prop · FW0356 · 1973-12-31 00:00:00 — Arbetslöshetshjälpi form av statiigt oraställningsbidrag infördes . Bestäraraelsema häroraär införda i arbetsraarknadskungörelsen. Ärendenrörande statligt oraställningsbidrag skall prövas av AMS som dock äger uppdraprövningen åt länsarbetsnämnd. Det sistnämnda gäller dock inte ärende ora bidragsrättför sökande i ålder under 60 år (111§). Stödforraen är avsedd föräldre arbetslösa. Oraställningsbidrag utgår till raedlera i erkändarbetslöshetskassa sora under försäkringsåret fyller minst (eller i vissafall fyllt ) och erhållit dagpenning under längsta för sådan medleraföreskriven förlängd ersättningstid (101 §). Annan arbetslös som fyller rainst60 år (i vissa fall fyllt ) under kalenderåret kan även erhållaoraställningsbidrag (102 §). VUlkor härför är att han I rainst 24 raånaderunder närraast före arbetslöshetsanraälan har haft sinhuvudsakliga försörjning genom avlönat arbete för annans räkning eller genomsedermera avvecklad verksamhet som självständig företagare. Samraaregler sora för annan arbetslöshetshjälp och för arbetslöshetsförsäkringgäller i fråga om avstängning från ersättningsrätt vid frivillig ochsjälvförvållad arbetslöshet samt för bedömning av erbjudet arbetes lämplighet(7475 §§). Den sora uppbär orastäUningsbidrag är skyldig att anraäla sig hosden offentiiga arbetsförraedUngen i den ordning AMS föreskriver (110 §). För omställningsbidraggäller även för övrigt i huvudsak sararaa allmänna förutsättningar sora förandra forraer av arbetslöshetshjälp (7175 §§). I stället för besläramelserna i72 § om (b) ålder särat (f) behovsprövning och karenstid gäller dock förenämndaoch andra särskilda föreskrifier. OrastäUningsbidrag enligt102 § tiU den sora inte är arbetslöshelsförsäkrad börjar sålunda utgå förstnär arbetslösheten varat två raånader räknat fr. o. ra. den dag då anmälangjorts om arbetslöshetens inträde (103 §). Bidragsbeloppet är högst800 kr. i raånaden (106 §). I vissa fall utgår halvt bidrag (107 och 109 §§).Bidragsbeloppet får inte överstiga elva tolftedelar av tidigare norraalraånadsinkorast. Denna bestämmelse får dock inte föranleda att heltomslällningsbidrag sätts lägre än . eller halvt bidrag lägre än . imånaden (108 § efter ändring SFS 1969: 100). Bidraget skall reduceras även pågrund av sökandens förmögenhet samt raed hänsyn tUl viss pension och livränta(108 §), I motsats till ersättningfrån arbetslöshetsförsäkring och kommunalt kontantunderstöd utgöromsläUningsbidrag skattepliktig inkomst (anvisningarna till 19 §kommunalskattelagen). 1973: 56 49 3KSA-utredningens förslag 3.1 Allmänt av statsraakterna (prop. 1966: 52, SU 107, BaU 27, rskr 251) angivnariktiinjerna för den fraratida svenska arbetsmarknadspolitiken framhöllsprincipen, om företräde för åtgärder sora bereder de arbetslösa sysselsättningfraraför hjälp i förra av kontanlstöd. Arbetslinjen skulle hävdas fraradelesliksora dittUls. Konlanthjälpen behövs eraellertid som ett raedel alt beredaden arbetslöse rådrura och ge arbetsförraedUngen tid alt analysera hanssituation sora underlag för arbetsplacering. Dessasynpunkter på arbetslinjens betydelse i svensk arbetsmarknadspolitik är enligtutredningens raening av största betydelse vid valet av lämpliga former förkontant stöd vid arbetslöshet liksora vid stödformernas anpassning lillsarahällets trygghelssystera i övrigt, dvs. dels anpassningen tiUarbetsraarknadsåtgärderna i övrigt, dels saraordningen raed den allmännaförsäkringens sjuk- och pensionsförmåner samt raed koraraunal socialhjälp. Konlanlhjälpensbetydelse sora korapleraent till sysselsättningsskapande ochsysselsättningsfrärajande sarahällsåtgärder är enligt utredningen särskiltframträdande i vissa arbetslöshetssituationer. Frärast gäller detta vidkortvarig arbetslöshet. En effektiv slödforra raåste då finnas. Den skallsnabbt kunna lämna försörjningsskydd. Om väntetiden innan den arbetslöse kanfinna nytt arbete beräknas bli endast , blir enligt utredningenandra speciella arbetsmarknadsåtgärder, t. ex. utbildning