prop · FW03136 · 1973-12-31 00:00:00 — Utredningens förslag att en jämn fördelning avförskollärare och barnskötare bör eftersträvas i samtliga barngruppertillstyrks i allmänhet eller lämnas utan erinran frän remissinstanserna.Svenska kommunalarbetareförbundet framhåller därvid att med en förbättradgrundutbildning för barnskötare bör sammansättningen av personal med pedagogisktarbete på kunna omprövas efter hand som denna utbildning fåreffekt. TCO och anser för sin del att fördelningenmellan förskollärare och barnskötare/annan personal bör regleras genom ensärskild stadgebestämmelse. Utredningensförslag att nu gällande rekommendation frän ompersonaltätheten överförs till den föreslagna förskoleorganisationen harföranlett olika synpunkter frän remissinstansernas sida. Huvuddelen avremissinstanserna tillstyrker eller instämmer i utredningens bedömningar avpersonalbehovet. Detta har dock skett från olika utgångspunkter.Skolöverstyrelsen tillstyrker den föreslagna personaltätheten i smäbarnsgruppernamen menar att den föreslagna personaltätheten i syskongrupperna är hög, inteminst i jämförelse med vad som gäller för skolans lågstadium. Överstyrelsenanför vidare att även om den föreslagna personaltätheten synes förklarlig och ioch för sig pedagogiskt motiverad anser man att ytterligare överväganden börgöras i denna fråga ined hänsyn till de omfattande resurser som genomförandetav en stor förskolereform kräver. TCO, och anför att man, under vissa förutsättningar somsammanhänger med beräkningsunderlaget, kan tillstyrka utredningens förslag. Mananför vidare att personaltätheten bör bindas i en stadga till förskolelagen ochkommunerna i stadgan åläggas att öka personaltätheten när barn med särskildabehov är inskrivna i förskolan. Man framhåller vidare att det pedagogiskaprogram som utredningen skisserat, inte går att genomföra med nuvarandepersonaltäthet. ABF, som framhåller vikten av att personalen avpassas efterbarngruppernas storlek, anser att kommunerna bör åläggas att i den föreslagnaförskoleplanen ange riktlinjer för hur den rekommenderade personaltäthetenskall kunna uppnäs. Kommunstyrelsen i påpekar att personaltätheten ären viktig fräga och att det finns anledning att uppmärksamt följa utvecklingenunder utbyggnadsskedet för att senare vidta de justeringar som kan befinnas påkallade. Liknande synpunkter anförsockså av . betonar, i likhet med utredningen, attförbättringar av personaltätheten måste åstadkommas successivt. Det avutredningen diskuterade personalbehovet i förskolan ser styrelsen inte som ettgenerellt krav utan mera som ett riktmärke för en minimal standard. Liknandesynpunkter anförs också av Fredrika-Bremer-Förbundet. LO framhåller att manfinner utredningens rekommendation om personaltätheten riktig i det läge medknapp personaltillgång som kommer att gälla under förskolans utbyggnadsskede.LO understryker i det sammanhanget att redan tillgängen till en förskoleplatsinnebär en kvalitativ förbättring. framhåller att ompersonalstyrkan skulle ökas till den av rekommenderade skulledetta tillsammans med de ökningar som följer av förslagen om slopande avöverinskrivning, barnfri tid för barnsköterskor samtkompensation för den senaste arbetstidsförkortningen, innebära en kraftigpersonalökning. Förbundet drar slutsatsen att utredningens modell för personaltätheti förskolan inte kan läggas till grund för rekommendationer till kommunerna. Utredningens förslag om att medhjälpare anställs ideltidsförskolan mottas i regel positivt av remissinstanserna.Skolöverstyrelsen liksom förskoleseminariet i framhåller emellertidatt frågan om denna medhjälpares kompetens närmare behöver övervägas. Kommunförbundetframhåller för sin del att om varje förskollärare i deltidsförskolan skall haen medhjälpare innebär detta ett tillskott av 2 500 personer. Utredningens förslag om en särskild fortbildning för allpersonal i förskolan för att snabbt föra ut det pedagogiska programmettillstyrks eller lämnas utan erinran av remissinstanserna. Kommunförbundetansluter