prop · FW0377 · 1973-12-31 00:00:00 — beslutades också att ett fåtal gymnasierav s, k, undantagskaraktär skulle få inrättas på mindre orter. Tillströmningenav elever till dessa gymnasier blev dock redan från starten så stor att despeciella åtgärder som planerats för ett lågt elevantal aldrig behövdetillgripas. /59 anordnas på vissa orter korrespondensundervisning på gymnasialnivå, Detla starkt individualiserade arbetssätt, koncentrationsundervisningen eleverna läser tvåtre ämnen i taget och den begränsade direktalärarinsatsen överensstämmer väl med vad som ansetts vara eftersträvansvärt iundervisningen i övrigt , I vissa avseenden torde dock dennaundervisning ha svagheter. Bl, a, ger korrespondensundervisningen fåmöjligheter till de gruppaktiviteter, som inom vissa ämnen anses vara av stortvärde, och vidare är den i vissa fall önskvärda ämnesintegrationen svår attgenomföra. Inomförsöksverksamheten med särskild gymnasial utbildning i glesbygd undervisaseleverna huvudsakligen per korrespondens och får det tredje,avslutande året undervisning vid vederbörande g-orts s, k, modergymnasieskola.Undervisningen på hemorten förutsätts vara knuten till högstadieskola, så attlärarna vid denna kan tjänstgöra som handledare vid korrespondenssludier. För skolplaneringsändamålindelas de gymnasiala skolornas elevområden ofta i tre zoner: själva g-orten,resezonen eller pendlingszonen och inackorderingszonen, I och med denförbättring av kommunikationerna, som inträffat under ,har det område omkring g-orterna från vilket eleverna kunnat nå skolan meddagliga resor givetvis ökat. Omkring omfattade resezonen oftast ett områdemed radien räknat från g-orten. var motsvarande avstånd 30km, Ilandels sydligare delar ger g-orternas gymnasieskolor en så god täckning altinackordering i princip inte borde vara nödvändig. Praktiskt taget allastuderande på gymnasial nivå kan där nå närmaste g-ort med 3045 minuters restid,I skogslänen är täckningsgraden med undantag för det norrländska kustlandetsämre, även med hänsyn tagen till nämnda former av glesbygdsundervisning. Vissa av gymnasieskolanslinjer och specialkurser finns endast vid ett begränsat antal enheter i landet.Härav följer, att elever som väljer dessa mer ovanliga utbildningsvägar måstevälja inackordering , även om det finns gymnasieskola på derashemort. Vissa undersökningar tyder vidare på att gymnasieskoleelevernasbenägenhet för långa dagliga resor lUl skolorten kan vara lägre än grundskoleelevernas,troligen beroende på det krävande arbetet i gymnasieskolan. Dessa förhållandenleder till att antalet inackorderade gymnasieskoleelever i landet är betydligtstörre än vad man kunde förvänta med ledning av uppgifterna om folkmängden inominackorderingszonen. Totalt beräknar utredningen att ca 3540 000 elever igymnasiala skolor bor inackorderade. Vid vissa skolor i skogslänens inland varinackorderingsfrekvensen , Enligt glesbygdsulredningensmening ökar betydelsen av kravet på valmöjligheter i fråga om studievägar aUtmer från de lägre skolformerna tUl de högre. Inom gymnasieskolan måste därförmöjligheten att välja studieväg tillmätas stor vikt. Utredningen finner, attdessa krav medför att en långl driven decentralisering av gymnasieskoleutbildningeninte är realistisk. Som utredningen tidigare anfört bör gymnasieskoleutbildningenanses tillhöra det regionala serviceutbudet. En god standard inom detta områdebehöver således inle förutsätta dagliga resor mellan bostadsort och skolorl. Om man studerar denuvarande g-orternas lokalisering med utgångspunkt från utredningens förslagom rimlig serviceförsörjning, finner manatt det i stort sett endast är den nordligaste delen av , sydvästraJämtlands län, övre samt delar av sydvästra ochangränsande delar av som utgör problemområden. De ytmässigtstora arealerna ger dock en överdriven uppfattning om problemets storlek,eftersom dessa områden som regel är mycket glest befolkade. Sammanlagt tordeca 35 000 personer bo i dessa