prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Och del ligger i sakens natur att han härvid kan haanledning all vara någol mer aktiv om part saknar biträde. Förslaget gåremellertid i detta hänseende långl utöver vad som kan förutsättas vara domarensroll enligt gällande ordning. Ölägenheterna härav är uppenbara. Ju mer domarenengagerar sig för all ge parten anvisningar hur han skall utföra sin talan ochvilken bevisning han skall prestera, ju mer kommer domaren alt förlora sinopartiskhet. Särskilt om man berövar honom det slöd och den kontrollsom tigger i överläggningen med andra ledamöter i rätten kan resultatet bli ensänkning av rättskipningens nivå som icke är godtagbar. Promemorian sökerkompensera den alldeles uppenbara brist som förslaget företer på denna punktgenom att säga alt endast erfarna domare bör komma i fråga för handläggningen.Hovrätten vill på sistnämnda punkt påpeka all uttalandet är orealistiskt. Vidde största domstolarna kan man fördela arbetet på sådant sätt att de domare som sysslar med förenklad handläggning av tvistemål förvärvarstor erfarenhet av just dessa mål, I landet i övrigt kan man väl tillse atthelt orulinerade unga domare icke sätts på uppgiften men i övrigt kan man ickegenomföra någon uppdelning efter olika grad av erfarenhet. Enligt hovrättensmening måste det betecknas som olämpligt och äventyrligt för rättssäkerhetenall pålägga domstolarna en ändrad roll i enlighet med förslaget. Den ändradeuppfattning om domare och domstol som förslaget förutsätter svarar inte moträttsuppfattningen i vårt land. Del finns en allvarligrisk all domstolarna vätkommer att klara av åtskilliga rutinbetonade mål med det nya förfarandet menkommer att köra fast vid behandlingen av invecklade och svårulredda mål.Advokatsamfundet anför. Vad som i den föreslagna ordningen beskrivs somdomarens materiella procéssledning inger starka betänkligheter. Han synes fåtill uppgift att i den mån något oklart finns kvar efler del altstämningsansökan och svaromål avfattats av samma person för vardera parlenklarlägga inle bara de sakliga och juridiska grunder som han bör åberopa utanockså de invändningar som kan bli en följd av parternas ståndpunkter. Domarensstörsta svårighet torde inle bli att söka klarlägga sakförhållandena ulan allsöka anlägga de juridiska aspekter som för vardera parlen är lämpliga utan attdärvid riskera all bli misstänkt för partiskhet. Del anges i den allmännamotiveringen att en aktiv processledning kan påverka utgången i målet men'detta fär givelvis inte innebära någol åsidosättande av kravet på opartiskhet'.Det framstår däremot som självklart all ordföranden inle kan bevara sittanseende för objektivitet om han skall någorlunda effektivt biträda parterna ideras processföring på avselt sätt, I promemorian synes man ocksä hell haförbigått hur de båda parterna, som måhända för första gängen i sitt livuppträder inför domstol, kommer all uppfatta situationen. De kommer givelvisall uppfatta denna så att båda fått hjälp men all utgången i målet visar vemsom fått den bästa hjälpen. Oavsett om och hur ell förenklat förfarandegenomförs hävdar styrelsen att domstolen inle skall åläggas all biträda ochvägleda parter i vidare omfattning än nu förutsätter. Ävenövriga remissinstanser som ställer sig negativa till promemorieförslagel, bl,a,några tingsrätter. Föreningen och ledamöter,anser risk föreligga att domstolarnas anseende för objektivitet skadas. Vad som anförs i promemorian om rättensförlikningsverksamhel har i allmänhet godtagits eller lämnats ulan erinran vidremissbehandlingen, 1 några yttranden anförs dock betänkligheter. Bland demsom ställer sig positiva till