prop · FW03130 · 1973-12-31 00:00:00 — De konstaterade bristerna beträffande denkommunala tillsynen hänför sig framför allt till tillsynsmännens kompelens ochutbildning samt till de organisatoriska förhållandena kring lillsynsarbelel sominte ger garantier för att de ,som utsetts all sköta tillsynen kan ägna erforderlig lid och omsorg ät Kontakterna och samarbetet mellanyrkesinspektionen och den kommunala tillsynen har ocksä bedömts somotillräckliga. Utredningen bedömer det således liksom arbetarskyddsstyrelsennödvändigt att arbetarskyddsövervakningen vid de arbetsställen som ligger underkommunal tillsyn förbättras väsentligt. Mol den angivna bakgrunden är del enligt utredningenmotiverat att ställa frågan om det är möjligt att uppnå de behövUgaförbättringarna inom ramen för en bibehållen tillsyn.Arbetarskyddsstyrelsen har ingående diskuterat om den kommunala tillsynen börslopas och dess uppgifter föras över på yrkesinspektionens befattningshavare.Styrelsen har emellertid funnit att den kommunala tillsynen kan innebära eneffektiv arbelarskyddstillsyn om den byggs upp på lämpligt sätt och bedrivs medheltidsanställd och väl utbildad personal. anser styrelsen att denkommunala tillsynen innebär ett rationellt utnyttjande av samhällets resurser,eftersom den i stor utsträckning avser arbetsställen som regelmässigt skallinspekteras av kommunalt anstäUda inspektörer främst i avseende pä den allmännahälsovården och livsmedelshygienen. Utredningeninstämmer i allt väsentligt i de synpunkter arbelarskyddsstyrelsen anfört ifrågan om bibehållande av den kommunala tillsynen, I anslutning därtill strykerutredningen under att de kommunala tillsynsmännen i många fall bör kunnautgöra en värdefull länk för upprättandet av den önskvärda närkonlakten mellanskyddsombud i mindre förelag och yrkesinspektionen. Den ökning av antaletyrkesinspeklionsdislrikl med åtföljande minskning av disklriktens storlek somutredningen förordar bör vidare kunna ge okade möjligheter föryrkesinspektionen att stödja de kommunala lUlsynsmännen i deras verksamhet.Utredningen tillfogar att den kommunala tillsynens uppgifter är av sådanomfattning att ett överförande av dem på yrkesinspektionens befattningshavareskulle avsevärt begränsa utrymmet för andra förstärkningar som bör kommatill stånd inom arbetarskyddsorganisalionen. Den bUd som föreliggandebedömningsunderlag ger av hälsoriskerna vid mindre arbetsställen är dessutominle sådan att det bör komma i fråga att i hög grad koncentrera resurserna päatt göra det möjligt för yrkesinspektionens tjänstemän all överta den kommunalatillsynens uppgifter. Enligt utredningens uppfattning bör man således inriktasig på alt rusta upp den kommunala tillsynen sä att den kommer alt utgöra enfungerande del av den offentliga tillsynsverksamheten. Arbetarskyddsslyrelsen har lagt fram en rad förslag somsyftar lill en kvalitativ förstärkning av den kommunala tillsynen ochutredningen stöder med vissa undanlag dessa förslag. Liksom styrelsen fäster utredningen mycket stor vikt vidatt den kommunala tillsynen genomgående utförs av kommunala tjänstemän medbehövlig utbildning i arbetarskydd. Med hänsyn lill de fördelar som kan vinnasgenom samordning av arbetarskyddslillsynen på de arbetsställen som det här ärfråga om med tillsynen inom närliggande områden anses det naturiigt all iförsta hand hälsovårdsinspektör bör ifrågakomma för uppgiften. Ett ytterligareskäl som talar i samma riktning är all frågan om specialutbildning i arbetarskydd för de kommunalatillsynsmännen kan lösas förhållandevis enkelt genom all sådan utbUdning byggsin i en fast utbUdningsgång som den för blivande hälsovårdsinspektörer.Formerna för integreringen i hälsovärdsinspektörsutbUdningen bör prövas isärskild ordning och utredningen erinrar om att hälsovårdsinspektörsutbUdningenses över av en särskilt tillkallad sakkunnig. Den föreslagna vidareutbUdningenav de kommunala tillsynsmännen genom utbyggd kursverksamhet som leds frånarbetarskyddsstyrelsen bör enligt utredningens