prop · FW03129 · 1973-12-31 00:00:00 — Dengrandläggande tanken att reglema om uppsägnmgstid bör förenas med garanti förbibehållen lön och andra anställningsförmåner oberoendeav ora arbetstagaren kan beredas arbete eller ej godtas eller läranas utanerinran av samtliga remissinstanser. LO frarahåller att den föreslagnalönegarantin, som anknyter lill praxis och finns lag, är ennödvändig föratsättning för att uppsägningstiden skall fylla sin egentligafunktion att erbjuda skäligt rådrum. Reglerna om beräkning avuppsägningslön behandlas i några reraissvar. Enligt LO:s raening innebär dessaregler en förbättring i förhåUande till motsvarande regler lag.Förraånerna enligt näranda lag har i raånga fall varit svåra att beräkna ochanknytningen lill semesterlagens bestäraraelser kan ha lett lill mindrerättvisa resultat. Någon schablonregel ora hur lönen skall beräknas ges inle iförslaget. Enligt LO lorde några större problem inle föreligga ora arbetstagarenhar fast lön och i fråga om tidlön eller ackordslön torde gällande avtal ochpraxis utgöra tillräckliga garantier för att besläraraelsen skaU ge avsettresultat. LO hälsar också med tiUfredsställelse all för- slagetinnefattar rätt för en uppsagd att ulan hinder av att arbete inle utförtskvalificera sig för bl. a. semesterförmåner. Meiallindustriarbe-tareförbundeiframhåller alt erfarenheterna av lag har visat all arbetstagare i endel faU har omplacerats kort lid före en uppsägning i avsikt att lägre lön skallkunna utbetalas . Utrednmgen har uttalat dels attomplacering några månader före uppsägningen är förenUg raed lönegarantiregeln,dels att oraplacering i syfte att kringgå denna regel kan angripas. Förbundetönskar ett förtydligande på denna punkt. Enligt dess mening bör gäUa att en omplacering,som görs i antagbart kringgående syfte rainst sex raånader före uppsägningen,inte skaU påverka lönen . anseralt det kan bli svårt att fastställa vad sora skall anses som normallön.Oavsett vUken metod sora koraraer att användas, är det enligt förbundetnödvändigt att i lagtexten ange längden av den tidsperiod som skaU utgöraunderlag för beräkningen. TCOframhåUer att det är en klar försäraring i jämförelse med lag altförslaget inte innehåUer någon schablonregel för hur uppsägningslön skaUberäknas om arbetstagaren har arbetsfri uppsägningslid eUer arbetsuppgiftersom ger sämre lön . Schablonregeln har varit till stor hjälp i detpraktiska arbetet, inle rainst när det gäller tjänsteraän raed provisionslön.Före tillkorasten av lag vållade frågan ora beräknmg avprovisionslöner under arbetsfri uppsägningstid ständiga tvister och det kanenligt TCO:s mening inte finnas något skäl för att nu återgå till sådanaoreglerade förhållanden. Hänvisningen till verksladsavtalets regler är inletill hjälp på andra områden och även om man får till stånd kollektivavtal i fråganlöser man inte problemet gentemot arbetsgivare, som inte är kollektivavtals-bimdnaoch med 'vUka antalet tvister är slort. Med hänsyn härtill föreslår TCO allschablonregeln behålls. SAF,SAF:s allmänna grupp, byggnadsinduslriförbundet och är kritiska mot den föreslagna lönegarantiregelnsutformning. SAF uttalar att en arbetsgivare enligt förslaget blir förhindradatt tiUärapa sararaa löneregler för den uppsagde soraför andra arbetstagare även då de utför sararaa arbete, reglerat av ett och sararaakollektivavtal. En sådan ordning är enUgl SAF inte berättigad. Vidareinnehåller förslaget en bestäraraelse av innebörd bl. a. att viss permitteringstidskall jänistäl-las med arbetad tid. Eftersom detta leder till att arbetstagarenkvalificerar sig för semester, kan SAF inte godta bestämmelsen. För övrigt kanenligt SAF ifrågasättas om en sådan bestäraraelse kan genoraföras utan att seraesterlagenändras. Byggnadsinduslriförbundel frarahåller att gällande ackordslöneregler inorabyggnadsbranschen gör det omöjligt att på förhand bestämma en ackordsarbetares norraalalön . Enligt förbundet måste beräkningsreglernadärför kunna ändras genom en branschanpassad överenskoraraelse. påpekar