områden, varav merparten är över gymnasieskoleålder. Glesbygdsutredningenanser sig inte närmare kunna bedöma hur ett minskande elevunderlag kan påverkaförutsättningarna för gymnasieskolor inom g-regioner med betydligt färre än400 elever per årskurs. Utredningen anser del dock klart att en centraliseringav gymnasieskoleutbildningen till ett mindre antal g-orter måste medförapåtagliga nackdelar för glesbygdsbefolkningen, åtminstone inom skogslänen.Utredningen anser det därför nödvändigt att nu befintliga g-orter i de glesarebefolkade delarna av landet bibehålls som huvudorter för integrerad gymnasialutbildning i första hand , De svårigheter som kan uppstå närdet gäller alt upprätthåUa en kvalitativt god gymnasial utbildning i vissaregioner med vikande elevunderlag måste mötas med inre organisatoriska förändringarav skolans arbetsformer. Utredningenkonstaterar att förutsättningarna för en ytterligare geografisk spridning avintegrerade gymnasiala enheter i landets glesbygder är myckel begränsade.Endast i undantagsfall kan det bli fråga om att inrätta nya enheter. Deåtgärder .som är möjliga för att förbättra den gymnasiala utbildningenstillgänglighet i glesbygd torde vara dels försök att inordna vissa yrkesinriktadespecialkurser i gymnasieskolan såsom utbildningslinjer, dels särskildaanordningar av den typ försöksverksamheten med särskild gymnasial utbildning iglesbygd representerar. Enligt glesbygdsutredningens mening är en fortsalt ochvidareutvecklad försöksverksamhet av denna senare typ angelägen. Enförutsättning är dock att den inte medför påtagligt negativa effekter för redanbefintliga gymnasieskoleenheter. Envidareutveckling av nämnda försöksverksamhet kan ske i flera former.Försöksverksamhet av den typ som prövas kan etableras på ytterligare någraorter. Del första gymnasieskolåret kan »decentraliseras» lill lämplighögstadieenhet. Ett filialsystem i lämplig form kan prövas på någon ort,företrädesvis i det norrländska inlandet. Vid de ohka former av gymnasialutbildning i glesbygd som redan finns kan på försök utbildningsutbudet vidgastill att omfatta fler linjer än , I den mån yrkesutbildning finns på orterav detla slag skulle försöksverksamheten t. ex. kunna inbegripa motsvarandetvååriga yrkesinriktade utbildningslinjer inom gymnasieskolan. Kontakterna med modergymnasieskolan måste enligt utredningens Utredningen föreslår att huvudlärare vid modergymnasieskolanregelbundet skall besöka enheterna med gymnasial utbildning i glesbygd. Vidarebör de lärare som tjänstgör som handledare vid korrespondensundervisning pågymnasial nivå ges möjlighet lill särskild fortbildning för denna uppgift.Enligt utredningens mening är det också av vikt att stor uppmärksamhet ägnasproduktionen av läromedel lämpade för glesbygdsskolornas arbetsformer. För detlaändamål beräknas ett medelsbehov av , Isärskild skrivelse har skolstyrelsen i kommunföreslagit vissa förbättringar av statsbidragen lill försöksverksamheten medsärskild gymnasial utbildning i glesbygd. Genombeslut av riksdag (prop. 1971: 37, UbU 1971: 13, rskr 1971: 170) har förutsätlningarnaför vuxenutbildning i glesbygderna förbättrats i väsentlig grad. Sålunda färelevantalet i kurs i vuxenutbildning vara lägst åtta på icke-g-orterinom det allmänna stödområdet. Vidare kan lärare i ungdomsutbildning inomdessa kommuner i sin tjänst inräkna undervisning inom vuxenutbildning.Detta senare är av betydelse även för ungdomsutbildningen, eftersom underlagetför lärartjänster härigenom förbättras. är till stor del av en sådan art att den inte kan ansesrepresentera särskilda problem för glesbygderna. De statliga vuxenskolorna,folkhögskolorna och den elerburna undervisningen erbjuder lika villkor förtätorts- och glesbygdsbor. De delar av vuxenundervisningen där glesbygdernariskerar att komma i kläm är enligt utredningens uppfattning endast denkommunala vuxenutbildningen och studieförbundens cirkelverksamhet.Svårigheterna består då främst i att det lokala