uppfattning ocksä ses som enviktig förutsättning för goda resullal och ökad enhetlighet i lillsynsarbelel. Ansvaret för att kommunala tiUsynsmän utses vUar enligtgällande arbelarskyddslag på hälsovårdsnämnden. Nämnden skall också i vissutsträckning kontroUera att tUlsynen fungerar på avsett vis, Arbelarskyddsslyrelsensförslag går ul på att behålla den kommunala tillsynens anknytning till hälsovårdsnämndenoch säkerställa att kommunens beslutande ledning känner ett sådantansvar för tillsynsuppdraget att tillräckliga resurser ställs lillhälsovårdsnämndens förfogande. För alt markera det sistnämnda förordas attansvaret för att utse kommunala tillsynsman flyttas över på kommunens styrelse.Utredningen har ingen erinran mot tanken bakom detta förslag. Utredningen anserdock att det avsedda syftet kan nås om man i arbetarskyddslagen slår fast attdet är kommunen som sådan som skall utse tillsynsmän med tillräcklig kompetens.Med en sådan regel fastläggs ansvaret för att den kommunala tUlsynentillförsäkras behövliga personella resurser och för att den kommunala tillsynenfungerar. Därmed blir det möjligt all om tillsynen inte organiseras på lämpligtsätt rikta kritiken mot kommunens styrelse. Enligt utredningen är det däremotinle nödvändigt all i lagen ange vUket kommunalt organ som skall ombesörjauppgiften att utse tillsynsman. Med utgångspunkt i att det är naturligt att hälsovårdsinspektörfungerar som tillsynsman anser utredningen att hälsovårdsnämndenregelmässigt bör handha vissa uppgifter på den kommunala tillsynens område.Väsentligen gäller del här uppgifter av rent administrativ art såsom allsamräda med yrkesinspektör angående valet av tillsynsman, att föracentralt register över arbetsställen och att medverka i den årligarapporteringen till yrkesinspektionen, I det egentliga tillsynsarbetet bör dekommunala tillsynsmännen inte vara underställda hälsovårdsnämnden utan direktyrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen. Utredningen kan mol bakgrundenhärav inte tillstyrka arbetarskyddsstyrelsens förslag om en lagbestämmelse somanger att hälsovårdsnämnden har en ledande funktion när det gäller tillsynsmansarbete. Utredningen anser liksom styrelsen att man bör kunnaemotse en förbättring när det gäller kontakterna mellan yrkesinspektionenstjänstemän och den kommunala tillsynen om den kommunala tillsynen uppdras åtkommunalt anställda tjänstemän med arbetarskyddsutbildning. En nydistriktsindelning för yrkesinspektionen som bygger pä minskad distrikts- storlek verkar i samma riktning. Bl, a, bör de kommunalatillsynsmännen därigenom få ökade möjligheter att rådfråga yrkeshygieniker ochandra specialister hos yrkesinspektionen. Utredningen understryker samtidigtalt det ankommer på yrkesinspektionen att följa och övervaka att den kommunalatillsynen fullgörs tillfredsställande. Utredningen anser inte allyrkesinspektionen bör påläggas regelbunden rapporteringsskyldighet gentemotkommunerna angående samarbetet mellan yrkesinspektionens tjänstemän och dekommunala tillsynsmännen. Det bör emellertid vara en uppgift föryrkesinspektionen att till vederbörande kommun anmäla eventuella missförhållandenbeträffande den kommunala tillsynen som inle yrkesinspektionen kan komma tillrätta med så alt kommunen sätts i tillfälle alt vidta åtgärder. Utredningen anser sig inte kunna biträda styrelsensförslag rörande statsbidrag till kommunerna, beräknat efter antaletregistrerade arbetsställen i resp, kommun, för kostnaderna för den kommunalatiUsynen, Frågan om kompensation till kommunerna bör enligt utredningens meningprövas i samband med andra överväganden om kostnadsfördelningen mellan statenoch kommunerna. En effektiv tillsynsverksamhet kräver enligt utredningenen nära samverkan mellan samhällets tillsynsorgan och den lokala skyddsorganisationen.Utredningen hänvisar till alt syftet med de föreslagna reglerna om den lokalaskyddsverksamheten bl, a, är all stimulera intresset hos såväl företag somanställda när del gäller att bevaka arbetsmiljöfrågorna. Den