att beräkningsregeln är utformad så alt skifttillägg och tiUäggför särskilda arbetsförhållanden som srauts, värrae, rök ra. skall utgåäven ora arbetstagaren inte utför arbete sora är förknippat med dessaölägenheter. Enligt grappens mening är det lämpligare att i dessa fall anknytatill de ersättningsregler som finns lag eUer i kollektivavtal. Arbetsdomstolensordförande anser att del bör klargöras om lönegarantin skall gälla även då arbetstagareunder uppsägningstid skall omplacerastUl ett i och för sig lika väl betalt arbete men i detta likväl inte når upptill sin tidigare lönenivå. Vidare kan ett av utredningens uttalanden enligthans raening uppfattas så att arbetstagare skall vara berättigad tillövertidsersättning som ban kunnat påräkna om han fått stå kvar i sitt tidigarearbete. En sådan regel kan, anför arbetsdomstolens ordförande, medföra bådeonödiga och svårbedömda tvister och bör därför inte införas. förslag är beräkningsregeln inte dispositiv men i motiven sägs attavtal skall kunna träffas om löneberäkningen. Molivuttalandel synes varavälbetänkt och bestämraelsen bör göras dispositiv. När utredningen slår fastall den uppsagde skall slå tUl arbetsgivarens förfogande underuppsägningstiden, är det enligt LO helt följdriktigt att i förslaget inte tain en sådan regel ora avräkning för lön på annat håll som finns lag.Utredningens motivering för detla ställningstagande anser LO hell hållbar och ipraktiken torde förslaget i denna del snarare få en positiv än en negativeffekt på den uppsagdes fortsatta sysselsättningssiluation. Också TCO, SACOoch SR hälsar denna del av förslaget med stor tillfredsställelse. Organisationemaanser eraellertid alt besläraraelsen bör utforraas så att den täcker även delfall då arbetstagaren har gjort en motuppsägning för att snabbare kunnatillträda en annan anställning. I en sådan situation bör arbetstagaren enligt derasmening kunna göra anspråk på en viss del av resterande uppsägningslön, nämligenpå skillnaden raellan den gamla och den nya lönen därest lägre lön utgår i dennya anställningen. Organisationerna framhåller att man på detla sätt kan ökaarbetstagarens motivation att möjligt få annan anställning och att delunder alla omständigheter innebär en kostnadsminskning för den arbetsgivaresom har sagt upp anställningen. Åtsldlligaremissinstanser, bl. SAV, arbetsdomstolens ordförande, kommunförbundet,landstingsförbundet, SHIO, SAF och juridiska fakulteterna vid universiteten iUppsala och , är starkt kritiska mot utredningens ställningstagandeoch anser att förslaget bör kompletteras med en avräkningsregel av sammainnebörd som den som finns lag. hänvisar i denna fråga tUl departementschefens uttalande iförarbetena tiU lag. De uttalanden sora då gjordes, bl. a. att det kanförefalla stötande om en arbetstagare uppbär lön från två håll och att detfrån allmän synpunkt är angeläget att arbetsföra personer slår lill arbetsmarknadensförfogande, ansluter sig förbunden till. Förbunden framhåller också alt de exerapelsora utredningen har anfört till stöd för sitt ställningstagande knappast kananses vara så frekventa att de har någon näranvärd betydelse. Arbetsdomstolensordförande anser att den enligt utredningen negativa effekten av avräkningsregelnraed avseende på överskjutande del av högre lön i ny befattning torde kunnahindras genom en särskild regel eller ett motivuttalande. Enligt hans meningbör möjligheten till avräkning i vart fall öppnas i sådan mån att slötandekonsekvenser inte uppstår, t. ex. i de fall då arbetsgivaren har hjälptarbetstagaren att få den nya anställningen. vid universiteteti framhåller också att det i vissa fall synes närraast stötande att enarbetstagare uppbär lön från två håll, särskilt i de fall då lön uppbärs underlång tid från småföretag som har råkat i ekonomiska svårigheter. Förslagetatt arbetstagare under uppsägningstid skall kunna avstängas frånarbetsplatsen endast om särskilda skäl föreligger har fått ett blandatmottagande under reraissbehandlingen. LO och TCO