underlaget inte är tillräckligtför att kurser skall kunna anordnas enligt gällande bestämmelser förstatsbidrag. Utredningen anser emellertid att effekterna av 1971 årsriksdagsbeslut bör avvaktas, innan ytterligare åtgärder vidtas förvuxenutbildningen i glesbygd. Korrespondensundervisningjämte radio- och TV-undervisning har en sådan karaktär att deltagande i principär oberoende av bostadsort. Dessa utbildningsformer är därför speciellt lämpadeför vuxenutbildning i glesbygd. Enligt utredningens mening bör insatserna inomradio- och TV-undervisningen för vuxna ökas, 3.1.8 Skolskjutsar,inackordering och skolsociala frågor Skolskjutsningensomfattning avgörs av resp. kommun. Några fasta regler för när skolskjuts skaUorganiseras finns inte, I allmänhet torde kommunernadock följa de bestämmelser som tidigare gällde för statsbidrag tillskolskjuts. Skolskjutsar anordnas vanligen för elever som tillhör årskurserna13, om de har skolväg. För äldre elever fordras i allmänhet minst45 km skolväg för. att skolskjuts skall anses nödvändig. Antalet elever somdagligen åker skolskjuts är mycket stort, Skolskjutsningens omfattningsammanhänger givetvis inte enbart med den genomsnittliga folktätheten inomstörre områden utan även i hög grad med om bebyggelsen är koncentrerad igrupper eller spridd, Skolskjut-sandet påverkas naturligtvis också av den yttreskolorganisationen. Trots att ett antal skolenheter dras in, torde dettotala antalet skolskjutsåkande elever minska successivt. Detta förklaras avbefolkningsomflyttningarna, som i alla regioner leder till en koncentration avbefolkningen. Som regel sker nedläggningen av en skola först sedan störredelen av ortens tidigare befolkning flyttat därifrån, varför de skolskjutsarsom blir följden av nedläggningen endast berör ett litet antal elever. De längstaskolskjutsavstånden återfinns naturligt nog i det norrländska inlandet. Gjordaundersökningar har visat, att skolskjutsåkande elever i det norrländskainlandet på aUa stadier hade betydligt längre genomsnittlig resväg än elever idet norrländska kustlandet och det mellansvenska glesbygdsområdet. Av större betydelse änkilometeravståndet är givetvis den erforderliga restiden och elevernas totalabortovaro från hemmet. En undersökning som gjorts rörande länvisade, att i ett antal glesbygdskommuner i länet tillbringade eleverna iårskurserna 16 i genomsnitt 1 J timme med resor mellan hemort och skolorl.Därtill kom i vissa fall väntetider på skolskjutsen. torde dockmånga kommuner ha minskat de yngre elevernas väntetider genom att, trotsextrakostnaderna, sätta in särskUd hemtransport för elever med kort skoldag. Omsådana extra hemskjutsar kan undvikas genom lämplig schemaläggning är det givetatt besparingar kan göras. Inackorderingensomfattning varierar sannolikt mer regionalt inom landet än skolskjulsverksamheten.Generellt gäller att inackorderingen har en mycket begränsad omfattning inomden obligatoriska skolan, särskilt för låg- och mellanstadieelever.Inställningen tUl inackordering och skolskjutsar torde delvis vara olika hoselever och föräldrar, åtminstone vad avser äldre elever. Föräldrarna önskar avnaturliga skäl normalt ha sina barn boende hemma, även om restiderna till ochfrån skolan blir långa. De äldre eleverna, särskilt på det gymnasiala stadietföredrar däremot ofta inackordering, både med tanke på restiderna och derikare möjligheter till kamratkontakter och fritidsaktiviteter som g-ortenoftast erbjuder. Avtotala antalet inackorderade elever på grundskole- och gymna- sieskolenivåtorde ca 15 000 bo i elevhem, medan återstoden bor privat inackorderade.Tillgången på privata inackorderingsrum har på flera orter visat tendens attsjunka, och många kommuner har därför byggt ut sin elevhemsorganisation. bedömning torde man få räkna med att inackorderingsbehovet iframtiden skaU tillgodoses genom elevhem av olika slag. Huvudmannaskapetför elevhemmen växlar från plats till plats. Landstingen har tidigare ofta