prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Mer rationellt vore enligt föreningens mening,att inte tillåta beställaren att skriva in sitt förvärv utan hänvisa honom tillatt få säkerhet i bygget i form av inteckningar allteftersom han betalarddlUcvider. En annan lösning vore att tUlåta beställaren att få byggetregistrerat med anteckning att han är beställare och att ge det en verkan somliknar den som vilande lagfart på fast egendom har. framhåller, att beställarens inskrivningsrättgär ut över de varvsanställdas s. k. löneprivUegium i konkurs. mening bör lagstiftningen om den statliga lönegarantin iarbetsgivares konkurs principiellt inte påverka bedömningen av detla. Ennärmare redovisning av de ekonomiska konsekvensema för varven och derasanställda vore enligt förbundets mening önskvärd innan förbundet "ärbenäget biträda" kommittéförslaget. Sveahovrätt, hovrätten för , , , och iGöteborg avstyrker förslaget om tvingande reglering av äganderätten tillskeppsbyggen. Flera av dem hänvisar tUl den skiljaktiga mening som åtföljtkommittéförslaget. Det påtalas, att den civilrättsliga principen om avtalsfrihetträtts för när av skattemässiga och därmed i detta sammanhang principielltohållbara skäl. Det ifrågasätts också att Prop.1973: 42 132 varvenhar verkligt behov av sådant skydd gentemot beställarna. Varvets retentionsrätti bygge som tillhör beställaren anses ge fullgott skydd, eftersom denprioriteras framför inteckningsborgenären enligt kommittéförslaget. Värdet avden inskrivningsrätt förslaget ger beställaren ifrågasätts också. Dessutom hardet gjorts gällande att förslaget strider mot skeppsbyggnadskonventionen. Sveahovrätt konstaterar, att kommittéförslaget går ut från traditionen såsomslutpunkt för säljarens hävningsrätt och i övrigt avgörande i köprättsligthänseende samt anför: UrcivUrättslig synpunkt finns det emellertid ingen anledning att tUl-läggatraditionen denna avgörande betydelse vid ett systern med registreradeförvärv, och jämställandet med det vanliga ägareförbehållet visar att förslageti själva verket utgår frän en annan ordning. Detentionsrät-ten är meningsfullendast intUl dess beställarens intill leveransen förfallna prestationer ärfullgjorda; vid varvets konkurs borde, om lUiheten med avbetalningsköpet skaUupprätthållas, beställaren få separationsrätt om han förskotterar eventuelltkvarstående belopp.. Stoppningsrätten kan däremot fylla en funktion ända framtill traditionen, i den mån kredit efter detta tillfäUe utlovats. BUden blirsåledes ganska komplicerad: de-tentionsrätten för varvet upphör vid erläggandetav intUl leveransen förfallna belopp, och detsamma måste gälla hävningsrättenför utebliven betalning; stoppningsrätten för framtida belopps erläggande kanbibehållas intill traditionen och den "äganderätt" som av skatteskälskall förklaras ligga hos varvet bör förmodligen ej övergå . Sjörättsföreningeni antar att beställaren får besvär med att hävda sin inskrivningsrättgentemot varvet, om detta ej frivilligt medverkar till den registrering sominskrivningen föratsätter. Även den tekniska utformningen av äganderättsregelnkritiseras, dels från principiella civilrättsliga utgångspunkter, dels för attden medger att regeln kringgås genom att arbetsbeting arrangeras så att varvetskaffar byggnadsmaterialet såsom inköpskommissionär för beställaren. anlägger speciella synpunkter. Enligt förbundet är detvanligt att byggen av fiskefartyg finansieras genom be-ställarförskott ochförbundet har dåliga erfarenheter av det nuvarande skyddet för sådana förskottnär varven råkar på obestånd. Förbundet framhåller, att förskotten oftaöverstiger byggets värde, eftersom ett ofuUbordat bygges värde är vanskligt attberäkna på förhand. Kommittéförslaget åstadkommer enligt förbundets förmodanmotsatsen till en förbättring av detta läge. De skäl kommittén anfört förförslaget finner förbundet väga lätt jämförda med kravet på praktisk möjlighettiU rimlig fördelning av de ekonomiska riskema meUan varv och beställare. Möjlighetenatt beställaren skulle kunna bli ägare genom att tUlhandahålla materialetfinner förbundet vara orealistisk från praktisk utgångspunkt. 