prop · FW03163 · 1973-12-31 00:00:00 — Liknandesynpunkter framförs av , som också hävdar attbetydande likviditetsmässiga verkningar uppstår om förslaget genomförs. Som ettalternativ anför förbundet alt man skulle stipulera att sådan skuld från köparetill säljare, som blir föremål för inteckning eller erhåller specieU panträtt,skall betraktas som betald då säkerheten ställs. Remissinstansernapåpekar genomgående att förslaget i fråga om skattskyldighetens inträde börkompletteras med motsvarande ändring av lidpunkten för avdragsrätlens inträde. Flertaletremissinstanser tillstyrker också verkets förslag beträffande övergången tillde nya reglerna. , ochSveriges anser dock att äldre regler bör gälla förtransaktioner som skett före ikraftträdandet. a. att man för att undvika alltför stora kontrollproblem kan sätta entidsfrist, förslagsvis från övergången, för tillämpningen av de äldrebestämmelserna. Utredningenhar vid sammanträffanden med företrädare för olika branschorganisationerdiskuterat frågan om skattskyldighetens inträde. Utredningen anger attbetänkligheter därvid anförts mot tanken på att slopa kontantmetoden och övergåtill obligatorisk faktureringsmetod. Som skäl till betänkligheterna har främståberopats de likviditetspåfrestningar som faktureringsmetoden medför försäljare som lämnar längre kredit tiU sma kunder än han själv utnyttjar hos sinaleverantörer. Utredningensuppfattaing är att endast en redovisningsmetod skulle innebära väsentiigafördelar och att därvidlag en obligatorisk faktureringsmetod torde vara meralämpad än kontantmetoden. Utredningen tar emellertid inte nu ställning i fråganutan avser att behandla den slutligt i sitt slutbetänkande. Ävenfrågan om beskattning av förskotts- eller å contolikvider vid tillämpning avfaktureringsmetoden ämnar uttedningen behandla i slutbetänkandet i samband medden större frågan om mervärdeskattens till-lämpning på fastighetsområdet. Idetta sammanhang tar utredningen därför endast upp den av RSV aktualiseradefrågan om skattskyldighetens inträde vid mottagande av växel, revers ellerannat skuldebrev. Utredningen finner detotillfredsställande och även av praktiska skäl olämpligt att skattskyldighet ivissa faU kan inträda successivt . Detta kan, menarutredningen, undanröjas oberoende av det kommande ställningstagandet i fråga omredovisningsmetoderna. mening finns det visst fog för uppfattningen att RSV:s förslag gårlängre än som behövs för alt förhindra onormalt långa betalnmgstider. När detgäUer växlar kan betalningstiden visserligen bli lång genom växelomsättningaroch andra åtgärder. I dessa fall gäller dock att växel mycket ofta diskonteras,varvid skattskyldigheten inträder för hela växelbeloppet. Vidare kan antas attväxlar normalt inte kommer till användning när det är fråga om mycket långabetalningstiden. Utredningen fmner därför att skattskyldighet vid tillämpningav kontantmetoden även i fortsättningen bör inträda, när växel löses, omsättseUer diskonteras. Iövriga fall då skuldebrev ställs ut i anledning av en skattepliktig transaktionanser utredningen däremot att den av RSV föreslagna lösningen bör tUlämpas. Iöverensstämmelse härmed föreslår utredningen, att skattskyldighet skall inttädaför skattskyldig som tillämpar kontantmetoden då skuldebrev tas emot,oberoende av om säkerhet ställs för betalningen eller ej. Den som ställer utskuldebrevet bör i förekommande fall äga rätt till avdrag för ingående mervärdeskattnär skuldebrevet lämnas till borgenären. Remissinstanserna.Utredningens förslag att mottagande av annat skuldebrev än växel skalljämställas med kontant betalning vid tillämpning av kontantmetoden har fåttett blandat mottagande av remissin- stanserna.Detsamma gäller förslaget att kontanlredovisande skattskyldig skall äga rätttill avdrag för ingående mervärdeskatt redan då annat skuldebrev än växelutställes. RSVoch ett flertal länsstyrelser anser att frågorna bör anstå till dess den avutredningen aviserade frågan om övergång tUl en enda