prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Saknar parternauppenbarligen intresse för att träffa uppgörelse eller framstår del som heltklart att ena parten skulle vinna målet vid en saklig bedömning bör handläggningengivetvis i regel inle inriktas pä medling. Av det anförda framgår att det nya förfarandet förutsätteratt rätten i betydande grad bislår parterna pä olika sätl. Del bistånd som börlämnas i samband med talans väckande och i övrigt på ell tidigt stadium torde istor utsträckning bli av tämligen rutinbetonad karaktär. Det bör därför intebelasta den domare som skall pröva målet. Genom all denne underlåter all ladirekt befallning med målet i ett inledningsskede lorde man kunna undvikarisken för att hans opartiskhet sätts i fråga. Även om uppgifterna i allmänhet torde vara av tämligenrutinbetonad karaktär är det uppenbart att de måste anförtros ål en juridisktutbildad befattningshavare med god erfarenhet av domstolsarbele. Det bistånd som är avsett all lämnas i ell senare skede,vid sammanträde och i övrigt i samband med målels handläggning, ställerbetydande krav på den som handlägger målet. Särskilt den vittgående materiellaprocessledningen kräver omdöme och kunskaper. En aktiv processledning kanpåverka utgången i målet. Delta får givetvis inte innebära något åsidosättandeav kravet pä opartiskhet. Processledningen skall utgöra en viss garanti mot attpart vållas rättsförlust lill följd av okunnighet om rällegångsförfarandet.Även förfarandets inriktning pä förlikning gör alt domaren får en krävandeuppgift. Domaren fär sålunda en ansvarsfull roll i det förenklade förfarandet. Förslaget alt del vid tingsrätt skall finnas en lagfarentjänsteman som bl,a, tillhandagår de rältssökande med råd och upplysningar hartillstyrkts eller lämnats ulan erinran av en minoritet av remissinstansernadäribland KO. Del slora flertalet remissinstanser har avstyrkt förslaget idenna del eller förordat en begränsning av tjänstemannens arbetsuppgifter. Tilldem som gör kritiska uttalanden hör bl,a. praktiskt taget alla hörda domstolar,kommerskollegium, , de tre hörda rättshjälpsanstalterna. , , , SACOoch SAF. KO anföratt förfarandet för att kostnaderna skall kunna hållas nere bör vara så anordnatatt de enskilda i regel skall kunna föra sin talan ulan hjälp av juridisktbiträde. Därför är det nödvändigt all man frän domstolarnas sida bislårparterna på olika sätt. Allmänhetens kunskaper om hur man genomför en rättegångär mycket begränsade. En reform som den föreslagna förutsätter därför allenskilda rältssökande erhåller omfattande hjälp och information fråndomstolarnas sida. Det är nödvändigt att en tjänsteman vid domstolen avdelasför uppgiften att vägleda de enskilda i ärenden där ett domslolsförfarandeaktualiseras, Domstolstjänstemannen bör därvid ge råd i frågan huruvida entvist lämpligen bör prövas av ett reklamalionsorgan eller av domstolen. Han börvidare kunna ge upplysningar om vilka beviskrav som ställs i olikasituationer, om behovet av juridiskt biträde, om lämpligheten av all anta ellerförkasta ett framlagt förlikningsförslag osv, Del är tydligt att kraven pä dentjänsteman som skall bistå allmänheten i enlighet med vad nu sagts måsteställas relativt högt. Enligt KO:s mening bör uppgiften inle läggas på ennotarie utan pä en tingsfiskal med tjänstgöring i underrätt ochhovrätt bakom sig. Den som tUldelas uppgiften bör lämpligen erhålla visssärskUd utbUdning, Det hittillsvarande arbetet i de lokala konsumenlkommilléernavisar all behovet av hjälp i köptvisler (reklamalionslvister) är myckel stort.Om den rådgivande verksamheten vid domstolarna ges rätt form börden komma att fyUa en mycket väsentlig funktion och delvis kunna tillgodose del behov av lokalrådgivning till konsumenter i köptvisler som föreligger. Särskilt bördetta,kunna bli fallet om den tjänsteman i domstolen som skall svara förrådgivningen lill allmänheten åläggs all regelbundet hålla mottagning på allastörre orter inom respektive tingsrätts område. Av dem somställer sig