anser att denna bestäraraelseär raycket värdefull raen frarahåller att raan under det fortsatta lagstiftningsarbetetbör förtydliga vad sora i delta fall avses med särskilda skäl. anser bestämraelsen raotiverad, bl. a. om man som sanktion vidlagbrott skall kunna använda åler-anställningsskyldighet. Åtskilligaremissinstanser, bl. a. kammarrätten i , SAF, SFO och SHIO, är starktkritiska mot avstängningsförbudet och förordar att bestämmelsen härom ulgår. SHIOframhåller att i den mån ett förelag avstår från alt utnyttja betaldarbetskraft så torde delta ha raycket djupgående orsaker. Den uppsagde kan varalill direkt skada för företaget och den bedöraningen bör företaget ges raöjlighetatt göra. Enligt SAF introducerar utredningen en helt ny regel som vid enrealistisk bedömning raåste anses omöjlig alt upprätthålla i praktiken. Utanatt man behöver ge vare sig den ena eller andra parlen i ett anställnmgsförhållandeskulden tUl den raotsättning sora har uppkomrait mellan parterna ärverkligheten enligt SAF ofta den att arbetstagaren inte kan ges rätt lill engaranterad närvaro på arbetsplatsen. Särskilt i sraå eUer mindre företag ärdetta helt enkelt inte möjligt på grund av det personliga förhållandet mellanparterna. Ett annat exerapel är de fall då arbetstagaren har kontakt raedkunder eller raed allraänheten. och landstingsförbundet frarahålleratt de i sin verksamhet ständigt är beroende av ansvarsfulla och omdömesgillaarbetstagare. En arbetstagare som visar uppenbar omdöraes-löshel genorahandlingar och rauntiiga uttalanden i anställningen raåste därför kunnaavstängas från arbete. en arbetstagare som i sin dagliga sysslakonfronteras raed allraänheten, t. ex. inom vårdyrkena, under arbetstiduppträder berasad av alkohol eller narkotika, raåste det enUgl förbundens raeningotvivelaktigt anses utgöra särskUda skäl för avstängning. Förbunden frarahålleratt uttrycket särskUda skäl allraänt sett bör ges en tolkning som inte är försnäv. Juridiskafakidteten vid i anser att rättsverkningarna av alt enarbetstagare avstängs bör klargöras. a. bör klarläggande besked geshuruvida lön skall utgå liU arbetstagaren . Del föreslagna förbudetmot att förflytta arbetstagare till annan ort , om raöjligheternatill ny anställning därigenom inte obetydligt försämras, tillstyrks ellerlämnas utan erinran av övervägande antalet remissinstanser. TCO delar heltutredningens uppfattning i denna del men utgår från att besläraraelsen endastblir tiUäraplig ora arbetsgivaren har flyttningsrätt enligt det enskildatjänsteavtalet. Eftersora sådan flytlningsrätt endast undantagsvis tordeföreligga, kan förflyttning enligt TCO i flertalet fall inte koraraa ifrågaoavsett ora raöjligheterna till ny anställning påverkas eUer ej. Vidareframhåller TCO all erfarenheterna ofta har visat att arbetsgivare söker döljaen omsla-tionering genom att beordra den anställde på s. k. tjänsteresa. Om dennaresa inte är av tUlfällig natur och det således i realiteten är fråga ora en raeraperraanent orastalionermg , tar TCO för givet altåtgärden bör drabbas av flyttningsförbudet. Också LO tillstyrker förslaget idenna del men framhåller att besläraraelsen raåsle ges ett vidare innehåU. Denbör inte inskränkas lill enbart sådana förhållanden sora leder till att raöjlighetertill nytt arbete försvåras. Enligt LO raåsle hänsyn tas även liU andrapersonliga förhållanden så alt en arbetstagareinte tvingas sluta sin anställning på egen begäran på grund av att han inte kanta anställning på annan ort. Det kan inte tillåtas att en arbetsgivare påyrkarflyttning för att därigenora undandra sig sina lagUga förpliktelser mot denuppsagde. anser det väsentligt alt en person som harblivit uppsagd inte får försärarade raöjligheter att söka annan anställning ochansluter sig därför till förslaget. SAF, SAF:s allmänna grupp. Skogs- och lantarbetsgivareföreningenoch anser däremot att bestäramelsenbör utgå. Allmänna gruppen framhåller att det för vissa företag kan visa sig oraöjligtalt undvika förflyttning, t. ex. då arbetstagaren