utveckling som dennya regleringen kan väntas medföra kommer att ställa höga krav på yrkesinspektionen,t, ex, när del gäller att snabbt kunna ta ställning till frågor som enintensifierad bevakning ger upphov lill. Det är därför enligt utredningensmening av stor betydelse att distriklsindel-ningen är sådan attyrkesinspektionen kan verka nära arbetsställena och bidra lill godakontaktmöjligheter. gällande dislriktsindelning medger enligt utredningensuppfattning inle den närkontakt som bör eftersträvas. Delta talar för att mansöker uppnå en distriktsindelning med fler enheter än f, n. Fler och mindredistrikt medför minskade avstånd mellan yrkesinspektionens stationeringsort ocharbetsställena varigenom de inspekterande tjänstemännens restid förkortas ochmera lid kan ägnas ät tillsynsverksamhet. Utredningen pekar på att del också finns skäl som talartill förmän för relativt stora distrikt. Ett modernt arbetarskydd innefattarkomplicerade frågor som kräver medverkan av specialister.Yrkesinspek-lionsdislriklen bör då inte vara mindre än alt de ger ettlillräckligt underlag för all effektivt kunna utnyttja sådana specialister,såvida man inte kan lösa frågan om särskilda specialister på andra vägar. Vid sina överväganden har utredningen kommit till altyrkesinspektionen i princip bör organiseras och byggas upp länsvis.Länsgränserna bör med andra ord inle rubbas på så säll att ell län delas upppä olika Detta innebär dock inte att utredningen ärberedd alt nu förorda att ett yrkesinspeklionsdislrikl inrättas för varie län.Länen är sä oUka till storleken när det gäller de krav som kan stäUas påresurser frän yrkesinspektionen att man inte utan vidare kan utgå från attvarje län bör förses med en egen inspektion. En fullständig anknytning tilllänsindelningen skulle innebära att vissa distrikt blev mycket små jämfört mednuvarande distriktsindelning. Man bör enligt utredningens mening eftersträvaen organisation som ger underlag för en personaluppsättning som i huvudsaktäcker hela fältet, Detla utesluter inte att vissa specialister bör kunna varagemensamma för flera distrikt eller vara stationerade centralt iarbelarskyddsstyrelsen. Om ett distrikt blir alltför beroende av experter frånandra distrikt kan emellertid ifrågasättas om det är motiverat alt i sådantfall ha ett särskilt distrikt. En omedelbar utbyggnad av inspektionen lUl länsorganfinner inle utredningen vara den bästa användningen av nu tUlgängliga resurserför arbetarskyddsverksamheten. Utredningen har prövat olika altemativ för en nydistriktsindelning och därvid stannat för att förorda en utökning av antaletdistrikt från nuvarande 11 lill 18, Del betyder att några distrikt kommer attomfatta två län. Distriktsindelningen följer dock hela liden länsgränserna.Frågan om en ytterligare ökning av antalet yrkesinspeklionsdislrikl får enligtutredningen prövas sedan verksamheten konsoUde-rats i sina nya former ocherfarenheter vunnits av den nya organisationen. Utredningens förslag tilldistriktsindelning redovisas i tabellform enUgt följande. Utredningens förslag till yrkesinspektionens dislriktsindelning Län Stationeringsort Utredningen har således funnit all tolv av rikets län vartför sig bör bilda underlag för ett inspektionsdistrikt. Återstående länfördelas på sex 1 saml Nr 130 distrikt med två län i varie. Utredningen har stannat föratt med tre undantag förorda all residensstäderna också blir stalioneringsorterför yrkesinspektionen. Undantagen hänför sig tUl , och . Utredningen föreslär att distrikten benämns eflerstationeringsorlerna. Utredningen har diskuterat möjligheten att i första handinom de distrikt som omfattar två län inrätta lokalkontor där några avdistriktels inspekterande tjänstemän skulle placeras. Härigenom skulle även isådana distrikt de ömsesidiga kontakterna underlättas mellan yrkesinspektionen ocharbetslivet i de län som inte blir egna yrkesinspeklionsdislrikl. Sådanalokalkontor skulle emellertid enligt utredningen också medföra vissa nackdelarfrämst i form av