prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — Åtskilliga avde fördelar som kan nås genom en bolagsbildning kan enligt min mening vinnas päannat sätt. Jag återkommer senare till denna fråga. Närdet gäller prospektering skiljer geologiutredningen mellan allmännyttig prospekteringoch prospektering av sådan karaktär att företagsekonomiska bedömningar fåravgörande betydelse. TUl den förra kategorin hänför utredningen landsomfattandeoch regionala prospekteringsarbeten som sker för att långsiktigt säkerställa tUlräckligamalmreserver för landet. Utredningen förordar att SGU får ansvaret för denna prospektering.Ansvaret för den prospektering, som har sådan karaktär att förelagsekonomiskabedömningar får avgörande betydelse, föreslår utredningen skall läggas på dettidigare nämnda statliga bolag som även skall förvalta statens gruvegendom.Utredningen förutsätter att SGU t. v, utför bolagets prospekteringsarbete påuppdrag från bolagel. Om bolaget skulle anse det lämpligt att bygga upp enegen pro-spekteringsorganisation aktualiseras frågan om SGU i ett sådant lägesjälv bör ulföra sin prospektering eUer låta bolaget pä uppdrag utföra denna.En överföring tUl bolaget av SGU:s prospekteringsarbeten skulle enligtgeologiutredningens mening medföra betydande nackdelar. är den prospekteringsverksamhet som genomförts av SGUnärmast att hänföra till affärsmässigt inriktad prospektering. Utredningenanser att det f, n, inte finns material tillgängligt för en ekonomiskjämförelse mdlan alternativen att ha den statiiga prospekteringen knuten till SGUeller till den statliga företagsgruppen. Det avgörande för utredningensbedömning är behovet att i organisationsstrukturen skapa klara rågångar mellanallmännyttiga och affärsmässiga uppgifter. Med detta som bakgrund föreslårutredningen en gemensam organisation inom den statliga företagsgruppen med utgångspunkti de statliga gruvrätterna och minerallUlgångarna och för den statliga prospekteringsverksamheten.Detta innebär att prospekteringsverksamheten bryts ut från SGU, 1973: 41 141 Förslagetatt ett statligt bolag skall ansvara för företagsekonomiskt motiverad prospekteringhar inte mött någon erinran hos remissinstanserna. Meningarna om var gränsen gärmellan olika slags prospektering är dock delade. Flertalet av dem som yttrarsig speciellt härom hävdar alt någon sådan gräns inte existerar. Någrainstanser är direkt kritiska mot förslaget och vänder sig bl, a, mot att SGUbedriver statlig direkt fyndighelsinriktad prospektering. Enligt t. ex.Svenska gruvföreningen är detta ett konkurrensförhållande som knappast kanaccepteras från allmän synpunkt. Väsentliga fördelar kan uppnås genom att istället integrera sådan prospektering med de statiiga gruvbolagen, eftersomdessa genom sin övriga verksamhet besitter erforderlig kompetens för altutvärdera projekt. Ett för de statliga gruvbolagen gemensamt prospekteringsbolagär då ett tänkbart alternativ. Från några håll pekar manpå vikten av att statens insatser i fråga om praktiskt prospekteringsarbeteinte splittras upp. Det praktiska prospekteringsarbetet är enligt SGU ettkomplicerat spel mellan olika metoder, där en rad olika speciaUster ocharbetsgrupper samverkar för att nä resultat, J ett litet land som måsteresurser av ifrågavarande slag koncentreras, ställer sig tveksamttill förslagen och pekar på att en del problem visserligen kan lösas automatisktom den aktiva prospekteringsverksamheten skiljs från SGU, men att fördelen av arbetsmässigtsammanhang med den allmänna malmgeologiska verksamheten då också gär förlorad. Enligt min uppfattning ärdet väsentligt att här påminna om att all prospektering ytterst syftar till attfinna som kan utnyttjas ekonomiskt. Det bör däremot uppmärksammas att prospekteringomfattar högst olikartade arbetsmoment, från översiktig kartläggning till noggrannbestämning av en malmkropps form, storlek och sammansättning i direktanslutning lill gruvdrift. De olika arbetsmomenten griper i varandra ulanklart skönjbara gränser. Över