prop · FW0340 · 1973-12-31 00:00:00 — För uppkomsten av dessa speciellaförhållanden har SjmL:s regler och den särskilda arbetssituationen på fartygenspelat en avgörande roll. Förhållandenahar uppmärksammats vid tidigare lagrevisioner utan att någon lösning haråstadkommits. Från de ombordanställdas sida har rests bestämda krav på attdessa frågor skall lösas i detta sammanhang. Från såväl arbetsgivar- som arbetstagarhåUanförs att förhåUandena i största möjliga utsträckning bör anpassas tUl demsom gäller för landanställda i privat tjänst och att en lösning bör föras in iny SjmL. Kommitténlägger fram förslag om lagreglering. Eftersom de speciella förhållandena rörsjömän som tjänstgör på fartyg, när stridsåtgärd blir aktuell, föreslås attbestämmelserna skall gälla endast under tid när sjömannen tjänstgör på fartyg.Här införs en rätt att vägra utföra arbete, som är föremål för lovlig arbetsinstäUdse,blockad, bojkott eller annan därmed jämförlig stridsåtgärd. Rätten föreslås emeUertidgälla endast när fartyget ligger i svensk hamn eller i utländsk lossnings-,lastnings- eller uppläggningshamn. Kommittén föreslår vidare att den som stårutanför konflikten skall fullgöra sina vanliga arbetsåUgganden och varaskyldig utföra skyddsarbete. Remissinstansematillstyrker kommitténs förslag med undantag för detaljanmärkningar. Till dessaåterkommer jag i specialmotiveringen. Jagdelar den principiella uppfattningen om lämpligheten av lagstiftning i dennafråga och förordar i huvudsak den lösning kommittéförslaget anvisar. Kommitténtar särskilt upp frågan om samhällsfarliga konflikter och den därmedsammanhängande skyldigheten för arbetstagare, som är indragen i konflikt, attutföra skyddsarbete. Med hänvisning till att man såväl för offentligt anställdasom för största delen av de privat anställda arbetstagarna har skapat regler omprövning inom en rådgivande nämnd av konfliktsituationer där skydd för ettallmänt intresse påkallas reser kommittén frågan, om man bör införa enliknande ordning för sjöfarten. Detta avvisas dock främst med tanke på organi-sationsstrakturenpå området. Denna fråga liksom spörsmålet om skyldighet för den i konflikt indragnearbetstagaren att utföra skyddsarbete överlämnas åt parterna att lösasförhandlingsvägen. Erinranhäremot förs inte fram under remissbehandlingen. Jagbiträder kommitténs uppfattning i dessa frågor. Inuvarande SjmL föreskrivs att det på fartyg skall finnas en disciplinnämndbestående av befälhavaren och två för varje särskilt fall Nämnden handlägger frågor om åläggande av disciplinbot (64 §).Förhör i nämnden skall hållas innan befälhavaren avskedar enligt 33 §.Vidare kan påkalla samråd med nämnden i frågor om uppsägning (14 §). SjmLupptar närmare regler om nämndens sammansättning, dess handläggningsformer ochomröstning inom den. Vidare finns regler om besvär över nämndens beslut. Som jag tidigare anfört(avsnitt 10.6) förordar jag kommitténs förslag att disdplinbotsreglerna slopasi ny SjmL. Kommittén har emellertid funnit att det också i fortsättningenfinns behov av en nämnd ombord med representanter för de olikapersonalkategorierna. Kommittén föreslår därför att en nämnd, kalladskeppsnämnd, inrättas och anförtros vissa frågor bl. a. i samband med attanställningsavtalet upphör och att ordningsförseelser begås ombord. När frågakommer upp att skilja från befattningen ombord på grand av odugligheteller indisciplinärt beteende eller att säga upp hans anställningsavtal påsamma grand, föreslås nämndens medverkan vara obligatorisk. I andra fall avskiljande eller uppsägning ankommer det på sjömannen att begära nämndensmedverkan. Sådan medverkan kan ske antingen genom samråd, som bÖr användas ienklare fall, eller genom ätt nämnden företar undersökning. I ordningsfallenföreslås skyldighet för nämnden att göra utredning. Nämnden kan här tilldelasjömannen en erinran, anmäla saken tUl skall utfärdas enligt mönstringsförordningen eller vidallmänt brott anmäla det inträffade tUl åklagare eller polismyndighet