en uppsplittring av tillgängliga resurser. Utredningen ärdärför inle beredd att utan ytterligare prövning generellt förorda inrättandeav lokalkontor i de län där stationeringsort för yrkesinspektionen inle kommeralt finnas. Beträffande ett av de föreslagna distrikten, nämligen distriktetför Västernorriands och , anses dock föreligga särskUt starka skälatt pröva en ordning som nämnts. Utredningen anser det motiverat attöverväga all en del av distriktets tjänstemän stadigvarande placeras iÖstersund med uppgift all i första hand betjäna denna del av distriktet. Det börankomma på arbetarskyddsslyrelsen att närmare finna ut de lämpliga formerna fören sädan organisation. Inrättande av en yrkesinspektionsnämnd Utredningen framhåller att arbetsmarknadens parter f, n,har vissa möjligheter till insyn och inflytande över yrkesinspektionensverksamhet genom sin representation i yrkesinspektionens förtroenderåd.Förtroenderådet har emellertid enbart rådgivande funktioner. Ledningen ochplaneringen av verksamheten i yrkesinspeklionsdistriktet samt befogenheten attbesluta i viktigare frågor ligger nämligen hos yrkesinspektören. Utredningenerinrar om alt arbelarskyddsstyrelsen numera har en lekmannastyrelse, i vilkenbl, a, ingär representanter för parterna på arbetsmarknaden och som har attbesluta bl. a, i frågor som gäller inriktning, omfattning och samordning avarbetarskyddsverksamhelen. Utredningen framhåller ocksä all dess förslag tillnya samverkansregler syftar till ett vidgat engagemang frän parternas sida idet lokala skyddsarbetet. Enligt utredningens mening framstår del som naturligtatt också de regionala lillsynsorganen inom arbetarskyddet ges förutsättningarför ett utvecklat samarbete med de närmaste arbetarskyddsintressenterna.Tillkomsten av yrkesinspektionens förtroenderåd innebar ett steg i dennariktning. Tiden är enligt utredningens uppfattning nu mogen att tillskapa ettorgan med en fastare förankring i organisationen och med direktabeslutsfunktioner. bör därför omvandlas lill en nämnd,förslagsvis med namnet yrkesinspektionsnämnden. Yrkesinspektören bör enligt utredningens mening varaordförande i yrkesinspektionsnämnden, och i nämnden skall vidare ingårepresentanter för arbetsmarknadens parter. Föredragande bör i allmänhetvara den tjänsteman vid yrkesinspektionen som haft hand om den omedelbarahandläggningen av ärendet. Vid nämndens sammanträden bör läkaren vidyrkesinspektionen vara närvarande. En lämplig sammanträdesordning anses varaall nämnden sammanträder en gång och vid behov oftare. Inom ramen för av Kungl, Maj:t och arbetarskyddsslyrelsenlämnade direktiv bör det enligt utredningen ankomma på yrkesinspektionsnämndenatt besluta i frågor om inriktning och samordning av verksamheten inomdistriktet. Vidare bör nämnden i princip avgöra ärenden angående meddelande avföreläggande, förbud eller föreskrifter enUgl arbetarskyddslagen. Ärenden somkräver skyndsamt avgörande skall dock kunna avgöras av vederbörande tjänstemani avvaktan på att nämnden har tillfälle att sammanträda. Ärenden angående anmälantill åtal anser utredningen också bör avgöras av nämnden liksom andra frågorsom yrkesinspeklören hänskjuter lill nämnden, Utredningens förslag om den offentligaarbelarskyddstillsynens organisation och om en kraftig förstärkning av dessresurser har i allmänhet mottagits positivt av remissinstanserna. Behovet avökade resurser åt yrkesinspektionen för att intensifiera dess verksamhet ute påarbetsplatserna har kraftigt understmkits vid arbetsplatsremissen. Arbetarskyddsstyrelsen anser det uppenbart nödvändigt meden kraftig utbyggnad av arbetarskyddsverkel om detta skall kunna uppfylla dekrav som ställs inom dess område. TCO instämmer i utredningenssynpunkter och förslag om förstärkning av den offentliga tillsynsorganisationen.