prop · FW03167 · 1973-12-31 00:00:00 — Utmätning som leder till försäljning avbryter preskriptionen. Har utmätning begärts avannan än sjöpanträttshavaren, kan preskription tänkas inträda, om utmätningenåterkallas. Till förekommande härav skall enligt beredningens förslagsjöpanträttshavare även om han saknar exekutionstitel kunna inträda iutmätningsmålet och driva förfarandet vidare. Denna form av anslulningsrättskall alltså utövas också när försäljning skall ske på grund av utmätning utansamband med konkurs. Beredningen ställer inte upp någon tid efter vilken anslutningsrättej får utövas. I sakens natur ligger att borgenär ej kan utöva anslutningsrättsedan sakägarförteckning upprättats. Beredningen anser att anslulningsrätt försjöpanträttshavare skall gälla också vid försäljning enligt , dvs.när fartyg, som inte blivit infört i skeppsregistret, eller gods i fartygskall säljas exekutivt. Remissinstansernahar inte haft någon erinran vare sig mot att utlösningsrätt ochanslutningsrätt införs i försäljningslagen eUer mot de utvidgningar ianslutningsrätten som beredningen förordat. Utiösningsrätten utövasvid fastighetsexekution tämligen sällan och det praktiska värdet fär inte överskattas.Man kan emellertid inte bortse från att borgenär genom att begagnautlösningsrätten kan förhindra eller i vart fall uppskjuta en exekutivförrättning. Det finns därför enligt min mening ingen anledning avstå från attinföra utlösningsrätt vid exekutiv försäljning av registrerat skepp eUer annanegendom som säljs enUgt försäljningslagen. I anledning av ett remissyttrandevill jag erinra om alt utlösningsrätttUlkommer förutom borgenär annan vars rätt kan vara beroende av skeppetsförsäljning. I denna krets ingår bl.a. den som iklätt sig borgen för exempelvisett inteckningslån. Till kretsen bör också räknas den som befraktat skeppetenligt certeparti. Jagbiträder också beredningens förslag om anslutningsrätt. Enligt min åsikt är detsålunda välmotiverat att åt sjöpanträttshavare ge anslulningsrätt inte baravid försäljning under konkurs utan också efter utmätning ulan samband medkonkurs. Delta strider inte mot konventionens mening utan ger endastsjöpanträttshavare möjlighet att fuUborda ett av annan borgenär påbörjatexekutivt förfarande. Jag anser det också ändamålsenligt att under konkursförsäljning kan ske för arvode och kostnader, som konkursförvaltningen kan göraanspråk pä. Jag är vidare ense med beredningen om att man kan efterge kravetpå bevakning i konkurs för att borgenär skall få begära anslutning. Det ärtillfyllest om borgenärens rätt lUl betalning ur skeppet är ostridig ellerstyrkes. a. på de båda viktiga principer, som brakar kallas täckningsprincipenoch övertagandeprincipen. Vid en översyn av fartygsexekutionen är det naturUgtatt undersöka om dessa principer bör gäUa också på detta område. Täckningsprincipeninnebär, att försäljning inte kommer till stånd om inte alla fordringar medbättre rätt än exekulionssökandens blir läckta av köpeskillingen och andratUlgängUga medel. Enligt min mening kan tvekan inte råda om att denna princip,såsom beredningen förordat, bör införas i den särskilda försäljningslagen.Eljest kan försäljning ske utan att sökanden får någon betalning. Ett sådantresultat får anses klart strida både mot sökandens och gäldenärens intressen. Övertagandeprincipenåter innebär, att intecknjngsfordringar med bättre rätt än sökandens skall varaoberörda av exekutionen och alltså stå kvar i den sålda egendomen. Dennaprincip är emellertid oförenlig med sjöpanträttskonventionen vars art. 11 mom.1 innebär att panträtt på grand av inteckning i princip skall upphöra videxekutiv försäljning. Det ligger i öppen dag att en sådan ordrung som alltsåföratsätter att hela köpeskUUngen betalas kontant verkar prissän-kande.Olägenheten motverkas emellertid av att konventionens berörda regel germöjlighet för den som inropat skepp att träffa avtal med inteckningsborgenäratt pantfordringen skaU stå kvar i skeppet. Jagförordar sålunda, att vid försäljning enligt försäljningslagen täckningsprincipenmen inte övertagandeprincipen skall tillämpas. Detta ställningstagandeöverensstämmer med beredningens, av remissinstansema godtagna förslag. Manuppnår härigenom också samma ordning som gäller för luftfartyg. Slutiigen vUljag anmärka att täckningsprind- penföratsätter att ett skyddsbelopp räknas fram. För detta ändamål behöversakägarförteckning upprättas. De regler som bör gälla en sådan förteckning kanutformas efter förebUd av motsvarande bestämmelser för fastighetsexekutionen. 