och beredskapsarbete,ofta opåkallade, särskUt ora de skulle medföra betydande omställning utanstörre värde på för den arbetslöse. Utredningenlämnar vidare en redovisning av vilken det fraragår alt frekvensen kortvarigaarbetslöshetsfall är relativt stor. Även ora utvecklingen avarbetsraarknadsåtgärderna raedfört en aUraänt god ora-ställningsberedskap förohka sysselsättningslägen, anser utredningen alt kontanthjälp i åtskiUiga avdessa kortvariga fall blir en naturlig åtgärd för att skapa ekonoraisk trygghetunder erforderligt rådrura. Utredningenfrarahåller dessutom de svårigheter som föreligger när det gäller att finnalärapUgt arbete för äldre arbetssökande. Dessa svårigheter framträdde klartvid den försämring av sysselsättningsläget sora inträdde ochfortsatte . Ianslutning härtill genoraförde statsraakterna (prop. 1968: 29 och 30, SU 64,2LU 27, rskr 171 och 172) särskilda stödformer för äldre arbetslösa, förlängd(extra) ersättning från arbetslöshetskassa och statligt oraställningsbidrag.Dessa stödformer bygger enligt utredningen på ett framträdande behov avkontanthjälp även vid långvarig arbelslös- 4 1973.1 saml Nr 56 hetför äldre personer som vill och kan förvärvsarbeta raen inte finner lärapligsysselsättning. Dessaproblera har, frarahåller utredningen, delvis kvarstått även i del allmäntförbättrade sysselsättningsläge som inträdde . Arbetsmarknadssituationenhär i landet kan därefter karaktäriseras som motsägelsefuU. varantalet vid den offentiiga arbetsförraedUngen anmälda lediga platser en tidstörre än det varit från det att statistiskauppgifter därora började lämnas . Trots att antalet lediga platser harvarit så högt och fastän arbetsmarknadsåtgärderna harutvidgats och effektiverats, har registrerad arbetslöshet åren 19691970 varitbetydligt högre än i tidigare jämförbara konjunkturlägen. Uppgången av antaletvid arbetsförmedling anraälda lediga platser har inte såsom tidigare medförten nedgång av arbetslöshetssiffrorna. Enförklaring härtUl kan, anför utredningen, vara att det i av snabbstrukturrationalisering blir oundvikligt med en s. k.oraställnings-arbetslöshel. En mycket stor del av de vid arbetsförmedlingregistrerade arbetslösa har varit och däröver. De regionala skillnadernaoch de problem som uppstår vid försämringar i vissa bygderssysselsättnings-underlag har väsentligt bidragit lill en splittrad bild av arbetsraarknads-situationen.Knapphet på angelägna och för beredskapsarbete lärapade arbetsobjekt samt ivissa fall ofrånkoralig lokal bundenhet har inora dessa oraråden medförtatt det för åtskUliga och ej blott äldre arbetslösa vid sidan av övrigaarbetsmarknadsåtgärder uppstått behov av kontanthjälp sora kan sträcka sigöver långvariga arbetslöshetsperioder. Svårigheterna att finna varaktigsysselsättning förvärras inle sällan i enskilda fall av personliga handikappsora ytterUgare begränsar den arbetslöses arbetsutbud. Ensamverkan mellan sådana försvårande faktorer kan enligt utredningen iblandskapa situationer då det raåste sällas i fråga om den arbetslöse verkligen ärarbetslös och står till arbetsmarknadens förfogande, dvs. ora han kan och villförvärvsarbeta och är oförhindrad därtill. I ett system med väsentiigtutvidgad kontanthjälp blir det, uppger utredningen, ännu angelägnare äntidigare att klargöra den allmängiltiga avgränsningsregeln alt kontanthjälp iarbetslöshetssituationer endast kan ifrågakomraa när den arbetslöse utöveralt han uppfyller vissa speciella kvalifikationskrav verkligen står tillarbetsmarknadens förfogande. Dennaavgränsning blir, frarahåller utredningen, av betydelse vid saraordning raedsjuk- och pensionsförraåner enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring.Förtidspensioneringen med dess individuella prövning av pensionsbehovet harbetydande avgränsningssvårigheler i förhållande till samhäUetsarbetsmarknadspolitiska stöd. Förvalfriheten mellan hjälpforraerna på arbetsraarknadssidan och 1973: 56 51 inomden allmänna pensioneringen är del, uppger utredningen, dessutorabetydelsefullt i