sig i princip till det av utredningen skisserade målet förutbildningskompletteringen och till utredningens uppfattning att en sådanfortbildning är en av de viktiga förutsättningarna för att den nya pedagogikenskall kunna genomföras. Förbundet påpekar dock att ett förläggande av internatkursernahelt till fritid kan innebära att viss del av personalen avstår från att delta.Ett förläggande av utbildningen helt till arbetstid kan ä andra sidan medföraatt kommunerna fär svårighet att genomföra utbildningen. Mot bakgrund häravvill kommunförbundet ifrågasätta om det inte är möjligt att begränsa internatkursernatill två om vardera för att motverka de problem som här berörts. TCO framhåller att om syftet med utbildningen skall nåsmåste deltagandet i sådan utbildning vara obligatorisk. TCO kan tillstyrka att internatutbildningenförläggs till veckoslut endast under förutsättning att detta räknas somarbetstid. Liknande synpunkter framförs av förskollärares riksförbundoch . TRU framhåller de positiva erfarenheterna avanvändning av radio i samband med den omfattande fortbildningen av lärare iengelska. att det är sannohkt att radio och TV som komplement tillannat kursmaterial skulle kunna bli effektiva och billiga läromedel i denomfattande utbildningsinsats som erfordras för förskolans personal. Utredningens uttalande att man i arbetslivet mera bör tahänsyn till barnens villkor har i allmänhet mött ett positivt gensvar hosremissinstanserna. SAF säger sig således dela utredningens uppfattning attföräldrarnas situation i högre grad bör beaktas vid avtalsförhandlingar ochdiskussioner om arbetstider och deras förläggning. Även arbetsmarknadsstyrelsenfinner det angeläget att söka generella lösningar för att på ett bättre sättanpassa arbetstiden efter föräldrarnas och barnens gemensamma behov avsamvaro. Ärkebiskopen, socialutredningen, , , , ,kommunstyrelserna i och , Fredrika-Bremer-Förbundet, samt förskoleseminariet i och elevkårenvid förskoleseminariet i delar också utredningens uppfattning om attarbetsmarknadens parter bör söka lösa frågan om familjerollen ocharbetstidemas förläggning i samband med förhandlingar. och Blivande lärares riksförbund anser att frågan omförkortad arbetstid för småbarnsföräldrar, liksom för andra människor som harbehov därav, måste få en lösning, eventuellt genom lagstiftning. menar däremot att det inte kan vara en realistisktframkomlig väg att räkna med att arbetsmarknadens parter anpassar arbetslivetefter förskolans dagtider. Även LO och framför uppfattningen att förskolanmåste anpassa sina öppethållandetider till de behov som de vuxnas varierandearbetstider medför. Utredningenhar förordat en försöksverksamhet i kommunerna med bl. a. dygnet-runt-service iförskolorna. Värdet av att en sådan försöksverksamhet kommer till ståndbetonas av flera remissinstanser. Andra framhåller emellertid att lösningen medatt kombinera förskola och barnavårdarverksamhet eller familjedaghem börprioriteras framför natt-öppna daghem. , , Blivande lärares riksförbund, ,, kommunstyrelsen i ochFörskoleseminariet i ställer sig tveksamma till ett system med nattöppnadaghem. betonar att i de fall de ändå måste finnas, de inte färtillämpas för att möjliggöra missbruk från arbetsgivarens sida. Utredningens uppfattning att förskolan bör få en öppnarefunktion i förhällande till bostadsområdet i övrigt delas av bl. a. statensplanverk, boendeutredningen, servicekommittén. ochSvenska arkitekters riksförbund. man i integrationssträvandena måste ägna uppmärksamhet åtansvarsfrågorna. anför att vid planering av nya områden bören samordnad programmering av ytorna för lek och rekreation komma till stånd. Ivissa fall kan även en gemensam projektering vara önskvärd. avvisar förslaget att förskolans utemiljö skallvara i centrum i bostadsområdet och i vissa fall fungera som skolgård ochlekplats för bostadsområdets övriga barn. föreslår istället att förskolan samverkar med öppna lekområden.. En liknande uppfattningframförs av . Beträffande utredningens förslag att daghemmens tomt börhålla en minimiyta per plats anför kommunförbundet att även om tomternaför närvarande är mindre än 50 m per plats vill förbundet inte invända mot attdetta tal uppställs som ett riktmärke för heltidsförskolans tomtyta.Bostadsstyrelsen framhåller att tomterna bör vara väl tilltagna vilket innebäratt den föreslagna miniminormen 50 m per plats endast bör tillämpas omförskolan ligger i anslutning till parklek och dylikt. 