3.6.4Handpenning, tillträde och övertagande av betalningsansvar Vidköp av större fartyg uppgår handpemiingen f. n. till en sjättedel avköpeskUlmgen. Vill inroparen stäUa säkerhet för handpenningen måste säkerhetenutgöra en femtedel av köpeskUlingen. TUlträde får ske genast efter fullbetalning. I ny ägares hand är fartyget fritt från förre ägarens skuld. Köparenkan dock avtala med inteckningshavare att få överta intecknad gäld. Förreägaren blir i sin tur fri från personligt ansvar för intecknad skuld somkunnat betalas av köpeskUUngen. Beredningenhar föreslagit att handpenning vid köp enligt försäljningslagen ocksåframdeles skaU vara en sjättedel av köpeskillingen. Inroparen kan få stäUa avöverexekutor godkänd säkerhet för beloppet. Säkerheten skaU enligt beredningensförslag ej avse högre belopp än vad handpenningen uppgår tUl. Stat och kommunskall vara befriade från att lämna handpenning eller stäUa säkerhet.Beredningen framhåller, att handpenning vid skeppsköp bör vara högre än vidförsäljning av fast egendom, eftersom övertagandeprincipen ej gäller för skepp. Enremissinstans har förordat, att handpenning vid skeppsköp liksom vidfastighetsköp sätts till en tiondel av köpeskilUngen, eftersom det kommer attbli vanligt med överenskommelse att inroparen skall överta inteckningslån. Dethar också ifrågasatts om inte de reguljära kreditinstituten borde befrias frånskyldighet att lämna handpenning eller ställa säkerhet. Föregen del vill jag understryka att en stor handpenning är ägnad att hämmabudgivningen. Häremot måste emellertid vägas att en ringa handpenning kantänkas förfela syftet att förmå inroparen att fullgöra sitt köp. Vid exekutivtförvärv av skepp skaU hela köpeskUUngen i regel betalas kontant. Visserligenbör avräkning mellan inropare och inteckningshavare medges. Härigenom kankontantbetalningen minska. Bindande överenskommelse om avräkning kan emellertidi allmänhet träffas först efter auktionen och betalningsvillkoren måste vara bestämdadessförinnan. Möjligheten tUl avräkning inverkar därför inte på handpenningensstorlek. De föreslagna reglema om handpenningens storlek överensstämmer medgällande rätt och har motsvarighet i LfL Jag finner det mte motiverat attfrångå förslaget. Säkerhet som alter nativ tUl handpenning bör inte krävas förhögre belopp än vad hand penningen skulle uppgå tUl. Enligtmin mening bör frågan om en utvidgning av bestämmdserna om befrielse frånskyldigheten att länma handpenning eller ställa säker- hettiU att avse även reguljära kreditinstitut inte prövas i detta sammanhang. Ensådan utvidgning medför bl. a. gränsdragningsproblem som är svårlösta ochfordrar särskilda överväganden. Vad beredningen föreslagit överensstämmer f. ö.med motsvarande undantag vid exekutiv försäljning av fastighet och luftfartyg. Ienlighet med gällande rätt och beredningens förslag bör imoparen få komma ibesittning av skeppet så fort han fullgjort sin betalningsskyldighet. Atthålla skepp tiggande utan alt vara i drift är kostsamt. Det är därför intelämpligt att obligatoriskt skjuta på tillträdet tiU fördelningsdagen. Denna ärå andra sidan självfallet sista tidpunkt för erläggande av köpeskillingen. Somjag antytt ansluter jag mig tUl beredningens förslag att bibehållamöjligheten tUl överenskommelse mellan inropare och inteckningshavare omövertagande och avräkning av intecknad skuld. Denna möjlighet är som jagtidigare utvecklat särskilt behövUg, eftersom övertagandeprincipen ej kangälla vid