prop · FW03166 · 1973-12-31 00:00:00 — I departementspromemorianhar föreslagils en justering av förverkandebestämmelserna i tUlöverensstämmelse med de nya regler om förverkande som infördes i brottsbalkenår 1968. Denna justering bör nu genomföras i enlighet med promemorieförslaget. Under remissbehandlingen har därutöver framlagts förslagom en skärpning av förverkandereglerna i och i jaktförfattningarnaså att del vid grövre brott skall bli möjligt att förverka även sådant vapensom inte har ett direkt samband med brottet. Enbestämmelse med angiven innebörd skulle komma att stå i strid mot deprinciper som är vägledande för förverkandereglerna i och i andraförfattningar. Jag är därför inte beredd alt biträda detta förslag men villsamtidigt betona att i de fall då del visar sig alt en vapenägare intelämpligen bör betros med att längre inneha vapen eller ammunition vare sigdetta kommer fram genom att han gör sig skyldig till brott eller på annat sätt vederbörande myndighet inte bara har möjlighet utan även skyldighet att kommatill rätta med saken genom alt återkalla hans innehavstillslånd. 1 dettasammanhang bör också tas upp en fråga som gäller beslag av vapen som kan antasvara förverkade enligt vapenförfatlningarna. Sådant beslag följer f.n. rättegångsbalkensallmänna beslagsregler, vilket bl.a. innebär att beslaget skall hävas, om inteåtal har väckts eller framställning om förlängning av åtalstidenhar inkommit till rätten före denna lids utgång. Om beslaghävs i sådant fall, kan en besvärande situation uppkomma, eftersom det i såfall inte längre finns någon befogenhet för åklagare eller polisen all behållavapnet. Del har därför föreslagils från åklagarhåll att den vanliga lidsfristeninte skall gälla i fråga om vapen som har lagils i beslag för förverkandeenligt vapenlagstiftningen. I etl flertal specialstraffrättsliga författningar,exempelvis i narkotikastrafflagen (1968:64) och i lagen (1958:205) omförverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. finns en direkt motsvarighet lilldet sålunda föreslagna undanlaget frän beslagsregler. Någraölägenheter med dessa undantagsregler är inte kända. De har i stället visat sigvara till stor nytta i det praktiska polis- och åklagararbetet. Rättssäkerhelsinlressetfår anses tiUgodosett genom att den som drabbas av etlbeslag alllid har möjlighet att begära rättens prövning av beslaget. I sådantfall kan rätten utsätta inom vUken åtal skaU väckas. Med hänsyn tilldet nu sagda och till det angelägna i att undvika att skjutvapen ellerammunition lämnas ut lUl den som på goda grander kan antas inte längre varaberättigad att inneha sådan egendom finner jag mig böra biträda förslaget.Reglerna bör vara tUlämpliga på såväl vapen som ammunition. Det bör alltså föreskrivasatt bestämmelsen i att åtal skall väckas inteskall gälla i fråga om beslag enligt VL i annat fall än då rätten har utsattsådan tid. Detsamma torde böra gällai fråga om beslag av här avsedd egendom som kan antas vara förverkad enligtsärskilda bestämmelser därom i aUmänna ordningsstadgan. Ienlighet med det anförda har inom justUiedepartementet upprättats förslag till 1. vapenlag, 2. kungörelse om ändring i förordningen (1949:341) om explosiva varor, 3. kungörelse om ändring i allmänna ordningsstadgan (1956:617). Idenna paragraf anges vad som enligt VL skall räknas som skjutvapen. Definitionen av begreppetskjulvapen i första stycket första punkten är oförändrad i förhållande till vadsom gäller enligt 1 § VF. Reglerna om vilka andra apparater eller anordningarsom skall räknas som skjulvapen har också förts över frän VF till VL. Därvidhar dock den ändringen skett att den tidigare exemplifieringen såsomeldsprutor och apparater för spridande av tår- eller giftgaser eller annat ämnemed likartad verkan fått utgå som en onödig och för framtiden måhända alltförbegränsande upplysning. Detta innebär således inte nägon ändring i sak. I enlighet med deöverväganden som redovisats i den allmänna motiveringen har ljuddämpare tagilsin bland de föremål och tillbehör som enligt andra stycket skall jämställas medskjutvapen vid tillämpningen av VL. 1 förhållande till VF föreligger vidare denskillnaden att del inte görs något undantag för vissa slags inslickspipor. Avden föreslagna lagtexten framgår i stället att VL är tillämplig på allaanordningar som gör det möjligt att lill ell vapen använda ammunitionen somvapnet inte ursprungligen är avsett för. Dennaparagraf innehåller vissa inskränkningar i fråga om VL:s tillämpningsområdesåvitt gäller vapen eller tillbehör som avses i 1 §. Motsvarande bestämmelser iVF finns intagna i 1 § tredje stycket. Iförhållande till VF föreUgger den skillnaden att ett uttryckligt undanlag gjortsför bultpistol, som är avsedd att användas inom byggnadsindustrin. 1enlighet med vad jag förordat i den allmänna motiveringen har vidare ändringgjorts beträffande de kriterier som skall vara uppfyllda för att ett luft-eller fjädervapen skall falla utanför VL:s tillämpningsområde. Del nuvarandeundanlaget i VF för alla luft- och fjädervapen som är avsedda för målskjutninghar sålunda kompletterats med villkoret att del måste vara fräga omvapen med en i förhällande till andra jämförliga skjutvapen begränsad effekt.Innebörden av detta nya kriterium är att mera avancerade typer av luft- ochfjädervapen kommer alt bli lillslåndspliktiga. Gränsdragningen mellan lillståndsfriaoch tillslåndsplikliga vapen bör ske med utgångspunkt i vapnets prestanda, t.ex.kulans rörelseenergi då den lämnar vapnet, vapnets räckvidd liksom om vapnet ärutrustat med sädana tekniska anordningar som gör del möjligt all påverkatrycket i vapnet så att delta blir avsevärt högre än som är normalt för vapenav denna typ. Den närmare utformningen av de riktlinjer som bör tjäna tillvägledning vid denna bedömning, som av naturliga skäl måste bli av teknisk art,bör lämpligen göras av RPS i samarbete med statens kriminaltekniska laboratorium.Etl bemyndigande att meddela föreskrifter i ämnet har tagits upp i 49 §. Jagvill i detta sammanhang framhålla all ifrågavarande nya begränsningsregel främsttorde få betydelse för nya modeller och typer av luft- eller fjädervapen somkan komma alt introduceras på den svenska marknaden. Jag vUl emellertid inteutesluta att det redan nu finns vissa speciella vapen av denna typ som ifortsättningen bör anses vara licenspliktiga. TiUståndsgivningenför aktuella vapenlyper bör kunna vara förhållandevis liberal. Den begränsningsom gäller för vanliga pistoler och andra fickvapen är inte avsedd alt gäUa förluft- och fjäderpistoler. Enspeciell typ av vapen som blivit alltmer vanligt förekommandeär s.k. harpunvapen, dvs. harpungevär eller harpunpistoler. Dessa vapen användsunder vatten och de fungerar genom en anordning som skjuter iväg en pil, vilkenofta är försedd med hullingar. Drivmedlet är normalt antingen komprimerad lufteller en spännanordning av något slag såsom en fjäder eller etl gummiband.Pilen kan ibland vara förenad med vapnet genom en lina. fall vissa typer av harpunvapen faller enligt ordalagen direkt in under deni 1 § givna definitionen på skjutvapen. Vid tillämpningen av motsvarandebestämmelser i har det emellertid i olika sammanhang visat sig att denaktuella gränsdragningen förorsakat viss osäkerhet bland de myndigheter som haratt avgöra om ett harpunvapen skall vara licenspliktigt eller ej. Vägledningför denna bedömning har hitintills i huvudsak hämtats från två avgöranden därfrågan prövats. Det ena är en dom av HD (NJA 1965:296), den andra är Kungl. Maj:tsbeslut (dnr Ju 3003/69). Motbakgrund bl.a. av dessa två avgöranden synes det motiverat alt utgå ifrån attföljande principer skall vara tillämpliga vid bedömningen av harpunvapen.I den mån det inte är fråga om ett vapen som avses i 1 § 1 gäller enligt 2samma paragraf att en anordning som beträffande verkan och ändamål är jämförligmed ett typiskt vapen faller under VL:s tillämpningsområde. Av denna regelföljer att exempelvis en pilbåge eller slangbåge eller liknande sportredskap eUerleksaker i allmänhet inte faller inom VL:s tillämpningsområde. Om ett harpunvapenvid normal användning har endast mycket ringa avstånds verkan kan det inteheller räknas som skjutvapen i VL:s mening. Med ringa avståndsverkan avses dåinte alt vapnets räckvidd begränsas av en lina eller liknande som lätt kan kopplasbort eller lagas av. Harpungeväret skall ha en ringa avståndsverkan på grund avsin konstruktion i övrigt. När det harpungevär, som var föremål för åtal i detav HD prövade målet, användes under vatten var det avsett endast för mål på såkort avstånd som 2 m. Detta avstånd kunde troligen inte ökas med mer än någonmeter. HD ansåg inte heller att geväret var ett licenspliktigt vapen. Om ett harpunvapen däremotinte har endast så ringa avståndsverkan som det här varit fråga om måste delbedömas som skjutvapen i VL:s mening. Det i 2 § 5 givna undantaget för luft-eller fjädervapen som är avsedda för målskjutning är inte tillämpligt, då ju vapenlypenursprungligen är konstruerad med inriktning på undervatlensfiske ochfortfarande måste antagas i huvudsak vara avsett för sådant ändamål. I reklamenför harpunvapen förekommer del t.o.m. att det enda användningsområdet som angesför dessa vapen är sportfiske. Så var fallet exempelvis i del tidigare nämndaav Kungl. Maj:t avgjorda ärendet. Detta vapen ansågs också vara licenspliktigt. Om ett harpunvapen vidprövning enligt här angivna normer anses falla inom VL:s tUlämpningsområde,skall vapnet alltså alllid behandlas som tillslåndspliktigl vapen. Tillståndkommer då alt fordras för innehav. Jag vUl i detta sammanhang framhålla altpraxis vid prövningen av licensansökningar beträffande harpunvapen torde börapåverkas av det förhållandel att fiske med skjutvapen inte får äga rum iSverige utan särskilt tillstånd av . Sådant tillstånd harenligt vad som inhämtats hittUls inte meddelats i något fall. Enannan typ av vapen där det f.n. synes råda viss osäkerhet om licensplikl föreliggereller inte är de s.k. armborsten. har iett utlåtande beträffande en typ av armborst konstaterat altrörelseenergin (anslagskraften) hos detta vapen i utskjutningsögonblicket är avsamma storleksordning som för kulor utskjutna ur kulsprutepistol m/45. Ettarmborst av sådan typ måste med hänsyn härtill i regel anses likvärdigt medmånga konventionella skjutvapen. Oavsett att det här är fråga om etlfjädervapen som måhända i första hand är avsett för målskjutning får delsålunda med hänsyn tUl dess verkningsgrad anses uteslutet att del skallomfattas av det undanlag för sådana vapen som anges i punkt 5 denna paragraf. Vapnetblir därmed licenspliktigt. Eftersom det hitintills inte torde förekomma någonorganiserad tävlingsverksamhet i vårt land med denna vapenlyp synes behovet avtillstånd att inneha vapen kunna föreligga endast i undantagsfall. I handeln har i vart fall tidigare saluförts vissasprayförpackningar avsedda för självförsvar. Dessa har i praxis bedömts vara licensplikliga.Den nya lagstiftningen är inte avsedd all medföra någon ändring häri. I denna paragraf, som motsvarar 2 § första stycket VF,lämnas en definition på begreppet ammunition. Dit räknas bl.a. projektiler somär avsedda för handvapen, på vUka VL äger tillämpning. Det har inte ansettsnödvändigt all behålla den tidigare förklaringen i VF alt detta gäller 'varesig projektilerna är massiva eller fyllda med sprängämne eller annat ämne '.Del citerade avsnittet har därför inte fått någon motsvarighet i VL. Dettamedför emellertid inte någon ändring i sak. Den i andra stycket gjorda hänvisningen lill andraförfattningar som kan vara tillämpliga på ammunitionen har sin motsvarighet i 2§ tredje stycket VF. I denna paragraf, som i huvudsak motsvarar 2 § andrastycket VF, anges vilken ammunition som är undantagen från VL:stillämpningsområde. Av skäl som redovisats i den allmänna motiveringen har denändringen gjorts att enligt VL all för jaktstudsare avsedd kulammunition med centralantändningkommer alt vara licensfri. Den enda jaktstudsarammunition som det ifortsättningen blir förbjudet alt förvärva ulan särskilt tillstånd är såledesammunition med kantantändning dvs. främst s.k. salongsgevärsammunition. Jagvill i detta sammanhang framhålla att begreppet jaktstudsare normall intetorde vålla några lillämpningssvårigheter. För den händelse det likväl skulleuppkomma tveksamhet på denna punkt bör det emellertid enligt min uppfattningligga närmast lill hands alt ge begreppet en snäv innebörd. Denna paragraf innehåller bestämmelser om kravet påtillstånd för innehav av skjulvapen, förvärv av ammunition, införsel lill riketav skjutvapen och ammunition samt för rätlen att driva handel med skjulvapen. Första stycket motsvarar tUl en del föreskrifterna i 3 §,5 § 1 mom., 21 § Imom., 28 § första stycket och 35 § I mom. VF. Till skillnad från vad som nugäller har dock alla bestämmelser om verkan av tillstånd som meddelats med stödav tidigare gällande författningar på detta område liksom av åtgärder somvidtagits med stöd därav tagits in bland övergångsbestämmelserna till den nyalagen. Iandra stycket lämnas en hänvisning till de bestämmelser som innehåller någotundantag från kravet på tillstånd som avses i första stycket. I denna paragraf, somnärmast motsvarar 5 §2 mom. och 21 § 1 mom. sista stycket VF, anges denhuvudregeln att skjutvapen eller ammunition inte får överlåtas eller upplåtastill annan än den som fått tillstånd att inneha vapnet eller att förvärvaammunitionen. Beträffande vissa undantag från denna regel lämnas en hänvisning lillde särskilda bestämmelserna om överlåtelse av ammunition (13 §), tillfällig utiåningav vapen (22 §) reparation av vapen (25 §) samt angående vissa upplåtelser frånstaten (45 §). Idenna paragraf anges att polismyndigheten prövar fråga om tillstånd enligtlagen och om inlösen av skjulvapen och ammunition. Såvitt gäller frågor omtillstånd innebär delta lill en del en nyhet i förhåUande lill vad som gällerenligt VF. Skälen för denna ändring har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 4.8). Fråga om vilken polismyndighet som äger behörighet alt prövaviss fräga avses skola regleras i tillämpningsföreskrifterna. TiUståndatt inneha skjutvapen m.m. Idenna paragraf, som närmast har sin motsvarighet i vissa föreskrifter i 8 och 9§§ VF, anges för vem som tillstånd att inneha skjutvapen kan meddelas. Av 9 § VF följer atttillstånd lill innehav av skjutvapen f.n. kan beviljas för skytteförbund ochskytteföreningar som tillhör det frivilliga stats-kontrollerade skytteväsendetsamt bl.a. för . ,jämte till dessa förbund anslutna föreningar. Sådansammanslutning kan också få tillstånd att förvärva ammunition (25 § VF). Ivissa fall är emellertid dessa sammanslutningar uppbyggda så att det mellanförbunden och de lokala föreningarna även finns andra organisationer, s.k.kretsar, med ell län eller del därav som verksamhetsområde. Kretsarna har egenstyrelse och bedriver i viss utsträckning självständig verksamhet. uppgetlshar den nuvarande avfattningen av 9 § VF gett upphov till tveksamhet om sådanakretsar kan få tillstånd att förvärva vapen och ammunition. Eftersom det inte tordefinnas något sakligt skäl som motiverar att kretsarna i förevarande sammanhangbör behandlas annorlunda än motsvarande föreningar har det i lagtextenuttryckligen angetts alt tillstånd lill innehav av skjutvapen skall kunnameddelas även för sådan skytlekrets som tillhör det frivilliga, stalskontrolleradeskylleväsendel. Vad gäller övriga sammanslutningar och därtill hörandeföreningar eller kretsar synes praktiska skäl tala för att bestämmelsernaangående deras möjlighet att erhålla tillstånd bör utfärdas i administrativordning. Jag avser därför att återkomma tUl dessa sammanslutningar i sambandmed alt jag för Kungl. Maj:t anmäler frågan om tillämpningsföreskrifter tillden nya lagen. Dennaparagraf anger vilka allmänna krav som måste vara uppfyllda för all tillståndtill innehav av skjutvapen skall kunna beviljas. I VF finns motsvarandebestämmelser i 8 § 1 mom. I den allmännamotiveringen har i skilda sammanhang framhållits det angelägna i all skärpakontrollen över kulsprutepistoler och andra liknande automatvapen som frånsäkerhetssynpunkt framstår som särskilt riskfyllda. I överensstämmelse meddessa synpunkter har den särregel som f.n. gäller för pistol eller annat dyliktfickvapen och som innebär att det skall föreligga synnerliga skäl för atttillstånd till innehav av sådant vapen skall kunna beviljas vidgats till altomfatta också kulsprutepistol eller annat automatvapen. Del förhållandet alt de iförevarande paragraf för skilda vapenlyper angivna allmänna villkoren förtillstånd lill innehav överförts från VF i huvudsakligen oförändrat skick börses mot bakgrund av den utveckling i fråga om praxis på detta område som ägtrum sedan VF trädde i kraft. Det torde sålunda inte råda någon tvekan om att tiUståndsmyndigheternanumera som regel intar en mer restriktiv attityd vid prövningen såväl av sökandensbehov av ett vapen som de särskilda skäl som måste föreligga för rätt liUinnehav av vissa vapenlyper. Innehav av vapen kan olvivdaktivtge upphov tillsäkerhetsproblem och risker av skilda slag. Av skäl som närmare redovisats iden allmänna motiveringen har del i förevarande sammanhang också ansettsbefogal att lägga fram förslag som innebär en direkt skärpning av en del avnuvarande bestämmelser om vapen. Jag förutsätter att den inställning lillhithörande frågor som kommit lill ullryck i dessa förslag föranleder althithörande frågor alltid blir föremål för en så noggrann och allsidig prövningsom möjligt. Idenna paragraf upptagna villkor för tillstånd lill innehav av skjutvapen ärinte uttömmande ulan anger endast vilka grundförutsättningar som måste föreliggaför alt tillstånd skall kunna meddelas. I tUlämpningsföreskriflerna till VFfinns t.ex. en särskUt bestämmelse som anger att den som önskar inneha en jaktstudsaresom får användas för jakt på älg ett s.k klass 1 vapen måste styrka att hanbesitter viss skjutskicklighet. Jag har för avsikt att senare föreslå Kungl. Maj:talt motsvarighet till denna och andra liknande detaljbestämmelser t.ex.angående vissa ålderskrav för olika vapentyper skaU las in blandtillämpningsföreskrifterna i den nya lagen. Det kan inte anses uteslutet attdet måhända redan i anledning av jaktmarksutredningens kommandeförslag kan finnas anledning att för vissa typer av vapen uppställa andra särskUdakompetenskrav eller liknande förutsättningar för tillstånd till innehav. Ävensådana detaljbestämmelser torde lämpligen få sin plats bland lagens tiUämpningsföreskrifter. Idenna paragraf föreskrivs till en början alt del i ett tiUståndsbeslut alltid skallanges för vUket särskilt ändamål som det aktuella vapnet får innehas. Någonmotsvarighet tUl denna bestämmelse finns inte i VF men väl bland tillämpningsföreskrifterna.Eftersom bedömningen i tUlståndsärendet i vissa fall kan komma att påverkas avdet tillämnade användningssättet och då det redan enligt gällande rätt finns ensärskild bestämmelse för den som med uppenbart missbruk av sin rätt alt innehaskjulvapen använder 'detsamma för annat ändamål än det vartill han ärberättigad' (36 § 1 mom. VF), synes det vara motiverat att ifrågavarandeföreskrift nu får sin plats bland de allmänna bestämmelserna i den nya lagen. 1 paragrafen anges vidareatt ett tillstånd till innehav av skjutvapen kan förenas med vissa särskUdavillkor. Ett sådant villkor kan gå ut på att vapnet skall göras varaktigtobrukbart. Enligt 8 § 1 mom. VF kan sådant villkor f.n. uppställas endast ifråga om vapen som huvudsakligen har affektionsvärde eller prydnadsvärde. Jaghar i den allmänna motiveringen lämnat en redogörelse för deställningstaganden som ligger bakom förslaget att ifrågavarande befogenheterför tillståndsmyndigheten nu i princip skall omfatta alla vapen. Utöver desynpunkter som jag där lämnat angående den praktiska tillämpningen avifrågavarande bestämmelse vilka synpunkter ' i första hand avsåg vapen somskall innehas för samlarändamål vUl jag här särskilt peka på att etl vUlkorav detta slag ibland kan framstå som motiverat i fall då det gäUer ett i ochför sig fullt funktionsdugligt jaktvapen som förvärvats genom arv, testamente eUerpå grund av giftorätt men där det likväl finns grundad anledning anta att detövervägande motivet för en ansökan om innehav är vapnets affektionsvärde. allmänna motiveringen har vidare redovisats vilka skäl som ligger bakom deni förhållande till gällande rätt helt nya bestämmelse som anger alt ett tUlståndsbeslutäven kan förenas med närmare föreskrifter om hur det vapen som tillståndetavser skall håUas förvarat. Som jag där uttalat torde ettutnyttjande av denna befogenhet främst kunna bli aktuellt med avseende påpistoler, kulsprutepistoler eller andra från säkerhetssynpunkt särskiltkänsliga vapen eller när det på grund av sökandens tidigare innehav av vapeneljest framstår som angeläget med ett mera omfattande skydd än som följer avlagens allmänna bestämmelser om förvaring av vapen (26 §). Dennaparagraf innehåller bestämmelser om all tillstånd som avser vapen som sökandenännu ej har förvärvat äger giltighet bara om ett förvärv kommer till stånd inomviss angiven tid, normall . En bestämmelse med ett i sak liknandeinnehåll finns f.n. i 8 § 2 mom. VF. TillståndtiU förvärv av ammunition Dei denna paragraf angivna allmänna vUlkoren för tillstånd tUl förvärv av ammunitionliksom föreskriften angående sådant tillstånds giltighetstid motsvarar i allt väsentiigtvad som gäUer enligt 21 § 1 mom. 23 § och 25 § I mom.VF Idenna paragraf ges bestämmelser om vissa undantagsfall då ammunition fåröverlåtas även till den som saknar särskilt tillstånd lUl förvärv av den aktuellaammunitionen. Ifrågavarande bestämmelser har i huvudsak hämtats från 21 § 2mom. och 25 § 2 mom. VF. Det bör anmärkas att den i 31 § andra stycket VFsärskilt angivna befogenheten för vapenhandlare att till spekulant utlämna förprovskjutning erforderlig ammunition genom hänvisningen till 22 § VL omfattasav bestämmelserna i 2. Tillståndtill införsel av skjutvapen eller ammunition. Iparagrafen anges att vissa bestämmelser om tillstånd lill innehav av skjutvapenoch förvärv av ammunition i tillämpliga delar även gäller tillstånd tillinförsel. Motsvarande bestämmelser finns i 35 § VF. Dennaparagraf innehåller vissa närmare bestämmelser om införseltillstånd, dessrättsverkan och giltighetstid. Införseltillståndär inte avsett att ersätta innehavstillslånd. Om en person har bott i så att man har tillräckligt underlag för en bedömning av hans lämplighet och mera varaktiga behov avatt här inneha vapen bör han hänvisas till alt söka ett innehavslillstånd såsnart han önskar införa etl vapen. Del är således först i andra hand eller närdet är fråga om mera tillfälliga besök i som det kan bli aktuellt attbevilja införseltillstånd för den som uppfyller kraven för etl sådanttillstånd. Med införseltillstånd följer rätt alt inneha egendomen för deländamål som anges i tillståndet. För att klart markera alt införseltillståndinte skall medges när förutsättningarna för innehavstillstånd föreliggerföreskrivs vidare alt del i införseltillståndet alllid skall anges en tidsgränsför denna rätt. Om den som fört in vapnet avser att behålla del i efterdenna tid blir han sålunda skyldig att i vanlig ordning ansöka om etl innehavstillslånd. Den i andra stycket givna bestämmelsen om en tidsmässigbegränsning av etl outnyttjat införseltillstånds giltighetstid saknarmotsvarighet i VF. Skälen för bestämmelsen är emellertid i stort sett desammasom ligger bakom 11 § VL. Denna paragraf innehåUer föreskrifter om vissa undanlagfrån tUlståndskravet vid införsel av skjutvapen och ammunition. I saköverensstämmer dessa bestämmelser i allt väsentligt med vad som gällerenligt 35 § 1 mom. VF. 1 denna paragraf, som bygger på föreskrifter i 35 § 2 mom.VF, ges bestämmelser för det fall att vapen och ammunUion öppet införts lillriket av nägon som ej varit berättigad därtill. De i denna paragraf angivna allmänna kraven för tillståndall driva handel med skjutvapen överensstämmer med vad som gäller enligt 28 § VF.