vilken utsträckning dessa hjälpforraer kan anses likvärdiga.De arbelsraarknadspolitiska stödformerna bör enhgt utredningen utformas så attde inora sin del av det geraensamraa fältet kvalitativt svarar mot de förmånersora i en valsituation kan koraraa i fråga när det gäller pension. Ifråga om ersättningstidens längd anser utredningen att det bör ske en oraregleringsora raedger ersätlningsrätt och täcker stödbehovet påell järanare och rättvisare sätt än hittUls. Utredningenfrarahåller att arbelslöshetstidernas längd ökat avsevärt. Andelen arbetslösaunder än tre raånader steg således från tiU år1967 och tiU . Saratidigt hade antalet arbetslöshetsperioder underåret blivit fler. Utredningenanser att den arbetslöse järate stöd genora andra arbels-raarknadsåtgärdervanligen bör kunna påräkna kontanthjälp så länge han står lillarbetsraarknadens förfogande. Konlanthjälpen får därmed betydelse somkorapleraent till arbetslinjen även vid fall av långvarig arbetslöshet. Föräldre och handikappade personer sora i stället för att utnyttja raöjlighetentill förtidspension, önskar tUlhöra arbetskraften och står tillarbetsraarknadens förfogande bör kontant arbetslöshetshjälp järate tUlgångtill andra arbelsraarknadsåtgärder utgöra ett i flertalet fall likvärdigtalternativ lUl pension. Utredningenanser att utgångspunkten för varje slag av arbetslöshetsförsäkring ochprincipiellt även för andra forraer av kontanlstöd vid arbetslöshet skall varaatt de sora skall ersättas bör ha viss fast anknytning till arbetsraarknaden.För närvarande garanteras denna anknytning inora arbetslöshetsförsäkringen bl.a. genora krav på tolv månaders arbete och avgifter innan ersättning kan utgå.Därefter skall raedleraraen varje försäkringsår i princip utföra arbete irainst fera månader för att vidmakthålla ersätlningsrätten. För det statiigaomställnings-bidragets del garanteras anknytningen genora ett krav på 24raånaders arbete . raening raåste arbetslöshetsförsäkringen, vare sig den förblirfrivUlig eller görs obligatorisk, även i fraratiden bygga på föratsättningenatt den försäkrade har haft förvärvsarbete av viss orafattning förearbetslöshetens början. Detär i första hand företagare särat ungdoraar och andra sora övergår frånutbildning tUl förvärvsarbete sora saknar skydd genora den nuvarandearbetslöshetsförsäkringen, frarahåller utredningen. Därtill koraraer olikakategorier arbetslösa av vUka raånga endast har tiUfällig eller lös anknytningtill arbetsraarkanden. Arbetssökande i dessa situationer 1973: 56 52 behöveremellertid i första hand stöd genom arbetsmarknadsåtgärder som är inriktade påen planerad och målraedveten start i arbetslivet. Desvårigheter som möter ungdomarna när de söker sig ut på arbetsmarknaden har enligtutredningen samband med deras utbildning och utgångsläge i övrigt vidövergången från studier till förvärvsarbete. Förmedling av arbete,yrkesvägledning, arbetsvärd, arbetsmarknadsutbildning och andrasamhäUsåtgärder för att underlätta arbetsplacering blir för dessa nykonma påarbetsraarknaden i utpräglat hög grad det prlraärt betydelsefulla. Först sedansådana åtgärder prövats och ar-betsraarknadsorganen därvid fått enuppfattning om sökandens faktiska arbetsutbud, bör samhällshjälp genora enbartkontanlstöd kunna koraraa i fråga. Särskildaproblem möter också den som söker sig ut i arbetslivet I hög ålder, anförutredninngen. Detta gäller exempelvis den sora har vårdat och hjälptåldring eller handikappad. Detsararaa gäller personer sora blivit ensamståendeoch söker förvärvsarbete efter alt tidigare ha ägnat sig åt gemensamt hushållmed raake eller annan person. Kvinnomasställning i sådana situationer har frarahållits som ett samhällsproblem somäven berör arbetsraarknaden. Starka sociala skäl talar för en förstärkning avsarahällsinsatserna, anför utredningen. Viljan att genom eget förvärvsarbetemedverka till att lösa de aktuella probleraen föreligger i raånga fall.Svårigheterna att finna lärapligt förvärvsarbete kan bero på bristandeutbildning och yrkeserfarenhet. Ofta