prop · FW03137 · 1973-12-31 00:00:00 — Bestämmelser om preskription finnas i 284 §. Vissa bestämmelser om tillämpningen 200 § Bestämmelserna i 181198 §§ kunna ej åsidosättas genom avtal till passagerarensnackdel vid befordran inom , , och eller mellandessa stater, ej heller vid befordran med avtalsenlig avgångsort ellerbestämmelseort i någon av dessa stater. Vad som sagts gäller även omutländsk lag i övrigt är tillämplig på befordringen. Utan hinder av 200 § får bortfraktaren förbehålla sig frihetfrån ansvarighet såvitt rör passagerare för tiden innan denne går ombord ochefter det att han gått iland. Detsamma gäller i fråga om Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse handresgods för tiden innan detta föres ombord och efterdet att det förts iland. För sjötransport mellan fartyg och land äro sådanaförbehåll tillåtna i den mån transporten ej omfattas av befordrings-avgifteneller utföres med transportmedel, som annan än bortfraktaren ställer tillförfogande. Bortfraktaren får alltid förbehålla sig frihet från ansvarighet förlevande djur. Är det avtalat eller klart förutsatt, att befordringenhelt eller till bestämd del skall utföras av annan än bortfraktaren, får denneockså förbehålla sig frihet från ansvarighet för skada orsakad av händelseunder den del av befordringen som utföres av den andre. Detsamma gäller, ompassageraren enligt befordringsavtalet har rätt att helt eller delvis anlitaannan än bortfraktaren för befordringen. ÅTTONDE KAPITLET Om skada genom fartygs sammanstötning Stöta fartyg samman så att skada uppstår på det enafartyget eller ombordvarande gods eller personer och är sammanstötningenorsakad genom vållande på endera sidan, skall den sidan ersätta skada ochförlust som uppkommer därav. Har sammanstötningen orsakats genom vållande på bådasidor, skola dessa taga del i skadans ersättande efter förhållandet mellan depå ömse sidor begångna felens beskaffenhet. omständigheterna icke stöd förnågon viss fördelning, skall vardera sidan ersätta hälften av skadan. Vardera sidan svarar endast för Vardera sidan svarar endast för sin delav ersättningen. För skada sin del av ersättningen. För skada på personsvara dock båda sidor på person svara dock båda sidor solidariskt, med rättför den sida solidariskt. .som utgivit mera än vad som belöper på den attuttaga det överskjutande hos den andra sidan under åtnjutande av densjöpanträtt som tillkommer ersättningen. Har ena sidan utgivit mer än vad som belöper på den, fårdet överskjutande uttagas hos den " Senaste lydelse 1967: 48. Mot sådant anspråk kan den senare göra gällande samma rätt tillbefrielse från eller begränsning av ansvarighet som han kunnat åberopa motden skadelidande enligt denna eller motsvarande främmande lag eller därmed förenligtförbehåll. Förbehåll må dock icke. åberopas till befrielse från ellerbegränsning av ansvarighet utöver vad som följer av 118, 120 eller 188194 §§eller däremot svarande bestämmelser i främmande lag. Vidbedömande av fråga om vållande till sammanstötning skall särskilt beaktas omtiden medgav överläggning eller icke. Bestämmelserna i denna lagom sammanstötning mellan fartyg äga tillämpning även när till följd av fartygsmanövrering eller på annat sätt skada av ett fartyg orsakas på annat fartygeller personer eller gods därpå, utan att fartygen stöta samman. Bestämmelserna i denna lagom sammanstötning mellan fartyg ha tillämpning även när, till följd av fartygsmanövrering eller på liknande sätt, skada av ett fartyg orsakas på annatfartyg eller personer eller gods därpå, utan att fartygen stöta samman. TIONDEKAPITLET Om begränsning av redares ansvarighet 2 mom. Med francförstås en enhet innehållande sextiofem och guld av niohundratusendelars finhet. Omräkning till svenskt mynt skall ske efter kursen dendag då redaren ställer säkerhet för sin ansvarighet eller, om säkerhet ickeställes, då betalning sker. Med dräktighet avsesnettodräk-tigheten, för maskindrivet fartyg ökad med det maskinrum som vidbestämmandet av nettodräktighe-ten