vad som anförs i promemorian i denna del uttalarKO bl,a. Alt förfarandet får en stark inriktning på att söka förlika parternaanser KO väsentligt. Del är därför viktigt att domstolarna lar fasta på denmöjlighet att framlägga konkreta förslag lill förlikning mellan parterna somanvisas i promemorian. Rätten bör i sin förliknings- verksamhet ha som målsättning all söka åstadkommalösningar, där i första hand hänsyn tas till skälighet och billighet i delenskilda fallet. Genom en engagerad insats frän domstolens sida såväl i delinledande skedet som under den fortsatta handläggningen lorde ell slort antaltvister kunna undanröjas utan process eller dom. Del är fränden egna verksamheten alt även tvister där positionerna ler sig hell fastlåstakan lösas genom en relativt obetydlig insats från en utomstående instans.Föreningen anför alt del är i hög gradeftersträvansvärt att domaren försöker förlika parterna i de mindretvistemålen. All förlik-ningsarbelel bedriva mera aktivt i dessa mål än i målom större värden är naturligt. Del bör framhållas all del även f,n, viddomstolarna läggs ned myckel arbete på att försöka förlika parterna och all delförekommer alt domare trots vad som sägs i förarbetena lill inle drar sig för all lägga fram konkreta förslag till tvistens lösning.Grossistförbundet och understryker att förfarandet starktbör inriktas på alt förlikning kommer lill stånd, LO anför följande. Förslagetförutsätter all rällen en kvalificerad domare skall aktivt söka förlikaparterna. Del framhålls också alt den avsedda materiella processledningenställer slora krav på domarens omdöme och kunskaper. Delta är rikligt menförtjänar all utf öras närmare. En förutsättning för all processledningenverkligen skall bli framgångsrik är att den handhas av domare som inle barabesitter konventionella rättsliga kunskaper utan också har blick för under vUkabetingelser och på vilka grunder del kan vara lämpligt i olika lypsilualionerall träffa förlikning saml förmåga att befrämja uppgörelse i sådana fall. Dedomare som är verksamma torde oftast sakna sädana kvalifikationersåtillvida som juridisk forskning och utbildning fortfarande väsentligeninriktats på ett studium av själva regelsystemet och inle på dehandläggningsmönster som präglar eller kan länkas lämpade för tvistelösande avförhandlings- och förlikningskaraktär. Säkerligen kommer del att dröjaåtskillig tid än innan några mer genomgripande förändringar skett i dessahänseenden, 1 avvaktan härpå finns det emellertid all anledning all söka vidgaden snäva bas som ulgör grunden för rekryteringen av domstolsjurisler.Betydande meritvärde både vid rekryteringen och under domarkarriären börtillmätas erfarenhet och vana från förhandlings-, förliknings- ochskiljeförfarande pä arbetsmarknaden och andra samhällsområden där UlomprocessueUaivisteförfaranden spelar en dominerande roll, betonarbetydelsen av all tyngdpunkten i det förenklade rätlegängsförfarandel läggs påall förlika parterna. Mål av det slag som del här är fråga om ligger oftastnära en förlikning. Anledningen härtill är att de som väntas utnyttja deltaförenklade rättegångsförfarande har begränsade insikter i de bestämmelser somgäller för tvisten ifråga. En redogörelse för aktuella bestämmelser kommersannolikt all leda lill att parterna på ett bättre sätl kan bedöma det egnahandlandet och hur del står Prop,1973:87 94 i relation lill gällande bestämmelser, Förulsällningamaför förlikning lorde således vara myckel slora. Bland demsom har erinringar mot förslaget i denna del anför all den ställersig tveksam till en myckel hårt driven föriikningsakiiviiet i mindre tvistemål.Visserligen ger ell lågt värde hos