prop · FW03115 · 1973-12-31 00:00:00 — Kommissionenanser för sin del alt det är naturligt att - med beaktande av de problem somföreligger - söka la till vara de ömsesidiga fördelar som 'ett intensifierat fältsamarbelekan ge. Samrådsorganen bör därför ägna dessa frågor särskild uppmärksamhet medsikte pä att finna de mest ändamålsenliga formerna för samverkan. Frågan om omhändertagande av personer som stör ordningenregleras i olika vårdlagar och i polisinstruklionen. Kommissionen harfåll en myckel splittrad bild av tillämpningen av dessa bestämmelser. Storosäkerhet råder om vilka befogenheter polisen har och hur dessa befogenheter ipraktiken bör utnyttjas. Kommissionen föreslår inle någon ändring ivårdlagstiftningen men för att skapa en fast och enhetlig tillämpning av deregler som gäller för polisens tillfälliga omhändertaganden föreslårkommissionen alt de viktigaste bestämmelserna härom intas i en särskild lag.Förutsättningarna för omhändertagande pä grund av ordningsstörande beteendehar bibehållits oförändrade och det erinras om att polisman inte bör använda strängare medel änförhållandena kräver och alt han i första hand får söka vinna rättelse genomupplysningar och anmaningar. Vissa bestämmelser angående förfarandet hartillkommit för att skapa underlag för hjälpande och stödjande åtgärder och föratt klargöra hur fortsalla ordningsslörningar skaU kunna förhindras. De väsentligaste nyheterna i förhållande till gäUande rällär att föreskrifier ges om hur den lid som omhändertagandet varar skallanvändas, att den längsta tiden för frihetsberövandet blir närmare regleradsamt att polisen får möjlighet alt flytta minderåriga från skadliga ellerfarliga miljöer. Vad först beträffar utnyUjandet av tiden för frihetsberövandetinnehåller den föreslagna lagen en bestämmelse om att erforderlig utredningskall göras beträffande den omhändertagnes personliga levnadsförhållanden näromhändertagande har skett pä grund av ordningsstörande uppträdande. UtredningenskaU om möjligt göras av företrädare för socialmyndighet. För att skapa bättreförutsättningar härför föreslås all statsbidrag skaU utgå försocialjourverksamhet. Avsikten med utredningen skall vara att utröna huruvidaden omhändertagne är i trängande behov av hjälp eller stöd från samhälletssida. Vid bestämningen av den längsta tid som frihetsberövandetfår vara bör beaktas att hjälpande och stödjande åtgärder kan behövas. Medhänsyn till de olika förhållanden som kan föreligga kan tiden inte sättaskortare än . Denna lid kan i vissa fall även behövas för att hindrafortsatt ordningsstörande verksamhet. Kommissionen föreslår vidare en bestämmelse omomhändertagande äv barn som av polisen anträffas underförhållanden som uppenbarligen innebär en överhängande och allvarlig risk förhans hälsa eller utveckling. Kommissionen har med denna bestämmelse avsettexempelvis sådana fall då barn uppehåller sig i s, k, knarkarkvartar ellerhittas omtöcknade av berusningsmedel i rivningsfastigheter. Del kan vidaregälla ungdomar som påträffas på hotellrum tillsammans med äldre, asocialapersoner eller som i övrigt befinner sig i en sådan situation att man kanbefara att de kommer att bli otillbörligt ulnyUjade, Det föreskrivs att barnetefter omhändertagandet skyndsamt skall överlämnas till föräldrarna, annan vårdnadshavareeller företrädare för . Kommissionen framhåller att socialarbetare i så storutsträckning som möjligt bör tjänstgöra i de lokaler dit omhändertagna förs föratt pä så sätt det utredande och kurativa arbete som ofta skall sältas in eflerett omhändertagande snabbt skall kunna påbötias. Vad kommissionen syftar tillmed sina förslag är all de polisiära och sociala insatserna skall samordnas säall man på ett effektivare sätt skall kunna lösa de problem som förorsakar derådande förhållandena, I detta syfte framlägger kommissionen vissa förslag tillförstärkta insatser på det sociala området. Mot bakgrund av den rådande ordningssitualionen anserkommissionen det synnerligen angeläget att