den statliga budgetenbekostas f, n. både översiktiig prospektering i syfte all avgränsa områden sommotiverar närmare undersökning och detaljprospektering inom sådana områden.Verksamheten är koncentrerad till SGU. a. SGU anfört är det viktigt atttiUgängliga prospekteringsresurser inte splittras. Att bygga upp tvåparallellt arbetande organ med resurser som kan täcka aUa prospekteringsled kaninle vara rationellt. Inle heller en uppdelning av resurserna efter olika slagav prospektering innebär en tillfredsställande lösning. Även vid ett sådantalternativ kommer statens insatser att splittras på ett föga rationellt sätt.Under utredningsarbetet har man från olika håU sökt att skilja mellanallmännyttig och företagsekonomisk motiverad prospektering. Jag anser dettveksamt om det går att dra upp och praktiskt tiUämpa en sådan gräns. Som jagredan har nämnt syftar all prospektering till att finna som kanutnyttjas ekonomiskt. Arbetsmomenten går, som 1973: 41 142 jagockså betonat, in i varandra utan klart skönjbara gränser. Övervägande skältalar således enligt min mening för att prospekleringsresur-serna i form avpersonal och utrustning även i fortsättningen huvudsakligen bör varakoncentrerade inom ett organ. Vadgäller frågan om var prospekteringsresurserna bör finnas vill jag erinra om detarbetsmässiga samband som enligt vad jag sagt råder mellan å ena sidangeologisk kartering och å andra sidan mineralprospektering. Bland faktorer somdirekt knyter samman dessa verksamheter kan nämnas även laboratorie- ochanalysarbeten samt geologisk forskningsverksamhet i övrigt. Som jag senareåterkommer till är det nödvändigt att staten svarar för geologisk forskning ochkarlering i . Dessa arbeten har stor allmän betydelse och kan endast iringa omfattning väntas bli utförda på enskilt initiativ. Inte från något hållhar under utredningsarbetena ifrågasatts annat än att de bör ligga hos SGU, Motdenna bakgrund anser jag att de statiiga prospekteringsresurserna alltjämt börfinnas koncentrerade till SGU. förslag skall finansieringen av prospekteringen ske bl, a,genom att det föreslagna bolaget övertar förvaltningen av statens gravegendomoch därmed erhåller vissa intäkter. Prospekteringen kommer på så sätt alt iviss mån bestämmas av den kortsiktiga tillgången på rörelsemedel. Det är enligtmin mening inte givet att en sådan ordning leder till en rationell styrning ochinriktning av prospekteringen. Jag menar att det från samhällets synpunkt kanvara lika fördelaktigt att låta bedömningar och prioriteringar hosstatsmakterna vara avgörande med de möjligheter som hämied ges att väga in olikafaktorer och ta övergripande hänsyn. Jagfinner med hänsyn tUl det sagda att inte heller en ordning där prospekteringsresursernakvarstår inom SGU men där det ekonomiska ansvaret ligger hos ett statligt bolaginnebär några egentliga fördelar. talar starka skäl för att det nya bolaget också skallansvara för viss exploatering, nämligen exploatering av sulfidmalmsfyndigheter m.m., där staten f. n. saknar lämpligt ansvarigt organ. Enligt utredningen kandärvid också övervägas att göra det nya bolaget till moderbolag för statenssamtliga mineralintressen. Endastett fåtal remissmstanser har berört denna fräga. Några har tillstyrktutredningens förslag eller gått längre och föreslagit att det nya bolaget skallkunna svara för all statlig mineralexploatering. /AB Statsgravor,och AB Atomenergi har redovisat motsatt uppfattning och anseratt det nya bolaget inte bör vara direkt engagerat i mineralexploatering. Enligtmin mening uppkommer också i denna del principiella och praktiska problem. Bl.a. kan ifrågasättas det rationella i att bygga upp ytterligare enexploateringsorganisation i landet som specialiserar sig på exploatering av sulfidmalmer.I konsekvens med de industripoli- tiskariktiinjer som jag tidigare redovisat och med bl. a, den inriktning avgravlagstiftningen som gäller finner jag det f, n, ligga närmare till hands attstaten söker åstadkomma goda förutsättningar, totalt sett, för