tvisleföremålel en särskild anledning allsöka få lill stånd frivillig uppgörelse mellan parterna. Det bör emellertidbeaktas all part som inte har slöd av rättegängsbiträde kan finna del svårt attmotsätta sig ett med domstolens hela auktoritet framlagt förlikningsförslag,som han i själva verket inle är nöjd med. Den i upptagnabestämmelsen måste anses ge fullt lillräckligt utrymme även för denföriikningsakiiviiet som kan vara påkallad i mindre tvistemål. Det är intehovrättens uppfattning all tingsrätterna i allmänhet skulle försumma all inågon typ av disposiliva tvistemål ta till vara de förlikningsmöjligheter somerbjuder sig, m.fl. anför att föriikningsförhandlingar ejlär kunna hell inriktas pä all nä del resultat som en dom skulle innehålla. Förframgång i strävandena till förlikning måste viss hänsyn lagas till sådanapsykologiska faktorer som vilken av parterna som synes vara mestkompromissvillig. Beaktas sädana faktorer i högre grad, kan detförlikningsförslag domaren i enlighet med rekommendationen i promemorianlägger fram komma att i väsentligt hänseende avvika frän vad domen enligtprocesslägel bör innehålla. Misslyckas förlikningsförsökel har domaren hamnat ien situation som är vansklig och kan leda lill att förtroendet för honomrubbas. Vid en reform av rättegången i tvister om mindre värden ärdel enligt promemorian av avgörande betydelse att nedbringa kostnaderna förrättegången. Detta kan ske på olika sätl, bl,a, genom ändrade kostnadsregler.1 promemorian behandlas frågorna om ändring är påkallad i gällande regler omhur rällegångskoslnaderna bör fördelas mellan parterna och om vilka kostnadersom överhuvudlaget bör ersättas. Vidare berörs frågan vilka åtgärder i övrigtsom bör företas för alt fä ned eller eliminera de kostnader som förekommer. Huvudregelnom hur rällegångskoslnaderna skall fördelas mellan parterna i tvistemål finns i18 kap. I § RB. Enligt denna bestämmelse skall part som lappar målet ersättamotparten hans rättegångskostnader. I vissa fall kan dockersättningsskyldigheten bestämmas efter annan grund än målets utgång. Målelsbeskaffenhet kan enligt 2 § föranleda alt vardera parlen skall bära sinrättegångskostnad. endera parlens sida kan även föranleda att huvudregelnfrångås. I 3 § första stycket finns sålunda bestämmelser om onödig rättegångoch enligt paragrafens andra stycke kan kostnaderna kvittas om denomständighet, varav utgången berodde, inle före rättegången var känd för dentappande parten och han inle heller hade bort ha kännedom därom, I 6 § finns slutligenbestämmelser om försumlig processföring. Motiveringen till den i 1 § upptagna huvudregeln är enligtförarbetena, all rättegångens syfte all bereda rättsskydd endast ofullständigtskulle uppnäs om inle den vinnande parlen också fick ersättning för dekostnader han ådragit sig för all göra sin rätt gällande. Vetskapen alt dentappande parten i allmänhet måste bära såväl sina egna som motpartensräiiegängskoslnader anses också ägnad att avhålla från obefogade rättegångar(SOU 1938:44 s. 231). Ersättning för rättegångskostnad skall enligt 18 kap. 8 §RB fullt motsvara kostnaden för rättegångens förberedande och talans utförandejämte arvode lill ombud eller biträde, såvitt kostnaden skäligen har varitpåkallad för alt la tillvara parlens rätt. Ersätining skall också utgå förparlens arbete och tidsspillan i anledning av rättegången. Vidare anges allinkassoåtgärd som vidtagits före rättegången ersätts som rättegångskostnad.Ersätining för sådan kostnad utgår enligt bestämmelser som Kungl. Vad förstbeträffar fördelningsregeln i 1 § måste beaktas all dess avhållande effekt ärav särskild betydelse i mål om mindre värden. Den är