sammanhänger svårigheteraa även raedbrist på arbetstillfällen i bostadsorten och inskränkta valraöjligheter påorter raed ensidigt näringsliv. Sådana svårigheter accentueras för kvinnornainte sällan av att deras yrkesval är traditionellt begränsat till vissayrkesoraråden. Om just dessa inte förekoraraer kring bostadsorten blirarbetsraöjligheterna ytterligare begränsade. Sarahällsinsatserför att lösa svårigheter av detta slag måste genomföras inom olika oraråden.Det gäller alt få till stånd en fortsatt utbyggnad av bamtiUsynen, en aktivvuxenutbildning och arbelsraarknadspolitiska åtgärder som är specieUtinriktade på att lösa sysselsättningsproblemen för de hemmavarande kvinnorsora önskar koraraa ut på arbetsraarknaden, frarahåller utredningen. Engeografisk utjäraning av arbetstillfällena liksora en raindre könsbundenrekrytering är för stora delar av landet en nödvändig föratsättning för attkvinnorna skall kunna integreras i arbetskraften, något sora enligtutredningens mening måste ses sora angelägen uppgift för dearbelsraarknadspolitiska sara-hällsåtgärdema. Ersättningsrättenvid arbetslöshet för dera sora första gången eller efter långvarigt uppehållsöker varaktigt förvärvsarbete bör, frarahåller utredningen, frärast knytastill situationer, då det generellt sett föreligger ett klart stödbehov. Riskenför initialarbetslöshet i dessa situationer Prop.1973: 56 53 kaninte bedöraas i förväg raed någon säkerhet. Underlag för försäk-ringsraässigavgiftsberäkning kan inte heller påräknas i näranvärd orafattning, anförutredningen. Försäkring,dvs. en stödform finansierad raed förhandsbestärada avgifter från en bestämdpersonkrets, anser utredningen inte vara den naturliga vägen att skapa ettekonoraiskt skydd för olika kategorier ny-korana på arbetsmarknaden.Utredningen finner i stället att den lämpligaste kontanta stödformen för denya arbetssökandena, liksom för dem som uppfyller fordringama enligtarbetsvillkor utan att vara arbetslöshetsförsäkrade, är ett grandläggandeekonomiskt skydd sora kan koraplettera övriga arbetsmarknadsåtgärder. Ettsådant ekonoraiskt grandskydd bör ha så allmän karaktär att det även förnykomna på arbetsraarknaden blir ett stöd för effektivare utnyttjande avsamhällets ar-betsraarknadsservice till den enskUde sökanden. Ifråga ora val av kontantform frarahåller utredningen att erfarenheterna visaratt kommunalt kontantunderstöd inte kan komraa till rationell användning utanatt dess tillämpning görs tvingande för alla komrauner och utan attstatsbidraget täcker den hell övervägande delen av kostnaderna. Utredningenanser att det prunära ansvaret för bedöraning av arbetslösa arbetssökandesekonoraiska stödbehov i situationer, då de är ny-korana på arbetsmarknadeneller av annan anledning inte skyddas av arbetslöshetsförsäkring, i första handbör åvila de statliga arbetsmarknadsorganen. bör därför det ekonomiska stödet till nytillträdande påarbetsraarknaden och andra som inle skyddas av arbetslöshetsförsäkringutformas som ett kontant arbetsmarknadsstöd, helt finansierat av staten genoraskattemedel och administrerat av de statiiga arbets-raarknadsorganen. Stödforraenblir ett korapleraent till arbetslöshetsförsäkringen och får karaktären av ettekonomiskt grandskydd vid arbetslöshet att gälla för dem sora har en sådananknytning till arbetslivet att de kan sägas stå tUl arbetsmarknadensförfogande men som av en eller annan anledning inte tillhör försäkringen. Deförsäkrades rättigheter och skyldigheter bör bestämraas så att förförvärvsarbetande skapas skydd mot inkomstbortfall vid arbetslöshet soraförorsakas av bristande tiUgång på arbetstiUfäUen, framhåller utredningen. Möjlighetatt bli arbetslöshelsförsäkrad bör finnas för alla förvärvsarbetande och förföretagare likaväl som för arbetstagare. Arbetslös-hetsriskerna för någrakategorier företagare har varit fraraträdande. raening bör företagare utan särskilda forraaliteter, undantag ellerinskränkningar kunna bygga upp 1973: 56 54 försäkringsskyddvid uppkoraraande arbetslöshet på