skeppsförsäljning. SärskUt vid försäljning av värdefulla objekt börmöjligheten till avräkning vara betydelsefull och prisstimulerande. Avräkningkan självfaUet också överenskommas med utländsk hypo-tekshavare. Föratsättningför avräkning är att borgenären har en fordran förenad med panträtt på grandav inteckning. Efter försäljning av kondemnerat skepp kan därför avräkning inteske. Sådant skepp skall efter den exekutiva förs'äljningen avregistreras ochinteckningarna till följd därav upphöra. Jagdelar beredningens uppfattning att avräkning bör ha den verkan att köparen blirpersonligen betalningsskyldig för det avräknade beloppet medan förre ägarenbefrias från sitt personliga ansvar. I ULges f. n. föreskrifter om förfarandet vid köpeskillingsfördelning när tvistråder om gUtigheten av fordran eller inteckning. När gUtigheten är beroende avsärskUd prövning, skall vad som belöper på fordringen eller inteckningenavsättas tills frågan om borgenärens rätt blivit slutligt avgjord. Omfordringen eljest är tvistig, skall borgenären hänvisas att väcka talan och vadsom belöper på fordringen avsättas. Hänvisningenalt väcka talan är inte förenad med påföljd. Detta har ansetts vara enolägenhet liksom svårigheten att avgöra vilka borgenärer som behöver instämmasoch vid vilken domstol det skall ske. Beredningen föreslår, att tvist skaUväckas vid äventyr att den försumlige förlorar sin rätt tiU deavsatta medlen. Enligt beredningens förslag skall behörig domstol anges iföreläggandet. Beredningen anser, att tvisten skall prövas av domstol tUlvilken utmätningsmannens om- radehör eller, om målet är anhängigt hos överexekutor, av domstolen i den ort däröverexekutor är. Beredningenhar räknat med att den föreslagna ordningen för att slita tvister ej aUtidskall vara tiUfyllest. När utgången av tvist berör ett stort antal intressenterkan hela fördelningen fördröjas, om man skall avvakta domstolsavgörande. Försådana situationer anvisar beredningen en smidigare väg. När fördelning äranhängig inför överexekutor, skall enligt beredningens förslag tvist få lösas iförenklad ordning med fördelningen. Föratsättning skaU vara att tvistberör mer än två borgenärer. TiUämpning av det förenklade förfarandet skallenligt beredningen vara beroende av att överexekutor i det särskilda falletanser tUlvägagångssättet ändamålsenligt. Förslagethar i princip godtagits av remissinstansema. Beträffande forumbestämmelsen harsamma invändningar rests som mot den föreslagna forumregdn för tvist ianledning av utmätning av pantbrev. Det har vidare ifrågasatts om inte ocksåsådan tvist som bara berör två parter borde få prövas av överexekutor. A andrasidan har framhållits, att förekommande tvistefrågor överhuvudtaget inte börprövas av överexekutor, så mycket mindre som dennes uppgifter kan väntas bliövertagna av kronofogdemyndighetema. Det har även ifrågasatts, om inteöverexekutors prövning lämpligen borde göras beroende av att berörda parterhemställt att tvisten prövas i den ordningen. Föregen del ansluter jag mig tUl beredningens förslag i fråga om hänvisning avtvist till rättegång. Det innebär nämligen, att man undgår att frågan vUkenborgenär som har rätt tUl medlen ej alls blir avgjord eller förbUr svävandealltför . Det är uppenbarligen lill fördel både för berörda borgenärer ochför de exekutiva myndigheterna att frågor rörande köpeskillingsfördelningsnabbt blir avgjorda. Jag finner inte heller skäl att frångå beredningensforambestämmdse. I den delen hänvisar jag till vad jag förat anfört rörandeforum. Behovetav att tvist om köpeskiUingsförddning kan avgöras snabbt och enkelt äruppenbart. Att så inte kan ske har i praktiken vållat särskilda svårighetervid fartygsexekution, där ofta utländska borgenärer har anspråk. Det synes migvara en ändamålsenlig lösning att överexekutor kan träffa slutUgt avgörande isamband med köpeskillingsfördd-ningen. Vinsten med den föreslagna ordningenbestår främst i att tvisten prövas av överexekutor som fördelningenoch att överexekutors avgörande av