prop · FW0344 · 1973-12-31 00:00:00 — a. har att se över möjligheterna alt begränsa denkommunala utdebiteringen. Någraremissorgan avstyrker revisionens förslag helt eller förordar en begränsadjustering av gällande regler. Kammarrätten i Stockholmkan inte finna att det statistiska materialet eller de undersökningar somrevisionen i övrigt redovisat i betänkandet ger underlag för ett antagande attifrågavarande bidragsform verkat utdebiteringshöjande eller orsakat en onödigutgiflsexpansion i de enskilda fallen. Ej heller torde kunna göras gällande attde komrauner sora uppburit ifrågavarande bidrag haft en skattekraft som väsentligtöverstigit den som garanterats inom det område, där koraraunen fanns.Kammarrätten anser att revisionen inte förebragt bärande skäl för att utmönstrabidraget vid hög utdebitering ur systemet. I den mån så skulle finnaserforderligt torde det vara möjligt att tekniskt komplettera bestämradsema förbidragets utgivande för att undvika eventueUt befarat missbmk. Även iKopparbergs län förordar att systeraet med bidrag vid hög utdebiteringbibehålls. En nackdel med det nuvarande systemet med bidrag vid högutdebitering kan enligt uppfattning vara att det i någon månfavoriserar skattefinansiering framför avgiftsfinansiering, även i sådana falldär det senare vore att föredra. Prop.1973: 44 49 Detkan t. ex. frarastå som fördelaktigare för en kommun att genom höjdutdebitering täcka kostnader och därmed erhålla bidrag vid hög utdebitering änatt höja avgifterna inora olika verksarahelsoraräden och därraed reducera ellerhelt upphäva en koslnadssubventionering. Enligt raening bör docken modifiering av bidragsformen kunna införas så att kommuner med egen högskattekraft inte kommer ifråga för bidrag. Även om den föreslagna indelningen iskattekrafts-klasser innebär förbättringar för de sämre ställda koramunernablir följden av ett borttagande av bidraget vid hög utdebitering att komraunernasmöjligheter att bemästra en ojämn kostnadsutveckling begränsas. Denflexibilitet som kännetecknar nuvarande syslem minskar. Enligtlänsstyrelsens i mening är det knappast sannolikt att bidragetvid hög utdebitering annat än möjligen i undanlagsfall haft enutdebiteringshöjande effekt. Det finns nämligen ett starkt tryck fränkommunernas befolkning på komraunalmännen att hålla utdebiteringen inom rimligagränser. En hög utdebitering har ju också en negaliv verkan på kommunensmöjligheter att expandera, eftersom den gör komraunen mindre attraktiv förföretagare och anställda. Det synes för övrigt vara något inkonsekvent att, somrevisionen föreslår, ha kvar en reduceringsregel som verkar när utdebiteringenär lägre än raedelutdebiteringen men slopa bidraget vid hög utdebitering. Serman denna sak som i första hand en fräga om att stimulera koramunerna att hållaen låg utdebitering finns det knappast skäl att ha en reduceringsregel.Länsstyrelsen anser därför att bidrag vid hög utdebitering alltjämt bör utgå.Bestämradsen bör dock utformas sä att bidraget inte får en progressiv verkansom f. n. är fallet. Det bör också övervägas att begränsa bidraget till beloppsom överstiger den första kronan över medelutdebiteringen. Med en sådanbegränsning skulle man få en raot-svarighet till "den fria kronan"enligt den föreslagna reduceringsregeln. Statskontorethar förordat en begränsad reformering av skatteunderlagsgarantin. Mot bakgmndhärav kan det fmnas skäl för att på kort sikt eliminera de mest påtagUgaolägenheterna med bidragsförfarandet vid hög utdebitering. Detta kan ske genomatt bl. a. förändra progressiviteten i bidraget och genom att förbehålla bidragettill korarauner med låg skattekraft. Ettslopande av bidraget för hög utdebitering bör enligt görastill föremål för en grundlig utredning. Allmänna fraser som att bidragettroligen haft en utdebiteringshöjande effekt, bör ej tas som inläkt för ettslopande ulan en ingående penetrering av de koraraunalekonomiska konsekvensemahärav. Det primära är ej varför den kommunala utdebiteringen expanderatkraftigt tidigare. Det