haftansvaret för elevhemmen, eftersom de varit förenade med centralaverkstadsskolor. Genom gymnasieskolereformen blev de centralaverkstadsskolorna en primärkommunal angelägenhet, och elevhemmen har iallmänhet också överlagils av primärkommunerna. På vissa platser drivs ävenelevhem av ideella organisationer. Inackorderingskostnadernaför elever inom den obligatoriska skolan täcks helt med kommunala medel. Tillinackorderade elever på det gymnasiala stadiet utgår statligt bidrag med f, n,,/mån. Kostnaderna för inackordering torde variera betydligt från falltill fall. Ser main till de totala kostnaderna torde inackordering i elevhemvara dyrare än inackordering i privathem, men som regel svarar huvudmannen förelevhemmet för en del av kostnaderna, vilket medför att elevens egna kostnaderblir ungefär desamma som vid inackordering i privalmm. Särskilti de glesare befolkade delarna av landet finms ofta inte kollektiva Irafikmedel,som kan begagnas för de inackorderade elevernas hemresor vid veckosluten.Eleverna kan därför hänvisas till att försöka ordna transport till hemortentillsammans med andra resande som skaU till samma plats. Vissa kommunerorganiserar särskilda, ofta subventionerade, hemresor för elever på g-orterna,I allmänhet måste eleverna dock betala en del av kostnaderna. Utredningenanser att ytterligare åtgärder av skolsocial natur bör vidtas vid skolor somtar emot ett större antal skjutsade eller inackorderade elever. Kommunerna börha ansvaret för dessa extra skolsociala åtgärder, men särskilt statligt stödbör utgå härför. Enligt utredningens mening bör detta ske i form av ettschablonbidrag till skolorna inom det allmänna stödområdet. Vidskolenheter med stor andel resande och inackorderade elever finns ofta redan nuextra uppehållsrum, studierum o, d. Utredningen anser att detta bör bli allmänregel och att det bör åligga kommunerna att tillse att lämpliga lokaler fördessa ändamål upplåtes. Statsbidrag bör utgå till detta genom att kommunernainom det allmänna stödområdet vid lokalbehovsprövningen i bidragsunderlaget fårinräkna ytterligare ytor för sådana lokaler. Denkommun eller landstingskommun som är huvudman för gymnasieskola bör haansvaret för att det på g-orten finns tillfredsstäl- Detta behöver inte nödvändigtvis innebära attkommunen skall driva egna elevhem, men kommunen bör vara ansvarig för att allaelever som behöver det kan finna godtagbara inackorderingsmöjligheter. Kommunenbör sålunda organisera inackorderingsverksamheten och utöva tillsyn över den. För uppförande av elevhemkan enligt gällände bestämmelser statsbidrag utgå avbyggnadskostnaderna, I särskilda fall kan statsbidrag utgå . I den månytterligare elevhemsplatser erfordras i g-orter inom allmänna stödområdetanser utredningen att dén högre slatsbidragssalsen genereUt bör tiUämpas, Inackorderadeelever på gymnasial nivå bör beredas möjlighet att resa till hemmet varjeveckoslut, om de går i den egna regionens gymnasieskola. Den kommun som ärhuvudman för resp, skolenhet bör ha ansvaret för att dessa hemresemöjUgheteranordnas. Utredningen anser att kostnaderna för dessa hemresor helt börbekostas med offentliga medel, CSNhar på Kungl, Maj:ts uppdrag utrett frågan om ekonomiskt stöd tillinackorderade elevers hemresor, CSN har i anledning därav föreslagitinförandet av fria hemresor för de elever som har inackorderingstillägg ochsom vistas mer än från hemmet. Eleverna skall enligt detta förslag gesrätt till fri hemresa . Resorna skulle därvid organiseras påsamma sätt som sker vad gäller de värnpliktigas fria hemresor och betalas avstatsverket efter överenskommelse mellan studiehjälpsnämnden ochtrafikföretagen. Glesbygdsutredningenföreslår att det av CSN föreslagna hemresestödet kompletteras så, att eleverpå g-orterna inom det allmänna stödområdet får rätt till fri hemresa varjevecka i de fall de går i den egna g-regionens skola. Utredningen utgår från attde kommunala myndigheterna på motsvarande sätt bekostar hemresor