dragits från bruttodräktigheten. Med dräktighet avses nettodräktigheten, för maskindrivet fartyg ökad meddet maskinrum som vid bestämmandet av nettodräktigheten dragits från bruttodräktigheten. "Senaste lydelse 1967: 48. s Senaste lydelse 1964: 85. Om sjöpanträtt och om preskription av fordran i vissa fall Nedanstående fordringar upphöra, vare sig ansvarighetenför dem är begränsad eller obegränsad, om talan ej väckes i laga ordning ifråga om 1. fordran påbärgarlön, från det bärgningsföretaget slutförts; 2. fordran på andeli bärgarlön enligt 229 § 1 mom. andra stycket, från det vederbörandeav redaren erhållit underrättelse om bärgarlönens och andelens storlek; 3. fordranpå ersättning för samanstötning, från den dag skadan inträffade; 4. fordranpå utbekommande av belopp som någon enligt 220 § tredje stycket erlagt utöver vad som rätteligen belöper på honom, efter det beloppet ut givits av honom; 5. fordranpå ersättning på grund av att last eller resgods för kommit eller skadats eller att i konossement lämnats oriktiga eller ofullständiga uppgifter, från den dag avlämnande ägt eller bort äga rum; 6. fordran på bidrag till gemen samt haveri eller annan kostnad, som skall fördelas enligt samma grund (136 och 216 §§), från dispaschens dag. Nedanstående fordringar upphöra, vare sig ansvarighetenför dem är begränsad eller obegränsad, om talan ej väckes i laga ordning ifråga om 1. fordran på bärgarlön, inom två årfrån det bärgningsföretaget slutförts; 2. fordran på andel i bärgarlön enligt229 § 1 mom. andra stycket, från det vederbörande av redarenerhållit underrättelse om bärgarlönens och andelens storlek; 3. fordran på ersättning för sammanstötning,från den dag skadan inträffade; 4. fordran på belopp som någon erlagtutöver vad som rätteligen belöper på honom enligt 220 §, från detbeloppet utgivits av honom; 5. fordran på ersättning på grund av att last skadats, gått för lorad eller försenats vid befordran eller på grund av att i konosse ment lämnats oriktiga eller ofull ständiga uppgifter, från det godset utlämnats eller borde ha utlämnats; 6. fordran på ersättning för per sonskada eller försening vid pas sagerarbefordran, från ilandstigningen eller, om passage raren avlidit under befordringen, från den dag ilandstigtiing skulle ha ägt rum, eller, om passageraren avlidit efter ilandstigningen, från dödsfallet men icke se nare än från ilandstigning en; * Senaste lydelse 1967: 48. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7. fordranpå ersättning på grund av att resgods skadats, gått förlorat eller försenatsvid befordran, från det godset förts iland eller, om det gåttförlorat, skulle ha förts iland; 8. fordranpå bidrag till gemensamt haveri eller annan kostnad, som skall fördelas enligtsamma grund (136 och 216 §§), från den dag dispaschen vann lagakraft. Svarar gäldenären i andra fall än som avses i förstastycket för ersättning eller för annan fordran med begränsning avredareansvaret eller endast med inlastat gods, upphör fordringen, om talan ejväckes i laga ordning, i fråga om fordran på ersättning från dendag skadan inträffade och i fråga om annan fordran efter det attfordringen förföll till betalning. Äger borgenären för fordringen hålla sigäven till redare, lastägare eller annan, utan att begränsning av ansvarighetenäger rum, gäller sådan rätt som för fordran i allmänhet. Har fordran som avses i första eller andra stycket kommitunder dispaschörs behandling, anses talan om fordringen väckt. Den som infriat fordran som avses i första stycket 5 kanväcka återkrav mot tredje man efter utgången av den där angivna tiden. Sådantalan får dock ej väckas senare än från den dag huvudanspråketinfriades eller talan väcktes därom. Avtal om förlängning av preskriptionstid som avses idenna paragraf är giltigt endast om det in-gåtts efter fordringens tillkomstoch äger ej verkan än åt gången, räknat föravtalet. Preskriptionstid kan dock icke i något fall genom avtal förlängas medsammanlagt eller, i fall som avses i första stycket 6 eller 7,med från det ilandstigning eller ilandföring ägt rum ellerskulle ha ägt rum. Fråga om preskription av fordran som avses i dennaparagraf bedöms här i riket enligt svensk lag, även om utländsk lag i övrigt ärtillämplig på rättsförhållandet. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse FJORTONDE KAPITLET Om laga domstol och rättegång isjörättsmål 337 §10 I fråga om behörigheten för de tingsrätter somanges i 336 § första stycket att upptaga tvistemål enligt denna lag ägabestämmelserna om laga domstol i tvistemål i allmänhet motsvarande tillämpning.Talan får även väckas vid den av tingsrätterna som är domstol för den ort därfartyget finnes. Har säkerhet för fordran ställts hos myndighet till befrielsefrån kvarstad eller annan handräckning, får talan väckas även vid den av tingsrätternasom är domstol för den ort där säkerheten ställts. Talan angående fordran somsäkerheten avsett får väckas vid sistnämnda tingsrätt, även om säkerhetenfrigivits. Överenskommelse att framtida tvist angående ansvarighet pågrund av avtal om befordran av passagerare eller resgods skall hänskjutas tillviss domstol eller till skiljemän är ogiltig. Utan hinder härav får dockavtalas, att talan efter kärandens val endast skall kunna väckas vid domstol 1. för denort där svaranden är varaktigt bosatt eller har sin huvudsakliga rörelse; 2. för denavtalsenliga avgångs-eller bestämmelseorten; eller 3. i denstat där käranden har sitt hemvist eller eljest är varaktigt bosatt, förutsattatt svaranden har driftsställe för sin rörelse i den staten och är underkastaddess domsrätt. Om domstolen för den ort där svaranden enligt i första stycket angivna grunder kunnat sökas icke är tingsrätt som anges i 336 § första stycket, väckes talan vid den av dessa tingsrätter som är närmast den orten. Om domstolen för den ort där svaranden enligt i förstastycket eller andra stycket 1 eller 2 angivna grunder kunnat sökas icke ärtingsrätt som anges i 336 § första stycket, väckes talan vid den av dessatingsrätter som är närmast den orten. Äro flera redare i ett fartyg, skall fartygetshemort anses som rederiets hemvist. FEMTONDE KAPITLET Särskilda bestämmelser 348 § Med franc förstås i denna lag en värdeenhetinnehållande sextiofem och guld 10 Senaste lydelse 1970:919. avniohundra tusendelars finhet. Omräkning till svenskt mynt skall ske efter denofficiella kursen den dag då betalning sker eller, om säkerhet ställes förbetalningen, då säkerheten ställes. Dennalag träder i kraft den dag Konungen förordnar. Lagom ändring i lagen (1936: 277) i anledning av tillträde till 1924 årsinternationella konvention rörande konossement Härigenomförordnas i fråga om lagen (1936: 277) i anledning av tillträde till1924 års internationella konvention rörande konossement delsatt föreskriften i lagens ingress angående lagens tillämpningsområde skallupphöra att gälla, delsatt 4 § 2 och 5 mom. skall ha nedan angivna lydelse, delsatt i lagen skall införas en ny paragraf, 8 §, av nedan angivna lydelse. Ansvarighet föreligge ej heller för förlust, minskning eller skada i följdav: a. fel ellerförsummelse, vartill befälhavaren, någon av besättningen, lots eller ock annan, som utför arbete i fartygets tjänst, gjort sig skyldig vid navigeringen eller handhavandet av fartyget; b. brand, som ej vållatsgenom fel eller försummelse av bortfraktaren rsjälv; c. försjöfarten säregen fara eller olycka; f. sjöröverieller annan samhällsfientlig handling; g. beslageller annat ingripande av regering eller annan maktägande; utmätning, kvarstad eller annan handräcknbg; i.åtgärd eller underlåtenhet av avlastaren eller godsets ägare eller en-derasagent eller representant; j. strejk, lockout ellerannat inställande av eller hinder i arbetet, oansett orsak eller omfattning; k.uppror eller oroligheter; 1.