är istället väsentiigt att åtgärder vidtas för althindra en fortsalt onödig expansion. Detla torde kunna ske med hjälp av detutdebiteringsstopp sora ålagts kommunerna, samt den pågående översynen avkostnads- 4 1973.1 saml. 1973: 44 50 fördelningenmellan stat och kommun. Nuvarande regler för bidraget för hög utdebitering bördock modifieras så att enbart kommuner med svag skattekraft (t. ex. underriksgenomsnittet) kan erhålla bidrag. Uppfattningenom revisionens förslag om en förändrad reduceringsregel är delad bland remissinstansema.Förslaget tillstyrks av statskontoret, länsstyrelserna i , Göteborgsoch , , och län samt SHIO och . Statskontoretkonstaterar att utredningen funnit att den nuvarande reduceringsregeln kanverka stimulerande för att höja utdebiteringen. För att skydda sig mot enbefarad höjning av skattekraflsgränsen kan sålunda länkas att komrauner höjersin egen utdebitering och därigenora bibehåller sin procentuellaskatteunderlagsgaranti. Statskontoret biträder uppfattningen att det ärolämpligt att ha ett system som kan stimulera tUl sådana överväganden hoskommunerna. EmeUertid måste hänsyn tas tiU skatteutjämningens huvudsakligasyfte nämligen att verka utjämnande för utdebiteringen. Statskontoret biträderdärför revisionens ståndpunkt att det svårligen går att undvika någon form avreducering oaktat att detta skulle kunna uppfattas som ett slag mot komraunersora genom långsiktig planering och effektivitet i förvaltningen kunnatnedbringa sina utgifter. Med visst fog kan göras gällande att enreduceringsregel bhr överflödig i ett systera där skatteunderlagsgarantin ärberäknad utifrån faktiska uppgifter om kostnadsläget och övriga omständighetersom bör beaktas. I ett sådant läge bör låg utdebitering till stor del innebäraalt kommunen valt en lägre servicenivå. Av skäl som framgått i det föregåendesaknas f. n. underlag för att bestämma garantin utifrån dylika grunder. Länsstyrelseni anser att även om skäl kan anföras för att den s. k.reduceringsregeln vid skattekraftsbidraget bör utgå torde åtminstone tillsvidare behov föreligga att bibehålla den i den modifierade form som föresläs ibetänkandet. Innan slutlig ståndpunkt tas bör man avvakta erfarenheter av hurstora skillnaderna kan bli mellan skUda kommuners utdebiteringaroch hur förhällandet raellan dessa utdebiteringar och tUlämpningen avreduceringsregeln kan komma att utveckla sig. Länsstyrelseni län påpekar att reduceringsregeln i likhet med bidraget vid högutdebitering enligt betänkandet kan ha en utdebiteringshöjande bieffekt. Dettahar också under hand bekräftats frän kommunalt håll I länet. Genom den avrevisionen föreslagna utformningen av reduceringsregeln torde den utdebiteringshöjandeeffekten rainskas i betydande utsträckning sora reduceringen i förhållandetill gällande regel skärps i de faU då utdebiteringen under längre 1973: 44 51 tidhåller sig väsentligt under utdebiteringsgränsen. Den föreslagna skärpningen ärenligt mening välmotiverad dä en låg utdebitering i regel ärett uttryck för att kommunen har mindre behov av statsbidrag. Någraremissinstanser anser att reduceringsregeln bör slopas helt, nämligenlänsstyrelserna i , och Kris-lianstads län samtkommunförbundet. Länsstyrelseni län anser att både bidraget vid hög utdebitering ochreduceringsregeln sannolikt har en utdebiteringshöjande effekt vilketskatteutjämningssystemet bör motverka. Denna olägenhet kvarstår även med denföreslagna modifieringen av reduceringsregeln. Dessutom bör särskilt framhållasatt en priraärkoraraun endast påverkar en del av den sammanlagdautdebiteringen, vars nivå avgör ora reduceringsregeln skall tillämpas. En allmänlandstingskoramunal ut-debiteringshöjning påverkar alltså effekten avreduceringsregeln i pri-raärkoraraunema. Korarauner med god hushållning ochsora kan hålla en förhållandevis låg utdebitering drabbas således utan egenförskyl-lan av delta system. Eftersom tyngdpunkten i det föreslagna skatteutjämningssystemetvilar pä regeln om tillskott av skatteunderlag, och avsikten