för inackorderadeelever på grundskolenivå. Påicke g-orter finns flera f, d, centrala verkstadsskolor. finnsvid dessa skolor rymliga elevhem, och undervisningslokalerna är i utmärktskick. villhär framföra tanken att vid skolor av detta slag, som hotas av nedläggning,skapa ett slags glesbygdsinlernat, dit sådana elever på gymnasial nivå kundeförläggas, som under alla omständigheter måste inackorderas. Om lokaJförhåUandenaär lämpliga borde man tUl sådana skolenheter exempelvis kunna förlägga mindre frekventautbildningar, som under alla förhållanden måste ha ett stort antal inackorderadeelever. Utredningen föreslår att det uppdras åt att snarastundersöka möjligheterna härtill, nyUgen träffad överenskommelse mellan och fastslås, att resp, skolas huvudman också skall varaansvarig för skolhälsovården, Primärkommu- nernaskall sålunda svara för att skolläkare och skolsköterska finns och även svaraför kostnaderna för skolhälsovården. Vid mindre skolenheter, främst iglesbygderna, förutsätts det att landstingen även i fortsättningen svarar förviss skolhälsovårdspersonal, t, ex, så att distriktssköterskan även tjänstgörsom skolsköterska och därvid avlönas av resp, primärkommun. Till den nyaöverenskommelsen hör en rekommendation att i grundskoleenheter, därelevantalet är så stort att särskild skolsköterska kan anstäUas med minsthalvtidstjänstgöring, vederbörande primärkommun ensam bör ansvara för skolhälsovården,samt att vid skolenheter omfattande högstadium distriktssköterska endast iundantagsfall bör tjänstgöra som skolsköterska. Medhänsyn tiU svårigheterna att i utpräglade glesbygdskommuner rekrytera skolhälsovårdspersonalanser glesbygdsutredningen det nödvändigt att skolhälsovården i glesbygdernaäven i fortsättningen vid behov kan bedrivas genom en långtgående medverkanfrån landslingens sida. Landstingen bör sålunda vara skyldiga att om så erfordrastillhandahålla personal för skolhälsovården i glesbygdskommunerna.Naturligtvis bör därvid primärkommunerna svara för de kostnader skolhälsovårdenmedför. Glesbygdshushållenbör inte utsättas för större ekonomisk belastning än hushållen i andra delarav landet. Det statliga studiestödet har haft stor betydelse förglesbygdseleverna i delta avseende men torde inte täcka de verkliga sludiekostnaderna.Utredningen föreslår att dessa frågor blir föremål för särskUd utredning, somkan läggas till grund för ändrade bestämmelser i detla avseende. 3.2Skolöverstyrelsens förslag till åtgärder rörande undervisningen i vissaglesbygdsområden m. m. SÖbehandlar i första hand de en- och tvåparalleUiga högstadiernas speciellaproblem vad beträffar organisationen av undervisningen. Den fortsatta avflyttningenfrån glesbygderna kommer att kraftigt öka antalet enkla och tvåparallelligahögstadier , Enligt SÖ:s bedömning möjliggörden ökade befolkningskoncentralionen och förbättrade kommunikationsförhållandenvissa sammanläggningar av högstadieområden i syfte att skapa större och merafunktionella högstadieenheter. Om inte eleverna skall få oacceptabla restidertill skolan måste dock åtskUliga enkla och tvåparallelliga högstadier iglesbygdsområden finnas kvar , SÖberäknar att det kommer att finnas 89 högstadier med underlag för högsttvå paralleller om inga organisatoriska förändringar i form av avveckling eller sammanläggning sker. Enligt SÖbör minst hälfien av dessa små enheter bevaras. Beräkningarna grundar sig på enbedömning av de reseavstånd för eleverna, som skulle uppslå om vederbörandehögstadieskola lades ned. 3.2.2 Förslag till åtgärder SÖ framlägger förslag i tio punkter: 1, Positivaerfarenheter av pågående försök (det s, k, projektet) med bl,a, samläsning meUan klasser tUlhörande olika årskurser av högstadiet bör fåutnyttjas generellt, 2, Jämkningar ihögstadiets timplan bör så långt möjligt genomföras, så alt olika årskurserfår samma veckotimlal i de olika ämnena. Detta underlättar samläsning, 3, Resurstimmarnabör få samordnas för hela skolenheten och disponeras på