ägnad all avhålla parternainle bara frän obefogade rättegångar ulan också, om de kommit till rättegång,från oriktiga eller obevisbara påståenden eller invändningar. En ordning enligtvilken kostnaderna regelmässigt skulle kvittas kunde medföra all ena parlengjorde gällande sädana invändningar som kunde orsaka motparten slora kostnadersamtidigt som han för egen del kanske inle behövde ådra sig några nämnvärdautgifter. Han skulle härigenom få en stark ställning vidförlikningsförhandlingar och skulle kunna uppnå en förmånlig uppgörelse justdärför att en rättegång skulle orsaka motparten slora kostnader. Kostnadsersättningens reparativa effekt är av avgörandebetydelse i de fall då partens egna kostnader är betydande i förhällande tilltvisteföremålels värde. Om i sådana fall kostnaderna skulle kvittas, kundeföljden bli att det ekonomiskt inle skulle löna sig att föra tvisten lilldomstol. Även om partskoslnader i den nya ordningen kan reduceras avsevärt, kandet naturligtvis inle undvikas, all parts kostnader ibland kan komma att uppgålill betydande belopp. Del anförda talar för att iprincip bör gälla även i det förenklade förfarandet. Emellertid kan del finnasskäl all för det nya förfarandets del överväga att som ell generellt undanlagfrän huvudregeln om lappande parts skyldighet all ersätta motparten hanskostnader, föreskriva all parterna under vissa betingelser själva skall bära En sådan regel om kvittning fanns i gamlaRB och finns f ,n, i 28 § lagen om arbetsdomstol. En omständighet som talar fören kviti-ningsregd är att den nuvarande huvudregeln sannolikt påverkar denenskilde alltför starkt all inle inlåta sig på rättegång. Det kan tilläggas att det även för skickliga juristermänga gånger kan vara svårt eller omöjligt au bedöma hur en rättegång kan kommaall sluta, Mol denna bakgrund kan den nuvarande ordningen ibland leda lill ellresultat som framsiår som alltför hårt mol den förlorande parlen.Omständigheterna kan ha varit sådana att hans talan ingalunda tett sigobefogad. Ändå saknas i regel möjlighet all jämka kostnadsansvaret. Dessasvårigheter för part all förutsäga målels utgång gör sig särskilt gällande iell förfarande, som bygger på alt den enskilde parten själv skall föra sintalan. Billighetsskäl talar alltså för att rätten i del förenklade förfarandetges möjlighet alt kvitta kostnaderna i tveksamma fall, Härmed avses såväl atträttsfrågan har varit oviss som att tvivel förelegat i fråga om de faktiskaomständigheterna, I sädana fall bör rätlen kunna förordna om kvittning avkostnaderna. Bestämmelsen bör tillämpas restriktivt. Depreventiva och reparativa funktionerna hos fördelningsreglerna får givetvisfull effekt endast om ersättningen för rättegångskostnader omfattar i principalla kostnadsposter som kan förekomma. Del finns emellertid skäl alt begränsaersällningen till vissa absolut oundgängliga utgifter. Därigenom ökas parternasmöjligheter alt på förhand överblicka vilket kostnadsansvar de ådrar sig genomall inlåta sig på rättegång. Vidare kommer parterna att försöka undvika eller ivarje fall nedbringa vissa av de utgifter som inle blir ersättningsgilla, Ipromemorian tas därefter upp frågan vilka åtgärder som bör företas för all fåned eller eliminera vissa av de kostnader som f,n, ersätts enligt 18 kap, 8 §RB, I samband därmed berörs också frågan om vilka utgifter som bör ersättas idet nya förfarandet. Denstörsta kostnaden är regelmässigt kostnaden för bilrädeshjälp. En möjlighet atteliminera denna kostnad är givelvis alt förbjuda all parterna inför domstolenanlitar bilrädeshjälp. Ett sådant förbud gäller i flera av de i inrättadebagateUmålsdomslolarna, Det engelska konsumenlrådet, som