redanexisterande verksamhet. Detta hindrar givetvis inte att de statliga företagenutifrån sina synpunkter kan finna det ekonomiskt intressant att t. ex, startaexploatering av för resp, företag nya malmtyper. Utredningarna ochåtskilliga remissinstanser har fäst stor vikt vid att myndighetsfunktioner ochansvar för statens affärsmässiga intressen skiljs åt. Jag delar uppfattningenatt en sådan åtskillnad bör eftersträvas. Enligt min mening kan emellertiddenna synpunkt tillgodoses på annat sätt än genom bildande av ett statligtbolag, nämligen genom att nu vidta vissa förändringar inom ramen för nuvarandeordning och i samklang med de organisatoriska åtgärder i fråga om industriverketoch SGU som jag i övrigt förordar. Jagvill då börja med att ta upp myndighetsfunktionerna och de övriga allmännasamhällsfunktioner, som enligt vad jag förordar kommer att ligga inomindustriverkets och . Dessa funktioner omfattar fleragrupper av arbetsuppgifter och ärenden vilka samtliga har det gemensamt att defrämst är motiverade av samhällets önskemål att främja en rationell utvecklinginom mineralsektorn och att utöva en kontroll över utnyttjandet avnaturtillgångar. Demyndighetsuppgifter som bergsbyrän vid nuvarande KK ansvarar för omfattar ihuvudsak utrednings-, remiss- och besvärsärenden, till-lämpningsfrägor ianslutning till minerallagstiftningen samt beredning av sådana mineralfrågor t, ex, utfärdande av koncession enligt uranlagen (1960: 679) i vilka Kungl, Maj:tbeslutar. Till myndighetsuppgifterna hör vidare den direkta tiUsynen övergravdriften i landet, beviljandet av inmutningar och utmål enligt gruvlagen,uppföljningen av koncessionsvillkor m, m. Dessa uppgifter utövas av denregionala organisationen, bergsstaten, för vilken KK är chefsmyndighet. Dessamyndighetsuppgifter bör övertas av industriverket. Vissa förändringar ochutbyggnader kan visa sig nödvändiga sedan ställning tagits till gruvrättsutredningensförslag. Tillde instraktionsenliga uppgiftema för nuvarande bergsbyrån hör även bevakning avutvecklingen inom mineralsektorn, planerande och utredande verksamhet ianslutning därtill samt näringspolitiska uppgifter i övrigt inom sektorn. Nunämnda uppgiftsområde faller enligt min mening naturligt inom ramen för denverksamhet som industriverket i stort avses bedriva. Såväl verksamhetemas syftesom arbetsuppgifternas karaktär stämmer väl överens. Således har mineralfrägornat, ex. en självklar anknytning till jäm- och stälsektom, ett område som kanväntas bli föremål för betydande utrednings- och planeringsinsatser från detnya 1973: 41 144 Förutsättningarna för att göra rationella bedömningar och ta initiativtill eller vidta näringspolitiska åtgärder på mineralområdet blir i hög gradstärkta genom en sådan organisatorisk koppling. Inte minst väsentiigt är dettamed tanke på att staten genom förslaget till ny gruvlagstiftning avses fåbättre möjligheter än att påverka mineralutvinningen. tar över dessa aktiviteter från KK bör emellertid inom ramen för den nya organisationen och de resurser som jag kommer attförorda en viss förstärkning ske, framför allt i fråga om utredande ochplanerande verksamhet. Resurser härför finns inte inom den nuvarande KK-organisalionen.Som exempel på uppgifter som jag därvid anser angelägna vill jag nämna översiktiigaoch långsiktiga bedömningar av naturresursernas utnyttjande i landet, behovsprognoseroch marknadsbevakning. Idenna verksamhet bör ingå även sådan malmprospektering somindustriverket kan komma att bedöma nödvändig från sina utgångspunkter. Dennakan komma att ske på olika sätt. Verket kan exempelvis med utgångspunkt fränförväntade behov av en mineralråvara söka få fram uppgifter om tillgängliga kvantiteterav varan inom en region, inom landet, , etc. Verket kan då bl. a.söka initiera prospektering hos de företag som är aktiva pä vederbörandemarknad, t. ex. genom att utverka finansiellt stöd till olika program, ellerefter statsmakternas beslut självt lägga ut prospekteringsuppdrag. Dennu beskrivna