1973: 42 133 Ettregistrerat fartyg är förr eUer senare förslitet och blir upplagt ellerupphugget och skrotat. Det kan också kondemneras efter häveri eller förlisaeller eljest, på försäkringsmässiga grander, bli ansett som förlorat. Vidarekan det säljas till utlandet eller på grund av förändring av äganderätten tUlandel eller liknande orsak förlora svensk nationalitet. I dessa fall skallfartyget avföras ur registret; dessa är också de enda gUtiga granderna föravregistrering. De angivna gmnderna gäUer i första hand registreringspliktigafartyg. För fartyg som förts in i fartygsregistret utan registreringspliktgäller dock samma regler. Att ägaren disponerar över registreringen ger honomalltså inte motsvarande rätt i fråga om avregistreringen. Anledningen därtUIär, att han kan utnyttja registreringen tUl att inteckna fartyget och därförej bör kunna utverka avregistrering tUl förfång för borgenärerna. Även om de angivnaföratsättningarna för avregistrering är för handen, kan hinder möta mot attavregistrering verkställs. Enligt en tUlkommen regel i 28 a §förordningen angående registrering av svenska fartyg får avregistrering inteverkstäUas utan bevis från inskrivningsdomaren att fartyget ej är intecknatför fordran eller att samtiiga inteckningshavare samtyckt tiU åtgärden. Dennaspärregel är främst avsedd att förebygga att fartyget efter försäljning försöver till annat nationalitetsregister utan hänsyn till inteckningshavamasrätt. En annan regel gäller i vissa fall när fartyget förlorar svensknationalitet. Beror det på att andel i fartyget övergått i utländsk ägo ellerpå att svensk delägare blivit utländsk medborgare, kan andelen enligt särskildaregler i 5 § SjöL återföras i svensk hand för att bevara fartygets svenskanationalitet. I konsekvens härmed gäller enligt 28 § registreringsförordningenatt avregistrering ej får verkställas . Aktualiseras frågan omåterförande av andelen i svensk hand, kan faststäUa särskildfrist för ändamålet. uppfattning måste föratsättningarna för avregistrering även ifortsättningen vara i stort sett desamma som . Att ett fartyg, som inte längreär svenskt, principiellt ej bör tUlåtas stå kvar i ett svensktnationalitetsregister är sålunda uppenbart. Ej heUer bör ett förstört,förlorat eUer kondemnerat fartyg behåUas i registret, anser kommittén.Detsamma gäller naturligtvis det fall att ett fartyg genom ombyggnad eUerannan sådan ändring upphört att vara fartyg. Det bör i så fall utan vidarekunna behandlas såsom förstört, tUlfogar kommittén. Deregler, som enligt gällande rätt skall förebygga avregistrering till 1973: 42 134 förfångför aimans rätt, är enligt kommittén i princip tillräckliga för att säkerställaborgenärernas rätt. Iöverensstämmelse med sjöpanträttskonventionen föreslår kommittén, attavregistrering av fartyg, vari inteckning gäller, inte får verkställas förrän borgenärenskriftligen samtyckt tUl åtgärden. Genom att göra sitt samtycke beroende avgottgörelse eller garanti för fortsatt tillfredsställande säkerhet i fartygetunder dess nya flagg kan borgenären sålunda på grund av kommittéförslaget självbevaka sin rätt så långt det överhuvudtaget är möjligt. Denandra spärregel som kommittén föreslår anknyter till gällande rätt omåterstäUande av fartygs svenska nationalitet i vissa fall. Kommittéförslagetersätter bestämmelserna i 5 § SjöL med vissa bestämmdser d partrederdkapdtletom partredares lösningsrätt tUl medredares andel. Med utgångspunkt d dessaregler innebär förslaget att, om det finns flera ägare till ett fartyg somskall avföras ur registret på grund av att det förlorat svensk nationalitet ochlösningsrätt kan utövas för att bevara fartygets nationalitet, avregistreringinte får verkställas medan lösningsrätten ännu gäller. Ifråga om skeppsbyggen som förs in i skeppsbyggnadsregistret kan enligtkommittén ej