iSverige. Kommitténanser att nämnden bör vara rådgivande och att den inte bör tilldelas beslutandefunktion annat än när den beslutar att utfärda en erinran till . regler om nämndens tillsättande, sammansättning,sammankallande och om omröstning och handläggning inom den. Ledamöter i nämndenskall vara befälhavaren, som också är ordförande, och en representant för befälet.Som en nyhet föreslås att den tredje ledamoten i nämnden alltid skall vararepresentant för manskapet. Remissinstansernalämnar förslaget utan erinran. Från ett håll uttalas att man inte finner dettillfredsställande att manskapsrepresentanten skall delta i samtligaförekommande ärenden. Föregen del vUl jag stryka under lämpligheten av att det fmns en nämnd ombord somkan behandla vissa viktigare personalförhållanden där. När det gäller frågorsom hänger samman med om på grund av oduglighet eUer indisciplinärtbeteende skall skiljas från sin befattning eller sägas upp är det viktigt såväl för sjömannen och hans organisation som för arbetsgivaren att förhållandenablir utredda möjligt. Detta sker snabbast på fartyget. Det kan vidarevara en styrka för befälhavaren och för sjömannen att få saken diskuterad ocheventuellt utredd inom nämnden. En sådan utredning torde ocksåbli av stort värde om frågans avgörande hänskjuts till partsorga-nisationemaseller domstols prövning. I fråga om fall av bristande ordning eller närallmänt brott begås ombord eller misstanke om sådant föreligger är detväsentligt att en nämnd ombord snabbt kan utreda vad som inträffat. I vissalindrigare fall kan det vara tiUräckligt med nämndens ingripande och utredning,eventuellt i förening med en erinran tUl den felande. I andra fall bör nämndenföra saken vidare tUI myndighet eller organisation i land. Jagförordar således att en nämnd inrättas på fartyg i enlighet med kommitténs av remissinstansematillstyrkta förslag. Nämnden bör med visst föreslaget undantag endast vararådgivande. Anledning att frångå kommittéförslaget föreligger endast i vissadetaljfrågor. Till en början vill jag förorda att nämnden kallas fartygsnämnd. Ifråga om nämndens sammansättning föreslår jag, att de personalkategorier somej är befäl ombord skall ha två ledamöter i nämnden och ej som kommitténföreslagit endast en representant. Härigenom vinner man bättre balans mellanpersonalgrappema ombord. Ökas antalet nänmdledamöter måste en begränsning skeav kretsen av de fartyg på vilka nämnd bör inrättas. behöver enligt minuppfattning inrättas endast på fartyg som har minst åtta personers besättning.Häri räknas befälhavaren in. Ändringen av antalet nämndledamöter föranleder enföljdändring av kommitténs förslag till omröstningsregel i tredje stycket. Vidarebör det uttryckligen anges att det åligger befälhavaren på fartyget att tillseatt nämnd tillsätts . Dess sammansättning bör på lämpligtsätt meddelas de ombordvarande. För vissa andra mindre detaljändringar redogörjag i specialmotiven. 10.9Rätt till fri hemresa I 26§ SjmL stadgas rätt till fri hemresa för , som tjänstgjort på fartygeteller hos redaren i följd i utrikes fart och under det senastförflutna året inte haft tillfälle att lämna tjänsten eller att ta semestereller tjänstledighet i det land där han är bosatt. Beräknas fartyget inom tvåmånader nå harrm, från vilken hemresan kan ordnas med avsevärt mindre kostnadeller omgång, är sjömannen berättigad till fri resa endast om han står kvar itjänsten eller skjuter upp semestern eller tjänstledigheten tills fartyget nårsådan hamn. Kostnaden för hemresan bestrids av staten och redaren med hälftenvardera. Ikollektivavtalen meddelas bestämmelser som i viktiga hänseenden kompletterarlagföreskrifterna. Däri ges bl. a. regler om möjlighet för att få frihemresa efter tid som är avsevärt kortare än den i lagen. Kostnaden för dessaresor bestrids av redaren. Prop.1973: 40 141 tidernaär olika långa beroende på sjömannens befattning ombord, hans hemvist och på vUketslag av fartyg han tjänstgör. Jag hänvisar till min redogörelse(avsnitt 9.2). Kommittén