barnavårdsnämnderna/sociala cenlralnämn- derna ställer ökade personella resurser lill förfogandeför arbete bland barn och ungdomar under icke ordinarie arbetstid. För altsnabbi göra det möjligt all initiera, pröva och utvärdera olika former av sådansocial jourverksamhet föreslår kommissionen all 4 milj. kr. ställs lillsocialstyrelsens förfogande för bidrag till kommunerna i form av enförsöksverksamhet. Ett annat område där kommissionen ansett sig kunna taställning för omedelbara ytterligare insatser från statens sida ärnarkomanvården. Narkotikamissbruket har framför allt i de största kommunerna enväsentlig del i uppkomsten av brottslighet och ordningsslörande förhållanden.Kommissionen föreslår därför lill slöd för kommunala insatser på detta områdeförenklade bidragsregler och ökade möjligheter till statsbidrag tillvårdcentraler för narkotikamissbrukare, ökade driftbidrag till behandlingshemför narkotikamissbrukare samt nytt statsbidrag till vård i enskilt hem avnarkotikamissbrukare. Medelsbehovet härför beräknas lill 3,8 milj, kr. Vidareföreslås att ytteriigare , stäUs lill förfogande förviss försöksverksamhet med särskUda vårdformer. Som framgår beräknas kostnaderna för de föreslagnaåtgärderna pä det sociala området till 8,3 milj, kr, per budgetår. har föreslagit beträffande förstärkta insatser på det socialaområdet kan endast få en myckel begränsad effekt när det gäller all komma lillrätta med de sociala missförhållanden som ligger bakom bl. a, den brottslighetoch de ordningsslöranden som förekommer. Samhällets insatser för att lösa dessaproblem måste ske från en bredare bas, och med en långsiktig planering sominnefattar bl, a, föräldraskolning, skolans roll och utformningen avmänniskornas livsmiljö i sin helhet. Men också i det kortsiktiga perspektivetkrävs ett samlat grepp när del gäller samhällets ansvar för de människor som avolika skäl inte passar in i vårt sociala mönster. Samhällets insatser måste tasikte på en rehabilitering där krav också ställs på den vårdbehövandes egetansvar i sin situation. Närmast är del socialutredningens uppgift att övervägainriktningen och samordningen av de sociala insatserna. Kommissionen harförvissat sig om att dess begränsade förslag ligger i linje med -Socialutredningensintentioner. Det har inför kommissionen uppgivits att i varje fallbeträffande storstadsområdena är det ett begränsat antal personer med storamissbruksproblem, framför allt ungdomar, som i huvudsak uppehåller sig i cilykärnanoch som där skapar ständiga oroshärdar. Även om del kan antas att flertalet avdessa personer är föremål för någol slag av åtgärder från sociala ellersjukvårdande myndigheter, synes dessa åtgärder inte innebära tillräckligt stödför att de skall orka la sig ur den nedbrytande miljö de lever i. Kommissionenär medveten om att man inte kan lösa sociala problem genom att använda tvång istor skala och att man här har att göra med grundläggande problem inom helasocial- och sjukvården som det inle ankommer på kommissionen att ta ställningtill. Kommissionen vill dock understryka all ur samhällets, men framförallt ur de vårdbehövandes egen synpunkt, måste vårdinsatserna fördessa människor effektiviseras. Kommissionen utgår ifrån alt vad som anförts kommer attvägas in i de samlade bedömningar som socialutredningen har att göra när detgäller inriktningen och samordningen av de sociala insatserna. Kommissionen förutsätter att förhållandet mellan polisen ochallmänheten i ett mera långsiktigt perspektiv kommer att behandlas av detblivande centrala rådet för samordning av samhällets insatser mot brott. Vissa ätgärderkan emellertid redan nu vidtas. Därvid kan viss ledning hämtas i den tidigarenämnda opinionsundersökningen. Denna visar pä ett ökat behov av informationtill allmänheten. För informationen till massmedia föreslår kommissionen allsärskilda kontaktmän utses i polisdistrikten. Dessa bör ges en viss utbildningför uppgiften. För den centrala informationsverksamheten föresläs att tre tiänsterför journalister inrättas