överlag gälla samma grunder för avregistrering som för fartyg. mån man kan tala om nationalitetsförändringar menar kommittén, att sådanainte bör tillmätas betydelse, eftersom skeppsbyggnadsregistret är ett registerför inskrivning av rätt till skeppsbyggen här i landet, oavsett om de utförsför inländsk eller utländsk beställares räkning och oavsett vem som äger dem.Men de färdigbyggda fartygen måste kunna föras över till vårt skeppsregistereller tUl utländskt register. Eftersom skeppsbyggnadsregistreringen ej blirobligatorisk enligt kommitténs förslag, bör ägaren ha rätt att i principförfoga över byggets avregistrering. På den andra sidan mäste, såsomframhållits tidigare, en villkorlig inskrivningsplikt gälla i fråga om förvärvav skeppsbygge så länge det är registrerat. Om ny ägare ej vill låta inskrivasitt fång, måste han alltså i stället medverka till avregistrering. Närett skeppsbygge sjösätts är det, framhåller kommittén, inte med nödvändighetfärdigt som fartyg. Åtminstone med konventionell skepps-byggnadsteknik återstårviss tid för fullbordan genom inredning och utrastning bl, a. med maskineri samt andra leveransförberedelser såsom tekniska provturer m, m. Under dettaskede uppträder emellertid bygget alltmer som fartyg och är i viss utsträckningunderkastat samma risker som färdiga fartyg, framför allt vid förflyttningar.Enligt kommittén kan gränsen mellan skeppsbygge och färdigt fartyg vara svåratt dra och det är inte säkert att den alltid kan dras på samma sätt. Den kanej utan vidare knytas till avregistreringen ur skeppsbyggnadsregistret ochinte till leveransen, i vart fall ej i detta sammanhang, påpekar kommittén. Ejheller kan en sådan gräns generellt förläggas till Prop.1973: 42 135 sjösättningen, som eljest i flera väsentliga hänseenden ärett i byggets utvecklingsskede. Kommittén har med hänsynhärtill funnit sig böra föreslå, att de för avregistrering av fartyg gällandegrunderna förstörelse, förlust och kondemnering även skall gälla i fräga omregistrerade skeppsbyggen, ehuru dessa avregistreringsgrunder i storutsträckning torde bli teoretiska, Iöverensstämmelse med skeppsbyggnadskonventionen gäller enligt kommitténsförslag samma krav pä inteckningsborgenärernas samtycke till avregistrering avskeppsbygge som till avregistrering av fartyg. För Överföring frånskeppsbyggnadsregistret tUl det skall emellertid sådantsamtycke ej krävas tillfogar kommittén. Ty förslaget innebär också, attinteckning i skeppsbygge följer bygget vid överföringen och alltså kommer attgälla i det nyregistrerade fartyget utan förändring i övrigt. 2.4,3.3 Remissyttrandena I denna del har kommittéförslaget mötts endast av denanmärkningen, från , hovrätten för och Göteborgstingsrätt, alt en uttrycklig bestämmelse behövs som gör ombyggnad och liknandeförändringar av ett registrerat fartyg till formell avregistrerings-grund förden händelse ändringen innebär att karaktären av fartyg går förlorad. Detpåpekas, att en sådan avregistreringsgrund inle lämpligen bör tolkas in i denregel som handlar om att fartyget förstörts. Enligt 3 § förordningen angående registrering av svenskafartyg skall i fartygsregistret för varje fartyg tas upp bl, a. dess namn. Menregler om reservering av namn finns inte. Ej heller finns regler om namnserier. Kommittén erinrar om att fartygs namn behandlats vidsjölagsförslagets 1 kap. bland frågorna om fartygs identifiering. Kommitténhar därvid föreslagit, att fartyg inte skall få föras in i skeppsregistretunder namn som för mycket liknar namn pä annat där infört fartyg eller kanhänföras till serie av fartygsnamn som, enligt registeranteckning eller ansökanom sådan anteckning, brukas av ägare till annat eller andra fartyg. Dennesmedgivande skall emellertid bryta skyddet för namnserie. Även enstakafartygsnamn skall enligt kommittéförslaget kunna reserveras genom sådananteckning, I förevarande kapitel reglerar kommittéförslaget nuförutsättningarna föranteckning av namn och namnserier och den ordning