inriktningen av arbetet vid industriverkets mineralenhet är enfråga . Som jag redovisar behövs även tid för att göraen ändamålsenlig indelning i program av SGU:s prospektering. Frågan omindustriverkets resurser i denna del torde därför få anmälas . Jag villredan nu förutskicka att det kan bli aktuellt alt lägga fram förslag om attinrätta ett rådgivande organ till industriverket för att ge utrymme försakkunnig uppläggning och utvärdering av bl. a. malmprospekteringsprogram. ÄvenSGU har f. n,, som jag tidigare redovisat, ansvar för betydelsefulla allmännauppgifter inom mineralsektorn. har prospekteringsverksamheten iväsentliga avseenden en avgjort affärsekonomisk betoning. De förslag, som jagnärmare tar upp i det följande, gär ut pä att behälla och betona SGU:sställning som central geologisk fackmyndighet i landet. Detta nödvändiggör bl,a, vissa justeringar med avseende på SGU:s roll inom mineralområdet. Resurseri form av personal och utrustning för statlig prospektering avses såledesfortfarande vara koncentrerade till SGU, Verksamhetens planering ochfinansiering bör emellertid förändras så, att den prospektering som iframtiden utförs av SGU sker i form av direkt betalda uppdrag. Därigenomkommer uppgiften att planera och finansiera olika Prop.1973: 41 145 prospekteringsarbetenatt vila på den som har intresse av att det särskilda arbetet bedrivs och som kanbedöma dess lämpliga inriktning och omfattning samt slutUgen nyttiggöraresultatet. Jag vill i sammanhanget understryka att industriverket blir en avde naturliga uppdragsgivarna, liksom även den gruvegendom somjag i det följande förordar. Andra tänkbara intressenter är gruvföretagen,kärnbränslebolaget m, fl. Jagbetraktar det emellertid som omöjligt alt genomföra en hastig övergång för SGU:sdel från nuvarande ordning till ett läge med uteslutande uppdragsfinansierad prospektering.Jag återkommer till dessa frågor vid min behandling av SGU:s verksamhet ochorganisation. Därmedgår jag Över till den andra huvuddelen av statens verksamhet påmineralområdet, nämligen förvaltningen av statens mineralintressen. Förvaltningenav statens gruvegendom handhas av KK. När fråga uppkommer om att upplåtagruvegendom på arrende skall dock ärendet understäUas Kungl. Maj:t som enligtriksdagens beslut kan upplåta nyttjanderätten till statsägda gravandelar fören tid av högst . ombesörjer de utredningar ochförhandlingar som krävs i samband med beslut om utnyttjande av gruvanddar.Bergsbyrån svarar ocksä för andra affärsekonomiskt betonade uppgifter, främstberedning av ärenden om upplåtelser av rätt till sand-, grus-och stentäkt påkontinentalsockeln. Ävenandra myndigheter har liknande frågor inom sina ansvarsområden. Som exempelkan nämnas att domänverket i princip beslutar i fräga om upplåtelse av grustäktoch brytning av icke inmutningsbara på sådan kronomark som verketförvaltar. Motsvarande gäller andra myndigheter som förvaltar kronomark. Jaganser emellertid att det f, n, inte finns anledning att ta upp den sannoliktomfattande problematiken avseende möjligheterna att sammanföra dessa frågor medförvaltningen av statens gruvegendom. Jag begränsar mig därför i dettasammanhang till de uppgifter som vilar på nuvarande KK. Somhar påpekats av utredningarna och vid remissbehandlingen har KK f, n, endubbelroll på mineralområdet. Verket fungerar som myndighetsorgan förtillämpningen av gruvlagstiftningen och arbetar med affärsmässiga uppgifter isamband bl. a. med förvaltningen av gruvegendomen. Alt KK har denna dubbelrollhar väckt viss kritik. Även om rollkonflikter i praktiken mer sällan förekommithar kritiken från principiell synpunkt viss tyngd. Jag har förordat att KK:smyndighetsuppgifter på mineralområdet skall övertas av industriverket.Samtidigt är det önskvärt att den affärsmässigt betonade verksamheten effektiviseras.Kraven på att i en ny organisation skilja myndighetsuppgifter i anslutning tUlgruvlagstiftningen från förvaltningen av den statliga gruv- Prop.1973: 41 146 egendomen växer härmed i