kritiska lill förslaget anför hovrätten för bl. a,följande. Frånsett möjligen de enklaste målen måste man befara, all detföreslagna förfarandet ej kan kom ma alt genomföras utan att domstolensoeftergivliga opartiskhet och lika oeftergivliga anseende för opartiskhetäventyras. Vad först beträffar del inledande skedet, då en tingsfiskal elleräldre lingsnotarie skall hjälpa parterna med vad prome- drar sig för all kalla förberedelsen i målet,medger hovrätten visserligen, att denne tjänsteman bör kunna hjälpa kärandenatt avfatta en ansökan om målels upplagande och svaranden alt ange sinståndpunkt i ell svaromål genom alt anteckna parternas faktiska uppgifter.Tjänstemannen bör också utan vidare kunna upplysa om möjligheter att förebringaolika slag av bevisning och även i andra avseenden lämna bistånd avjuridiskl-teknisk natur. Han bör väl också kunna få överlämna en av detallmänna utgiven broschyr med en kortfattad beskrivning av förfarandet och debevismedel som kan komma i fråga och även besvara frågor av teknisk natur, somparlen kan vilja ställa med anledning av broschyren. Men han kan inle gådärutöver ulan alt råka i allvarliga svårigheter. Hjälper han bara ena parten,kan han och därmed domstolen råka ul för misstanke om partiskhet, och hankan också lätt nog komma att kanske omedvetet engagera sig för den parten.Hovrätten över och B/efeinge uttalar bl,a, följande, I den månrådgivningen är avsedd all vara rent teknisk är intet att invända motförslaget. Men del innebär då heller inle någon nyhet. Redan nu lorde partervid hänvändelse lill en domstols kansli få tekniska anvisningar, t,ex, omanskaffande av folkbokförings- eller laxeringsbevis, och även viss utredning,såsom om en fastighets lagfarts- eller inleckningsför-hållanden eller omförekomsten av tidigare domstolsavgöranden. Det nya synes alltså vara attrådgivningen också skall gälla partens agerande i saken. Hur långttjänstemannen därvid skall sträcka sig är oklart. Del lorde dock vara uppenbartatt, om verksamheten alls skall ha någon mening, den kommer att få formen avell slags advokalverksamhel. Del är enligt hovrättens mening uppenbart att denroll man här avser att tilldela en underordnad tjänsteman vid domstolen är hellomöjlig. Den kan icke undgå att sälla domstolens opartiskhet i fara. Den hjälpoch rådgivning som lämnas vid domstolskansli bör enligt hovrättens meningliksom vara begränsad lill tekniska frågor, /iov/-äff anför bl,a,alt del naturligtvis är angeläget att domslolstjänsleman i största möjligautsträckning rent allmänt bistår rältssökande och särskilt parter som är ulanbiträde, De uppgifter som enligt lagförslaget skall åvila den lagfarnetjänstemannen innefattar emellertid en betydligt mer långtgående och konkrethjälp i del enskilda målet. Risken för att domstolens opartiskhet kan sällasifråga av parterna måste likväl antas ge snävt utrymme för tjänstemannensmöjligheter all utöva sin biträdesfunktion sä att parternas behov av hjälp blirtillfredsställande tillgodosett. Ölägenheter synes kunna uppkomma redan vid denförsta kontakten med en part. Ett naturligt tillvägagångssätt för , enadvokat är alt, sedan parlen redogjort för saken, utröna möjligheterna lilluppgörelse utom rätta, dylikt agerande måste emellertid anses falla utomramen för tjänstemannens funktion. Tjänstemannen skall enligt motiven ge partenvissa allmänna anvisningar i fråga om grunder och bevisning. Han bör däremot iallmänhet inle uttala sin mening om del materiella rättslägel. stöd parten söker lorde emellertid röra sig inle endast omhur hans talan juridiskt-tekniskt skall utformas ulan också och kanskeframförallt om huruvida han överhuvudtaget bör väcka talan och vilka utsiktertill framgång han kan ha. Ett annat hänseende i vilket parlen inte synes kunnapåräkna slöd från tjänstemannen har samband med hur parlen rent taktiskt börutforma sin talan för all , kunna uppnå gynnsammast möjligaförlikningsresultal. Om den rältssökande inle får dylika frågor besvarade, kanhan med eller ulan fog fä den