsmannensuppgifter att sörja för att faderskap och underhåll fastställs. Om rättegäng äranhängig upphör bamavårdsmannens behörighet att föra talan soraställföreträdare för barnet vid ikraftträdandet. Nämnden bör därför antingengenom fullmakt eller delegationsbeslut se till att barnavårdsmannen blirbehörig att föra talan på nämndens vägnar eller orabesörja att uppgiftenövertas av någon annan. I de flesta fall torde barnavårdsmannen ha anlitatombud i rättegängen. Den omständigheten att barnavårdsmannen efter lagensikraftträdande är behörig ställföreträdare för barnet medför inteatt för ombudet utfärdad fullmakt blir utan verkan. I 12 kap. 19 §rättegångsbalken föreskrivs nämligen att, om fullmakt har getts av partsställföreträdare och dennes behörighet sedermera upphör, fullmakten ändå ärgällande. Vad beträffar de kurativa uppgifterna bör, som jag har anfört i denaUmänna motiveringen (7.5), vårdnadshavaren underrättas om sin möjlighet att fåbarnavårdsman enligt barnavårdslagen. 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen om fastställande av faderskapet till barnutom äktenskap Enligtförslaget skall barnavårdsnämnden överta uppgiften att tillse att faderskapettUl barn utom äktenskap fastställs. Bestämmelserna i 3 kap. barnavårdslagenkommer att i tillämpliga delar gäUa för förfarandet. Vissa bestämmelser i 13kap. blir även tUlämpliga, exempelvis föreskriften om tystnadsplikt i 91 §. Bestämraelsenanger lagens tUlämpningsområde.