framhåller attnuvarande regel om fri hemresa endast kommer till begränsad användning. Dettaberor dels på att man kollektivavtalsvägen för flertalet anställda kommitöverens om bättre förmåner och dels på att den genomsnittliga seglationstidenför personal i manskapsbefattningar är avsevärt kortare än 18 månader.Kommittén anser emellertid att en regel om fri hemresa efter viss tidskvalificerande tjänstgöring alltjämt bör finnas därför att ett rationelltavlösningssystem kan främja en utveckling som leder till att sjömännen bindsfastare till redaren och stannar i yrket. En väsentlig nedskärning avkvalifikationstiden bedöms dock som nödvändig och kommittén föreslår . Kommittén anser att statenalltjämt bör delta i kostnaderna för förmånen och föreslår att nuvarandekostnadsfördelning mellan staten och redaren behålls. Inte heller villkommittén förorda någon ändring i fråga om kretsen av dem som bör få fri resa.En sänkning av kvalifikationstidema leder enligt kommittén till högre kostnadermen dessa är utomordentligt svåra att beräkna på grund av en rad ovissafaktorer, t. ex. den alhnänna konjunkturutvecklingen inom sjöfarten, denframtida besättningsstorleken och utvecklingen på kollektivavtalsområdet.Kommittén uppskattar statens andel av utgiftema till omkring 1,9 milj. kr. Kommitténföreslår en bestämmelse med innehåll att den som erhåller semester ellerannan ledighet eller frånträder anställningsavtalet i annat land än där han ärbosatt får rätt till fri resa med underhåll tUl sin hemort, om han har niomånaders sammanhängande anställning i utrikes fart hos redaren eller på sammafartyg. Vidare förutsätts att sjömannen under de senaste sex månadema inte hafttillfälle att åtnjuta semester eller annan ledighet eller att frånträda avtaleti bosättningslandet. Slutligen vill kommittén behålla regeln om skyldighet attstanna kvar i befattning på fartyget, om detta beräknas att inom två månaderfrån den dag rätten tUl fri resa uppstår nå hamn, från vUken hemresan kan skemed avsevärt mindre kostnad. Under vissa omständigheter bör kunnaförlängas tUl , om kollektivavtalspartema träffar överenskommelsehärom. RemissinstansematUlstyrker kommitténs förslag utom såvitt avser kvalifikationstidens längd, därman från arbetstagarhåU uttalar önskemål om ytterligare förkortning. Jagdelar konmiitténs av remissinstansema understödda uppfattning om värdet av enrätt till fri hemresa i skälig omfattning efter viss tids tjänstgöring påfartyg i utrikes fart. Alla skäl talar för att den isolering som är betecknandeför sjömansyrket måste brytas med inte alltför Prop.1973: 40 142 De förmåner som de ombordanställda fått genom koUektivavtalenvisar den vikt som både de anställdas organisationer och redama lägger viddenna fråga. Utvecklingen synes alltjämt vara på väg mot kortarekvalifikationstider i avtalen. Fasta avlösningstider blir alltmera vanUgt intebara inom färjtrafiken utan också inom lastfarten. För att klara den hårdakonkurrensen inom den internationeUa sjöfarten måste de svenska redama ofta fömyasitt tonnage och anskaffa fartyg som uppfyller senaste krav i fråga om tekniskahjälpmedel. För driften av dessa fartyg behövs alltmera välutbildadebesättningar. Ett självklart önskemål är att personalen stannar i yrket och irederiet som möjligt. Goda tjänstgöringsvillkor är en föratsättningför att redama skall kunna hävda sig med landnäringama i konkurrensen omvälutbildad arbetskraft. Bland dessa tjänstgöringsvUlkor intar rätten tUl tätahemresor en framskjuten plats. Sammanfattningsvis kan konstateras att näringenhar stort intresse av att tjänstgöringsperioderna ombord görs så korta som möjligt.Möjlighetema härtill är framför allt beroende av om ekonomiska föratsättningarföreligger och om tUlgång på avlösningspersonal finns i behövUg omfattning. Jagdelar kommitténs av remissinstanserna biträdda uppfattning att reglerna om frihemresa bör tas med i den nya SjmL. I fråga omkvalifikationstidens längd yrkar arbetstagarorganisatio-nema på förkortning avden av