1 andra fall krävsstörre ytor, 80100 m per plats, för att motsvara den redovisade ambitionen ochundvika isolering av förskolebarnen, ochSvenska facklärarförbundet anser att tomtytan bör uppgå till minst 80 m perplats för förskolans eget behov. framhåller attbarnstugeutredningens programskisser, hksom erfarenheter från andra håll, talarför att barnstugans tomt gärna bör bli minst 4 000-5 000 m, vilket motsvarar ca100 m per plats vid normal förskolestorlek. Denna tomtstoriek behövs inte iförsta hand för att förskolebarnen skall få plats för sina lekar, utan för atttomten skall kunna utformas meningsfullt och ge plats för tillräckligtstimulerande och omväxlande lekmöjligheter. Utredningens uttalande att man bör undvika förskolor somär större än 5075 platser biträds av och . framhåller att till de skäl utredningen anfört fören sådan dimensionering kan läggas att skillnaden i investeringskostnader perplats mellan barnstugor med exempelvis 120 och 60 platser blir sä liten att mankan bortse frän den ekonomiska vinsten av större enheter. HCK framför att manvid lokalutformningen måste följa bestämmelserna i handikappbyggnormerna. Iövrigt ställs för olika handikappgrupper en rad krav på förskolans utformningför att förskolan skall bli tillgänglig för barn med olika handikapp. Utredningens förslag att lokalytan skall uppställas somnorm för dirhensioneringen av nya barnstugor har mött en del invändningar underremissbehandlingen. , som är beredd att tillstyrkaförslaget om lokalyta som ett riktmärke vid den fortsatta utbyggnaden,framhåller således att avvikelser från denna ytstorlek kan behövas avorganisatoriska skäl. Ytkravet bör i vissa fall kunna ställas lägre om man t.ex. utesluter köksfunktionen i en barnstuga. Utrymmet för barnen ochaktiviteterna kan därför - beroende på hur förskoleutrymmet för övrigt tas ianspråk bli större eller mindre med en stel regel om totalytan per plats.TCO, , Svenska facklärarförbundet och att en norm för totalytan måste kombineras med miniminormer förvissa utrymmen, t. ex. kapprum och tvättrum. anför att maninte bör låsa lokalytorna förrän erfarenheter har vunnits av den nya inreorganisationen. I det lokalprogramförslag som utredningen presenterat finnerbostadsstyrelsen en viss bundenhet till ett antaget funktionssätt. Styrelsenmenar att de kommande anvisningarna bör grundas på systematiska studier av ytbehovetför de olika dimensionerande aktiviteterna och gruppbildningarna. En liknandeuppfattning framförs av ochSvenska arkitekters riksförbund. förslag till förenklingar igranskningsförfarandet tillstyrks av bl. a. statens planverk och . Med vissa reservationer tillstyrks förslaget även avbostadsstyrelsen, arbetarskyddsstyrelsen, statens institut förbyggnadsforskning och i län. anser attförslaget möjliggör en från praktisk synpunkt önskvärd samordning medbostadslånegranskningen. anser dock inte att denförhandsgranskning av förskolor ur pedagogisk synvinkel som utförs på NSBbör avskaffas. För någon form av fortsatt central granskning ellerrådgivning uttalar sig , ochsocialvårdsbyggnader, TCO, . , och understryker att syftet med dethittills tillämpade granskningsförfarandet varit mindre att utöva kontroll änatt handha en rådgivningsverksamhet grundad på allsidig kunskap och erfarenhet,som inte rimligen utan mycket betydande insatser kan finnas inom den enskildakommunen. framhåller att det arbete som sker isamband med granskningen i dess helhet fyller en viktig servicefunktion.Styrelsen framhåller att den information som därvid ges tillkommunerna bl. a. har till syfte att begränsa kommunernas kostnader. Ettalternativ till det system som praktiseras bör vara ett serviceinriktat samrädsför-farandesom kan förutses bli allmänt utnyttjat. 