åtgärd för räddande av människoliv eller för bärgning; m.dolt fel hos godset eller dess beskaffenhet eller tillstånd; o.bristande eller felaktig märkning; p. bristfällighet hosfartyget, vilken ej kunnat upptäckas med användande av tillbörliguppmärksamhet; Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse q.varje annan orsak, som icke beror av fel eller försummelse av bortfraktareneller någon för vilken han svarar. Bortfraktarennjute ej ansvarsfrihet på de under c.p. angivna grunder, där antagas må, atthan själv eller någon för vilken han svarar genom fel eller försummelsemedverkat till förlusten, minskningen eller skadan. Påkallar någonansvarsfrihet i fall som under q. avses, ligge å honom att visa, att fel ellerförsummelse varom där sägs ej medverkat. 5 wom.iBortfraktaren och fartyget svare icke i något fall för förlust eller minskningav eller skada å gods eller för skada, som därmed sammanhänger, tiU högrebelopp än ettusenåttahundra kronor i guld för varje kolli eller annan enhetav godset. Har högre värde å godset, jämte uppgift om dettas art, utanförbehåll upptagits i konossementet, skall detta värde gälla såsom gräns förbortfraktarens ansvarighet och, till dess annat visas, anses motsvara godsetsverkliga värde. Påkallarnågon ansvarsfrihet i fall som under q. avses, ligge å honom att visa, att feleller försummelse varom där sägs ej medverkat. 5 mom. Bortfraktaren och fartyget svare icke i något fallför förlust eller minskning av eller skada å gods eller eljest till godsethänförlig skada till högre belopp än ettusenåttahundra kronor i guld för varjekolli eller annan enhet av godset. Har högre värde å godset, jämte uppgift omdettas art, utan förbehåll upptagits i konossementet, skall detta värde gällasåsom gräns för bortfraktarens ansvarighet och, till dess annat visas, ansesmotsvara godsets verkliga värde. Genom avtal mellan bortfraktaren, befälhavaren eller agenten och avlastaren må gränsen för bortfraktarens ansvarighet bestämrnas till högre belopp än förut sagts. I förhållande till fordringsägare som tillhör främmande stat skall vad i första stycket första punkten stadgas om att där angivet belopp skall beräknas efter guldvärde ej gälla, med mindre detta följer av fördrag med den främmande staten och denna genomfört motsvarande beräkning till förmån för svenska fordringsägare. Har avlastaren svikligen lämnat oriktig uppgift om godsets art eller värde och har uppgiften intagits i konossementet, vare bortfraktaren och fartyget ej ansvariga jämlikt denna lag. 1 Senaste lydelse 1953: 58. 3 1973.1 saml. Denna lag skall, i stället för vad sjölagen (1891: 35 s.1) i motsvarande delar innehåller, tillämpas på konossement utfärdat i stat,som är bunden av internationella konvention rörande konossement menicke tilläggsprotokoll därtill, och på befordran Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse enligt sådant konossement. Har konossement utfärdats istat, som är bunden av konventionen i dess genom tilläggsprotokollet ändradelydelse, tillämpas lagen i den mån det är påkallat av folkrättsligaförpliktelser gentemot stat som är bunden av konventionen men icke avtilläggsprotokollet. Lagen skall dock i intet fall tillämpas på befordran inomSverige, , eller eller mellan dessa stater. Denna lag träder i kraft den dag Konungen förordnar. När lagen (1973: 000) om ändring i sjölagen (1891: 35 s.1) trätt i kraft, får Konungen förordna att lagen (1936: 277) i anledning avSveriges tillträde till internationella konvention rörande konossementskall upphöra att gälla. Utdragav protokoll över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:statsråden , , , , , ,, , , , , , , ,, . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaom äiidring i sjölagen (1891: 35 s. 1) m. m. och anför. Deregler om sjötransport av gods som nått den vidaste internationellatillämpning är de som ingår i den i avslutadeinternationella konventionen rörande konossement, vanligen kallad Haagreglerna.Konventionen har ratificerats av ett stort antal stater. Även i fart som liggerutanför konventionens tillämpningsområde kommer konventionens regler i storutsträckning till användning genom att partema genom en s. k. paramountklausuli avtalet överenskommer att konventionen eller lag som grundas på denna skalltillämpas. Reglerna företer emellertid påtagliga brister av såväl saklig somrättsteknisk och rättssystematisk art och behovet att förbättra och kompletterareglerna har småningom blivit alltmer uppenbart. antogs på grundval av ett av den internationella organisationen vid en konferens i antaget utkast, de s. k.Visbyreglema ett tilläggsprotokoll till konosse-mentskonventionen(tilläggsprotokollet). Den reviderade konventionen brukar kallasHaag-Visbyreglerna. Det internationella arbetet på detta fält har emellertid ejavstannat med detta. En mera genomgripande revision av konventionen pågår sedannågra år tillbaka inom FN:s kommission för internationell handelsrätt(UNCITRAL). Passagerarbefordrantill sjöss hölls länge utanför de internationellt antagna regler som i övrigt iså hög grad satt sin prägel på sjörätten. Ehuru frågan aktualiserades av så tidigt som dröjde det länge innan eninternationell konvention om passagerarbefordran till sjöss kunde avslutas. Ensådan undertecknades först i . Den följdes av ensärskild konvention om befordran av resgods till sjöss, vilken undertecknadesden De båda konventionerna företer vissainbördes olikheter och har vid konferens i Tokyoår antagit ett utkast till ny konvention om befordran av både passagerareoch resgods tiU sjöss (Tokyoutkastet). Inom den mellanstatliga sjöfartsorganisationen(IMCO) pågår nu arbete med att på grundval av Tokyoutkastet forma en nyinternationell konvention i ämnet. En ny konvention kan dock inte väntas bliantagen förrän tidigast . På grundval av tilläggsprotokollet ochTokyoutkastet har sjölagskom-mitténi lagt fram lagförslag rörande godsbefordrantill sjöss (SOU 1972: 10) och befordran av passagerare och resgods till sjöss(SOU 1971: 90) innebärande ändring i sjölagen (1891: 35 s. 1) (SjöL) och lagen(1936: 277) i anledning av tillträde till internationellakonvention rörande konossement (KonL). Kommitténs arbete har bedrivits i samråd medsjölagskommittéer i Datmiark, och . Förslaget förutsätter attSverige jämte de övriga nordiska länderna tillträder tilläggsprotokollet.Såvitt rör befordran av passagerare och resgods är dess utgångspunkt att eninternationell konvention i dessa ämnen av i huvudsak den innebörd somTokyoutkastet har får antas komma till stånd . Motsvarande förslaghar lagts fram av de danska och norska sjölagskommittéerna medan intetofficiellt förslag ännu föreligger på finländsk sida. Tilläggsprotokollet och den därigenom revideradekonossementskon-ventionen samt Tokyoutkastet, i fransk och engelsk versionjämte svensk översättning, ävensom sjölagskommitténs lagförslag torde få fogastUl statsrådsprotokollet i detta ärende som bilagor 15. De bådaBrysselkonventionerna om befordran av passagerare resp. resgods är återgivna iSOU 1971: 90 (biL 45). Yttranden över kommitténs båda betänkanden har avgivits avSvea hovrätt, hovrätten för , kommerskollegium, ,utredningen om författningspublicering, , , , , , , ångfartygs assuransförening. Försäkringsjuridiska föreningenoch i . Yttranden över SOU 1971: 90 har dessutomavgivits av konsumentombudsmannen och . ochhovrätten för har bifogat yttranden av 1 F. d. justitierådet , ordförande,redaktören , direktören jur. , assuransdirektören . E. , sjö fartsrådet G. Lindencrona och dispaschören , ledamöter, samt professor , advokaten , hovrättsrådet och assuransdirektören , experter. 2 har ej deltagit i det nordiskasjölagssamarbetet. Med uttrycket "de nordiska länderna" avses i denna proposition endast , , Fin land och och med "'internordisk fart" fart mellan dessa länder. resp.Stockholms tingsrätt och . har bifogatyttranden från handelskamrarna i och samt från ochSkånes handelskamrar. Ensammanställning av remissyttrandena torde få fogas tUl statsrådsprotokollet idetta ärende som bilaga 6. Nordiskadepartementsöverläggningar har hållits i samt i Osloden och . Därvid har enighet uppnåtts omsåväl det sakliga innehållet som utformningen av lagstiftningen. I ochNorge har den nya lagstiftningen genomförts. En sammanställning av de danskaoch norska lagtexterna och det svenska lagförslaget torde få fogas tillstatsrådsprotokollet som bilaga 7. 