uppfattningen att ingen verkligen vill ta sig anhans sak. Särskilt kan så bli fallet, om tjänstemannen i målet biträder bådaparterna. För part som vill överklaga kan del också vara svårt all hysa tUlittUl den underordnade domstolstjänstemannens vilja att kritisera domstolensavgörande. I likhetmed ställer sig flera remissinstanser tveksamma till kvaliteten påden hjälp åt parterna som kan utgå enligt promemorieförslaget. JustUierådetRomanus m.fl. ullalar sålunda allmänt att det måste bli en ytligare hjälp.Tornedalens rättshjälpsanstaUanser att den hjälp som kan erbjudas genom denlagfarna tjänstemannen vid domstolen utan all dennes oväld ifrågasätts inte ärjämförbar med den hjälp part erhåller av advokat, med de storaavstånden kommer vidare möjligheterna för part alt besöka domstolen för allerhålla önskad hjälp alt vara starkt begränsade såvitt inle domstolen hållerfasta mottagningar enligt samma syslem som rätlshjälpsanstalterna förnärvarande, stads rättshjälpsanstaU uttalar att uppgifterna alltillhandagå den rältssökande med råd och upplysningar, upprättastämningsansökningar saml vidtaga säkerhetsåtgärder såsom yrkanden om kvarstad,rese- och skingringsförbud saml anskaffa borgen härför, är synnerligengrannlaga och svåra. Dessa intrikata uppgifter måste obetingat förbehållasperson som kan vara biträde enligt rätishjälpslagen och inle tjänsteman itingsrätt som inte är skolad till de uppgifter som ålägges honom enligt 3 § iförslaget. anser del självklart att den som söker hjälp ijuridisk angelägenhet skall ha rätt all samtala med någon för vilken han kanframlägga sina problem i förtroende och efler bedömning få de råd i olikahänseenden som gagnar just hans intresse. Det skulle föra för långl att angealla de svårigheter som i nu angivet hänseende måste uppkomma förtjänstemannen, 1 likhet med anför flera remissinstanserkriiik mol den hjälp som den lagfarne tjänstemannen enligt förslaget skalllämna vid fullföljd av talan, uttalar all det ter sig främmande och frånsamarbetssynpunkt vanskligt all handläggaren vid rätten skall bistå medfullföljdsinlaga, t,ex, en lingsnotarie eller tingsfiskal med fullföljdsinlagamot en av lagmannen skriven dom, Tingsnolarie saknar f,ö. i regel den kännedomom över-rättsprocessen som behövs i sammanhanget, m.fl.anser förslaget i den delen klart olämpligt. Liknande uttalanden görs av bl.a. ettpar tingsrätter och . I en del av de kritiska yttrandena anses förslaget ledalill nackdelar för förfarandet. m.fl. är av denuppfattningen. Hovrätten över och ullalar all man måste räknamed att handläggningen av målen med parter ulan biträden kommer att i mångafall ta väsentligt längre lid än vad en huvudförhandling efler förberedelse görför närvarande. tings rätt anför bl.a. följande. Om inle svaranden vändersig lill advokat, kommer han helt oförberedd till första sammanträdet ochåtskillig lid kan komma att krävas för all utreda hans inställning. Minst tvåsammanträden torde under alla förhållanden bli erforderliga i mänga mål.Liknande synpunkter anförs av bl.a. några rättshjälpsanstaUer. I några yttranden uttalas farhågor för ell ökat antalonödiga processer, ullalar sålunda all del, eftersom handläggaren får svårtatt direkt avråda frän rättegäng, kan befaras all onödiga rättegångar inledsmed vad det innebär för både del allmänna och parterna. Föreningen anför all antalet okynnesrättegångar lorde komma all ökaefiersom domstolstjänstemannen knappast lorde ha rätt eller möjlighet attstoppa obefogade tvister. rättshjälpsanstaU uttalar alt denlagfarne tjänsteman vid domstolen, som föreslås vara allmänheten behjälplig medupprättande av stämningsansökan m,m,, näppeligen torde äga befogenhet all taställning lill om en önskad process kan vara befogad eller icke. Domstolen kandärför komma att bli nödsakad medverka lill all obefogade tvister går lillprocess, vilket skulle allvarligt rubba tilltron till domstolen, I ettflertal yttranden görs uttalanden om de organisatoriska konsekvenserna avförslaget om en lagfaren