vid . Dessa befattningshavareförutsätts också kunna biträda polisdistrikten. Kommissionen föreslår vidareatt polisväsendet tillförs 25 polismansljänsler för trafik-undervisning iskolorna och 25 polismanstiänster för undervisning i lag och rätt. Utöver de nu föreslagna åtgärderna framhåller kommissionenbehovet av mera konlaktskapande verksamhetsformer i polisarbetet. Särskild viktläggs därvid bl, a, på en utökning av antalet folpatrullerande polismän och päen ökning av antalet kvarterspoliser. Kommissionen tillstyrker också ettförslag från polisstyrelsen i att en upplysningscentral förallmänhetens telefonförfrågningar upprättas i . Kommissionen behandlar först frågan om kraven förantagning som polisaspirant. Med hänsyn lill den höjda utbildningsnivån i samhället ochtUl de krav som allmänt sett bör ställas på en polisman i dagens samhälle anserkommissionen alt kraven pä skolunderbyggnad för anställning som polisaspirantbör höjas. Kommissionen föreslår att de krav som uppställs för s, k, allmänbehörighet till högre utbildning skall gälla även för antagning tillpolisaspirant. Delta innebär att krav bör uppställas på lägst avgångsbetyg från2-ärig gymnasielinje i vilken ingår 2-årig utbildning i svenska och engelskaeller 2-årig folkhögskoleulbildning som omfattar studier i svenska och engelskamotsvarande två årskurser i gymnasieskolan. De höjda kraven föreslås bli tillämpade tidigast från år1975, Av betydelse när del gäller att få lämpliga aspiranter ärockså den rekryteringsverksamhet som bedrivs. Kommissionen föreslår att nio nya tiänster som rekryleringskonsulenler inrättas. Tilltjänsterna bör företrädesvis ifrågakomma för ändamålet särskilt lämpadepolismän. Del bör ankomma på alt bestämma om vilket verksamhetsom-.rade de skall ha. Beträffande polismännens utbildning och befordran harkommissionen kunnat konstalera alt de olika tjänsterna inom polisväsendet byterinnehavare med påfallande korta intervaller. För den tiänst som polismanneninnehar har han ofta fått särskild utbildning eller föi-värvat speciellerfarenhet. En hög personalomsättning skapar betydande problem när det gällerflyttningar såväl mellan som inom distrikt. Samhällets och brottslighetens utveckling har förpolisväsendets del bl, a, medfört behov av och krav på en ökad specialiseringhos personalen i allt flera befattningar. Tjänsten kräver sålunda i allt störreutsträckning bättre kunskaper och vidare erfarenheter. Byte av personal medfördärför dels nya utbildningsbehov, dels försämrad kontinuitet i enhetens arbete. Kursverksamheten inom polisväsendet är omfattande. Utöverden utbildning som är obligatorisk eller följer på befordran genomförs ca 100centrala kurser vilkas syfte i de flesta fall är att ge vissgrundläggande specialutbildning för skilda tiänster och i övriga fall fortulbildning.Om personalomsättningen kan minskas bör del vara möjligt att reducerabefattningsutbildningen. Det är också angelägel alt kunnatillvarata den arbetskapacitet som består däri att polismannen har förvärvatvana och erfarenhet i sin tiänst. En minskad omsällningsfrekvens skulle därförverka såväl effeklhöjande som personal- och kostnadsbesparande. På grund av vad nu sagts föreslår kommissionen att ensärskild utredning tillsätts för alt lösa dessa problem. Utredningen börundersöka möjligheterna lill en tidigare specialisering inom olikaverksamhetsområden. Del bör därvid eftersträvas att personalen ges likvärdigautvecklingsmöjligheter inom de olika grenarna av verksamheten. Utredningen böröverväga när en sådan specialisering kan sättas in och hur långt den kan ochbör drivas med beaktande av att möjligheter att söka och erhålla tjänst inomandra verksamhetsgrenar skall föreligga även i fortsättningen. Omsättningen av personal påverkas av metodiken förlönesättningen. Det är en fråga för de avtalsslutande parterna. Utredningen börlägga fram sina synpunkter på personalomsättningen för dessa. När del gäller bedömningen av behovet av personalförslärkningartar kommissionen sin