vari anteckning sker. Motbakgrund av förslaget till namnskick för registrerade fartyg som såvitt rörsådana fartyg i praktiken kommer att medföra ensamrätt till de namn varunderfartyg införs i skeppsregistret bör enligt kommitténs uppfattning krävas,dels att namnserie är ägnad att skilja däri ingående fartyg såsom grapp frånandra registrerade fartyg, dels att den består av inbördes särskiljande namneller är uppbyggd så att den medger val av sådana namn. Det förstnämnda kravetfinner kommittén självklart. En namnserie som ej kan markera samhörighet utåthar ingen beaktansvärd funktion att fylla. Och det senare kravet beror enligtkommittén på att varje fartygsnamn i registret skall vara särskiljande. Ennamnserie som exempelvis omfattar svenska älvar är enligt kommittén ägnad attskilja en grupp av sålunda namngivna fartyg från andra som denbestår av inbördes särskUjande namn. Kommittén påpekar, att namnserier självfalletockså kan konstraeras genom kombinationer av fasta och skiftande komponenter,t. ex, serier vari samtliga namn slutar på "holm" eller"land" eller liknande eller som består av ett gemensamt namn medsärskiljande tUläggsbeteckning för varje enskilt fartyg. Även sådana namnseriermenar kommittén vara i och för sig ägnade att skilja grappen av däri ingåendefartyg från andra som de medger att inbördes särskiljande namn ges defartyg som hör lill gruppen. Utöverkravet att namnserien skall kunna utmärka en grupp av fartyg och att den ärförenlig med det grundläggande kravet på registrerade fartygsnamnssärskiljande funktion kunde enligt kommittén ifrågasättas att hänsyn borde tastill de berättigade intressen andra fartygsägare kan ha för namn med vissanknytning av t, ex, geografisk karaktär. Den som driver trafik i Öresundkunde sålunda anses ha ett beak-lansvärt intresse av att kunna utnyttja namnmed anknytning tiU ort eller bygd vid sundet. Sådana hänsyn skulle emellertidenligt kommitténs uppfattning onödigt komplicera fartygsregistreringen och bördärför ej beaktas i denna ordning. En annan sak är, tillägger kommittén, attfartygsnamn av denna typ kan tänkas förvärva eller ha förvärvatvarumärkesskydd. De av kommittén föreslagna reglerna om skeppsregistrering tarej heUer sådana hänsyn. Tillgången på lämpliga namn behöver enligt kommitténinte dras in i bedömningen, eftersom den under alla förhållanden måste förslåför registreringspliktiga svenska fartyg. Förslaget uppställer fördenskull ejandra krav på namnseriers beskaffenhet än här angivits. Vadbeträffar rätten att förbehålla sig namnserie genom anteckning iskeppsregistret anser kommittén, att braket av serien bör ha inletts elleråtminstone vara nära förestående. Att gå så långt som till krav på inarbetningförefaller däremot kommittén opåkaUat. Kommhtén har valt att knyta redarensrätt till skydd för namnserie till att han har far- tygregistrerat under namn, som är hänförligt till serien eller som åtminstone kangenom namnändring tilldelas sådant namn, eller också att han har registrerateller påbörjat skeppsbygge som han avser att ge sådant namn i färdigbyggtskick. Med påbörjat skeppsbygge avser kommittén ett bygge, som nått det skedetatt sammanfogning av byggnadsmaterial inletts på byggnadsplatsen. Det börenligt kommittén anses som fullgott skäl för namnändring att redaren genomändringen kan inleda bruk av namnserie, I linje härmed innebärkommittéförslaget vidare att namnserie, som ej inom rimlig tid av kommitténbestämd lill två är tagits i bruk för registrerat fartyg eller som ejlängre brukas för sådant fartyg, berövas det skydd som registeranteckning medför.Anteckningen skall dä avföras. Naturligtvis bör den också kunna avföras påbegäran av den till förmån för vilken den gäller. Föratsättningarnaför reservation av namnserie bör enligt kommittén med minst samma fog berättigatill förbehåll av enstaka fartygsnamn. En beställare som vid sjösättningen gersitt fartyg namn bör kunna vara förvissad om att fartyget också fär registrerasunder det namnet. Därför