sagts upp på grand av attverksamheten på viss ort lagts ned. Följden kan då bli att arbetsgivaren måstebetala full lön trots att arbetstagaren raycket väl skulle kunna tjänstgöra påannan ort och detta förutsatts vid anställningens ingående. Några reraissinstanserbehandlar frågan ora arbetstagares rätt att raed bibehållna förraåner besöka arbetsförraedlingunder arbetstid. TCO delar utredningens uppfattning att arbetstagare, som harsagts upp eller varslats ora att fortsatt anstäUning inte kommer alt erbjudashonom, bör ha sådan rätt. Enligt TCO bör arbetstagaren ha motsvarande rätt attbesöka presumtiva arbetsgivare. och SR är också positiva lill denföreslagna bestämmelsen. AMS hälsar denna del av förslaget med tUlfredssläUelseoch framhåller att del innebär att förutsättningarna för tidiga kontaktermellan arbetstagare och arbetsförraedling underlättas. Fabriksarbetareförbundetanser att besläraraelsen är av stor betydelse. Enligt förbundet kan dessutformning dock leda lill svårigheter när det gäller att fastställa vad somskall anses sora tid av skälig omfaltning. Förbundet anser att det bör anges enrainiraitid för rätten alt söka nytt arbete och att denna rätt skallvara generell och inle knuten lill viss arbetsförraedling. anser att uttrycket skälig orafattning bör ersättas raeden raera exakt lidsangivelse, t. ex. rainst en halv arbetsdag . SAFoch Skogs- och lantarbets givareföreningen föreslår däremot att besläraraelsenutgår. Enligt SAF bör frågan lärapligen lösas antingen raellankollektivavtalsparterna eller på det lokala planet i anslutning till deaktuella faUen. TCO,och SR delar inle utredningens uppfattning att besläramelserna oraflyttningsförbud och rätt att besöka arbetsförraedling inte skall gälla i defall då tvist råder och arbetstagaren yrkat att anställningsförhållandet skallbeslå. TCO frarahåller att även den sora har yrkat fortsatt anställninggarderar sig normalt genora att söka nya tjänster i ovisshet om hur tvistenskall utlöpa. Övervägandeantalet remissinstanser lämnar utan erinran vad utredningen har föreslagit ifråga om grunderna för avskedande. LO framhåller att både genora bestäraraelsensforraulering och raolivultalande-na fraragår klart att avsked är en åtgärd somskall tillgripas i rena undantagsfall. SF accepterar att grunden föravskedande skall vara ett grovt åsidosättande av åliggandena. Fleraremissinstanser har förklarat att de inte kan ansluta sig lill utredningensuppfattning och att del enligt deras raening saknas bärande skäl för att bestäramagrunden för avskedande annorlunda än lag. Advokatsamfundetframhåller att uppsägning har använts i betydande utsträckning istället för avskedande, eftersom uppsägningstiderna som regel varit korta ochdet ansetts huraanare att bereda arbetstagaren ett vissl rådrura än att låtaanställningen oraedelbart upphöra. Enligt samfundet får raan emellertid räknamed att avskedande fraradeles koraraer att aktualiseras i flera fall äntidigare. Det är därför av vikt alt dra upp en skarpare gräns raellan oraständighelersora kan föranleda avskedande och oraständigheter sora endast kan åberopas somsaklig grund för uppsägning. Samfundet ställer sig tveksamt till den skärpningav kraven för avskedande som utredningen har föreslagit. Formuleringarna i 1971års lag överensstämraer med de krav sora har gällt enligt kollektivavtal raedlika långa uppsägningslider som i den nu föreslagna lagen. Förlängningen avuppsägningstiderna kan därför inte, som utredningen anser, tas tUl intäkt föralt frångå den bestämning som har vunnit hävd. Samfundet föreslår att grundernaför avskedande utformas efter förebUd av raotsvarande bestämmelse i 1971 årslag. och arbetsdomstolens ordförande ger uttryck för samma uppfattningsom och påpekar dessutora att utredningen ulan närraaremotivering har gjort ett avsteg från gäUande rätt genora alt föreslå denbegränsning som ligger i uttrycket "i anställningen".Arbetsdomstolens ordförande framhåller att raöjligheten att avskeda har blivitför myckel beskuren genom denna