tvisten läggs till grand för självafördelningen. Man skall aUtså inte vänta på att överexekutors prövning avtvisten vinner laga kraft innan fördelning görs. Beredningenhar begränsat de faU då överexekutor själv får ta upp tvist till sådana dåtvisten rör fler än två borgenärer. Jag anser begränsningen onödig och föreslåratt den slopas. Överexekutorbör själv avgöra tvist endast om betydande olägenheter 7 1973.1 saml. eljestskulle uppkomma för borgenärerna. Exempel pä sådan olägenhet är att en störredel av tiUgängliga medel eljest skulle behöva avsättas i väntan pådomstolsprövning och att detta berör flera borgenärer. Tanken att prövninginför överexekutor skulle göras beroende av berörda borgenärers hemställan ärjag inte beredd alt biträda. Jag vill dock framhålla att överexekutorsjälvfallet bör fästa stort avseende vid borgenärernas egen uppfattning. Jagförordar sålunda bestämmelser i ämnet som med angivna avvikelseöverensstämmer med beredningens förslag. Till den närmare regleringen avförfarandet inför överexekutor återkommer jag vid specialmotiveringen tUl 151§ UL. 3.8Verkan av exekutiv försäljning Beredningenhar uppmärksammat frågan vUken verkan som exekutiv försäljning skall ha mottredje man. F. n. torde beträffande fartyg gälla att försäljningen står sigunder samma föratsättningar som gäller för godtrosförvärv av lösöre. Sådantgodtrosförvärv låter sig emellertid inte förenas med sjölagsförslagetsbestämmelser om verkan av inskrivning. Dessa regler som ger ett visst skyddanser beredningen emellertid inte tiU fyllest för exekutivt förvärv avregistrerat skepp. har också efter samråd med beredningenundantagit exekutivförvärven från reglerna om företräde på grund avinskrivning och om godtrosförvärv på grund av inskrivning. I stället vUlberedningen inom UL:s ram ge bättre skydd för den som i exekutiv ordning köptregistrerat skepp. När det gäller fast egendom är köparen endast delvisskyddad. Utmätning och försäljning av fast egendom vinner laga kraft endast motgäldenären, borgenären och den som förvärvat egendomen frän utmätningsgäldenären.I fråga om registrerat skepp har det synts beredningen lämpligt att ge skyddför exekutiv köpare också i andra fall. Vägande skäl härtiU är deninternationella handelns behov av trygghet i omsättningen. Utvidgas skyddetför skepp, bör motsvarande utvidgning ske också beträffande fast egendom.Risken för rättsförlust för tredje man bedömer beredningen som ringa. Vidare ärdet en inte obetydlig fördel att man så långt som möjligt skall kunna lita påen av offentlig myndighet ombesörjd exekutiv försäljning. Beredningen föreslårdärför nya gemensamma regler beträffande fast egendom och registrerade skepp.Sedan försäljningen vunnit laga kraft och köpeskiUingen betalts, skall egendomeninte kunna frånvinnas köparen. Detta skall gäUa utan inskrivning och utan attgod tro förutsätts hos exekutivköparen. Exekutivköparen skaU vara skyddad bådemot tvesalu och i de fall då utmätrungs-gäldenärens eller hans företrädaresfång är ogiltigt. Bortsett från tve-salufallen förutsätts dock att vidförsäljnmgen gäldenärens åtkomst var inskriven eller, i fråga om fast egendom,lagfart var beviljad för honom. Ivissa fall då tredje man gått miste om sin rätt genom exekutiv försäljningskall han få ersättning av allmänna medel. Bestämmelserna skall gälla även vidförsäljning av andel i eller villkorlig äganderätt till fastighet ellerregistrerat skepp. Enordning varigenom exekutivköpare, oavsett om han är i god tro, gör ett förvärvsom i princip är skyddat mot angrepp torde överensstämma med vad som iallmänhet uppfattas som rimligt. Det är enligt min mening naturligt att stärkaexekutivköparens ställning på detta sätt. Till undvikande av missförstånd börframhållas att köpare som förfarit svikligt inte skall bli skyddad. Jag vUlockså anmärka alt bestämmelserna får begränsad praktisk betydelse med hänsyntUl 19 § i det tiU lagrådet remitterade sjölagsförslaget. Eftersom deexekutiva reglerna för fast egendom och skepp så vilt möjligt