sätt som bedöms lämpUgtför att underlätta en individualiserande undervisning i heterogena grupper, 4, Möjligheten atti skilda ämnen utnyttja läromedel som innebär minskad lärartäthet, t, ex,korrespondensmaterial, bör prövas, 5, Skolstyrelseroch länsskolnämnder bör ägna särskild omsorg åt lärartjänsternas organisationoch åt läraranskaffningen vid de små högstadierna, Forlbildningskonsulenternavid länsskolnämnderna bör särskilt uppmärksamma behovet av pedagogiskt stöd vidde små högstadieenheterna, 6, Inbesparingarpå driflbidraget, t, ex, genom att samläsning mellan årskurser tillämpas, börfå användas på det för den aktuella skolenheten mest rationeUa sättet.Inbesparingar inom ett ämne eller en ämnessektor bör kunna få utnyttjas inomannat ämneämnessektor. Bl, a, bör tillvalsgrupp få bildas även om färre eleverän fem valt ämnet, 7, Lärartjänsterbör få ledigförklaras i tre alternativt två ämnen med angivande av företrädeför sökande, som är behörig i treämneskombinationen, 8, Lärare i läroämnebör få tillgodoräkna tid för resor enligt samma grunder som gäller för s, k,övningslärare, 9, Lärare bör harätt att utan hinder av bestämmelserna om tjänsle-förening och anställningsupphörande i 32, 33 och 42 §§ kommunal-tjänstemannasladgan (1965:602) åtnjutatjänstledighet från motsvarande statligt reglerad, ordinarie eller extraordinarie lärartjänst i annan kommun för att utöva ordinarie eller ickeordinarie lärartjänst vid små högstadier i glesbygdsområden, så länge denaktuella enheten består och har liUräckUgt underlag för tjänsten, 10, Särskilda bestämmelser om huvudlärare bör meddelas,vilka gör det möjligt att inrätta ett visst antal arvodestjänster som huvudlärare. omfattande ett bredare ämnesregister än i vanliga faU.Dessa tjänster bör få inrättas utan hinder av de regler som i övrigt gäller ombehörighet för det ämne, som huvudlärarskapet omfattar. De av SÖframlagda förslagen avses gäUa för enkla och tvåparallelliga högstadieskolor iglesbygd. Inom SÖ har utförts en särskild karlläggning av de småhögstadiernas förekomst och funktion, vilken bilagts SÖ:s förslag tillåtgärder för högstadieskolor i glesbygd. Av rapporten inhämtas bl, a. Utgår manfrån den genomsnittliga fördelningen av elever på olika tillvalsämnen finnerman att det redan vid en högstadieenhet med tre paralleller är osäkert om ämnetkonst och allmän kurs i franska kan komma till stånd. Vid ett enparallelligthögstadium blir samtliga tillvalsämnen osäkra, om inte samläsning mellanårskurser tiUämpas, SÖ påpekar också att klasslorleken vid små högstadieskolorsom regel betydligt underskrider skolstadgans delningstal, varför beräkningarsom grundar sig på jämna 30-tal för varje parallell är missvisande. Vid tvåparallelliga högstadieenheter får man räkna med attvad gäller B-språken någon alternativkurs, ibland hela det ena språket, fallerbort. Vid ett enparallelligt högstadium blir tyska som regel det enda B-språket,Det kan även uppstå svårigheter att anordna allernalivkur-ser i engelska ochmatematik, I rapporten heter det. Det synes motiverat alt säga att de enklahögstadieenheterna och många tvåparallelliga enheter i fråga om elevernas möjUgheletatt välja olika tillvalsämnen, alternativkurser och aktiviteter inom fritt valtarbete bUr begränsade. De små högstadieskolorna har tidigare i stor utsträckningsaknat behöriga lärare, vilket berott på dels den aUmänna lärarbristen, delssvårigheterna att med de låga timtalen i vissa ämnen skapa underlag för helatjänster. Genom att lärartillgången nu kraftigt förbättrats bör dock även demindre högstadieskolorna kunna räkna med att få tjänsterna besattamed behöriga lärare, åtminstone om den kan erbjuda hela lärartjänster i devanligaste ämneskombinationerna. Det bUr givetvis lättare alt få underlag förhela tjänster, om tre ämnen ingår i tjänsten i stället för två. Det finnsäven andra omständigheter av betydelse när det gäller möjligheten att fåtjänsteunderlag i läroämnen vid små högstadieskolor.