begränsning. Enligt hans raening raåsteavskedande i vissa fall kunna ske även på grund av arbetstagarens förhållandeutom anställningen, t. ex. då arbetstagaren begår brott mot arbetsgivaren ellerdennes farailj. Av andra reraissinstanser sora anser att förutsättningarna föravskedande är alltför begränsade i förslaget kan näranas SAF, och . De spärregler sorautredningen föreslår i syfte alt undvika förhastade beslut om avskedandegodtas eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. ,arbetsdomstolens ordförande och SAF anser dock att raan i vissa flagranta fallbör öppna möjlighet att underlåta del föreslagna överläggningsförfarandel. Denfråga som främst har tUldragit sig remissinstansernas intresse i deltasammanhang är eraellertid om arbetstagarens organisation skall beredastillfälle till överläggning raed arbetsgivaren. och SR anser i likhet raedutredningens majoritet att arbetslagaren bör ha rätt att motsätta sig sådanöverläggning. Den uppfattning sora utredningens rainoritet ger uttryck för ochsora innebär all arbetstagarens organisation alltid skall kopplas in när enfråga om avskedande aktualiseras har och SR visserligen förståelse för raenenligt deras mening bör arbetstagarens integritet sättas i första ruraraet vidden awägning som måste göras raellan olika intressen. SFO frarahåUer alt delbör ankorama på den enskilde arbetstagaren att själv avgöra om han villutnyttja raöjligheten alt få hjälp av sin organisation. Någon självständig rätttill överläggning för arbetstagarens organisation bör enligt SFO inle finnas.En sådan rätt förefaller särskUt oraotiverad i förhållande tUl arbetstagare sorainte är raedlemraar i den avtalsslutande organisationen eller i någonorganisation överhuvudtaget. SFO anser dock att förslaget bör kompletteras meden bestämmelse om att arbetstagaren skall upplysas ora sin rätt att söka hjälpav organisationen. Även vissa andra remissinstanser godtar ulred-ningsmajoritetensförslag. Sågott som saratliga arbetstagarorganisationer, bl. a. LO, TCO, me- tallindustriarbetareförbundeloch SF, anser dock att rainoritetens förslag bör ligga till grund för reforraen.Enligt LO visar utredningens raajoritet en brist på insikt ora det verkligalivets vUlkor när den föreslår all arbetstagarens fackliga organisation skallberedas möjlighet till överläggning endast i de fall då arbetstagaren går raedpå det. Avsked är den allvarligaste åtgärd sora kan drabba en anställd ochdenna åtgärd kan alltså korama att handläggas vid sidan av den fackligaorganisationen. I den situation då en arbetstagare verkligen behöver stöd avsin organisation kan han koraraa att bli utan hjälp. Från LO:s sida är det ettoeftergivligt krav alt lagstiftningen utformas så att den fackliga organisationenobligatoriskt underrättas ora åtgärden. TCO ger i sitt reraissvar uttryck föri stort sett sarama uppfattning som LO. För den händelse att högrebefattningshavare inle skulle önska all dem underordnade underrättas iegenskap av ledaraöter i klubben vid företaget, bör bestämraelsen enligt TCOkunna korapletteras så att förbundet centralt bereds tillfälle tillöverläggningar såvitt anser direklionsraedlera-raar. Vidare framhåller TCO attdel är anmärkningsvärt att utredningen har slopat den enmånadsfrist inom vilkenarbetsgivaren enligt lag raåste reagera för att kunna skiljaarbetstagaren från tjänsten genom avsked. I denna del innebär förslaget en klarförsäraring och TCO föreslår att det korapletteras raed en bestäraraelse omnämnda frist. Debegränsningar som utredningen har föreslagit i fråga ora perraille-ringsinstitutetföranleder endast i några fall erinringar av reraissinstanserna.Arbetsdomstolens ordförande ifrågasätter lärapligheten och nödvändigheten avde förbud raot permittering som har uppställts. Enligt hans raening kan utantvekan uppkoraraa fall då perraittering eller korttidsarbete är ett nödvändigtont för att ett förelag överhuvudtaget skall kunna leva vidare. Det synes,framhåller han, inle rimligt att i dessa fall StäUa upp ett undantagslöstförbud