styrka. Enligt min mening bördärför förvaltningen av denna egendom inte åligga industriverket. Som jag antytt är det ett centralt önskemål att skapaen sådan ordning att förvaltningen av gruvegendomen kan skötas på ett affärsmässigtsätt. En sakkunnig, snabb och effektiv förvaltning bör eftersträvas för attstaten skall få bästa möjliga utbyte av de tillgångar den förfogar över. Ett syfte med det statliga innehavet av gruvegendom äremellertid också att kunna vidta direkta åtgärder när det enligtnäringspolitiska bedömningar är önskvärt. Delta är ett väsentiigt motiv för attbehålla gruvrätterna i statens direkta ägo. Jag anser det vara viktigt att förvaltningenav de statliga gruvrätterna organiseras på ett sådant sätt att den inte heltskärs av från statens övriga aktiviteter inom mineralsektorn. Allmännanäringspolitiska önskemål bör således kunna göra sig gäUande, Enligt min mening bör det vara möjligt att tillgodose denämnda synpunkterna genom att en särskild nämnd med självständig ställning ochmed uppgift att förvalta statens gruvegendom inrättas i anslutning tUlindustriverket. Nämnden bör i första hand överta de förvaltningsuppgifter somnu åvilar KK, I ett avseende bör emellertid en utvidgning ske. KK bereder ärenden om upplåtelse av statsägda gruvandelar medanbeslutanderätten tillkommer Kungl, Maj:t, I KK:s uppgifter ingår bl. a, attföra förhandlingar med hugade spekulanter. Det är inle tillfredsställande förnågondera parten att förhandlingar sker med olika befogenheter när det gälleratt fatta beslut. En rationellare och affärsmässigt mer effektiv ordning kanenligt min mening nås genom att utrednings-, förhandlings- och beslutsledenknyts samman. Under den långa tid Kungl, Maj:t har haft riksdagensbemyndigande att avgöra frågor om upplåtelse av statliga gruvrätter har en fastpraxis efter hand utbildats. Erfarenheter och kontakter med företagen harbyggts upp och utvecklats och man kan utan överdrift säga att flertalet ärendennumera är av ganska rutinbetonad karaktär. Därmed är också sagt att jag inteanser det erforderligt att beslut i dessa frågor aUtid meddelas av Kungl. Maj:l,Tiden är enUgt min mening mogen att öppna en delegationsmöjlighet. Jag förordaratt Kungl, Maj:t inhämtar bemyndigande att delegera sin rätt attbesluta i frågor om upplåtelse av statlig gruvegendom till den föreslagnanämnden. Nämndens befogenhet bör dock inskränkas på så sätt att ärenden avstörre allmän betydelse skall underställas Kungl, Maj:t, nuvarandebemyndigande är begränsat till alt avse upplåtelse för varje gångav högst . Denna.begränsning bör bestå. Jag vill i detta sammanhang beröra även frågan om nämndenbör engageras ifråga om täktverksamheten på kontinentalsockdn. 1973: 41 147 tiUdenna verksamhet meddelas av KK som ocksä bestämmer de ekonomiska villkorenför upplåtelsen. Därvid åligger det KK att ta hänsyn även till motståendeintressen som t, ex, fiske och sjöfart. Täktverksamheten har en ökandeekonomisk betydelse bl, a, med hänsyn lill den restriktivitet som numeraiakttas från länsstyrelsernas sida när det gäller att ge tillstånd till läkt påland. Det kan i och för sig vara ett önskemål att särskilja tillståndsgivningenfrån uppgiften att träffa de ekonomiska avgörandena. En lösning där tillståndsgivningenhandhas av industriverket medan de ekonomiska villkoren bestäms av nämnden haremellertid praktiska olägenheter som får anses överväga de principiellafördelarna. Jag förordar således alt KK:s uppgifter i fråga om täktverksamhetenförs över till industriverket och att nämnden inte engageras i detta arbete. Somredan har framgått anser jag att nämndens huvuduppgift bör vara att förvaltastatens gruvegendom, inbegripet rätt att besluta om upplåtelse av sådanegendom. Huvudsyftet med nämndens verksamhet bör vara att se tili attgruvegendomen tas till vara på bästa sätt. Nämnden avses göra bl. a.