tjänsteman, anför sålunda all det särskilt vid demindre tingsrätterna blir svårt frän organisatorisk synpunkt alt utan alltförstor omgång säkerställa att den handläggare som agerar som rådgivare intebehöver medverka i den fortsatta handläggningen. Det kan anmärkas alt, troisde många sammanläggningar som skett, 57 av landets 104 tingsrätter fortfarandehar högst två ordinarie domare och en organisation i övrigt anpassad här efler.Av dessa 57 domstolar har 17 stycken bara en ordinarie domare, Gällivaretingsrätt uttalar att det är diskutabelt huruvida en tingsnotarie om änerfaren generellt kan anses vara i stånd alt ge parlen det bistånd som fåranses erforderligt för all förhindra alltför många vidlyftiga rättegångar.Notarien kommer med säkerhet ofta att behöva inhämta råd ulan all för den skullbehöva hänvisa parlen till utanför domstolen stående biträde. Den domare som dårådfrågas bör därmed anses bli jävig i det målet. Detla jävsför-hällande kanskeinte alls kommer eller gör del först vid sammanträdel med åtföljandeölägenheter. Tingsfiskal får därför anses vara mest lämpad att biträda i delinledande skedet. Alla tingsrätter är emellertid inle tilldelade fiskal.Tjänstgörande fiskaler skulle naturligtvis vinna nyttig extra erfarenhet men åandra sidan helt eller i stor utsträckning gå miste om de erfarenheter som uppslår vid ledning av det med en muntligförberedelse likartade sammanträdet. Även fiskal skulle behöva begära råd ochdärmed skapas enahanda jävssiluation. Föreningen göruttalanden av liknande innebörd. Hovrätten över och anser deluppenbart alt den rådgivning och vägledning som skall lämnas genom särskildtjänsteman kommer att ställa krav på en betydande personalförstärkning. Manmåste räkna med alt denne tjänsteman kommer all fä sätta lill avsevärd lid förall la emot hjälpsökande allmänhet och för all försöka bringa klarhet iinvecklade rättsförhållanden så att någon ståndpunkt kan preciseras och framläggasi stämning eller genmäle. Vid större domstolar lorde komma all behövas helarådgivningsavdelningar med flera tjänstemän, varvid framkommer behovet avtjänst med högre ställning för all ulövachefsskapet för dessa. Hovrätten förÖvre uttaiar att den lagfarne tjänstemannens verksamhet förmodligenkommer att leda lill behov av betydande personalförslärkningar. Uttalanden avdenna innebörd görs ocksä av och ett flertal tingsrätter. Eninvändning mol den föreslagna ordningen som återkommer i många yttranden är attden är ägnad all rubba domstolarnas anseende för opartiskhet. Uttalanden avdenna innebörd görs bl,a, av HD:s ledamöter, hovrätten för , fleratingsrätter, TCO, och ett par rättshjälpsanstaUer. 1 någrayttranden uttrycks farhågor för alt domstolens opartiskhet verkligen äventyras.Sådana uttalanden görs av bl,a, hovrätten över och , hovrättenför och hyresnämnden i . En annanvanlig invändning mol förslaget är att del är olämpligt all samma tjänstemanskall biträda båda parter i ell mål. Uttalanden av denna innebörd görs av bl,a,hovrätten över och , hovrätten för , fleratingsrätter, , LO och TCO. Av dessa hänvisar AdvokatsamfundettiU den mycket stränga praxis som råder beträffande förbud för advokat attengagera sig i angelägenhet där han själv eller hans kompanjon eller biträdandejurist eller den med vilken han har konlorsgemenskap tidigare varit anlitad påmotsidan. Denna praxis, som gäller även där befattningen med saken endast varitperifer, är grundad på lång praktisk erfarenhet av komplikationer som kanuppstå i sådana sammanhang. Hovrätten för och några tingsrättererinrar också om alt del anses strida mol god advokalsed all en advokatengagerar sig på mer än en sida, LO uttalar att förslaget på den punkten synesdiskutabelt. Del kan inle vara tilltalande för en part alt den tjänsteman somkanske utövat ett avgörande inflytande över hur käromålel utformats sedan ocksåskall kunna utforma svaromålet. I de fall dä käranden fått hjälp av domstolenbör del vara en bättre lösning att om det inle är fråga om rent formella rådoch anvisningar hänvisa