utgångspunkt framför allt i de nya inslag i brottslighetenoch ordningsförhållandena som har framkommit. Kommissionen anser att detföreligger ett behov av flera poliser för alt bemästra situationen och attförstärkningsbehoven avser samtliga verksamhetsgrenar. Kommissionen har i det föregående redogjort fördeförhållanden som särskilt påkallar förstärkta polisiära insatser. Kommissionenhar därvid uttalat att det föreligger ett behov av flera polismanstjänster föralt bemästra situationen och att förstärkningsbehoven avser samtliga verksamhetsgrenar. Som bakgrund till kommissionens ställningstaganden är detav intresse alt redogöra för de bedömningar av personalbehovet sompolischeferna och länsstyrelserna gjorde i sina förslag till beräknande avutgifter för den lokala polisorganisationen för /74. PoUschefernahar bedömt det sammanlagda behovet av ytterligare polismanstiänster till 1 478medan länsstyrelsernas bedömning ligger något lägre, 1 432 tiänster. Såväl polischeferna som länsstyrelserna har ansett att dekraftigaste förstärkningarna behövs för övervakningsverksamhet. har i sina anslagsäskanden /74 yrkat 760 nya polismanstjänster. Enligt kommissionens meningär del totala personalbehovet på avsevärt större. Innan kommissionen går in pä frågan ompersonalförstärkningarnas omfaltning och på vilka verksamhetsområden de iförsta hand bör sättas in och andra liknande frågor måste en bedömning göras avde faktiska möjligheterna att tillföra poUsväsendel personal För överblickensskull bör denna bedönniing avse en treårsperiod. Den nya färdigutbildade personalen skall i första handersätta den som avgår. Först sedan detta skett kan man bestämma hur många av denyrekryterade som kan placeras pä nya tjänster. Möjligheterna att tillförapolisväsendet mera personal är alltså beroende av vilket tillskott av färdigutbildadpersonal som rekryteringsunderlaget medger och av hur stor personalavgången är. Rekryteringen till polisyrket påverkas av mänga olikafaktorer som verkar i olika riktningar. Av dessa kan nämnas antagningskrav,arbetsuppgifter, tiänstgöringsförhållanden, lön och befordringsutsikler.Sannolikt har också sådana faktorer som allmänhetens inställning till polisensin betydelse liksom även polismännens inställning till sitt yrke. Flera avdessa faktorer kan påverkas genom information dels genom massmedia, dels direkttill den krets av ungdomar som kan väntas ha intresse för polisyrket.Kommissionen har tidigare föreslagit åtgärder för att förbättra informationen idessa avseenden. Rekryteringsbefrämjande åtgärder av annan art kan också kommai fråga. Mycket stor betydelse för möjligheterna att rekrytera polisaspiranterhar givetvis också den allmänna situationen på arbetsmarknaden. Vad nu sagts visar att en bedömning av möjligheterna altrekrytera personal är vansklig att göra. Flera av de faktorer som styrutvecklingen kan förändras på ganska kort lid i den ena eller andra riktningen. Även personalavgången varierar från är . Vidbedömningen av möjligheterna att tillföra polisväsendet ytterligare personalbör också beaktas att ett visst antal färdigutbildade extra polismänfortlöpande bör finnas att tillgå för att lillsättningsförfarandet skall löpasmidigt. Av vad nu sagts framgår all rätt slora variationerföreligger i de olika faktorer som skall vägas in vid bedömningen avmöjligheterna att tillföra polisväsendet mera personal. Vid denna avvägning harkommissionen funnit att det antal nya tiänster som kan komma i fråga är varkenavsevärt högre eller avsevärt lägre än 400, Kommissionen anser därför att man bör utgå från all 400 nya tiänster skall kunna upprällhäUasmed färdigutbildad personal, om detta antal tillförs organisationen varjebudgetår . Slutsatsenav det sagda är att de erforderliga personalförstärkningarna börtillföras polisväsendet . Genom en sådan lösning uppnås iövrigt väsentliga fördelar. Antagningen av aspiranter kan anpassas lillrekryteringsunderlaget så att kravet på kvalificerade sökande kanupprätthållas. Rekryteringsverksamheten kan