övergripande bedömningar av lämpligaste sättet att utnyttja tillgångama genomt. ex, utarrendering, deltagande i annat företags brytning ellerentreprenadförfarande och därefter svara för administration av förvaltningen.Vidare skall den kunna ta initiativ av olika slag i syfte att förbättra detekonomiska utbytet av statens tillgångar och utöka dem, t, ex, genomprospekterings- och liknande undersökningsuppdrag. Verksamheten bör haaffärsmässig inriktning men nämnden bör också samarbeta med industriverket vadgäller allmänna näringspolitiska hänsynstaganden. Nämndenbör bestå av fem ledamöter. Det torde få ankomma på Kungl, Maj:t att utsedessa. Nämndens beslut i frågor som gäller förvaltningen av statensgruvegendom bör inte kunna överklagas. Avsiktenär inte att nämnden skall ha en egen kansliorganisation. De utredande,beredande och verkställande uppgifterna avses i stället ombesörjas av personalinom industriverkets enhet. På så sätt kan nämnden också tiUförasverkels bedömningar i näringspolitiska frågor. Jag anser att en sådan kansUmässigsamordning bör kunna godtas också från principiella utgångspunkter. Detviktiga är dock att det beslutsmässiga ansvaret för myndighetsuppgifterna ochden affärsmässiga verksamheten ligger på olika håll, Iförhållande till nuläget vid KK innebär mina förslag således att uppgiftema somvilar på bergsbyrån förs över till en mineralenhet inom industriverket, att enutbyggnad sker vad avser utredande och annan näringspolitisk verksamhet, att ensärskild nämnd inrättas för frågor om förvaltning av statens gruvegendom ochatt till denna nämnd får delegeras Kungl, Maj:ts nuvarande bemyndigande attbesluta i sådana frågor. 1973: 41 148 Förde statliga gruvföretagens del blir innebörden av mina nu redovisade förslagendast att deras roll förändras i så måtto att de avses få en mermarkerad ställning än f, n, som uppdragsgivare till SGU. Någon inskränkning avderas ansvars- eller intresseområden är således inte aktuell. I förhållandetill industriverket och blir deförhandlingsmotparter på samma sätt som andra gruvföretag. I den månindustriverket tar initiativ till att exempelvis utnyttja en kronoandel föratt starta brytning av näringspolitiska skäl torde det dock komma att ligganära till hands att de statliga företagen blir ombedda att mot offert bedrivaverksamheten, KK-utredningenhar föreslagit att det nya verket skaU ledas av en styrelse bestående avverkschef och cheferna för de av utredningen föreslagna avdelningarna. Vidsidan av styrelsen föreslås ett nät av råd samt lednings- och kontaktorgan inomvissa sektorer, Pä så sätt bör enligt utredningen de nödvändiga kontaktytornagentemot intresseorganisationer och statliga myndigheter kunna tryggas. Verketkommer att få det huvudsakliga ansvaret för industripolitiken påmyndighetsplanet. Detta kräver enligt min mening att verket etablerar ett närasamarbete med andra verk med näringspolitiska uppgifter, i första hand KK, AMSoch STU, Lika betydelsefullt är att verket får omfattande och nära kontaktermed de organisationer som företräder arbetsmarknadens parter och med deindustriella branschorganisationerna. Genom ökningen av stödet till företagareföreningama,den utvidgade företagsservicen, inrättandet av rådet för mindre och medelstoraföretag och integrationen av SIFU:s verksamhet med verket bör goda förutsättningarskapas för att verket skall få breda kontakt- och informationsytor med demindre och medelstora företagen, Ilikhet med remissinstanserna anser jag, bl, a, mot bakgrand av verkets behovav breda kontaktytor, att i styrelsen bör ingå föratom verkschefen företrädareför bl, a, arbetstagareorganisationerna och näringslivet. Styrelsen bör vidareha parlamentariskt inslag. Jag förordar att verket leds av en styrelse medhögst nio ledamöter och lika många suppleanter. Det ankommer på Kungl. Maj:tatt utse styrelsens ledamöter. Jaghar tidigare redovisat att fem enheter bör finnas vid industriverket, nämligenen planerings- och utredningsenhet, en industrienhet, en energienhet, enmineralenhet och en administrativ enhet. Sammanfattningsvisleder mina förslag till följande huvudsakliga fördelning av ärenden på deolika enheterna.