kommittén föreslagna niomånadersti-den. Jag är medveten om att enförkortning av niomånaderstiden skulle vara väsentlig för att få bättrerekrytering tUl sjömanskåren och för möjlighetema att få sjömannen att stanna isin anställning och i yrket. En förkortning i förhållande tillkommittéförslaget skulle därför särskilt kunna övervägas när det gällerhemresor för semester eller annan sådan ledighet. En sänkning av kravet påkvalifikationstid skulle emellertid kunna behöva förbindas med skyldighet försjömannen att återvända till tjänstgöring på fartyget. Ett liknande systemfinns i kollektivavtalen. Enligt min mening är dessa problem så näraförknippade med anställningsfrågor att de lämpligen bör avgöras av kollektivavtalspartema,medan man i ny SjmL bör inskränka sig till en regel som ger sjömännen detbehövliga grandskyddet. Jag är därför f. n. inte beredd att förorda någonförkortning av den av kommittén föreslagna kvalifikationstiden . Kvalifikationstidenkan enUgt kommitténs förslag förlängas, om sjömannen under de senaste sex månademaföre det hemresan blir aktuell har varit i det land där han är bosatt och dåhaft tillfälle att ta semester eller säga upp anställningen men underlåtitdet. Har han gjort sådant besök men därunder inte haft möjlighet att fåledighet eller lämna anställningen avbryts inte kvalifikationstidsberäkningen; Enligtmin mening är en spärrtid för lång. 1973: 40 143 tigadanledning att ta ut ledighet eller säga upp anställningen kan komma upp sedansjömannen senast var i bosättningslandet. Den föreslagna regeln kan i sådantfall få olyckliga konsekvenser, om tidsperioden sätts för lång. Jag förordardärför att tiden sänks tUl . Sannolikt får detta ringa betydelse för hemresekostnademasstorlek. Enligtkommittéförslaget skulle vara skyldig att dröja med sin hemresa i tvåmånader utöver kvalifikationstiden, om fartyget hinner nåhamn, varifrån hemresan kan ske avsevärt billigare. Även är enligtmin mening för lång och jag förordar därför en sänkning tUl . Undersistnämnda tid hinner fartygen förflyttas sådana sträckor attavsevärd kostnadslindring för den fria hemresan uppstår. Jag biträder dock kommitténsförslag att parterna kollektivavtalsvägen bör ges möjlighet att förlänga tidentill i fråga om tjänstgöring på fartyg i linjetrafik på Sverige.Avtal om förlängning bör enligt min mening få träffas endast, när särskildaskäl föreligger härför. Närdet gäller frågan om statens delaktighet i ansvaret för kostnadema för friahemresor har det sociala ansvaret för att sjömännen får tillfälle att kommatill sitt hemland strakits under vid tidigare lagstiftningstillfälle.Förändringar har emellertid inträffat sedan bestämmelsen om fri hemresa tUlkomi lag. Tyngdpunkten när det gäller kostnademas bestridande harförskjutits mot rederinäringen. Detta är en följd av att kvalifikationstidemaenligt kollektivavtalen blivit allt kortare. Dessutom betyder kostnaden försjömans hemresa allt mindre med hänsyn tUl utgiftema för avlösningspersonalsresor till och från fartygen och för sjömannens återresa till sitt fartyg.Redamas kraftigt ökade åtaganden i detta hänseende lederenligt min uppfattning till att samhällets ansvar för att sjömännen i rimligutsträckning får möjlighet till fria hemresor väsentligt försvagats iförhållande tUl vad som gällde när förmånen infördes. Jagvill erinra om att den kvalifikationstid som jag tidigareförordat närmast är att anse som ett grandskydd. Den återspeglar inte dehemreseförmåner som gäller för flertalet sjömän. Med hänsyn härtill torde ettstatligt deltagande i finansieringen ge ett mycket slumpmässigt bidrag till arbetsgivarenoch kanske motverka arbetsgivarens intresse av att ytterligare förbättrahemresevillkoren, särskilt för manskapet. Sammanfattningsvisfinner jag alltså övervägande skäl tala för att det statliga bidraget tillsjömännens fria hemresor slopas. 10.10Avtal om avvikelse från sjömanslagen Inuvarande SjmL saknas allmän regel som anger möjligheterna att avtalsvägenavvika från lagens bestämmelser. 