är att varjekommun skall åsättas en skattekraftsgaranti utifrån sina betingelser bortfallerbehovet av ovannämnda regler. Enligt mening bör alltså bådareglerna avskaffas. Vadreduceringsregeln beträffar är enligt förmenande skälenför en utmönstring av denna regel större än skälen för ett slopande av bidragetför hög utdebitering. Reduceringsregeln har utan tvekan verkat merauppdrivande på utdebiteringen än vad möjlighetema till bidrag vid högutdebitering kan ha gjort. Förbundet framhåller vidare, att den enskildakommunen inte ensam avgör om reduceringsregeln utlöses och drabbar kommunen.Olägenheterna med reduceringsregeln kommer att kvarstå även med den av revisionenföreslagna modifieringen. Skatteutjämningsnämndenförordar att nuvarande reduceringsregel bibehålls. Nämnden anser att debetänkligheter sora vid skatteutjäraningssysteraets tillkorast anfördes raotatt ge oreducerade bidrag åt korarauner vilkas skattetryck understigermedelutdebiteringen, talar emot revisionens förslag. Borttagande avreduktionen inom området för den fria kronan motverkar nämligen direkt den utjämning,som är skatteutjämningssystemets priraära syfte. NärandenfrarahåUer vidare att det är svårbegripligt hur revisionen kunnat förkorarauner i lägre utdebiteringslägen föreslå en reduktions-regel därskatteunderlagsgarantin faller efter en dubbelt så brant skala sora dennuvarande. man skall bedöma kommunemas benägenhet att höja utdebiteringen isyfte att begränsa reduktionen enligt en viss regel mäste det ju vara skalansbranthet som är avgörande. 1973: 44 52 slagnaskalan kan sägas verka dubbelt provokativt i skattehöjande riktning jämförtmed nuvarande skala. Några beräkningar i olika typfall hur denföreslagna skalan skulle verka i jämförelse med den nuvarande har utförts.Resultatet tyder på att den nya reduktionsregeln ger praktiskt sett orimligaverkningar, såvida meningen inte är att den skall verka prohibitivt på allautdebiteringar sora ligger lägre än . Den andelav marginella utdebiteringshöjningar, som i form av ökad skatteutjämning skullefalla på staten, springer i mera ordinära skattekraftslägen upp ochkan vid extremt låg skattekraft röra sig . TUlämpningen av en sådanreduktionsregel skulle leda till en kapplöpning mellan komraunerna om atthålla skatten över den gränsen. Revisionenstanke att reduktionen bör inträda först efter att en kommuns utdebitering tväår i följd legat under utdebiteringsgränsen kan ha visst fog för sig. En sådantrögrörlighet är ägnad att förebygga att kommuner i ovisshet om varmeddutdebiteringen i riket koraraer att hamna för säkerhets skull höjer sinutdebitering. Trögrörligheten kompU-cerar å andra sidan reduktionsregeln någotoch kan tänkas föranleda komrauner att laborera raed skattesatser som går uppoch ned . Svårigheterna att på förhand bedöma den egnautdebiteringens höjd i förhållande till den kommande medelutdebiteringen förrikets alla kommuner är dock sannolikt så stora, att man icke bör räkna medalltför mycket spekulationer vid tiUärapning av en reduktionsregel med enmåttligt sluttande skala som den nu gällande. Påanförda skäl avstyrker skatteutjämningsnämnden den föreslagna nyareduktionsregeln och anser övervägande skäl tala för bibehållande av gällandereduktionsregel. Nämnden har dock inga invändningar att göra, om Kungl. Maj:tskulle anse påkallat att modifiera denna regel genom att införa denifrågasatta trögrörligheten i tiden eller låta reduktionen ske efter en skala,som är mindre (icke mera) sluttande än den nuvarande skalan. KEUdiskuterar för- och nackdelar med en reduceringsregel utan att ta ställningtill frågan om behovet av en sådan regel. KEU anför att reduceringsregeln kanmissgynna kommuner som strävat efler att hälla nere utdebiteringen genomlångsiktig planering och god hushållning. Mot detta skall dock enligt KEUställas att en utdebitering, som ligger väsentligt under raedelutdebiteringen,ofta är ett uttryck för att kommunen inte behöver statsbidrag eller attbehovet är väsentligt mycket lägre än i eljest jämförliga