svaranden till juridiskt biträde utanför domstolen.TCO framhåller all tjänstemannen kan komma i svåra Oavsett delta föreligger del risk förall hans opartiskhet kan ifrågasättas av parterna, TCO förordar därför alldenna servicefunktion fördelas på två lagfarna tjänstemän, framhåller all motiven inle berör för parlensförtroende för den lagfarne tjänstemannen betydelsefulla frågor rörande ,del ansvar under vilket denne handlar, parts rätt att få ta del av vad somförekommit vid tjänstemannens samtal med motparten och tjänstemannens tystnadspliktöverhuvudtagel, stads rättshjälpsanstaU anför all sekretesskyddetinte kan tillgodoses på sätt som sker. Hovrätten över och Blekingeuttalar att förslaget ger ål allmänheten ell löfte om hjälp som inte kaninfrias, en hjälp som dessutom skulle lämnas ulan den kontroll och uppsikt somgäller för advokater. Det slora flertalet av de remissinstanser som ställer sigkritiska till promemorieförslagel förordar all rådgivning utöver rent tekniskhjälp i stället skall omhänderhas av advokater vid allmän eller enskildadvokatbyrå. Bland dem som särskilt tar upp frågan om den lagfarnetjänstemannens befattning med att förbereda målet anför följande.Utöver sin biträdesuppgift har tjänstemannen som tidigare påpekats också all imöjligaste mån sköta förberedelsen i målet. Syftet med förberedelsen är enligtmotiven all målet skall kunna avgöras vid första sammanträdet, Detla syfte ärallså delsamma som i 42 kap, 6 § andra stycket stadgas förförberedelse i ordinära tvistemål. Att fullgörandet av denna uppgift, somvanligtvis ankommer på rätlens ordförande, kan komma all innebära vansklighelerför en mindre rutinerad domslolsjurist synes uppenbart. Härtill bidrar inteendast alt förberedelsen, om dess syfte skall kunna förverkligas, måste få dragav materiell processledning ulan också all förberedelsen skall ske vidinformella och av motparten okontrollerade kontakter. Särskilt anmärkningsvärtär att tjänstemannen i sin verksamhet saknar befogenhet all verka för allförlikning uppnäs. Risk föreligger därför all utformningen av parternas talandrives förbi den punkt, där parternas förlikningsbenägenhel erfarenhetsmässigtär störst. Del kan slutligen påpekas att någon gräns för var tjänstemannensbefattning med målet upphör och domarens vidtar kommer all bli svär attutskilja. Förslaget om materiell processledning, dvs, alt rätlengenom att biträda och vägleda parterna skall tillse all tvistefrågorna blirklarlagda saml alt målet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver, hartillstyrkts eller lämnats utan erinran av något mindre än hälfien avremissinstanserna. En någol större grupp ställer sig avvisande lill förslaget.Till dem som godtar förslaget eller lämnar det ulan erinran hör bl,a,kommerskollegium, statskontoret, KO, hyresnämnden i ,kreditköpskommittén. , , , , . Till dem som avstyrker förslaget eller har erinringarmol del hör bl.a, de tre hörda hovrätterna, flertalet hördatingsrätter, HD:s ledamöter. ett par rättshjälpsanstaUer och Föreningen . Bland dem som godtar förslaget anför KO följande. Promemorianförutsätter en bestämd materiell processledning från domstolens sida. KO fästerden största vikt vid alt sädan processledning verkligen kommer all utövas. Detnya systemets slagkraft lorde i myckel hög grad bli beroende därav. Del kaninte förväntas att genomsniltskonsumenlen skall hell på egen hand kunnatillfredsställande tillvarata sin rätt. Det förenklade förfarandet kommer attställa slora krav pä kunskaper, erfarenhet och handlag hos domarna. Del ärdärför angeläget att uppgiften anförtros domare med intresse och fallenhet förlösandel av konflikter av det slag det här gäller. Om tillströmningen av målblir stor torde böra övervägas all inrätta särskilda tjänster för tvisterenligt det förenklade förfarandet. i uttalar all delstämmer väl med nämndens erfarenheter all disposilionsprincipen inle behöverkomma i konflikt med önskemålet om en stark processledning från rättens sida.Det bör dock framhållas all det