1973: 40 144 Vidbehandlingen i lagrådet av förslaget tiU SjmL konstaterade lagrådet attlagförslagets bestämmdser i stor omfattning begränsade kontrahenternasavtalsfrihet. Om sådan frihet förelåg, var emellertid inte alltid lätt attavgöra. I vissa paragrafer visade stadgandets avfattning att det skulletillämpas endast när annat inte avtalats. I en del fall framgick, att ettlagbud var tvingande genom att dess åsidosättande var belagt med straff. Oftagav emellertid lagen inte tydligt besked i vad mån avtalsfrihet förelåg.Lagrådet fann dock stora svårigheter möta mot att avhjälpa denna brist på grundav lagbestämmelsernas olika karaktär. Vissa bestämmelser, t. ex. om säkerhetentill sjöss, ansåg lagrådet vara av den beskaffenheten, att de över huvud intekunde sättas ur kraft genom avtal. Andra, som var av övervägande social natur,medgav väl överenskommelse, som utvidgade den lagfästa förmånen, men inteavtal, som uteslöt eller inskränkte denna. a. till att frånvaron av klargörande bestämmelser inte våUat störreolägenheter i rättstillämpningen, gjorde lagrådet inte någon framställning omändring i förslaget. Ikommittéförslaget byggs bestämmelserna upp på samma sätt som i nuvarande SjmL.Remissinstanserna har inte något att erinra i denna sak. Ioch för sig hade det varit önskvärt att av lagen entydigt framgick, i vilkenutsträckning avtalsfrihet föreligger. har emellertid bl. a.genom kollektivavtalen utvecklats en praxis som i huvudsak torde bygga på deprinciper som lagrådet redovisat men som är svårt att ange i ett enkelt ochklart stadgande. En bestämmelse i ny SjmL skulle därför rubba grunden för ddarav nuvarande avtal och därmed bli till förfång för båda parter. Jag anserbetydelsefullt för frågans bedömning att de partsorganisationer som har atttillämpa lagen i praktiken inte under remissbehandlingen framfört önskemål omklarläggande regler. Medhänsyn till det anförda förordar jag att särskild bestämmelse i nu angivnaavseende inte tas upp i ny SjmL. Specialmotiv till förslaget till ny sjömanslag 11.1 Inledande bestämmelser 1 §I en inledande paragraf bör anges vilka arbetstagare på fartyg som den nya SjmLskall vara tUlämplig på. Enligt lagförslaget är lagen tillämplig på ,dvs. arbetstagare som är anställd för fartygsarbete och som hantjänstgör ombord har sådan befattning som huvudsakligen avser fartygsarbete ochgäller annat än enbart tiU-fälliga göromål. Definition av fartygsarbete upptasi 3 §. Arbetstagare som sagts kan vara anställd av redaren eUer annanarbetsgivare 1973: 40 145 somhar hand om del av fartygets drift. Jag hänvisar tiU den allmänna motiveringen(avsnitt 10.3). Av var jag där anfört framgår bl. a. när ett fartyg skaU ansessom svenskt (jfr 1 § sjölagen). För arbetstagare ombord,som utför fartygsarbete men som ej har sådan befattning som sagts, dvs.personal som arbetar ombord med sådana göromål av tillfällig art som vanligeninte kan sägas ingå i fartygets rutinmässiga drift, gäller lagens regler enligtandra stycket i begränsad utsträckning. Dessa arbetstagare omfattas avbestämmelserna om fartygsnämnden och dess utredning av ordriingsfrågor ochallmänna brott (24, 26 och 27 §§), om läkarandersökning (36 §), rätt tUlsjukvård (37 § första och andra styckena) och tUl begravning (42 § första ochandra styckena), om arbetsgivarens rätt till ersättning av statsverket förvårdkostnad vid könssjukdom i smittsamt skede (41 §) och för sjukvårdsutgift ivissa fall där utgiften inte ålegat arbetsgivaren (44 §), om lydnadsplikt (47§ första stycket), stridsåtgärder (48 §), medtagande av gods ombord (51 §),tvångsmedel (53 och 54 §§), om hemsändande av lönemedel (55 §) och medgivandetill dispens (59 §), om lagens tiUämplighet på utländskt fartyg (60 §), omstraffansvar i vissa fall (65, 6770 §§, 72 § andra stycket och 74 §) och omlaga domstol (75 och 76 §§). En motsvarighet till detta stycke finns i 71 §nuvarande SjmL. Närdet gäller möjligheterna för fartygsnämnden att enligt 26 § anmäla misskötsamhettill den i mönstringsförordningen