bör vara lika,anser jag att såsom beredningen föreslagit bestämmelserna skall tUlämpas ocksåpå fast egendom. Som en följd härav föreslår jag vissa jämkningar i JB. Ienlighet med vad jag har anfört i det föregående har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1) lag om exekutiv försäljning av registrerat skepp m.m., 2) lag om ändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1), 3) lag om ändring i konkurslagen (1921; 225), 4) lag om ändring i jordabalken samt 5) lag om ändring i uppbördsförordningen (1953; 272).Lagförslagen torde få fogas tiU statsrådsprotokollet i detta ärende som 4.1Förslaget till lag om exekutiv försäljning av registrerat skepp m. m. Idepartementsförslaget överensstämmer paragraferna till sitt huvudsakligainnehåll med motsvarande paragrafer i beredningens förslag. 1§ I denna paragraf anges på vilken egendom skeppsförsäljnings-lagen skaUtiUämpas (jfr 1 § FfL och 1 § LfL). Föredraganden.Som framgår av vad jag tidigare anfört skaU lagen omfatta skepp, som är införti skeppsregister, skeppsbygge som är infört i skeppsbyggnadsregistret samtegendom som utom riket är införd i register motsvarande skepps- ellerskeppsbyggnadsregister. Jag hänvisar till vad jag anfört under avsnitten 3.2.1och 3.2.4. Vidare innehåUer paragrafen bestämmelse om vem som skall varaauktionsförrättare. Att denna uppgift bör åvila överexekutor har jag utvecklati avsnittet 3.2.1. Försäljningenskall ske på offentlig auktion (se härom under 3.6.1). Jaganser ej att det i lagtexten behöver anges att auktionsförsäljning skall skegenom bud och överbud. Bestämmelse härom kan ges i till-lämpnlngsföreskrifter(jfr 29 § kungörelsen, 1971: 1097, om exekution i fast egendom, FEK, och 13 §kungörelsen, 1971: 1102, om exekution i luftfartyg m. m., LEK). 2§ Paragrafen föreskriver att skeppsförsäljningslagen skall tiUämpas även närskepp skall säljas exekutivt under konkurs eller i visst fall på begäran avägaren (jfr 2 § första stycket FfL och 2 § LfL men även 11 § fjärde stycket FfL). Beredningenhar i första stycket tagit upp bestämmelse om att förslaget skall gälla ävennär fartyg skall säljas exekutivt under konkurs. Bestämmelsen åsyftar närmastdet i 71 § femte stycket konkurslags-förslaget angivna fallet attkonkursförvaltare begär försäljning i den ordning som gäller för utmätt fartyg.Enligt 23 och 24 §§ KL kan exekutiv försäljning under konkurs ske på initiativockså av borgenär som har panträtt t. ex. på grund av inteckning ellersjöpanträtt i fartyget. Härvid föratsätts emellertid, att utmätning skett.Vad som i KL sägs om panthavare blir enhgt 195 § KL tUlämpligt även på den somhar retentionsrätt. Jfr i det följande under 4.3. För det fallet altförsäljning begärs under konkurs har beredningen ansett önskvärt att uttryckligenange att fartyget räknas som utmätt när begäran om försäljning inkommit tUlöverexekutor och fartyget tagits ur drift. Bestämmelse härom har beredningentagit in som andra stycke. Härav följer enligt beredningens mening, attpreskription av sjöpanträtt avbryts under förutsättning att fartyget ocksåsäljs, jfr 248 § sjölagsförslaget. Då panträltskonventionen torde kräva någonform av fysiskt ingripande för att preskription av sjöpantrält skall avbrytas(jfr 77 § 2 mom. UL-förslaget) är det mte tillfyllest att låta enbartframställning till överexekutor om försäljning vara likvärdigt med utmätning. I tredje stycket beaktarberedningen det fallet att fartyget skall säljas exekutivt på begäran avägaren. Bestämmelsen svarar mot 10 § sjölagsförslaget, där det sägs att fartygsom ej är eller ej är att anse som iståndsättligt (dvs. kondemnerat fartyg)skall på ägarens begäran säljas såsom efter utmätning. Fartyget skall därvidsäljas såsom utmätt för fordran med bästa rätt. Om ägaren gör framställning somavses här, skall fartyget enligt beredningens förslag anses utmätt, när begäranom försäljning inkommit tUl överexekutor och fartyget tagits ur drift. Remissyttrandena.Förevarande paragraf har föranlett erinran från bankföreningen