ger förslaget honom rätt att förbehålla sig dettagenom anteckning i skeppsregistret och denna rätt bör han för enkelhets skuU haredan från del att bygget registrerats eUer påbörjats. Bestämmelserna om anteckningav namnserie blir i övrigt tiUämpliga enligt kommittén. beaktat möjUgheten av konkurrens meUan olika ansökningar omförbehåll av namn eller namnserier, vilka är så lika alt de inte båda kan förasin i registret. Om ansökningarna ej är samtidiga, följer enligt kommittén redanav 3 § första stycket sjölagsförslaget att den som gjorts först har företräde,förutsatt givetvis att den alls kan bifallas. Men skulle det vara fråga omflera ingivna ansökningar, anser kommittén en formel behövas för attbestämma deras inbördes företräde. De omständigheter som därvid syntskommittén mest förtjänta av beaktande är i första hand om någon avansökningarna avser namn eller namnserie, som redan kan anses vara mer ellermindre inarbetad. Det kan ocksä vara så att den ena namnserien framstår sommer skyddsvärd än den andra, eftersom den "goodwill" som står på spelavser betydligt större värden än den . Man kan, menar kommittén,föreställa sig konkurrens mellan namnserie i en viktig lastlinje jämförd meden sådan avsedd för turisttrafik på ett begränsat område av inre vatten. Ävenandra omständigheter bör kunna beaktas. Kommittén har valt den lösningen attkonkurrerande samtidiga ansökningars inbördes företräde skall bestämmas avinskrivningsmyndigheten efter skälighetsprövning med hänsyn bl. a. tUl de angivnaomständigheterna. Prop.1973: 42 138 2.4,4,3 Remissyttrandena Som angivits vid sjölagsförslagets 1 kap, har endast enremissinstans, , gått emot att rätt tillreservation av namnserier föreskrivs medan en annan uttalat stark tvekan. Ävende som inte tagit sådan ställning har emellertid haft vissa synpunkter eller invändningarmot reservationsrättens utformning. betonar, att originalitetskravet påfartygsnamn bör vara särskilt strängt när det gäller att godkänna namnserier.Hela block av tänkbara fartygsnamn bör inte få reserveras ochreservationsrätten föranleder enligt hovrätten även problem med korsandenamnserier och sammanträffande med registrerade varamärken. Hovrättenifrågasätter om ej endast sådana namnserier bör godkännas som består av fleravar för sig angivna namn. Liknande synpunkter för fram. Verketerinrar även om att reservation av uppräknade namn har fördelen attnamnskickets tillämpning bättre kan övervakas av registreringsmyndigheten. , ,som ställt sig tveksam till att namnserier skallfå reserveras och i betonar samtliga, att alltföromfattande serier ej bör få komma ifråga. Det påpekas, att man inte börgodkänna serier bestående av exempelvis svenska älvar, namn på delstater i ,namn på viss gemensam begynnelsebokstav och namn med vanliga förstavelser ellerslut exempelvis förstavdsen "Mon-" eller sådana slut som"-ana", "-land", "-holm" och "-ö". finnerskälighetsprövningen vara en alltför godtycklig metod att lösakonkurrensspörsmål med och förordar i stället den inbördes ordningen föransökningarnas diarieföring. tillstyrker, att anteckning om namnserietidsbegränsas så som kommittén föreslagit. 2.4.5 Verkan av registrering och inskrivning 2,4,5,1Nuvarande ordning Det är en allmän grundsats i svensk rätt, alt inskrivningej konstituerar rättsläget i den meningeri att materiell brist i ett inskriveträttsförvärv inte skulle kunna klandras. Uttryck för det ger fastighetsrätteni 19: 16 JB, Såvitt gäller inskrivning av rätt till fartyg finns en motsvaranderegel d 36 § lagen om Inteckning d fartyg. Däremot saknar förordningenangående registrering av svenska fartyg motsvarighet därtill, något som ärnaturligt med hänsyn till den relativt begränsade privaträttsliga räckvidddenna förordning har. Såsom lös egendom är fartyg i princip underkastade vanligalösöreregler, I fråga om mindre fartyg, sådana som ej har inteckningsbar 1973: 42 139 dräktighet,yttrar sig detta bl. a. däri att tradition krävs för sakrättslig verkan