är en grannlaga och svår uppgift all medbevarat oberoende utöva stark processlednirtg och att del därför är riktigt närpromemorian uttalar, att högt kvalificerade domare bör komma i fråga föruppgifterna i den förenklade rättegången. uttalar all denspringande punkten i reformen är de krav som ställs på domaren. Med honom ståreller faller reformen. Förväntningarna på hans möjligheter alt genomföralagstiftarens intentioner kan visa sig för högt ställda, vilket i sin tur kanförutsätta betydande jämkningar i den föreslagna ordningen. Del förefallerdärför viktigt för ett lyckat genomförande av reformen att domstolarna erhållerett starkt stöd från statsmakterna. Den särskilt i initialskedet sannoliktökade arbetsbördan bör i förekommande fall ulan njugghei mötas med lämpligpersonalförslärkning. Bland dem som framställer erinringar mol förslaget anförSvea hovrätt all hovrätten skulle finna del naturligt att del, i anslutningtill införandel av en regel om begränsning av rättegångskostnaderna uttaladesatt domstolen i mindre tvistemål inom ramen för gällande rätt bör utöva en meralångtgående materiell processledning än eljesl, anför allreglerna i RB enligt tingsrättens mening ger domaren vida möjligheter lillaktiv materiell processledning i dispositiva tvistemål, och självfallettillämpas delta allt efler sakens beskaffenhet. Tingsrätten anser sig därförkunna godtaga de principer som kommer tUl uttryck i förslagels bestämmelse omprocessledningen, dock all del måste anses olämpligt att processledningenutövas i form av 'biträde' ål parterna. Del kan ifrågasättas om behov avsärskild lagreglering föreligger för det förenklade förfarandet. Hovrätten förÖvre uttalar bl.a. Det uppgivande av den konlra-dikloriska principen,som ett antagande av förslaget skulle innebära, går enligt hovrättens meningalltför långt. Även om målet skulle vara väl berett till del slutliga sammanträdel ställer den föreslagnaförhandlingen stora krav på domaren. Han kan inte gä hur långt som helst närdel gäller alt leta reda på vad parterna i sitt oförslånd underlåter att nämna,om inle hans opartiskhet skall sättas i fråga. Däremot kan man nog räkna medall de allra flesta domare med någon erfarenhet förmår att i en otvungenatmosfär och hell informellt leda förhandlingen förbi de flesta blindskären.Domaren måste emellertid säga sig, att han här som i dispositiva tvistemålsom handläggs i den ordinära ordningen ibland måste döma på ett ofullständigtunderlag. Det är hovrättens åsikt, att det är bättre all underlaget för domeninte blir alldeles fullständigt än att domaren gär för långl i sin materiellaprocessledning. Blir underlaget ofullständigt, drabbar detla den förlorandeparlen, som i princip själv bär skulden lill bristen, domaren för långl,drabbas domstolens anseende för opartiskhet och därmed hela rättsväsendet.Domaren bör därför inte gå myckel längre än han fär gä enligt RB, Enligthovrättens mening räcker del ocksä i ett förenklat förfarande, nämligen omdetta används bara för mål för vilka del passar. Bland dem som avstyrker förslaget anför hovrätten överSkåne och . Även mot den förändrade roll som förslaget vill tilldeladomaren måste invändningar göras. Det måste beaktas all rättskipningenskvalitet icke beror på domarens person. Man kan icke bygga processordningen påatt han skall vara en bättre jurist, en klokare och mera otadlig människa änandra. Rätlssäkerheisgaranlierna ligger i stället i förfarandet. Genom allvardera parlen själv för sin talan och därvid kan få biträde av advokat enligteget val, genom all domaren i huvudsak har all kritiskt lyssna och kritisktgranska framlagd bevisning och att därefter fatta sitt beslut efler ingåendeöverläggning med andra i rätlen deltagande domare och efter rådrum för studieroch vägande av olika meningar och olika formuleringar kan resultatet bli delbästa möjliga. Domarens roll är icke helt passiv; han skall enligt gällandeordning utöva processledning icke endast i en formell mening utan även i vissutsträckning materiellt.