bedrivas planenligt. Belastningenpä utbildningsorganisationen blir relativt , kan på olika nivåer bedrivas inom en fastställd ram ochbegränsas till en bedömning av var de fastställda personalförslärk-ningarnaskall sältas in. Härigenom sparas åtskilligt arbete och personalen kanutnyttjas för andra arbetsuppgifter, såsom rationaliserings- ochinspektionsverksamhet. EnUgt vadsom anförts tidigare bör det vara möjligt att tillföra polisväsendet färdigutbildadpersonal i sådan omfaltning alt ytterligare 1 200 polismanstiänster kaninrättas . Behovet av förstärkningar säsom det har kommittill uttryck i polischefernas och länsstyrelsernas yrkanden har angetts tillnågra hundratal tiänster därutöver. Det är således möjligt all i huvudsaktillgodose de sålunda framförda önskemålen, om förstärkningarna fördelas på trebudgetår. Kommissionenföreslår därför att polisväsendet tillförs 400 polismanstiänster under vartoch ell av de tre närmaste budgetåren. Kommissionen förutsätter därvid attvakanssituationen i till följd av vidtagna rekryteringsfrämjande ätgärderkommer alt avsevärt förbättras under del kommande budgetåret. Kommissionenanser alt överföringen av arbetsuppgifter från polispersonal till annanpersonal bör fortsätta. Härför erfordras ett antal nya tiänster för framförallt kvalificerad biträdespersonal. Härigenom friställs i stort sett ellmotsvarande antal polismän för rent polisiära uppgifter, något som kommissionenbedömer som angeläget med hänsyn till det begränsade utrymme som finns atttillföra organisationen ytterligare polisutbildad personal. Kommissionen föreslår därför att 450 tiänster för annanpersonal inrättas , Äv dessa avses 200 tjänster /74, 150 tiänster för /75 och 100 tiänster /76. Utöver de 1 200 föreslagna polismanstiänsterna föreslårkommissionen inrättande av ett mindre antal tiänster vid . Föranskaffning av utrustning till följd av att nya tiänster har inrättats hartidigare tillämpats vissa normer, vilka i princip bör gälla även nu.Kommissionen inskränker sig därför lill att beröra vissa särskilda frågor.Kommissionen har förordat att övervakningsverksamheten i allt störreutsträckning bör fullgöras genom fotpatrullering. Det är därvid bl, a, frånskyddssynpunkt viktigt all polismännen utrustas med bärbara radiostationer.Kommissionen föreslår därför att ytterligare 500 bärbara radiostationeranskaffas. Med hänsyn lill alt behovet av bilar för övervaknings- verksamhet f. n. är väl tillgodosett och till att de nyatjänsterna företrädesvis bör användas för ökad fotpatrullering anserkommissionen att normerna i detta fall kan frångås. Kornmissionen anför vissa allmänna synpunkter pä frågan omhur näringsidkare och enskilda själva kan skydda sig mot brott. Beträffande brottsförebyggande insatser från näringsidkarnassida framhålls bl. a, alt personalstyrkan bör vara anpassad inte bara medhänsyn till kravet på kundbetiäning utan också så alt ett tillfredsställandesjälvskydd erhålles. Viktigt är också att larmanläggningar och annan tekniskbevakningsutrustning byggs ul och förbättras liksom alt rutinerna för kassaljänstoch banklransporter ses över. Vidare är en tillfredsställande märkning avstöldbegärliga varor en brottsförebyggande åtgärd av stor vikt. Den enskildes möjligheter att skydda sig mot brott bestårfrämst i att i ökad omfattning skaffa sig mekaniska inbrollsskydd av olika slagsom lås och galler. Kommissionen hänvisar i detta sammanhang till pågåendeutredningar angående utökat konsumentskydd beträffande lås och låsinstallationsamt särskilda byggnormer rörande inbrottsskydd. En angelägen åtgärd är attgenom ökad upplysning försvåra handeln med stulet gods. De ökade kostnaderna för de av kommissionen föreslagnaförstärkningarna av polisorganisationen beräknas lill 91,3 milj. kr. Härav belöper sig 27 milj, kr, på budgetåret1973/74, För förstärkta insatser på det sociala området beräknas kostnaderna lill8,3 milj, kr. All lag grundas på normer och värderingar som måste vara någoriundaallmänt omfattade om respekten för lagen