redovisningsmetod tasupp. ochSHIO biträder förslagen liksom länsstyrelserna i och ,vilka dock menar att bestämmelserna bör gälla även i fråga om växlar.Länsstyrelsen i är tveksam till förslaget i vad det avseravdragsrättens inträde. Det har, menar , tagit att få deskattskyldiga att acceptera de nuvarande bestämmelserna. Att nu börja informerade skattskyldiga om en ändring medför enligt avsevärdasvårigheter och kan väcka mycket irritation hos dem som har drabbatsav nu gällande bestämmelser. Länsstyrelseni län avvisar förslagen under åberopande av att de inbjuder tillytterligare spekulationer med risker för skatteförluster för staten inomsädana branscher som redan nu bereder problem. Grossistförbundavstyrker också förslagen med hänsyn bl. a. till den likviditetspåfrestning deskuUe medföra. Länsstyrelseni län anser alt tveksamhet ibland kan råda om vad som menas medskuldebrev. SAF och uttrycker liknande tveksamhet ochanför att i princip endast sådant skuldebrev som omfattas av lag omskuldebrev bör behandlas på det sätt utredningen föreslagit. RSVerinrar i detta sammanhang också om att utredningen föreslagit att uthyming avskattepliktig vara skall jämställas med försäljning. RSV:s syn på begreppenfordran och skuld vid avbetalningsköp framstår mot den bakgranden somnaturlig. RSV anför vidare att gränsen mellan avbetalningsköp och leasing ivissa fall är flytande. Med lika be handling i mervärdeskattehänseende avdessa verksamheter skulle som ett inte obetydligt fiskalt intressetillgodoses en fidl-ständig konkurrensneutralitet kunna uppnås. Länsstyrelseni anför liknande synpunkter. Länsstyrelseni tar upp frågan om tUlämpning av kontantmetoden påfordringar och skulder när verksamhet upphör eller när övergång sker frånkontantmetod tUl faktureringsmetod. Skattskyldig vars verksamhet upphör kankvarstå som registrerad med hänsyn till kvarståendeskattskyldighet för utestående fordringar. Detta medför kostaader både för denskattskyldige och staten. Vid övergång från kontantmetod tUl faktureringsmetodfår den skattskyldige imder en övergångsperiod redovisa mervärdeskatt enligttvå metoder. Detta medför ofta svårigheter för den skattskyldige vid bokföringav skatten. förordar att frågorna om skattskyldighetens in- tradelöses i ett sammanhang, men föreslår om provisoriska lösningar likväl skaUinföras att s. k. avskattrung av mervärdeskatten på fordringar och skulder ifall som nämnts skall ske. Länsstyrelseni finner det angeläget, särskilt med tanke påbyggnadsbranschen och konkurrenssituationen inom denna bransch, att frågorna omtillämplig redovisningsmetod och skattskyldig-helens inträde vid förskotts- ocha contolikvider redan nu tas upp och avgörs. Någraremissinstanser tar upp frågan om skattskyldighetens och avdragsrättensinträde vid avbetalningsköp. RSV ifrågasätter om inte endast kontrakterad ochtill betalning förfallen avbetalning borde räknas som fordran vid försäljningmed ägareförbehåll. Som uppkommen skuld hos köparen borde räknas motsvarandebelopp. i anför att i fall dä lagen omavbetalningsköp är tUlämplig avdrag för ingående mervärdeskatt bör medges försti samband med amorteruigarna. i län föreslår att vidavbetalningsköp och köp med äganderättsförbehåll skattskyldighet resp. avdragsrättskall inträda vid den första avbetalningen och därvid innefatta hela mervärdeskatten.Om varan återtas skall varken säljarens eller köparensmervärdeskatteredovisning påverkas. i föreslår attvid en framtida övergång tUl faktureringsmetoden skattskyldighet ochavdragsrätt vid försäljning och köp enligt lagen om avbetalningsköp uppkommeri takt med att avbetalningarna förfaller till betalning. iSkaraborgs län föreslår att vid försäljning av vara enligt avbetalningskonttaktsom fordran enligt 4 § andra stycket MF bör anses endast avbetalningar somförfaller till betalning . Som följd därav fårköparen även vid faktureringsmetod inte tiUgodoräkna sig avdrag för annan skattän den som belöper på tUl betalning förfallna belopp. tar