2 Lagförslagens allmänna bakgrund 2.1 Nuvarande ordning Försjötransport av gods enligt konossement finns i svensk rätt två regelsystem,vilka båda bygger på konossementskonventionen. I fråga om befordran frånSverige till främmande stat och befordran till från främmande stat somhar tillträtt konossementskonventionen gäller bestämmelserna i . Denna lagirmehåller i stort sett konventionens regler i översättning till svenska. KonLär emellertid inte tilllämplig på inrikes fart och på fart mellan, å enasidan, och, å andra sidan, , eller . För sådan fartliksom för internationell fart som inte är konventionsbunden gäller i ställetbestämmelserna i 5 kap. SjöL. Konossementskonventionens regler har infogats i5 kap. SjöL med vissa modifikationer. Dessutom finns i SjöL kompletteranderegler som, under förutsättning att svensk lag är tilllämplig, kan komma tillanvändning också på sådana transporter som är underkastade KonL:s bestämmelser. Bortfraktarenär enligt KonL och motsvarande regler i SjöL underkastad tvingande ansvar förgodset från lastning till lossning. I den mån godset enligt transportavtaletskall eller får anförtros annan fraktförare har bortfraktaren rätt attförbehålla sig att inte svara för skada som inträffar medan godset är i denandres vård. Bortfraktarens ansvar, vanligen betecknat transportansvar,förutsätter fel eUer försummelse på hans sida men det är hans sak att visa sigfri från sådant vållande. För fel eller försummelse av bortfraktarens folk vidnavigeringen och handhavandet av fartyget under resan (s. k. nautiskt fel) ärhan dock fri från ansvar, enligt KonL utan vidare och enligt SjöL under förutsättningatt han tagit förbehåll om sådan ansvarsfrihet. Detsamma gäller brandskada sominte vållats av bortfraktaren själv. Därtransportansvar föreligger, är det begränsat till visst belopp. , för varje kolli eller annan godsenhet. Beloppet skall enligtkonventionen gälla i guld men, som en följd av att detta ej efterlevtsinternationellt, tillämpas i de flesta fall begränsning i vanligt mynt. Vållasskada på det transporterade godset genom dröjsmål med befordringen, faller detunder bortfraktarens tvingande transportansvar. Inom ramen för vanligaskadeståndsrättsliga grundsatser gäller detsamma, om dröjsmålsskada uppstår somen följd av förlust av eller skada på godset under befordringen. När KonLgenomfördes antogs däremot att bortfraktaren enligt konossementskonventioneninte skulle vara ansvarig för dröjsmålsskada, som inte har samband medgodsskada. Sådant ansvar ansågs därför inte heller föreligga enligt KonL. Dettaspörsmål har senare kommit i ett nytt läge genom att det i vissa utländskarättsfall har slagits fast att konventionen täcker också rena dröjsmålsskador.Däremot finns i SjöL en uttrycklig bestämmelse om ansvar för ren dröjsmålsskada(130 §). Enligt denna är bortfraktaren ansvarig, om han inte visar att feleller försummelse ej föreligger på hans sida. Ingen begränsning avansvarigheten är föreskriven. Bestämmelsen är dock inte tvingande ochbortfraktaren kan således förbehålla sig ansvarsfrihet för sådandröjsmålsskada. Ettkonossement utgör bevis att godset mottagits sådant det beskrivits ikonossementet men detta kan motbevisas. Sker det, kan ansvar ej utkrävas enligtKonL. Men SjöL föreskriver ett särskilt bortfraktar-ansvar för oriktiga ellerofullständiga konossementsuppgifter, vanligen betecknat konossementsansvareller garanti- eller uppgiftsansvar. Detta är ej underkastat någon begränsning. Bådetransportansvaret och uppgiftsansvaret preskriberas när förflutit fråndet godset lämnades ut eller skulle ha lämnats ut. Reglernaom befordran av passagerare och resgods till sjöss vilar inte påinternationellt fördrag. De nuvarande reglerna i ämnet tillkom genom 1936 årssjölagsändringar. De är infogade i SjöL:s befrakt-ningskapitel (5 kap.) ochstår också i materiellt samband med andra regler där.