sararaa sätt sora arbetstagare. Arbetslöshetskassornasverksarahet har utvecklats under saraverkan mellan staten och den fackligarörelsen, anför utredningen. Statens medverkan har stimulerat till särat skapatorganisatoriska och ekonomiska föratsättningar för en betydande utveckling avarbetslöshetskassornas verksamhet. Denna kan nuraera beräknas orafatta i detnärraaste alla fackligt organiserade arbetstagare. Kassaraedleramarna och derasorganisationer har i många fall anpassat sig till dessaförhållanden. Det fordras starka skäl för att upplösa detta trygghetssystemoch ersätta det raed en för svenska förhållanden ny och på detta orarådeoprövad försäkringsforra. Arbetslöshetskassornaskontakt med förhållandena på arbetsmarknaden, med arbetsraarknadsmyndigheternaoch med arbetslagarnas organisationer är utomordentligt god, frarahållerutredningen. Det tar årtionden att bygga upp de kontakter, de förbindelser ochden känsla för dessa frågor som finns inom arbetslöshetskassorna och sorasararaanhänger just raed deras anknytning till arbetstagarnas organisationer.Utredningen påpekar också att i AMS finns naturlig och daglig kontakt medförhållandena på arbetsraarknaden i alla dess forraer. Detta är en centralpunkt i allt sora gäller arbetslöshetsförsäkring. Initiativ tillarbelsraarknadspolitiska åtgärder för att koraraa till rätta med olikaarbetslöshetssituationer har ofta korarait från arbeslöshets-kassomasmedarbetare, uppger utredningen. Inte minst gäller detta lokalt. Sådanainitiativ från arbetslöshetskassorna har betydelse bl. a. därför att de skärperupprnärksaraheten på föreliggande eller uppkoraraande särförhållanden inoraolika yrken och näringsgrenar. Arbetslöshetskassomas anknytning till sinaverksarahelsoraräden raedger anpassning till de särskUda förhållandena pådessa oraråden. Kassorna kan anpassa sina åtgärder och sina stadgar till dessaförhållanden. Arbetslösheten är olika både till karaktär och till orsakerinora olika verk-sarahetsoraråden. Arbetslöshetsförsäkringen är, påpekarutredningen, inte en yrkesförsäkring, raen bedömningen avarbetslöshetssituationen i det enskilda fallet kräver ofta god kännedora ora deför ifrågavarande yrke, näringsgren eller verksarahetsoraråde speciellaförhållandena. Detfinns enligt utredningens uppfattning anledning att förutsätta att enarbetslöshetsförsäkring bland företagarna, uppbyggd av deras organisationer,skall ge sararaa goda erfarenheter. I olika uppkoraraande försäkringsfallbland företagare i de olika näringsgrenarna torde det ofta komraa att krävas enbranschinilierad bedömning av bl. a. tidpunkten för arbetslöshetens inträde,den arbetslöses tidigare arbetssituation och den försäkrades arbetsutbud. Enobjektiv medverkan från medlemmarna i arbetslöshetskassor för företagare genomderas representanter och funktionärer medför goda garantier för att prövningen Prop.1973: 56 55 avenskilda fall sker raed ett underlag av tUlräckliga kunskaper ora denförsäkrade och dennes speciella situation. För arbetsförraedlingarna kanmöjligheten tUl initierat sararåd raed förelagarnas arbetslöshetskassorsäkerligen visa sig lika värdefull sora deras hittUlsvarande saraarbete medarbetstagarnas kassor. Vidval av försäkringsform frivUlig eller obligatorisk är, enligt utrednmgensmening, det primärt betydelsefulla om den ena försäkringsformen tUl samraakostnad kan lärana bättre skydd än den andra, och vidare ora den enaförsäkringsforraen kan beräknas korama att fungera bättre än den andra. Denförsta frågeställningen gäller enligt utredningen försäkringsförraånernaskvalitet. Den andra gäller försäkringens administration. Ifråga om försäkringsförmånernas kvalitet påpekar utredningen att systemet föratt beräkna inkomstbortfallet vid arbetslöshet och längden av ersättningstideninte har något samband raed försäkringens karaktär av frivillig ellerobligatorisk. Enligt utredningens uppfattning kan önske-raålen ora en bådenyanserad och principenlig bedöraning av enskilda gränsfall bli bättretillgodosedda genora att sökandens skäl