kommuner med högreutdebitering. Bakom en låg utdebitering kan dölja sig ett kraftigtskatteunderlag och/eller ett lågt kostnadsläge (låg kostnad per produceradtjänst och/eller liten efterfrågan på tjänster) eller en återhällsam politik,I fall där den låga utdebiteringen huvudsakligen grundar sig på ett gottskatteunderlag ulgår inle skatteutjäraningsbidrag. Möjliggörs den lågautdebiteringen av ett gott 1973: 44 53 kostnadslägeföreligger skäl för en reducering, I den män utdebiteringen främst ärresultatet av en medvetet stram politik framstår effektema av enreduceringsregel som raera svåröverskådliga. Det torde emellertid vara ovanligtatt kommuner, med sådana inkomslförutsättningar och kostnadsviUkor att de kananses kvalificerade för skatteutjäraningsbidrag, genom enbart en återhållsampolitik eller god planering kan sänka utdebiteringen till en nivå som mera väsentligtoch understiger raedelutdebiteringen. Revisionen har föreslagiten raildring av reduceringsregeln vad gäller komrauner med en utdebitering somunderstiger medelutdebiteringen med mindre än tvä kronor. En sådan ordningtorde minska regelns utdebiteringshöjande effekt och sannolikt öka incitamentetatt genom god planering och hushållning hålla utdebiteringen nere.Sammanfattningsvis finner KEU anledning konstatera,att ett beslut om bibehållenoch eventuellt reformerad reduceringsregel närmast torde få baseras pä denallmänna uppfattningen, att garantin bör reduceras för kommuner med lågutdebitering och därmed sannolikt med goda ekonomiska villkor och raindre påtron att reduceringsregeln kan specifikt justera olikheter på kostnadssidanmellari kommunerna. Utredningensförslag lill speciella regler för tUlförsäkrat skatteunderlag om folkmängdenminskar tillstyrks av samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan,nämligen kammarrätten i , statskontoret, skatteutjämningsnämnden,länsstyrelserna i , , och , ,, , , , , ochUppsala län samt KEU, kommunförbundet och LO. Statskontoretanser revisionens skäl för alt införa avfolkningsregeln övertygande. Det tordevara helt klart att det svårligen gär att banta serviceapparaten i takt medutflyttningen från kommunen. Det synes logiskt att, som revisionen föreslagit,utgå från den större befolkning som funnits i kommunen före detår skatteutjämning är aktuell. Den femårsperiod som föreslagits kan synas svagtunderbyggd. Statskontoret anser emellertid för sin del att den föreslagnatidsperioden i vart fall under ett inledningsskede bör kunna accepteras. Detkan emellertid finnas skäl att närmare penetrera de reella möjligheter lillavveckling som föreligger hos korarauner av detta slag för att få ett bättreunderlag för att bedöraa regeln skall verka. Kammarrätteni finner det skäligt att ge avfölknuigskom-munerna en femårsperiodför att krympa serviceapparaturen. Om en sådan regel införs kan dockifrågasättas om det finns anledning alt dessutom beakta avfolkningen som ensärskUd faktor när procenttalet för skattekraftsgarantin bestäras. Länsstyrelseni finner revisionens förslag om särskilda 1973: 44 54 reglerför avfolkningskomrauner mycket värdefulla och angelägna att genomföra. Medkännedom om de svårigheter som i realiteten föreligger för avfolkningskommunemaatt krympa sin serviceapparat i takt med befolkningsförändringarna anserlänsstyrelsen emellertid att den anpassningstid som revisionenföreslår bör ges utan inskränkning. Den föreslagna begränsningen att del högrebefolkningstal som bidrags-beräkningama skall grundas på skall minskas med enprocent som förflutit efter det av de fem åren då befolkningstaletvarit störst bör sålunda slopas. Utredningsförslagetatt garantibelopp för fritidsfastigheter inte skall räknas in i kommunens egetskatteunderlag när skatteutjämningsbidraget fastställs tUlstyrks av majoritetenav remissinstanserna, nämligen , skatteutjämningsnämnden,länsstyrelserna i , , och , ,, , , , , ochSödermanlands län samt KEU, kommunförbundet och LO. Kammarrätteni och riksskatieverket avstyrker förslaget med motiveringen attfrågor