mot uttrycket"tagits ur drift" i andra stycket. Dels är uttrycket ej entydigt,eftersom det i det särskUda fallet kan vara svårt att precisera vid vilkentidpunkt sådant ingripande har skett alt far- tygetskaU anses taget ur drift, dels kan ett tagande ur drift få stora ekonomiskakonsekvenser för konkursboet. Att ta fartyg ur drift föreauktionsdagen, vUket med den föreslagna regeln kan befaras ibland blinödvändigt, skulle medföra förluster för fordringsägarna i form avinkomstbortfall och liggekostnader. mening skulle en mer ändamålsenlig ordning etableras, om iandra stycket föreskrivs, att fartyget räknas som utmätt, när begäran omförsäljning inkommit till överexekutor och fartygels försäljning blivitsäkerställd. Denna regel borde kompletteras med ett molivuttalande, attsäkerställande av fartygets försäljning skall anses ha skett närkonkursförvaltaren givit order tUl fartygets befälhavare att vid en i ordernangiven tid föra fartyget till orten för försäljningen och befälhavarenbekräftat att han mottagit ordem. En sådan ordning skuUe enligtbankföreningens åsikt vara tillfyllest för att tillgodosepanträttskonventionens krav på fysiskt ingripande för att preskription avsjöpanträtt skall avbrytas. Den av bankföreningen förordade regeln skulle imånga fall göra det möjUgt att utnyttja fartygets avkastningsförmåga underväsentligt än fallet skulle vara om regeln i andra stycket iberedningens förslag bibehålls oförändrad. Departementsförslaget överensstämmer i sak med beredningsförslaget. Medanledning av bankföreningens remissyttrande. vUl jag anföra följande. Bakgrandentill det föreslagna uttryckssättet "tagits ur drift" är att det måstefinnas en tidpunkt från vilken preskription av sjöpanträtt skall kunnaberäknas. Enligt art. 8 mom. 1 sjöpanträttskonventionen skall sjöpanträttupphöra efter uppkomsten av den fordran till säkerhet för vilken dengäller, såframt icke före utgången av fartyget blivit föremål förkvarstad eller utmätning som leder lill exekutiv försäljning. Ettpreskriptionsavbrott får anses kräva etl iakltagbart ingripande mot fartyget.Bankföreningen har föreslagit att tidpunkten för ingripandet skall räknas fråndet att fartygets befälhavare bekräftat att han fått order att föra fartygettill den ort där det skall säljas. En sådan ordning kunde i och för sig varaändamålsenlig. Men en mindre ingripande åtgärd än vad beredningen förordat ärenligt min åsikt knappast förenlig med konventionen. I det tUl lagrådetremitterade sjölagsförslaget (248 §), som reglerar preskription av sjöpanträtti fartyg och avbrott i sådan preskription, knyts preskriptionsavbrottet tiU"säkerställd kvarstad eUer utmätning" som åtföljs av exekutiv försäljning.Åtgärder för att säkerställa beslutad utmätning vidtas alltid i den mån det ärgenomförbart. Men någon motsvarande åtgärd vidtas ej av exekutionsmyndighetenmed anledning av konkursförvaltares begäran om exekutiv försäljning. Regeln omatt skeppet skall tas ur drift fyller därför funktionen att motsvara attutmätning säkerställs. 3§ Denna paragraf anger den tid inom vilken utmätt egendom bör säljas (jir 11 §FfL och 3 § LfL). Enligt 88 c § 2 mom. UL gäller, att fartyg som avses i 94 § ULregelmässigt skall säljas från utmätningen. Anstånd med försäljningenfår beviljas på begäran av borgenären eller gäldenären. På begäran avgäldenären får anstånd beviljas bara om borgenären medger det eller särskUdaskäl föreligger. Utan synnerliga skäl får anstånd ej bevUjas utöver frånutmätningen. Dessa bestämmelser, som trätt i kraft , innebäratt borgenär inte vidare har rätt att själv lämna anstånd med försäljningen ochatt utmätning inte skall gå åter, därför att anstånd medgivits utöver . Beredningen.Som regel bör enligt förslaget registrerat fartyg eller registrerat skeppsbyggesäljas . Tiden räknas från det att utmätning skett eller enUgt2 § skall anses ha skett. Det är emellertid inte möjligt att alltid säljaegendomen inom fyramånaders-fristen. Rättsliga eller faktiska hinder av oUkaslag kan föreligga.