angivna sjö-mansnämnden bör observeras, attförordningen f. n. inte omfattar arbetstagare anställda hos annan än redaren.Enligt 13 § i förordningen föreligger dock möjlighet för befälhavaren att låtapåmönstra besättning, oaktat mönstringsskyldighet inte föreligger. Denna rättför befälhavaren behålls i det förslag tUl ändring i 13 §mönstringsförordningen som läggs fram i samband med sjömanslagsförslaget.Mönstras sådan arbetstagare som avses i 1 § andra eUer tredje stycket ny SjmLpå fartyget, blir följaktligen reglerna i mönstringsförordningen, t. ex. omsjömansnämnden, tUlämpliga på denne. Itredje stycket bör upptas en regel om lagens tillämplighet på som tasmed ombord enligt 346 § sjölagen. Den har sin motsvarighet i nuvarande 72 § SjmL. 2§ I enlighet med de principer för vilka jag redogjort i den allmännamotiveringen (avsnitt 10.3) förordar jag att ny SjmL skall gälla förarbetstagare i offentlig tjänst. För dessa gäller emellertid också aridra bestämmdsersom reglerar vissa i den nya SjmL upptagna frågor. Här avses författningsreglersom beslutats av eller Kungl. Maj:t, föreskrifter meddelade avkommun, landsting eller annan allmän inrättning som avses i 1 § andra stycket kommunaltjänstemannalagenoch kollektivavtalsöverenskommdser. För att undvika dubbélregle- 10 1973.1 saml Nr 40 1973: 40 146 ringbör undantag för SjmL:s tillämpning göras i de fall bestämmelser av detta slagfinns. I denna paragraf räknas dessa undantag upp. Reglerna omanställningsavtalets form (4 §), frånträdandeort vid uppsägning (6 §) och rättatt bli fri från anställningen efter nio månaders anstäUning (7 §) undantas.Samma är förhållandet i fråga om reglerna om befattnmg på fartyg (1519 §§), omfartygsnämnd (2028 §§), om fri resa efter viss kvalifikationstid (29 §), omsjuklön (34 och 35 §§), om skyldighet att underkasta sig läkarundersökning (36§ första och tredje styckena), om kostnad för begravning (43 §), om hemsändandeav lönemedel (55 §), om dragsedel m. m. (56 §) och om ansvar (62 § tredjestycket, 64 § och 72 § första stycket). nämnda undantag avser arbetstagare,som antingen är statstjänsteman eller också är anställd av kommun. För statstjänsteman börinte heller gälla bestämmelserna i den nya SjmL om sjukvård (3840 §§) och omlydnadsplikt och ansvar för den som åsidosätter denna plikt (47, 70 §§ och 72 §ändra stycket). Är stats- eller kommunaltjänstemannalagen tUlämplig, gällerinte heller den nya SjmL:s bestämmdser om stridsåtgärder (48 §). Sistnämndaregler omfattar dock annan arbetstagare i eller landstingskommunalanställning. 3§ Under avsnitt 10.3 har jag närmare redogjort för innebörden av dedefinitioner som denna paragraf innehåller. Ifråga om begreppet väntetid vill jag ytterligare anföra följande. Detta avseranställningstid som i flera avseenden, när det gäller socialt skydd, jämställsmed tid under vilken har befattning ombord, se 34 §, 37 § tredjestycket, 38 § andra stycket, 42 § tredje stycket och 43 § i lagförslaget. Medväntetid avses viss anställningstid när sjömannen inte har befattning påfartyg. Det kan vara fråga om en tidsrymd mdlan perioder när sjömannen inneharsådan befattning. Han kan också ha lämnat sin befattning i avsikt att slutaanställningen och uppsägningstiden löper. För att när sjömannen intehar befattning ombord skall få räknas som väntetid fordras antingen attsjömannen utför arbete åt arbetsgivaren eller står till dennes förfogande förarbete eUer att han har fritid, som utgör vederlag för ordinarie arbetstideller gottgörelse för övertidsarbete. Bestämmelse om vederlag finns i 10 §sjöarbetstidslagen. Denna skillnad mellan väntetid och annan fritid, t. ex.semester, kräver ett system hos arbetsgivaren som kan redovisa arten avledigheten. 4§ om skriftligt anställningsavtal finns i SjinL endast när detgäller befälhavaren. I 1 § SjmL åläggs redaren att sörja för att Prop.1973: 40 147 avtaletmed befälhavaren upprättas skriftiigt. För övriga sjömän fyller den i 11 §första stycket SjmL nämnda avräkningsboken motsvarande funktion.