skall kunna upprätthållas. Om dengrundläggande värdegemenskapen saknas återstår endast övervakning och straffhotsom medel att trygga laglydnaden. Men ett demokratiskt samhälle varken villeller kan skärpa kontroll och straff därhän att en tillfredsställande åtlydnaduppnås av lagar som inte uppbärs av ett allmänt rättsmedvetande. Samhällsutvecklingeni har skett på grundval av värderingar med rötter i kristendom ochhumanism. Svensk rätt är ännu i långa stycken en tillämpning av den kristnaetiken. När dessa värderingar sätts i fråga, när tidigare allmänt erkändanormer upplöses ulan alt ersättas av nya, då blir följden oundvikligenosäkerhet och otrygghet och en tilltagande laglöshet. Samhälletär och bör vara neutralt i tros- och livsåskådningsfrågor, men neutralitetenfår inte innebära att samhället förhåller sig likgiltigt eller passivt lill denormer och värderingar på vilka rättsordningen vilar. Dessa normer ochvärderingar måste i alla sammanhang aktivt hävdas. Här vilar ansvaret särskiltpå hem och skola men varken hem eller skola kan fullfölja sin fostrande uppgiftutan aktivt stöd av samhällets politiska ledning, 1 delta hänseende har det förelegat uppenbara bristerunder . En normupplösning synes ha blivit följden, gränsernamellan rätt och orätt är pä väg att suddas ut. Det måste vara en primär uppgiftför samhället att återställa respekten för rättsordningen och hävda de normeroch regler som denna traditionellt vilat på. Önskemålet om att föräldraansvaretstarkes och att familjens ställning i samhället förbättras borde kommissionenha kunnat ansluta sig till. Vad skolan beträffar utgör de ökande disciplinproblemenoch det tilltagande skolket enligt min mening en stor fara. Även om förhållandenaskiftar i olika delar av landet är situationen i storstadsområdena och på vissaandra håll oacceptabel. Ett i system satt skolkande leder till att mångaskolungdomar kan komma i riskzonen och dras in i en asocial livsföring. Det ärdärför väsentligt att skolan får möjligheter att bemästra disciplinproblemenoch att exempelvis vidtaga ätgärder för all komma till rätta med skolket.Enligt min mening bör därför övervägas att konsekvent återinföra närvarolistorsamt målsmansintyg om elevs frånvaro. Kommissionen framhåller under olika avsnitt i betänkandetatt brottslighet och ordningsstörande är symptom på social missanpassning. dålig uppväxtmiljö utgör självklart en belastning. Enligtmin mening är dock detta inte det avgörande skälet till den tilltagande ungdomsbrotts-Ugheten,Tvärtom utgör enligt min bedömning myndigheternas underlåtenhet all i tidvidtaga åtgärder för att hejda en begynnande brottslighet en grundläggandeorsak till all så många ungdomar hamnar i en asocial livsföring. Många kan begåbrott efler brott i en lång kedja utan annan reaktion från de socialamyndigheternas sida än alt utredning företages. När kommissionen säger all effektiviseringav polisverksamheten i ökad utsträckning måste kombineras med åtgärder somsyftar till att lösa bakomliggande sociala problem blir detla heltverkningslöst om inte samhället vidtar effektiva åtgärder för attingripa på ett tidigt stadium mot ungdomar som bötiar begå brott. Det finns i delta sammanhang anledning alt fästauppmärksamheten pä de allvarliga missförhållanden som föreligger på vissa hålli landet speciellt när det gäller barnavårdsnämndernas sätt att arbeta. Del börunderstrykas att bland socialarbelarna många, ja kanske fierlalet utför ettutomordentligt engagerat och positivt arbete, präglat av personligt intresseför uppgiften. Delta undanskymmer inle del faktum alt på vissa håll, framförallt inom , rent exempellösa förhållanden är rådande. Mångasocialarbetare ägnar huvuddelen av sin arbetstid åt alt bland klienteletunderblåsa mer eller mindre revolutionära aktiviteter. I vissa avbarnavårdsnämndens lokaler har särskilda rum s. k. flumrum avdelats för haschrökandeungdomar, vilket är något som barnavårdsnämnden inte är omedveten om, men som inleföranleder någon barnavårdsnämndens åtgärd.