4.7 Lokal och central förvaltning Utredningen förordar, mot bakgrund av de starka kopplingarsom finns till det socialpolitiska fältet, att förskolan även fortsättningsvisförvaltas av eller social centralnämnd. Utredningen förordarockså att blir central tillsynsmyndighet. Utredningens uppfattningdelas av , statskontoret, socialutredningen,fosterbarnsutredningen, länsstyrelserna i , , , , och . , , , , Svensk sjuksköterskeförening, ,kommunstyrelserna i , , , , , ,, och , Stockholmskretsen av , förskoleseminariet i , KDS, , barn ochungdomar och . anföratt som utredningen lägger stor vikt vid det pedagogiska programmetoch metoderna för dess genomförande visar den i betänkandet angivnamålsättningen för förskolans utbyggnad och reformeringen av dess inreverksamhet att förslagen i hög grad kan ses som en familje- ochsocialpolitisk reform. Förslagen om den uppsökande verksamheten och desärskilda insatserna för barn med handikapp har enligt styrelsen direktanknytning till den sociala barnavården. framhåller att detsamband som redan nu finns mellan förskola och socialvård ytterligare kommeratt förstärkas dels genom barnstugeutredningens och dels genom andrautredningars framlagda eller väntade förslag. framhåller attom den föreslagna utvidgningen av förskolebegreppet kommer till stånd, blir enväsentlig del av kommunens förebyggande verksamhet förlagd till förskolan.Detta kräver en effektiv samordning av tillgängliga sociala, medicinska ochpedagogiska resurser. Ansvaret för en sådan sammanhållen servicefunktion,liksom en kvalificerad uppsökande verksamhet, bör åvila det kommunala organ somenligt gällande lagstiftning har det yttersta vårdansvaret. LO ifrågasätter bl.a. om inte ett överförande av huvudmannaskapet på nya myndigheter skulle vållaett sådant avbräck i verksamheten att utbyggnadstakten skulle bromsas upp. Förslag omatt skolstyrelsen skall vara förvaltningsmyndighet i kommunen medskolöverstyrelsen som central tillsynsmyndighet framförs av ,, utredningen om skolans inre arbete, iVärmlands län, förskoleseminarierna i , , , Stockholmoch Kallnar, TCO, , , , , kommunstyrelsen i , , ,och hörselvårdskonsulenternas förening. barns målsmän, av OMEP samt . Skolöverstyrelsenframhåller således att såväl pedagogiskt som socialt har förskolan och skolansamma uppgifter. Skillnaden ligger primärt i barnens kronologiska ålder, sekundärti verksamhetsformernas anpassning till åldersniväerna. Dessa skillnader kaninte motivera en uppdelning av ansvaret för två verksamheter som är så beroendeav och i mänga avseenden integrerade i varandra. Med hänsyn såviil tillbetydelsen av kontinuitet i verksamheterna för barnens del som samhälletsmöjligheter att för de olika stadierna i barns uppväxt värna om en samlad synpå och inriktning av stödjande och utvecklingsfrämjande insatser är det avvikt, att tillsynen ligger på samma myndighet i första hand på det lokalaplanet. TCO framhåller i sitt yttrande att det är väsentligt att tillsynsmyndigheten bedriver pedagogisktutvecklingsarbete, vilket inte skett. Om förskolan läggs underskolöverstyrelsen ges större möjlighet att inrikta psykologisk och pedagogiskforskning även på förskoleåldrarna. En sådan bör ske i nära kontakt ochsamverkan med det pedagogiska forsknings- och utvecklingsarbete som äger rumunder SÖ:s ledning. En ny och separat sådan verksamhet i socialstyrelsenframstår inte på samma sätt som meningsfull. är av den uppfattningen att motiven för att förskolan även ifortsättningen skall lyda under nuvarande organisation är alltför tunna. Manframhåller därvid att den inre verksamhetens art skall vara avgörande för valetav tillsynsmyndighet och pekar därvid på att utredningen i centrala kapitelmarkerat verksamhetens pedagogiska innehåll. I någrafall har remissinstanserna föreslagit en delad organisation eller en friståendeorganisation. Statskontoret