Även LO tillstyrker utredningens målsättningar och principer i fråga om denoffentliga arbetarskyddslillsynen men är tveksam om de av utredningenföreslagna resursförstärkningarna är tillräckliga. ÅvenSACO uttrycker farhågorför att yrkesinspektionen kan fä svårt att klara de såväl kvantitativt somkvalitativt starkt ökade arbetsuppgifterna. Social styrelsen pekar på behovetav en utökad regional arbetsmedicinsk verksamhet. Utredningens förslag all inordna skogsyrkesinspektionenoch yrkesinspektionen för landtrafiken i den allmänna yrkesinspektionen ochatt dit hänföra även den arbetarskyddsverksamhet som f. n, bedrivs av bergmästarnaoch specialinspektionen för luftfarttjänst tillstyrks av bl, a,arbetarskyddsstyrelsen, , statskontoret, ,, , och . LO finner utredningens strävan att i största möjligautsträckning inordna specialinspeklionerna under den allmännayrkesinspektionen riklig och menar all del är en fördel från ar- betstagarsynpunkt om man har endast en regional myndighetatt vända sig tUl. SAF anser utredningens förslag i princip ändamålsenhgt. Medinstämmande av anser dock SAF att utredningens förslagbeträffande arbetarskyddet vid gruvdriften borde bli föremål för närmareöverväganden. ansluter sig i princip lill utredningens förslagbeträffande specialinspeklionen för luflfartstjänst. Utredningens principförslag att sprängämnesinspektionensuppgifter efler ytterligare utredning helt eller delvis integreras iarbelarskyddsver-ket mottas i allmänhet positivt av remissinstanserna.Kommerskollegium-avstyrker dock utredningens förslag och framhåller bl. a. attärenden om skydd för allmänheten mot skador lUl liv och egendom dominerarkvantitativt framför arbetarskyddsärendena inom inspektionens verksamhet. Arbetarskyddsstyrelsen, vars tidigare utredning i fråga omden kommunala tillsynen ligger till grund för arbetsmiljöutredningens förslag,har inte något att erinra mot de justeringar som utredningen gjort i styrelsenstidigare förslag. Utredningen för översyn av hälsovårdsinspektörsutbildningenframhåller att hälsovårdsinspektörer med utbildning enligt utredningenskommande förslag kommer att vara kompetenta att utöva en fullgod kontroll på dearbetsställen som ligger under tillsyn, LO framhåller att en förutsättning för att den kommunalatillsynen skall effektiviseras är att den handhas av heltidsanställd ochvälutbildad personal, LO anser att utredningens förslag att lUlsynsmännen intesom f. n. skall vara underställda hälsovårdsnämnden utan arbeta direkt underyrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen är befogat. En eller flera tjänstemäninom varje yrkesinspektionsdistrikl bör enligt LO:s mening ha lill uppgift allhälla kontakt med de kommunala tillsynsmännen och även delta i derasförrättningar, vilket förutsätter ökade resurser åt yrkesinspektionen. LOanser det vidare av stor betydelse att slalsbidragsfrågan för den kommunalatillsynen får en snar lösning. TCO och instämmer i utredningens synpunkterbeträffande den kommunala tillsynen. försöker i sittyttrande ange konsekvenserna och värdet av de åtgärder utredningen föreslagitför att förbättra effektiviteten inom den kommunala tillsynen. Dessa bedömningargörs inom ramen för en bibehållen tillsyn. Enligt förbundetsuppfattning bör det dock på övervägas att sammanföra denna tillsynmed den statliga tillsynsorganisationen. Det övervägande antalet remissinstanser, däriblandarbetarskyddsstyrelsen, , , de hördalänsstyrelsema, LO, TCO och SR, tillstyrker eller lämnar utan erinranutredningens förslag beträffande principerna för yrkesinspektionensdislriktsindelning, SAF anser all den av utredningen förordadedistriklsindelningen har säväl fördelar som nackdelar. Det större antalet distrikttorde underlätta yrkesinspektionens kontakter med förelagen men minskaunderlaget för specialistkunskaper inom varie inspektionsdistrikt. SAF finnerdet angeläget att yrkesinspektionen får tillgäng till sådanaspecialistkunskaper, att en allsidig bedömning av förekommandearbelarskyddsfrägor kan ske. Arbetarskyddsstyrelsen finner övervägande skäl tala fördet av utredningen framlagda förslaget till distriktsindelning, som i huvudsaktillstyrks. Med hänsyn till att större delen av arbetsställena i länligger i dess