upp en fråga som inte behandlas av utredningen.Föreningen hemställer att möjUghetema undersöks att tiUåta preliminärainbetalningar av mervärdeskatt vid speciella tUlfällen. I första hand åsyftarföreningen den inbetalning av skatt som skall ske , dvs. oftaomedelbart efter semestrarna. Problem uppstår ibland att iordningställadenna redovisning och då borde någon form av a contoinbetalning få komma ifråga. Fråganom ändring av nu gällande system med två redovisningsmetoder tas upp av ettflertal remissinstanser. Med hänsyn till alt denna fråga inte slutbehandlats avutredningen lämnas i detta sammanhang ingen redogörelse för de synpunkter somnu framförts av remissinstansema. Huvudregelnenligt MF är att skattskyldighet inträder när skattskyldig erhåUer betalningkontant eller i natura för skattepliktig transaktion, dvs. redovisnmg enligtden s. k. kontantmetoden. Skattskyldig kan emellertid medges tillstånd attredovisa skatt för uppkomna fordringar. Skattskyldigheten inträder då redan vidfaktureringen och skatten redovisas enligt den s. k. faktureringsmetoden. Utredningen framhåller attförekomsten av två redovisningsmetoder ger upphov till vissa konflikter. Enändring av skattesatsen slår inte igenom vid de olikaredovisningsmetoderna och det uppkommer förskjutningar mellan inbetalning avskatt och avdrag för skatt i fråga om transaktioner mellan skattskyldiga somtillämpar olika redovisningsmetoder. Utredningen kommer i sitt fortsattaarbete att ytterligare granska dessa problem och tar därför inte nu ställningtill frågan om systemet med två redovisningsmetoder bör bibehållas. Av gjordauttalanden att döma synes utredningen dock närmast vara böjd för att rekommenderaendast en redovisningsmetod och att denna bör knytas till faktureringsmetoden.Utredningen framlägger dock i detta sammanhang ett konkret ändringsförslag somaktualiserats av RSV. Om skattskyldig som tUlämpar kontantmetoden tar emotväxel, revers eller annat skuldebrev inträder skattskyldighet först närskuldebrevet löses, amorteras eller diskonteras. Det kan i dessa fall dra utlångt innan skattskyldigheten inträder. Förhållandet är särskiltutpräglat i fräga om byggnadsentreprenader. Liksom RSV finner utredningen detotillfredsstäUande att skattskyldighet i dessa fall kan komma att inträdasuccessivt . Man skuUe kunna komma till rätta med dettaproblem genom en obligatorisk skyldighet för t. ex. byggnadsföretag attredovisa skatt enligt faktureringsmetoden. Utredningen förordar dock inte dennalösning i detta sammanhang utan i stället, att skattskyldighet skall inträdaför skatlskyldig som tillämpar kontantmetoden, när annat skuldebrev än växeltas emot, oavsett om säkerhet ställs för betalningen eller ej. För den somutställt skuldebrevet bör rätt till avdrag för ingående skatt uppkommasamtidigt. Vidare föreslås att redovisning av skatt för redan utställdaskuldebrev skall regleras under en övergångstid . Remissinstansernasinställning tUl förslaget är splittrad. Vissa instanser biträder förslaget ochdet förekommer också förslag om att även mottagande av växel bör utiösaskattskyldighet. Andra avvisar eller ställer sig tveksamma tUl förslaget,medan slutligen RSV och ett flertal länsstyrelser förordar att frågan börbehandlas först i sammanhang med ställningstagandet tUl frågan om endast enredovisningsmetod för skatten skaU gälla, vUken fräga utredningen avser ta uppi sitt slutbetänkande. Jag delar dessa remissinstansers uppfattning attutredningens för- slagpå denna punkt bör bedömas i det större sammanhanget. Detta gäller även vidremissbehandlingen framförda förslag om att redan nu föreskriva attskattskyldig som tUlämpar faktureringsmetoden skall redovisa skatt förförskotts- och a contolikvider och att införa provisoriska regler om s. k.avskattning i fall då övergång sker från en redovisningsmetod till annan. Enannan fråga som aktualiserats vid remissbehandlingen är att skapa möjlighettill preliminär skatteredovisning i speciella fall, t. ex. för att