rörande sommarstugukommunema ligger vid sidan avskatleutjäraningsprobleraatiken. Riksskatteverketpåpekar att en sommarstuguregd av den utformning revisionen föreslagit skulleleda till betydande administrativt merarbete hos länsstyrelserna. Om manfinner att en sommarstuguregd bör införas föreslär verket tvä alternativatillvägagångssätt, som båda anses godtagbara. Kritikenmot utredningsmetodiken gäUer i minst Uka hög grad förslaget tiUskattekraftsgaranti för landstingen som för kommunerna. Statskontoretkonstaterar att landstingen enligt förslaget får en relativt sett större delav den beräknade bidragsökningen. Någon mer djupgående analys av kostnads- ochstandardfrågor föreligger inte. Statskontoret ställer sig därför tveksamt tillde föreslagna ändringarna med undantag för slopandet av garantiregeln, vilkenuppenbarligen numera är svår att motivera. Landstingsförbundetanser att det beträffande de ekonomiska faktorerna ej är tillfredsställandeatt grunda bedömningarna på endast uppgifter för , vilka nu ärhelt inaktueUa. Särskilt gäller detta investeringsutgifterna vilka haravgörande betydelse för de framtida driftkostnaderna. De olika landstingensutgifter för investeringar varierar starkt år från är beroende på var manbefinner sig inom de 1973: 44 55 Bedöraningar grandade på bara kan därför ge heltmissvisande resultat. Somen allvarlig brist vill styrelsen påpeka att några särskilda undersökningareller analyser ej utförts för landstingen såsom i fråga ora vissaprimärkommuner. Underlaget för inplacering av landstingen i garantiklasser ärdärför mera osäkert för landstingens del och kan i några fall diskuteras.Liknande synpunkter framförs av bl. a. och iVästmanlands län samt landstingen i , , ,och . Närdet gäller att bestämraa procenttal för skatteunderlagsgarantin raenarlandstingsförbundet att det finns möjligheter att skapa underlag för en meraobjektiv metod än den bedömningsmetod skatteutjämningsrevisionen tillämpat.Utredningen har vid sin bedömning tagit hänsyn till ett antal faktorer enligtförbundet, nämligen geografiskt läge, näringslivet, befolkningsutvecklingen ochdess fördelning på åldersgrupper samt de ekonomiska faktorernanettodriftkostnad, och andra utgifter för investeringar och lån samtutdebiteringens höjd m. ra. För vissa av dessa faktorer torde det vara möjligtatt relativt noggrant beräkna index eller relationstal, vilka skulle kunnaanvändas sora mera objektiva indikatorer på en kommuns kostnadsläge och övrigaförutsättningar. Det gäller därvid främst att bestämraa de för koraraunen ickepåverkbara faktorerna och deras storlek, eftersom dessa bör utgöra grund förfördelningen av ett skatteutjämningsbidrag, för att huvudsyftet "sammastandard till samraa pris" skall kunna uppnås. Skillnader i standardkommunerna emellan bör däremot komraa till uttryck sora skillnader i utdebiteringoch betalas av kommunmedlemmarna i de kommuner där högre standard åtnjutes.Svårigheten att mäta skillnader i standard är dock mycket stor liksom ävenvissa andra förhållanden som utredningen berör. Genora försök att bestärama demätbara faktorerna blir dock de kvarvarande skillnaderna raindre.Landstingsförbundet är medvetet om svårigheten att klargöra de oUka faktorernasinverkan på kommunernas kostnadsläge och utdebitering men anser ändå att detskulle vara raöjligt att nå något längre med en mera objektiv bestämning avvissa faktorer än utredningen angivit i sitt framlagda förslag till procenttalför skatteunderlagsgaranti för landstingen. Därvid har för övrigt endastdelvis utnyttjats möjligheterna till differentiering i klasser landstingenemellan. Sålunda har 15 av de 23 landstingen placerats i lägsta garantiklassenoch flera av intervallen ovanför denna är ej utnyttjade för landstingens dd.Möjligheter till ytterligare nyansering synes därför föreligga.Landstingsförbundet anser del nödvändigt att skatteutjämningsrevisionensförslag överarbetas i vissa avseenden innan det läggs till grund för en ändradfördelning av skatteutjämningsbidrag tiU lands- Prop.1973: 