framhåller således att både den förväntadeutbyggnaden och förskolans stora kontaktytor gentemot andra områden talar fören organisatorisk förankring av annat slag än de diskuterade. Centraltbör detta ske genom att förskolefrägorna förs till en självständig myndighet iform av en nämnd. När det gäller den lokala förvaltningen tillstyrkerstatskontoret utredningens förslag att denna skall åvila /socialcentralnämnd. Utredningens förslag att det kommunalt och centraltinrättas samrådsorgan med uppgift att vaka över att förskolan verkligen fården sociala och pedagogiska effekt utredningen dragit upp riktlinjer förtillstyrks av remissinstanserna. Kommunstyrelsen i hyser dock en vissoro för överorganisation och menar att samråd i de flesta fall kan ske mestpraktiskt direkt mellan berörda parter utan att en stelbent sammanträdes-rutinbyggs upp, tillstyrker utredningensförslag om samrådsorgan om väljs som centraltillsynsmyndighet. Om däremot väljs som central tillsynsmyndighetförordar förbundet ett speciellt samverksorgan för att uppnå de mål utredningenställt beträffande kontinuitet m, m. Utredningensförslag att det lokalt skall finnas pedagogkonsulenter anställda tillstyrks iregel av remissinstanserna. säger sig vara väl medveten om attden föreslagna förstärkningen med kommunala pedagogkonsulenter endast kan kommaatt genomföras på relativt lång sikt och vill därför påpeka att den lagstadgadetillsynsskyldigheten kvarstår på länsstyrelserna. TCO, , samt Förskoleseminarieti anser att ett beräknat barnantal av mellan 1 000 och I 800 barnper pedagogkonsulent är för mycket. Förbundet anför därvid att de arbetsuppgifter som pedagogkonsulenternaskall handha utförs av barntillsynskonsulenter eller liknande. Om dennapersonal anses ha alltför omfattande administrativa uppgifter bör dessauppgifter effektiviseras och förenklas. Utrednuigens uttalande av behovet av samverkan mellanförskola och lågstadium understryks kraftigt av remissinstanserna.Skolöverstyrelsen, som inte delar utredningens uppfattning att förskola ochlågstadium är tvä ohka verksamhetsformer, anser att denna samverkan börinfogas i det organisatoriska grundmönster med syskongrupper som utredningenföreslär och att möjligheterna för barnen i åldrarna att efter sinautvecklingsförutsättningar och aktuella behov få delta i syskongruppens ellerlågstadiets verksamhet måste garanteras. SÖ framhåller vidare att även denlokalmässiga samordningen måste bli föremål för utredning. , och Sam-arbetskommitténSFL-SL rörande samverkan förskola-grundskolafritidshem menar att det hadevarit av stort värde om utredningen lagt fram konkreta förslag tillsamverkansformer efter en analys av de svårigheter t. ex. metodiska ochpersonalpolitiska som kan vara förknippade med dessa. Förskollärarförbundetframhåller också att det i dessa viktiga frågor inte räcker med råd ochanvisningar utan samverkan måste regleras i t. ex. en stadga. De familjepolitiska frågorna har under senare är fått enframträdande plats i reformpolitiken och samhällsdebatten. Vid sidan av detekonomiska familjestödet har kraven pä en utbyggd samhällsservice för barnensomvårdnad och tillsyn växt sig allt starkare. Samhällsutvecklingen i stort ochde förändringar i familjernas levnadsmönster som den fört med sig har medverkathärtill. Ansvaretför barnens fostran och omvårdnad vilar i första hand på liemmet. Familjenssammansättning och uppgifter har emellertid förändrats i mänga avseenden.Antalet barn i familjen har successivt minskat . och det är vanligt attbarn växer upp helt utan eller med bara ett syskon. Generationerna bor längreifrån varandra. Genom att på detta sätt familjeenheterna blivit mindre harbarnens kontakter inom familjens ram med andra barn och med vuxna i olikaåldrar minskat. Denna utveckling skapar ett ökat behov av samvaro utanför familjenmed andra barn. En sådan samvaro är ofta särskilt betydelsefull för barn utansyskon och för barn som saknar lekkamrater i närheten av hemmet. I allt fler familjer förvärvsarbetar