underlättaredovisning av skatt under eller i omedelbar anslutning tiU semestrama. Sammapropå har väckts tidigare men då avvisats och enligt min mening har inget nytttillkommit som motiverar avsteg från de allmänt gällande reglerna förredovisning av mervärdeskatt. Gällandebestämmelser i huvuddrag. I 7 § MF stadgas, att aUa varor är skattepliktiga sominte särskilt undantagits från skatteplikt. Medvara förstås materiellt ting som inte utgör mark eller byggnad. Aktie,obligation, lottsedel, presentkort och annan jämförlig handling (s. k.rättighetsbärare) anses dock som vara endast när den omsätts i sin egenskap avtrycksak. Frimärke, sedel och mynt anses som vara när fråga uppenbarligen är omsamlarobjekt. HärutövergäUer alt som vara anses gas, värme och elektrisk kraft samt vidare vissarättigheter, nämligen avverkningsrätter o. d., rätt att taga jord, sten ellerannan naturprodukt, rätt till jakt, fiske eller bete samt rätt till fotografiskbild eller till sådan kinematografisk film som avser reklam, information ellerundervisning. Somvara anses ej det som utgör fastighet enligt 4 § KL. Särskilda bestämmelsergäller bl. a. om vara som inmonterats i fastighet, ledningar och s. k. fastamaskiner. Dessa bestämmelser behandlas inte i detta sammanhang. Utredningen.I varubegreppet inryms, konstaterar utredningen, i princip alla materiellating som inte utgör fast egendom. Derma primära utformning av varabegreppethar visat sig ändamålsenlig och kan inte sägas ha lett till några svårighetervid tiUämpningen. Inte heller synes de särskUda inskränkningar eller avvikelsersom gjorts kunna anses som oklara. De har dock i vissa fall fått konsekvensersom inte är helt tillfredsställande. Av sådana skäl föreslås vissa ändringar ivarubeskatt-ningen. 6 1973.1 saml. Stämplade frimärken torde undantagslöst omsättas i sin egenskapav samlarobjekt och anses därför som skattepliktiga varor. När postverketsäljer ostämplade svenska frimärken måste det anses vara fråga om försäljningav skattefria frankotecken. Även när försäljning sker på sådant sätt att detframstår som troligt att frimärkena köps som sanalarobjekt, kan det dockknappast framstå som uppenbart, när det är fråga om ostämplade frunärken sompostverket säljer till nominellt värde. Ostämplade utländska frimärken, somskulle försäljas av utländskt postverk på utställning i till nomuieUavärden, har däremot av RN ansetts utgöra samlarobjekt. k. förstadagsbreven skickas i vissa fall som poslförsänddser på vanUgt sätt,ibland med överfrankering, den dag frimärke ges ut. Sådana förstadagsbrev harinte beskattats. Förstadagsbrev som distribueras i särskilda ytterkuvert hardäremot av såväl RSV som generaltullstyrelsen betraktats som samlarobjekt. Denreguljära frimärkshanddn skall f. n., utan hänsyn till vad nu uttalats,redovisa skatt på alla sina försäljningar av stämplade och ostämpladefrimärken och förstadagsbrev, även om frimärken som inköps hos frimärkshandlarekan användas för frankering! Utredningen.I fråga om frimärken gäller liksom i andra fall av omsättning av begagnadevaror avsedda för konsumenter, att den yrkesmässiga handeln träffas avmervärdeskatt medan direkt omsättning mellan konsumenter inte beskattas. Ifråga om frimärken synes detta förhållande enligt utredningen vara särskiltmarkerat. Frimärkssamlare kan ha en betydande omsättning av frimärken för attkomplettera sina samlingar. Frimärken köps, säljs och byts i detta syfte oftagenom förmedling av filatelistföreningar, som ordnar auktioner på frimärkensamt förmedlar byte och försäljning av frimärken mellan medlemmar. Därtillkommer ett annat viktigt förhållande, nämligen att importbeskattningen avfrimärken f. n. inte kan göras effektiv. Brevförsändelser med innehåll avfrimärken är så svåra att upptäcka och beskatta vid införseln att det enligtutredningen närmast framstår som undantag än regel när sådan beskattning sker.Det är inte heller, fortsätter utredningen, förenat med särskUda svårigheterför en person att föra med sig