avsåväl pantsättning som köp och att förordningen (1845: 50 s. 1) i avseende påhandel om lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva den s. k.lösöreköpsförordningen är tillämplig. Vid konkurrens mellan flera köpareantas tradition ha samma betydelse som eljest gäller vid förvärv av lösöre. Ifråga om godtrosförvärv frän annan än rätt ägare får man emeUertid räkna medmöjligheten av en viss inskränkning i de vanliga reglerna om lös egendom,nämligen på det sättet att godtrosförvärv torde förutsätta att, ifall fartygetär registrerat, fångesmannen är inskriven i fartygsregistret som ägare. Dettaskulle då följa av den legitimerande verkan som fartygsregistrets innehållhärvidlag ger enligt 6 och 37 §§ lagen om inteckning i fartyg. Omalltså de mindre, ej inteckningsbara fartygen i allmänhet följer vanligalösöreregler, ger gällande rätt de inteckningsbara fartygen en visssärställning. Sålunda är inteckningsbarheten förenad med förbud enligt 10: 7handelsbalken mot pantsättning enligt de regler som gäller lösöre i allmänhet.Av den anledningen har lösöreköpsförordningen d praxis ansetts inte varatillämplig på inteckningsbara fartyg. Genom s. k. säkerhetsöverlåtelse ilösöreköpets form skulle eljest kunna åstadkommas ett rättsläge analogt meddet som angivna pantsättningsförbu-det skall förhindra. Av attlösöreköpsförordningen ej är tiUämplig har både i doktrin och praxis dragitsslutsatsen, all köp av inteckningsbart fartyg blir sakrättsligt verksamt redangenom avtalet. Frågan om traditions- eller avtalsprincipens tillämpning på köpav inteckningsbara fartyg enligt svensk rätt är emellertid föremål för delademeningar. Att besittningen till sådant fartyg spelar samma roll som i fråga omvanligt lösöre, när flera äganderättsförvärv konkurrerar, är däremot ej omstritt.Ej heller torde ifrågasättas att godtrosförvärv från annan än rätt ägare mednyss angiven reservation för fartygsregistrets legitimerande verkan är möjligunder de fömtsättningar som gäller lösöre i allmänhet. Traditionsprincipentorde också gälla fullt ut vid gåva. I fråga om fartygsandel finns ej utrymmeför traditionsprincipen, varför i stället avtalsprincipen torde gälla. Vadsom gäller fartyg har i viss män motsvarande tillämpning på skeppsbyggen. Närsådant bygge framskridit därhän att det s, k, mät-däcket lagts vilketmöjliggör beräkning av det blivande fartygets dräktighet blir bygget nämligenregistreringsbart som fartyg, ifall rummet under mätdäck har en dräktighet avminst 100 registerton. Bygget blir därmed inteckningsbart såsom fartyg. De försådana fartyg gällande sakrättsliga grandsatserna bör då också tillämpas påbygget. Härav följer, att detta blir undandraget den egendom som omfattas avföretagsinteckning, I fråga om andra skeppsbyggen än de nu nämnda fär vanligalösöreregler antas gälla utan vidare. 1973: 42 140 Med utgångspunkt i gällande rätt har kommittén funnit lämpligt, atti detta kapitels avsnitt om verkan av registrering och inskrivninginledningsvis slå fast, att registrering- eller inskrivningsåtgärd dvs.främst nationalitetsregistrering, inskrivning av äganderätt och förändringardäri, registeranteckningar av olika slag, avregistrering m, m, i princip inteskall hindra, att det underliggande materieUa rättsförhållandet prövassärskilt. Denna grandsats lider visserligen, av skäl som strax skall beröras,principiellt betydande inskränkning genom att kommitténs förslag ,delvis efter förebild av JB, tillägger inskrivning materiell rättsverkan iväsentliga hänseenden. Denna inskrivning motiverar enligt kommittén atttilltron till skepps- och skeppbygg-nadsregistrens innehåll upprätthålls genomrättelse av fel och genom statiigt skadeståndsansvar. I själva verket kan mantala om två skilda gmndsatser som balanserar varandra, menar kommittén. A enasidan hindrar inskrivning ej att det materiella rättsläget prövas och å andrasidan tillerkänns inskrivningen långtgående rättsverkningar i vissa avseenden. Sakrättsskyddpå grund av inskrivning.