44 56 o, ra, , Denna överarbetning får dock ej fördröjagenoraförandet av reformen som är angelägen för att korama till rätta raedvissa raissförhållanden och orättvisor i del nuvarande skatteutjämningssysterael, Överarbetningenbör enligt landstingsförbundets mening främst ta sikte på att åstadkomma envidgad ekonomisk totalram för skatteutjämningsbidrag för landstingen för attmöjliggöra vissa justeringar. En mindre snabb avtrappning avskatteutjämningsbidraget för de landsting som genom garantiregelns slopandeförlorar betydande belopp framstår som ett krav för att sjukvården inom dessaområden ej skall drabbas alltför hårt genom omedelbara inskränkningar.Landstingsförbundet förordar uppjusteringar av de föreslagna procenttalen förskatteunderlagsgarantin för några landsting inom de mellersta och sydöstradelama av landet för vUka särskilda förhållanden gäUer som påverkarmöjligheterna att bedriva sjukvård till samma kostnader som flertalet andralandsting. Med hänsyn till alt ingående undersökning skulle erfordras för attföreslå en ytterligare differentiering bör den anstå tills resultatet avkommunalekonomiska utredningens arbete med analys av saratliga landstings ochkommuners ekonomiska situation föreligger, då en viss översyn av det nuföreslagna skatteutjämningssystemet torde bli erforderligt. Då har ävenerfarenhet av det nu förordade systemet vunnits och dess effekter för såvälkommuner som landsting kan bättre bedömas. Förslagetatt slopa bidragen på grund av garantiregeln möter ingen erinran bland deremissorgan som tagit upp denna fråga, nämligen statskontoret,skatleutfämningsnämnden, länsstyrelserna i och samtlandstingsförbundet. Enmer eller mindre långtgående omprövning och justering av de av revisionen föreslagnaprocenttalen för skatteunderlagsgaranti förordas av en rad remissinstanser. Idet följande redovisas de konkreta förändringar i förhållande tUlutredningsförslaget som föreslås både för primär- och landstingskommuner. Revisionens förslag {%) Karishamn, Olofslröm, , 95 100 110 100 100 105 115 105 bör vara lägsta gräns, åtminstone förHallandskommunerna 90 ,, , , , , , , , Karistad, , , 125 120 115 120 , , , , , ,, , , , 135 130 120 130 100 100 100 110 100 105 110 115 120 110 bör vara lägsta gräns 90 95 Icke preciserat krav på högre procentsats anges med ,,Enskilda kommuners resp, landstings förslag har endast redovisats i den mån deavviker från bedömning. Endast ett fåtal av remissinstanserna har yttrat sig överrevisionens förslag i vad avser församlingarna. Förslaget lämnas utan erinranav länsstyrelserna i , och län. Förslaget avstyrks av församlings- ochpastoratsförbund och SHIO. församlings- och pasloralsförbundkonstaterar att därest statkyrkaberedningens förslag kommer att genomföras, såatt kyrkokommunema förlorar sin kommunstatus , är det nio är dit räknatfrän den tidpunkt den nu föreslagna skatteutjämningsförfattning-en skall trädai kraft. Under sådana omständigheter saknas anledning att under hänvisning tillstatkyrkafrågan föra ersättningsbestämmelserna avseende kyrkokommunerna tUlförfattningens övergångsbestämmelser. Ett flertal omständigheter talar enligt bindningen tUl nivå med en i fortsättningen ärligförhöjning . Den föreslagna höjningen ger inte ens kompensationför penningvärdeförsämringen. Skatteutjämningsbidraget till kyrkokommunema harunder den senaste stigit raed i genora-snitt . Deföreslagna ger alltså totalt sett ett särare utfall än utvecklingenvisat, HärtUl koraraer att det nuvarande Prop.1973: 44 59 systemetgaranterar kyrkokommunema en viss procent av medelskattekraften. Förhöjningenav denna medelskattekraft styrs av de skattestarka tUlväxtkommunerna,Avfolkningskommunema får en i förhällande lill tillväxtkomraunerna svagareskattekraftsökning; i vissa fall får man räkna med minskning. Nuvarandegaranti, bunden till medelskattekraften, geravfolkningskomraunerna/församlingama möjlighet att följa med den allmännaskattekraftstillväxten/standardhöjningen. Det föreslagna systemet ger ickedenna möjlighet.