frimärken vid inresa tUl landet. Utredningenpåpekar, att skUlnaden i beskattningshänseende mellan den beskattadeomsättningen av frimärken i frimärkeshandeln och den omsättnmg som inte skalleUer kan beskattas utnyttjas som ett försäljningsargument. Utredningenredovisar att i en tUl utredningen avgivenskrivelse anfört bl. a., att höjningen av mervärdeskatten tUl den 1januari 1971 påtagligt stimulerat den skattefria sektornoch att denna inklusive postverkets skattefria försäljning svarar för 4/5 avden fUatdistiska omsättningen. Förbundet anser dock inte att det föreliggerkonkurrens mellan postverkets och fackhandelns verksamhet. Detfinns enligt utredningen visst fog för påståendet, att beskattningen avfrimärken missgynnar den reguljära fackhandeln med frimärken inom landet. Dettaförhållande skulle inte undanröjas genom en generell skatteplikt för frimärken.Eftersom en sådan åtgärd dessutom skulle innebära en utökad beskattning avkonsumtionen har utredningen avvisat derma lösning. Utredningenavvisar också, främst av praktiska skäl, tanken på att inrymma även denomsättauig som sker genom föreningarnas medverkan under beskattningen. Utredningenkonstaterar att den inte funnit nägon lösning som på ett tillfredsställandesätt kan fånga in frimärken under en effektiv beskattning. Trots sin tidigaredeklarerade principiella inställning i skattepliktsfrågan har utredningendärför ansett sig böra pröva frågan om att undanta frimärken från beskattning,även när de utgör samlarobjekt. Vidsidan av postverkets försäljning av s. k. kUovara sker f. n. en beskattning i realitetenendast av sådana frimärken som omsätts i fackhandeln och annan reguljärhandel, t. ex. i varahus elller hos tobaks- eller pappershandlare. Dessasäljare omsätter normalt även andra varor än sådana som är skattepliktiga. Förfackhandelns del rör det sig om utensilier och annat för frimärkssamlandet,såsom album, kataloger och olika hjälpmedel. Andra säljare har ett ännu bredarevarusortimient. Det saknas enligt utredningen motiv för att överväga undanlagfrån skatteplikt även för varor som hör samman med filateli. Ett undantag frånskatteplikt för frimärken skulle betyda att omsättningen av frimärken skullevara skattefri men inte omsättningen av andra varor. De därmed förenadenackdelarna skulle dock, menar utredningen, i väsentlig utsträckning minska omförsäljningen av frimärken i varahus och på andra ställen utanför fackhandelnbeskattades på samma sätt som . Försäljningen av frimärken på dessa ställenavser så gott som uteslutande färdigställda förpackningar av frimärken i vissmängd från ett land, med vissa motiv eUer liknande. Det är här närmast fråga ommassvara, vars värde normalt ligger i mängden av frimärken och inte i kvalitetenpå de enskilda märkena. Utredningen föreslår därför att ett undantag frånskatteplikt för frimärken utformas så att det omfattar alla frimärken utomsådana som säljs i särskilda för butiksförsäljning avsedda förpackningar.Utredningen är medveten om alt en sådan begränsad skattefrihet medför vissapraktiska problem men anser dock, med hänsyn till de olägenheter som föreliggerenligt gällande bestämmelser, att övervägande skäl talar för en begränsning avbeskattningen på detta sätt. Utredningenföreslår vidare, att postverkets försäljning av ostämplade frimärken ochförstadagsbrev som bör vara generellt skattefri och att skattefrihetenbör omfatta också annan försäljning av sådana brev och andra s. k. helsaker. Utredningenhar inte funnit att skäl föreligger för undantag från skatteplikt för sådanasamlarobjekt som sedlar och mynt. Remissinstansema.Förslaget att frimärken skaU undantas från skatteplikt utom när detUlhandahålls i särskild för butiksförsäljning avsedd förpackning haraccepterats eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. Länsstyrelserna iÖstergötlands, , och samt SAF och föreslår att även frimärken i särskUda butiksförpackningarundantas från skatteplikt. Därvid åberopas att redovisnings- ochkontroUsvårigheter