och den föreslagna regeln om ekonomisk gottgörelse vid permitteringtorde vara tillräcklig för att förebygga missbruk av institutet. I vart fallbör bestäramelsen göras dispositiv och dess innebörd bör närraare belysas.Enligt hans mening bör bl. a. klargöras vad sora avses raed att åtgärden är avtillfällig natur. SAF uttalar att raed den ståndpunkt sora utredningen harintagit ora en synnerligen långtgående skyldighet för arbetsgivaren att betala permitteringslönkan man fråga sig varför det har uppställts mycket restriktiva reglerför rällen att tUlgripa permittering. För arbetsgivaren är det ofta på förhandsvårt eUer omöjligt alt avgöra hur lång permitteringsperioden måste bli ochdet är enUgt SAF inte rimligt att han skall vara underkastadskadeståndsskyldighet och skyldighet alt återta arbetstagarna om perioden blu:längre än "tillfällig". SFO frarahåller också att det kan vara svårtför arbetsgivaren att bedöraa ora ell förhållande skaU anses vara avtillfällig natur, särskilt i sådana fall då del gäller händelser sora harkaraktären av force majeure-situationer. SAF:s allmänna grupp påpekar alt deföreslagna begränsningarna leder till koraplikationer i sådana fall dåföretagen behöver anlita arbelslcraft inter-raitlenl utan att detta är attbetrakta sora säsongarbete eller sådant arbete sora till sin natur inte ärsammanhängande. TCO påpekar att permittering enligt gällande rätt inte kananvändas i fråga om tjänstemän och frarahåller att man utgår från att avsikteninte är att försämra rättslägetför tjänstemän i detla avseende. LO, sora instämmer i utredningens uttalandenatt risken för ett kringgående av skyddslagstiftningen ytterligare minskasgenom de föreslagna spärreglerna, framhåUer angelägenheten av ettförtydligande i fråga ora korttidsarbete så att någon tvekan inte kan råda oraalt en sådan åtgärd innefattas i förbudet såvida den inte är av yttersttillfällig natur. vid Lunds universUet anraärker altutredningen inte har tagit ställning till en viktig faktor för permitteringsrätten,näraligen löneform.en. Enligt fakulteten kan detta leda till osäkerhet,särskilt sora arbetsdomstolens praxis på detta område är något oklar. Medutgångspunkt från vissa av de regler sora arbetsdorastolen har forraat börenligt fakulteten även löne-forraen som permitleringsförutsättning kunnalagregleras. Utredningens förslag omekonomisk gottgörelse vid permittering behandlas i några reraissvar. MetaUindustriarbetareförbundetfrarahåller att den enskildes ekonoraiska trygghet bör stärkas genom att hanfår tillgodoräkna sig även de arbetsfria dagar som föregår eller följer efteren perraitteringsperiod. I så fall kvalificerar han sig snabbare för rättentill permitteringslön. Förbimdet föreslår också en ändring i fråga om dentidsperiod under vilken kvalifikation skall ske. I stäUel för perioden samraakalenderår bör enligt förbundet gälla senaste tolvmånadersperiod.Arbetsdomstolens ordförande, , SAF:s allmänna grupp. ,byggnadsindustriförbundet, och är kritiska raot de föreslagna reglernas utforraning.Arbetsdomstolens ordförande anser alt bestämraelsen bör göras disposiiiv. Hanerinrar om de avsättningssvårigheter som pälsindustrin och tillverkare av vintersporlartiklarkan ställas inför under en raUd vinter. man i sådana lägen stänger företagensmöjligheter att ens efler överenskoraraelse raed arbetstagarnashuvudorganisationer permittera arbetsstyrkan eller tillämpa kortare arbetstidän normalt, är det enligt hans mening knappast ägnat att ökaanställningstryggheten. framhåller att det inte fraragår avutredningens uttalanden ora stuveriarbetet faller under undanlagsregeln,enligt vilken lön inte skall utgå ora perraitteringen är en följd av attarbetet är säsongbetonat. Att så är fallet bör komma till klart uttryck,eftersom en annan ordning skulle leda till helt oriraliga konsekvenser förmånga stuveriföretag. Förbundet frarahåller att det finns en rad oraständighetersora stuveriföretagen inte råder över och sora kan fraratvinga säsongbetonade perraitteringari facket.