numera bådaföräldrarna även när barnen är små. Det är då nödvändigt att barnens tillsynoch omvårdnad under föräldrarnas arbetstid kan ordnas på ett tillfred,sställandesätt. För de ensamstående föräldrarna är en ordnad barnomsorg också enförutsättning för att de genom förvärvsarbete skall kunna försörja sin familj.För både barn och föräldrar är det viktigt att omsorgen om barnen ordnas pä ettsådant sätt att barnen trivs och stimuleras i sin utveckling och attföräldrarna känner trygghet för att barnen tas om hand pä ett lämpligt sätt somockså innebär en komplettering av den fostran och omvårdnad barnen får ihemmet. Ett viktigt mål för familjepolitiken är att ge ökadtrygghet för barnen. För barnen är det viktigt att fä både en meningsfylldsamvaro med båda sina föräldrar och en stimulerande samvaro med andra barn.Barnens levnadsförhållanden och känslomässiga kontakter under förskoleären ärav stor betydelse för individernas fortsatta utveckling och därmed för helasamhällsutvecklingen. I målet att ge barnen trygghet ligger också att ge allabarn tillgång till en stimulerande och personlighetsutvecklande uppväxtmiljö.Ogynnsamma förutsättningar i barndomen begränsar utvecklingsmöjligheterna ochkan skapa svårigheter längre fram i livet. Utbildnings- och yrkesvalet ärfortfarande starkt knutet till könsfördomar och föräldrarnas socialamedvetenhet och utbildningsbakgrund, i stället för till barnetspersonlighetsförutsättningar och intressen. Barn med fysiska, psykiska ellersociala handikapp och invandrarbarn hör till dem som i vissa avseenden ofta harett sämre utgångsläge än andra och som därför kan behöva särskilt stöd ochstimulans för sin utveckling. Ett annat centralt mål för familjepolitiken är attåstadkomma en utveckling i riktning mot jämställdhet mellan män ochkvinnor. Både kvinnor och män bör kunna förena förvärvsarbete och familjeliv pävillkor som ger barnen trygghet och god omvårdnad. I direktiven fördelegationen för jämställdhet mellan män och kvinnor framhålls bl. a. att denarbetsfördelning mellan män och kvinnor som präglar samhället låser fastsåväl män som kvinnor i skilda roller och försvårar en fri personligutveckling. Kraven pä jämställdhet gäller därför inte endast förändringar avkvinnornas villkor utan också av männens. Förändringen avser bl. a. förkvinnornas del ökade möjligheter att förvärvsarbeta och för männens delmöjligheter att ta ökat praktiskt ansvar för barnen. Statsmakterna måste genomåtgärder på samhällslivets olika områden ta aktiv del i arbetet på att förändrasåväl männens som kvinnornas ställning. Maj:t har tidigare i är efter min föredragning lagtfram förslag om förbättringar av familjeförmånerna inom den allmännaförsäkringen och den framlagda propositionen har godtagits av (prop.1973:47, SfU 1973:19, rskr 1973:198). Dessa reformer syftar till att gebarnfamiljerna en ökad ekonomisk trygghet främst i de situationer då det iregel är ofrånkomhgt att en av föräldrarna avstår från förvärvsarbete för attta hand om barn, nämligen i samband med och närmast efter barnensfödelse, när barnen är sjuka och när svårt handikappade barn värdas i hemmet. 1nämnda proposition betonade jag att en aktiv familjepolitik behövs bl. a. föratt främja ökad jämställdhet mellan barn med olika uppväxtmiljö. Jag framhöllockså att en snabb utbyggnad av samhällets barnomsorg enligt min mening ärminst lika viktig som en ytterligare förstärkning av kontantstödet tillbarnfamiljerna. Jag skall nu ta upp frågan om förskoleverksamhetens fortsattautbyggnad och organisatoriska utformning på grundval av barnstugeutredningensbetänkande (SOU 1972:26 och 27) Förskolan. Betänkandet tar upp såvälheltidsverksamheten i daghem som deltidsverksamheten i lekskolor. a. förslag om en allmän förskola för alla sexåringar, speciellainsatser för barn med särskilda behov av stöd och stimulans samt förslag tillåtgärder för att garantera en utbyggnad av förskolans verksamhet för barn i förskoleäldernvars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar.