prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — Genom hänvisningen i 19 § departementsförslaget tiU 4 kap. 24 § FBLär det sörjt för att alltid får tillfälle att låta sigrepresenteras vid förrättningssammanträde. Vad gäller kan detibland vara ändamålsenUgt att kalla en representant för myndigheten tiUförrättningssammanträde. kan det också vara lämpligt att infordraskriftligt yttrande från den initiativtagande myndigheten. Somanförts i ett remissyttrande kan inte bara fastighetsägare utan ocksåhyresgäster och andra rättighetshavare ha ett påtagligt intresse av engemensamhetsanläggning, exempelvis i samband med sanering av äldre bebyggelse.I sådana fall synes det lämpligt att fastighetsbUdnrngsmyndigheten berederrättighetshavama tillfälle att direkt eller genom vissa organisationer anförasynpunkter i frågan. Detta får anses ingå i fastighetsbildningsmyndighetensallmänna utredningsskyldighet. Några särskilda bestämmelser i ämnet synesdärför inte behövliga. Paragrafen,som motsvarar 21 § promemorieförslaget, innehåller bestämmelser om förfarandetvid inlösen. I 8 kap. 7 § FBL finns bestämmelser som syftar till att ge ägare avegendom som skall inlösas och andra rättsägare möjlighet att bevaka sinaintressen och framställa ersättningsanspråk. Enligt paragrafens första styckeskall således ägaren och andra berörda sakägare underrättas när fråga ominlösen av fastighet eller fastighetsdel uppkommit. Vidare skall anmälan görastill inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsboken. I andra stycketav nyssnämnda paragraf föreskrivs skyldighet för ägaren av marken att förfastighetsbUdningsmyndigheten uppge innehavare av servitut och nyttjanderätt.Underlåter han det utan giltigt skäl, skall han ersätta skada som uppstår förrättighetshavaren. Sammaordning har ansetts böra gälla vid anläggningsförrättning. Enligt förevarandeparagraf skall därför 8 kap. 7 § första och andra styckena FBL äga motsvarandetillämpning när fråga om inlösen uppkommer vid förrättningen. Föredraganden.Departementsförslaget stämmer helt överens med promemorieförslaget. Idenna paragraf regleras frågan om vetorätt. Paragrafenmotsvarar 22 § promemorieförslaget. Promemorieförslaget.Första stycket inleds med en föreskrift som åläggerfastighetsbUdningsmyndigheten att hänskjuta ärendet till , ommyndigheten finner hinder från enskild synpunkt inte möta mot anläggningen.Bestämmelsen får inte fattas så, att fastighetsbildningsmyndigheten under detinledande skedet av förrättningen inte skall beakta allmänna intressen. Somframgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 1.1.6 och 1.1.7) åligger detmyndigheten att i första hand svara för bevakningen av sådana intressen och attför detta ändamål samråda med andra berörda myndigheter, bl. Innebörden av bestämmelsen är, påpekas det i promemorian, attfastighetsbildningsmyndighetens slutliga prövning av de villkor som uppställtstill skydd för allmänna intressen skall ske först när byggnadsnämndensställningstagande föreligger. Det har inte ansetts nödvändigt att i självalagen ange vilka uppgifter om anläggningen som fastighetsbildningsmyndighetendärvid bör lämna . Behövliga föreskrifter i detta hänseendetorde få meddelas av Kungl, Maj:t eller myndighet som Kungl, Maj:t bestämmer, Iandra punkten av första stycket föreskrivs att skall lämnamedgivande till anläggningen, om den vid sin prövning av villkoreni 10-12 §§ promemorieförslaget inte finner hinder möta mot anläggningen. Imotsatt fall kan nämnden välja mellan att helt vägra medgivande eller att lämnasådant medgivande under vissa villkor. Det understryks i promemorian att endastvillkor som är påkallade från allmän synpunkt därvid får ställas upp. Enligtandra stycket får byggnadsnämnds beslut att vägra medgivande tillgemensamhetsanläggning eller att göra sådant medgivande beroende av villkoröverklagas hos genom besvär. Vidare anges att talan motlänsstyrelsens beslut får föras hos Kungl. Maj:t genom besvär. I fråga om tidoch sätt för anförande av besvär gäller bestämmelsema i 12 § förvaltningslagen(1971: 290). Itredje stycket fastslås den för ställning grundläggandeprincipen att dess beslut att vägra medgivande till gemensamhets anläggningeneller att ställa upp villkor för sådant medgivande är bindande förfastighetsbildningsmyndigheten. Detsamma gäller eller Kungl.Maj:ts beslut när fullföljd skett enligt andra stycket. Motsättningsvis framgårav tredje stycket att beslut om medgivande inte har samma bindande verkan.Fastighetsbildningsmyndigheten bör emellertid enligt promemorian inte frångåbyggnadsnämndens bedömning i fråga om sädana intressen som denna har tilluppgift att särskilt svara för. Intressen av annat slag har däremotfastighetsbildningsmyndigheten att beakta utan hinder av medgivandet. Särskiltvid tillämpningen av 12 § promemorieförslaget torde det inte sällan kunna bliaktuellt för fastighetsbildningsmyndigheten att företa en sådan obundenprövning. Närgemensamhetsanläggning strider mot plan eller bestämmelser och dispens enligt10 § tredje stycket promemorieförslaget kan meddelas av , tordedet ibland vara lämpligt att behandlingen av denna fråga och frågan ommedgivande enligt förevarande paragraf samordnas, framhålls det i promemorian.I andra fall bör beslut i dispensfrågan föreligga innan ärendet hänskjuts tillbyggnadsnämnden. Närmare bestänmielser om dispensgivningen bör meddelas av Kungl.Maj: t. Remissyttrandena.Svea hovrätt framhåller att andra stycket saknar motsvarighet till föreskrifteni 17 § tredje stycket andra punkten LGA att vid prövning avanförda besvär inte mot mening får medge anläggning i stridmot fastställd generalplan eller stadsplan. Bestämmelsen har tiUkommit i syfteatt säkerställa det kommunala planmonopolet och utgör en komplettering tillföreskriften i 71 § 1 mom. andra stycket byggnadsstadgan, att klagan ej fårföras över beslut, varigenom medgivande tUl avvikelse frånfastställd generalplan eller stadsplan vägrats, vederbörande obetaget att sökamedgivande till åtgärden hos Kungl. En motsvarande regel synes hovrättenböra införas i anläggningslagen, om byggnads- nämndensvetorätt till n'ågon del bibehålies. Ett liknande uttalande görs av planverket. anföratt enligt motiven till paragrafens tredje stycke ett medgivande avbyggnadsnämnden - till skUlnad från ett veto - inte binderfastighetsbildningsmyndigheten, när det gäller bedömandet från de allmännasynpunkter som avses i 10-12 §§ promemorieförslaget. Uttalandet synes enligtkommittén strida mot regeln i 23 § första stycket promemorieförslaget somålägger myndigheten att meddela anläggningsbeslut när medgivande lämnats enligtförevarande paragraf och hinder inte heller, eljest möter. Eftersom nämndensmedgivande grundas på en prövning enligt 1012 §§, kan uttrycket eljestrimligen inte syfta på annat hinder än sådant som följer av de privaträttsligareglerna i förslaget. Att fastighetsbildningsmyndigheten skulle kunna hindratiUkomsten av en gemensamhetsanläggning som den anser sig böra tillåta frånprivaträttslig synpunkt och som ett i lagen för ändamålet anvisat organ funnitgodtagbar med hänsyn till allmänna intressen synes från promemorians egnautgångspunkter mindre konsekvent, särskilt mot bakgrund av de skäl somåberopats för initiati-vrätt för det allmänna. Lantmäteristyrelsenerinrar om att i vissa fall behövs förutom medgivande enligt 22 §promemorieförslaget och byggnadslov också dispens enligt byggnadslagen. Det kanockså hända att fråga om dispens enligt 10 § promemorieförslaget aktualiseras.De olika besluten synes kunna överklagas var för sig. MöjUghetema att förenklabehandlingen av dessa frågor bör enligt styrelsens mening övervägas. Föredraganden.Jag har i den allmänna motiveringen (avsnitt 1.2.7) utförligt diskuterat fråganom vetorätt och därvid förordat att denna skall omfatta allaanläggningar som kräver byggnadslov och dessutom andra anläggningar som berördelaljplaneområde. Jag har vidare föreslagit att tillerkännsvetorätt i de faU då anläggnings lUlåtlighet kan sältas i fråga med hänsyn tillbestämmelsen i 10 § departementsförslaget. Första stycket idepartementsförslaget har utformats i enlighet härmed. Iövrigt stämmer departementsförslaget i sak helt överens med promemorieförslaget.Jag ansluter mig till uppfattningen i promemorian att fastighetsbUdningsmyndigheteninte bör vara formellt bunden av byggnadsnämnds beslut att medgegemensamhetsanläggning. Anledningen till detta ställningstagande är att det avhänsyn till andra intressen än sädana som har till uppgift attsvara för kan vara motiverat att vägra tillstånd till anläggningen. I andrafall bör dock som framhållits i promemorian fastighetsbildningsmyndigheten intefrångå bedömning. För undvikande av varje missförstånd rörandeomfattningen av fastighetsbildningsmyndighetens prövning har följande paragrafomformulerats i förhållande till promemorieförslaget. Sompåpekas av ett par remissinstanser innehåller paragrafen ingen motsvarighet tiUbestämmelsen i 17 § tredje stycket andra punkten LGA att vid sinbesvärsprövning inte mot mening får medge anläggning i stridmot fastställd generalplan eUer stadsplan. I departementsförslaget tillgodosesemellertid detta genom bestämmelsema i 9 § tredje stycket tredje punkten ochfjärde stycket andra punkten. Jaghar tidigare i skilda sammanhang betonat önskvärdheten av att en samordningsker av prövning av fråga enligt anläggningslagen och dessprövning av därmed sammanhängande fråga enligt byggnadslagstiftningen. Om ensådan samordning kommer tUl stånd, torde olägenhetema med de skildaprövningsförfarandena kunna begränsas i hög grad. Idenna paragraf, som motsvarar 23 § promemorieförslaget, meddelas bestämmelserom anläggningsbeslut. Promemorieförslaget.I förevarande paragraf har tagits upp en motsvarighet till bestämmelsen i 18 §LGA, Av skäl som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 1,1,6) harbegreppet anläggningsbeslut dock getts en mer begränsad innebörd i den nyalagen än i LGA, De ekonomiska frågorna har sålunda ansetts böra falla utanförramen för anläggningsbeslutet, skyldighet att underförrättningen ta ställning till dessa frågor framgår av hänvisningen i 18 §promemorieförslaget till 4 kap. 29 § FBL. Iförsta stycket anges som villkor för meddelande av anläggningsbeslut attmedgivande lämnats enligt 22 § och att hinder inte heller eljest möter motanläggningen. Av hänvisningen i 18 § till 4 kap. 31 § FBL följer attfastighetsbUdningsmyndigheten skall inställa förrättningen, om hinderkonstateras föreligga och inte kan undanröjas. Andrastycket innehåller en uppräkning i sex punkter av vad som skall tas in ibeslutet. Enligt punkt 1 skall tUl en början anläggningens ändamål, läge,storlek och huvudsakliga beskaffenhet i övrigt anges. Liksom enligt LGA lämnarförslaget inte några närmare riktlinjer för hur utförligt beslutet bör vara idetta hänseende. Ett visst utrymme synes böra lämnas delägarna att påverkautformningen av anläggningen. I sådana hänseenden där varken allmänna ellerenskUda intressen av någon betydelse berörs bör det därför vara tillräckligtmed ungefärliga angivelser. I punkt 2 fastsläs att beslutet skall innehållauppgift om de fastigheter som skall delta i anläggningen. I detta hänseende ärdet givetvis av största vikt att beslutet får en exakt utformning så att någontvekan inte kommer att råda i fråga om kretsen av de fastigheter som ingår ianläggningssamfälligheten. EnUgtpunkt 3 skall i beslutet fastställas det utrymme som upplåts för anläggningen.Som framhållits vid 13 § promemorieförslaget har sådan upplåtelse karaktären avtvångsservitut. Som regel torde eiUigt promemorian servitutets omfattning böraredovisas på karta (jfr 4 kap. 28 § FBL). Om karta inte upprättas, börgränserna för det upplåtna området noggrant beskrivas i anläggningsbesluteteller i handling tUl vUken beslutet hänvisar. Somframgår av 13 § andra stycket promemorieförslaget skall i vissa fall fastigheteller del därav inlösas, I punkt 4 föreskrivs att inlöst egendom skaU anges ianläggningsbeslutet. Avser inlösningen del av fastighet, skaU vad som nysssagts om redovisning av gränser för upplåtet område äga motsvarandetillämpning. Anläggningsbeslutbör enligt promemorian som regel gälla för framtiden eller i vart fall tilldess beslutet upphävs eller ändras genom nytt för-rättaingsbeslut. I likhet medvad som skett i LGA har dock möjlighet ansetts böra stå öppen att i förvägbestämma för anläggningens bestånd. Om denna möjlighet utnyttjas skallenligt punkt 5 tiden för anläggningens bestånd anges i anläggningsbeslutet. Punkt6 föreskriver slutligen att den tid inom vUken aiUäggningen skall vara utfördskall anges i beslutet. Enligt 32 § andra stycket promemorieförslaget äranläggningsbeslutet förfallet, om anläggningen inte utförts inom den bestämdatiden. Av 4§ andra stycket promemorieförslaget framgår att anläggningsfråga kan prövasgemensamt med fastighetsbildningsåtgärd vid en och samma förrättning. Om så sker,får enligt tredje stycket i förevarande paragraf anläggningsbeslutet tas upp ifastighetsbUdningsbeslutet. Remissyttrandena.Länsstyrelsen i har i och för sig ej någon erinran mot attden närmare regleringen av de ekonomiska frågorna faller utanför ramen föranläggningsbeslutet. anser det dock önskvärt att i lagen angesatt dessa frågor skall avgöras genom ersättaingsbeslut. Grustäktskommitténmenar att hänvisningen i 18 § promemorieförslaget tUl 4 kap. 29 § FBL utgör ettalltför bräckligt stöd för att fastighetsbildningsmyndigheten skall anses haskyldighet att pröva frågan om kostnadsfördelning. Enligtlantmäteristyrelsen föreligger ett i den praktiska verksamheten dokumenteratbehov att kunna meddela anläggnuigsbeslut som är viU-korligt beroende av attfastighetsbUdningsbeslut vinner laga kraft eller av att visst ekonomisktbidrag, vanUgen statsbidrag, beviljas. Ofta erhålls först genomanläggningsbeslutet ett ändamålsenligt underlag för slutlig prövning av ansökanom statsbidrag. Föredraganden.Enligt min mening bör det inte komma i fråga att, som lantmäteristyrelsenifrågasatt, införa möjlighet att meddela villkor- Frågan om statsbidrag till anläggningen bör utredas ochklarläggas innan anläggningsbeslut meddelas. Som jag framhållit vid 21 §åligger det därvid fastighetsbildningsmyndigheten att tillhandagå denbidragsbeviljande myndigheten med behövUga upplysningar. Vad gäller frågan omsamordningen mellan anläggnings- och fastighetsbildningsförrättning vill jaghänvisa till vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 1.1.8 och1.2.8). Som där påpekats finns det vissa möjligheter att frångå ettanläggningsbeslut, om det är påkallat med hänsyn till avgöranden som träffatsvid fastighetsbUdnmgsförrättning eller överprövning av sådan. I den mån det iandra fall finns behov av att ändra eller upphäva ett lagakraftvunnetanläggningsbeslut öppnar reglerna i 35 § departementsförslaget om verkan avändrade förhållanden möjlighet härtUl. Genomhänvisningen i 19 § tUl 4 kap. 29 § FBL anser jag det fullt klart attersättningsfrågor skall avgöras genom särskUda beslut innan förrättningenavslutas. Att frågor om kostnadsfördelning skall behandlas vid förrättningenanges uttryckligen i 15 §. Jag vill i detta sammanhang framhålla att detgivetvis inte föreligger hinder mot att ekonomiska frågor av nu nämnda slagavgörs med att anläggningsbeslut meddelas. Talan mot beslut iekonomisk fråga kan dock aldrig föras särskilt (jfr 15 kap. 3 § första stycketoch 6 § första stycket FBL). Ienlighet med vad som anförts har bestämmelserna i promemorieförslaget utansaklig ändring förts över till departementsförslaget. Andra stycket har dockkompletterats med en bestämmelse som ger fastighetsbildningsmyndigheten rättalt i anläggningsbeslutet meddela behövliga föreskrifter om anläggningensutförande. Sådana föreskrifter kan vara påkallade av hänsyn till allmännaintressen, exempelvis miljövårds- och trafiksäkerhetsintressen. Självfalletskall föreskrifter om anläggnings utförande inte avse byggnadstekniskaförhållanden, vUka regleras av byggnadslagstiftningen och vUka det ankommer påbyggnadsnämnden att pröva. Dennaparagraf ger möjlighet att meddela anläggningsbeslut utan hinder av atttekniska arbeten och värderingar ej utförts. Paragrafen motsvarar 24 §promemorieförslaget. Promemorieförslaget.Av 20-23 §§ promemorieförslaget följer att anläggningsbeslut skall meddelasförst sedan alla förrättningsgöromålen blivit fullgjorda. En undantagsregel tasupp i denna paragraf där det föreskrivs att anläggningsbeslutet fär meddelasutan hinder av att alla tekniska arbeten och värderingar inte blivitverkställda. Genom denna regel blir det möjligt att t. ex. uppskjuta arbetskrävandeutstakningar eller värderingar, till dess anläggningsbeslutet vunnit lagakraft och tvek- 1973; 160 239 samhetinte längre föreligger om att arbetet blir till verklig nytta. Bestämmelsenblir enligt promemorian i första hand av betydelse i fräga om mer omfattandeanläggningsföretag där oenighet yppats bland sakägama. Föredraganden.Departementsförslaget Överensstämmer helt med promemorieförslaget. I26 § meddelas bestämmelser om tillträde av utrymme som tagits i anspråk ellermark som inlösts. 27 § innehåller bestämmelser om förskott påinlösenersättning. Paragraferna motsvarar 25 och 26 §§ promemorieförslaget. Promemorieförslaget.För att tillträde till utrymme för gemensamhetsanläggning skall kunna komma ifråga fordras enligt 35 § första stycket LGA att anläggningsbeslutet vunnitlaga kraft i sin helhet. Denna regel är emellertid inte undantagslös. I andrastycket i samma paragraf föreskrivs nämligen att, om besvär anförts motanläggningsbeslutet, rätten kan förordna att beslutet utan hinder av den fördatalan skall lända tUl efterrättelse från den dag rätten bestämmer. Sådantförordnande får dock meddelas endast på yrkande av någon som ställerbetryggande säkerhet för den ersättning som kan komma att bestämmas utöver vadanläggningsbeslutet föreskriver jämte ränta samt för det skadestånd som hankan bli skyldig att utge, om beslutet ändras på annat sätt. Ytterligareföratsättningar för tillträde anges i 36 § tredje stycket LGA. Enligt dessabestämmelser får tillträde utan medgivande av den vars rätt berörs inte skeinnan ersättning för utrymmet till fullo erlagts i föreskriven ordning. Omförordnande enligt 35 § andra stycket meddelats, fordras att den ianläggningsbeslutet bestämda ersättningen betalats. I FBL behandlas frågan omtillträde i samband med fastighetsreglering som en förrätfningsåtgärd. Medtillträde avses att den, som vid regleringen tilldelas mark eller byggnad medäganderätt, tar den nya egendomen i besittning. Som tillträde räknas också attmark i enlighet med servitutsbeslut vid regleringen tas i anspråk för väg ellerannan anlägg-tung, varvid ägaren sålunda helt undandras markens utnyttjande.Tillträde skall enligt 5 kap. 30 § FBL ske som fastighetsbUdningsmyndighetenbestämmer. Fastighetsbildningsbeslutet skall dock ha vunnit laga kraft företillträdet. Utantvivel har, sägs det i promemorian, om tiUträde stora fördelar. a. att frågan om tidpunkten för tillträdet på ett smidigt sätt kananpassas till rådande förhållanden. Anläggningslagens uppbyggnad möjliggör attsamma system kan tiUämpas också i anläggningssammanhang. Enligt 24 §promemorieförslaget kan beslut om anläggningens inrättande meddelas redan innanalla förrättningsgö- Har anläggningsbeslutet vunnit laga kraft, kan förrättningeninte inställas på gmnd av återkalldse (jfr prop. 1969: 128 s. B 302). Det ärsåledes definitivt avgjort att anläggnuigen skall komma till stånd och attutrymme skall avstås för den. EfterförebUd av 5 kap. 30 § FBL föreskrivs i 25 § promemorieförslaget att tillträdeav utrymme som tagits i anspråk eller av fastighet som inlösts sker vid dentidpunkt som fastighetsbildningsmyndigheten bestämmer. Innan tillträde fårske, skall dock anläggnmgsbeslutet ha vunnit laga kraft. I sakens natur liggerenligt promemorian att också vissa av de förrättningsgöromål som är att hänföratill verkställighetsåtgärderna måste ha blivit utförda, mnan tillträde kan ägarum. BehövUga gränsutstakningar skall således ha skett. Givetvis börfastighetsbUdnrngsmyndigheten i denna fråga liksom eljest samråda medsakägarna och beakta deras synpunkter. Som regel torde tidpunkten för tUlträdetinte böra bestämmas förrän anläggningsbeslutet vunnit laga kraft (jfr prop.1969: 128 s. B 480). SärskUtvid stora och komplicerade förrättningar kan en avsevärd tid förflyta från detägaren avträder sin egendom tUl dess den slutligt fastställda ersättningen kanutbetalas till honom. I 26 § promemorieförslaget har därför tagits uppbestämmelser om förskottsbetalning. Motsvarande regler i FBL ges i 8 kap. 8 §.TUI skUlnad från dessa är bestämmelserna i 26 § tillämpliga inte bara närinlösen sker utan också när utrymme tas i anspråk med servitutsrätt. Enligtförsta stycket i 26 § promemorieförslaget får fastighetsbUdningsmyndighetenföreskriva att förskott skall utgå i avräkning på den ersättning som slutligtfastställs. Beslut om förskott fär dock meddelas först sedan tillträde skettoch föratsätter yrkande från fastighetens ägare eller annan, vars rätt berörsav tillträdet. Beslutet föratsätter vidare att en preliminär beräkning aversättningen görs. Förskott får inte konima i fråga om det är uppenbart attförskottet bara blir obetydligt. En bestämmelse härom har intagits i förstastycket andra punkten. Utan särskild föreskrift synes enligt promemorian klartatt förskott inte skall utgå, om fastställandet av den slutgiltiga ersättningenär nära förestående. Andrastycket innehåller en bestämmelse om att fastighetsbUdningsmyndigheten ibeslut om förskott skall ange hur betalningsskyldigheten skall fördelas mellandelägama i anläggningen. Eftersom förskott får utges först sedananläggningsbeslutet vunnit laga kraft, torde någon tvekan inte behöva råda omvUka fastigheter som berörs. Givetvis bör förrättningsmännen sträva efter attfördela skyldigheten att betala förskott på sådant sätt att den preliminärafördelningen så nära som möjUgt ansluter tUl den slutliga fördelningen aversättningsskyldigheten, betonas i promemorian. Angåendebetalning av förskott finns bestämmelser i 31 § promemorieförslaget. Avhänvisningen i 29 § promemorieförslaget till bl. 15 kap. 2 § FBL följer atttalan mot beslut om förskott skall fullföljas särskilt. Remissyttrandena.Med hänsyn till behovet av förhandstillträde på ett så tidigt stadium underförrättningen som möjligt, ofta redan innan er-sättningama reglerats ellerfördelningen blivit bestämd, bör enligt föreskrivas en skyddsregelför de fall då arbetet ej påbörjats eller påbörjat arbete nedlagts. Regeln börkonstrueras som en skyldighet för den som önskar förhandstillträde att ställapant eller borgen för den slutliga ersättningen jämte ränta. Sedan förskottbetalats, bör jämkning av panten eller borgensförbindelsen kunna ske. Hovrättenföreslår följaktligen att tUlträdesreglerna kompletteras på sätt nu anförts.Det bör härvid framhållas att situationen vid förhandstiUträde enligt anläggningslagenär mer analog med den som f. n. regleras i EVL, LGA och VL än medtillträdesreglerna i 5 kap. 30 § FBL. Enligt FBL erhåller nämligen den somavträder mark i normalfallet annan mark i vederlag. Skulle tillträde tillvederlagsmarken medges först än avträdesdagen, är fastighetsägarenenligt FBL också berättigad tUl särskild ersättning, om väsentlig olägenhetuppkommer för honom. Av det nu sagda följer att, om föreskrift om pant ellerborgen som vUlkor för förhandstillträde inte anses böra meddelas, måste enligthovrätten i stället en bestämmelse införas i anläggningslagen av innebörd atttUlträde ej får ske innan förskott bestämts och tUl fullo erlagts. Detta stårockså i överensstämmelse med ExL:s regler. Ifråga om den närmare regleringen av frågan om förskott i 26 § promemorieförslagetanför att något uttalande inte gjorts om återbetalningsskyldighetav sådant förskott till den del detta överstiger den slutiiga ersättningen.Systemet med avräkning av uppburet förskott på den slutliga ersättningen kanmöjligen sägas innebära en automatisk återbetalningsskyldighet.