kan befaras uppkomma om skillnad skall göras på frimärken ivissa förpackningar och andra frimärken. i län har anförtatt utredningen i annat sammanhang föreslagit att förekomsten av icke skattepliktigomsättning av endast ringa omfattning inte skall påverka avdragsrätten föringående skatt. Därmed torde den frimärksförsäljning som förekommer utomfackhandeln inte behöva föranleda några svårigheter vid skatteredovisningen.Generaltullstyrelsen framhåller att ordet "tillhandahållande" i denföreslagna texten till 8 § 13 MF kan vålla viss osäkerhet rörande tillämpningenav bestämmelsen beträffande importen, varför texten föreslås jämkad tUl"frimärke, dock icke när det föreligger i särskUd för butiksförsäljningavsedd förpackning". fiimer att denföreslagna nya punkten 13 i 8 § MF synes innebära, att frimärken iförpackningar avsedda för butiksförsäljning ej träffas av skatt vid införseln.Detta anser förbundet fullt acceptabelt men förbundet anför att det ej heUerskulle ha något att erinra mot likformighet mellan beskattningen vidomsättning inom landet och vid införsel. i anföratt förpackning av s. k. kilovara synes vara att jämställa med särskUd förbutiksförsäljning avsedd förpackning, vilket bör framgå av lagtexten.Länsstyrelsen i län delar utredningens uppfattamg att undantaget frånskatteplUrt för frimärken ej bör utsträckas till att omfatta andrasamlarobjekt såsom mynt och sedlar. Arrende behandlas inte särskUt i MF. Som tidigare nämnts ansesbl. a. rätt tiU jakt, fiske eller bete som vara. Detta gäUer även om rättenupplåts i form av arrende. Sedvanlig arrenderätt tUl jordbraksfastighet ellerdel därav där rätten inte enbart omfattar jakt, fiske eller bete, anses däremotinte som vara. Härav följer, att jord- ägaresom arrenderar ut sin jordbraksfastighet, inte är skattskyldig tillmervärdeskatt härför. Detta innebär, att han saknar rätt till avdrag föringående mervärdeskatt som hänför sig till den utarrenderade fastigheten.Mervärdeskatten blir därför en kostnad för honom som i princip påverkarstorleken av arrendet. På så sätt kan en kumulativ skatteeffekt uppkomma.Förhållandet blir särskUt märkbart, när jordägaren enligt arrendeavtalet fårbekosta uppförande av nya ekonomibyggnader. Även i andra sammanhang kan en meraavsevärd mervärdeskattebelastning uppkomma, t. ex. då fråga är om täckdikning. Nuangivna skattebelastaing kan undvikas genom att arrendatom enligt arrendeavtaletskall stå för vissa kostaader. Han får därmed möjlighet att göra avdrag förmervärdeskatt som debiterats på egna inköp. På detta sätt kan dock inte allasituationer bemästras. I är uthyrning av fast egendom en skattepliktig tjänstendast när uthyrningen sker för industriellt eller kommersieUt ändamål avföretag som specialiserat sig på att finansiera och hyra ut fast egendom. Uthyrningav fast egendom omfattas inte av mervärdeskatten i . Däremot kanfrivillig registrering ske av den som arrenderar ut sin jordbruksfastighet.Skatt skall därvid erläggas på hela arrendet. Jordägaren har rätt till avdragför ingående skatt som hänför sig till den utarrenderade fastigheten medundantag av bostadsbyggnader. Arrendatom äger rätt tiU avdrag för hela denmervärdeskatt som läggs på arrendet. Motsvarande möjlighet till frivUligregistrering finns även för den som utarrenderar hotell, restaurang,bensinstation, fabrik osv. FrivUlig registrering kan inte ske i andra fall av uthyrningav fast egendom. INederländerna faller uthyming av fast egendom normalt utanför mervärdeskatten.Under föratsättningar, liknande dem som gäller i , kan dock skatt utgå. INorge faUer uthyrning av fast egendom utanför mervärdeskatten. Detta gälleräven utarrendering av jordbraksfastighet. Utredningen.Utredningen konstaterar inledningsvis, att det inte legat inom ramen för dessuppdrag att ta upp frågan om en mera allmän hy-resbeskattning inommervärdeskattens ram. Utredningen anför att de tekniska skäl som tidigareanförts mot en genereU hyresbeskattning fortfarande äger giltighet.