södra del samt med hänsyn till att länet är expansivt medhuvudsaklig tillväxt i de södra delarna föreslår styrelsen dock att länbör ingå i samma distrikt som i stället för som utredningenföreslagit - i samma distrikt som . Liknande synpunkter anförs avSlalsljänstemannaförbundet, som anser att mycket talar för att län börutgöra ett eget distrikt eller eventuellt ingå i samma distrikt somVästmanlands län. Socialdemokratiska partidistriktet iUppsala län. och FCO anser att län medhänsyn till sin befolknings- och arbetsmässiga tyngdpunkt i de södralänsdelarna saml till antalet arbetsställen och arbetstagare utgör underlagför ett eget yrkesinspektionsdistrikl. Utredningens förslag om inrättande av enyrkesinspektionsnämnd med representanter för arbetsmarknadens parter tillstyrksav de remissinstanser som yttrat sig i frågan. LO förutsätter att nämndenadministreras och utformas på samma sätt som arbetarskyddsverkets styrelse. SAFfinner det angeläget att betona vUcten av en tillfredsställande representationför arbetsmarknadens parter i nämnden. Arbetarskyddsstyrelsen finner med hänsyn lUl altutredningens förslag i fräga om styrelsens organisation i åretsstatsverksproposition inte anledning alt ta upp frågan tiU närmare övervägande. LO understryker starkt utredningens förslag om allprofessorer oeh laboratorer vid den arbetsmedicinska avdelningen inkl. denarbetsmedicinska filialen i avses bli förordnade lill ledamöter ifakultet eller motsvarande inom vilken de har sin vetenskapliga grundkompetens,samt att denna universitetsanknytning avses kombinerad med viss undervisningsskyldighet,LO framhåller i samband härmed angelägenheten av all avdelningens forsknings-och utbildningsverksamhet ständigt måste tillföras idéer från en vidareforskningskrels och att den framför allt måsle ha möjlighet att tillförsäkrasig nyrekrytering av forskare och kvalificerade specialister som kommer ikontakt med delta område i sin utbildningsgång. LO anser att dessasamordningsproblem fordrar större uppmärksamhet än vad utredningen ägnat dem.Enligt LO:s mening är de resurser som utredningen föreslagit för den arbetsmedicinskaavdelningen otillräckliga för behoven av samverkan med universiteten.Motsvarande resursförstärkningar pä universitetssidan behövs också. UKÄ föreslår att den arbetsmedicinska avdelningen medhänsyn till verksamhetens tvärvetenskapliga karaktär benämns arbetsvetenskapligavdelning. UKÄ ansluter sig till utredningens förslag om fakullelslill-hörighetför ämnesföreträdare från arbetarskyddsstyrelsens arbetsmedicinska avdelning.Om den av utredningen föreslagna integrationstanken skall kunna realiserasmåste vederbörande tjänsteman vid arbelarskyddsstyrelsens arbetsmedicinskaavdelning beredas fullt ledamolskap i fakultet. Tjänsletillsätlningsreglernabör därvid harmoniseras, varvid fakulteterna i någon form bör ges inflytandevid tjänstetillsättningarna. Även finner alt utredningensförslag i förevarande hänseende är angeläget. EnUgt bör dockfrågan utredas ytterligare. Verket framhåller att ell vidgat intresse bör ägnasåt frågor som gäller samspelet mellan yttre och inre miljö. Utredningens förslag i fråga om organisationen av enarbetsmedicinsk filial i tillstyrks av bl. a. UKÄ, iNorrbottens län saml SAF. UKÄ understryker i samband härmed att även desocialpsykologiska och sociologiska ämnesområdena bör företrädas. Den av utredningenföreslagna inriktningen av filialens arbete mol de arbetsmiljöproblem som ärframträdande hos de i i särskilt stor omfattning förekommandeindustrigrenarna finner i Norrbollens län vara av särskiltintresse. Utredningens förslag alt till arbelarskyddsstyrelsen knytaett vetenskapligt råd med bl. a, företrädare för de vetenskapliga disciplinerfrån vilka de olika specialiteterna inom arbetsmedicinen utgått tillstyrks ellerlämnas utan erinran av remissinstanserna. Utredningens förslag om skyldighet för läkare att göraanmälan till tillsynsorgan om sjukdom som kan ha samband med arbete tillstyrksav bl, a, arbetarskyddsstyrelsen, .