för alt i en valsituation kvarstå påarbetsraarknaden blir prövade av hans arbetslöshetskassa och inte av allraänförsäkringskassa. Detta gäller, frarahåller utredningen, inte minst personersora under längre eller är svårplacerade på arbetsraarknaden,särskilt då handikappen är av social eller korabinerad social och psykiskkaraktär. Ifråga ora arbetslöshetsförsäkringens adrainistration har utredningen undersökti vad raån en saraordning med den allmänna försäkringen skulle mnebäraadministrativa fördelar. Utredningen har därvid funnit att en sådan ordning pånågra punkter möjligen kan ge vissa fördelar, t. ex. genom samordning avregistreringsfunktioner och utnyttjande av de allraänna försäkiingskassomasresurser när det gäller personal, lokaler och utrustning. Den allraännaförsäkringen har ett över landet väl förgrenat kontorsnät som torde kunnatillgodose rimliga krav på en god betjäning av allmänheten. Denuppföljnings- och kontrollverksamhet samt de mera arbetsraark-nadsbetonadeuppgifter sora fullgörs av arbetslöshetskassorna kan antas raedföra begränsningav försäkringsutgifterna och raedverka tUl en effektivare sysselsättning avarbetskraften som värdemässigt raånga gånger överstiger eventuella minskningarav adrainistrationskostnaderna, frarahåller utredningen. Utredningenunderstryker dessutom att arbetslöshetsförsäkringen är ett arbetsmarknadsskyddi vilket grunderna och villkoren för rätt tUl ersättning helt avviker från denallmänna försäkringens. Försäkringskassorna skulle därför vid ett övertagandeav en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring ställas inför problem ochfrågeställningar, sora är för dera helt fräraraande i deras nuvarandeverksamhet. Detla skulle i sin tur 1973: 56 56 aktualiserapersonal- och utbildningsfrågor sora, särskilt vid raindre och medelstoraenheter, skulle förorsaka problera. Vidbedömningen av möjlighetema för den allraänna försäkrmgen att administrera enobligatorisk arbetslöshetsförsäkring bör enligt utredningen även beaktas, attförsäkringskassorna torde få nya och utökade uppgifter inom detnuvarande arbetsområdet. Detta försvårar att till dera inora riralig tidöverföra ett helt nytt verksarahetsoraråde. Motbakgrunden av bl. a. anförda synpunkter anser utredningen attgrundförutsättningarna bortfaller för ett överförande av arbetslöshetsförsäkringensadministration tUl de allmänna försäkringskassorna. Enobligatorisk arbetslöshetsförsäkring kan givetvis tänkas vara administrerad avandra organ än försäkringskassorna, anför utredningen. Principielltkan det vara skäl att överväga en sådan organisation av administrationen sominnebär att arbetslöshetsförsäkringen blir raer integrerad raedarbetsraarknadsadministrationen. På den vägen har sålunda den obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringen byggts upp i , Där har denna försäkring, sedanden infördes , både central och lokalt handhafts av sararaa rayndighetersora sköter arbetsförmedlingen. Äveni en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring komraer det naturliga sarabandetraellan det kontanta arbetslöshetsstödet och sarahällets arbetsmarknadspolitiskaåtgärder i övrigt att föra till administrativa lösningar, där den offentligaarbetsförmedlingen genomgående får väsentliga uppgifter, uppger utredningen.Till arbetsförraedUngen raåste den arbetslöse vända sig för att anraäla sinarbetslöshet och söka arbete. Det är den försäkrades priraära skyldighet om hanskall utnyttja försäkringen. Arbetsförmedlingen har sedan att lämnaarbetsupplysningar och annan information om lämpliga arbetsmarknadsåtgärder.Om den försäkrade under arbetslösheten avvisar arbetserbjudande somförmedlingen finner lärapligt, skall denna lärana meddelande till försäkringen.En arbetslöshelsförsäkrad måste således både i initialskedet och därefterfortlöpande ha nära kontakt raed arbetsförraedUngen. Utredningenfinner det naturUgt att de kontanta stödformema på den svenska arbetsraarknadenäven i fortsättningen skall ingå sora ett led i arbetsmarknadspohtiken.