har föreslagit attliknande domstolar inrättas i , anser all advokater inte bör få uppträdai dessa domstolar. Om advokater mer och mer kom att uppträda som biträden ibagateUmålsdomslolarna, skulle nämligen enligt konsumentrådet den uppfattningenkunna vinna spridning att det inte gick att processa ulan advokat. Detta skullei sin lur leda till all de mindre tvisterna av kostnadsskäl inle fördes lilldomstolarna. Vissa skälkan alltså åberopas för ett biträdesförbud. Även om del nya förfarandetgestaltas så att bilrädeshjälp i regel blir överflödig kan emellertid vissamål vara av sådan beskaffenhet all sådan hjälp är påkallad. Vidare skulleförbudet tämligen lätt kunna bli verkningslöst när del gäller Det skulle nämligen knappast kunnakomma i fråga all förbjuda juridiska personer alt låta sig företrädas avjurist, bilrä-desförbud bör alltså inle införas. En ordning som innebärall parterna själva normalt för sin talan synes emellertid kunna uppnås genominförande av bestämmelser som innebär all biirädesersätlningen inle utgörersättningsgill rättegångskostnad. Om någon vill anlita biträde, bör han självfå slå för dessa kostnader oavsett utgången. Härigenom motverkas framför alltatt part enbari med hänsyn lill risken all få betala motpartens biträdeskoslnaderavslår från all göra sin rätt gällande. Som nysshar nämnls kan det även i det nya förfarandet vara påkallat allbilrädeshjälp anlitas. Att rättshjälp bör kunna meddelas i sädana fall och attmotparten i så fall inle bör kunna åläggas all betala biträdeskoslnaden berörsi del följande. Blandparts rättegångskostnader enligt RB ingår olika rättegångsavgifter.Bestämmelserna om sådana avgifter finns i expedilionskungörelsen (1964:618) medden därtill fogade avgiflslistan. De belopp som i första hand käranden kan fåbetala för dessa rällegångsavgifler kan bli tämligen stora. Bl,a, har kärandenalt betala , för ansökan varigenom målet anhängiggörs och , för lösenav underrättens dom saml dessutom , för varje sida av domen, I syfte attnedbringa dessa kostnader synes påkallat att vidta vissa mindre ändringar igällande ordning. Ändringarna bör gä ul pä att käranden i del nya förfarandetendast behöver betala en avgifi för ansökan om stämning. Både käranden ochsvaranden bör dessutom kunna få dom i målet utan avgifi. Kärandens avgift börvara ersättningsgill. Partskostnader för inställelse vid sammanträde inför rätten kan i vissa fall uppgålill ett ej obetydligt belopp. Olika åtgärder bör vidtas för all hålla dessakostnader sä låga som möjligt. En möjlighet är att skriftligt förfarandeanvänds så långt detta är möjligt och godtagbart från rättssäkerhetssynpunkt.En annan är all domstolen med jämna mellanrum håller sammanträden i de störreorterna inom sill område, I den mån instäUelsekostnad har uppkommit för partbör kostnaden vara ersättningsgill, I syfteatt motverka alt kostnad för tidsspillan uppkommer förläggs sammanträdena ivissa av de amerikanska bagateUmålsdomslolarna till kvällslid. Det engelskakonsumenlrådet har för de av rådet föreslagna bagatellmålsdomstolarna i Englandförordat att parterna, om sammanträdena inle regelbundet skulle hällas päkvällarna, ges möjlighet all begära att sammanträdel sker efter arbetstid. Delär önskvärt alt förhandlingarna enligt den nya ordningen åtminstone i någonutsträckning kan hållas på kvällstid. Härigenom kan den ekonomiska förlustparterna gör på grund av tidsspillan begränsas. All hell eliminera dennaförlust är självfallet omöjligt. Kostnaden bör inle vara ersättningsgill. Kostnadenför villnesbevisning lorde i allmänhet inle uppgå lill några större belopp.Denna kostnad torde därför inte utgöra någol avgörande 1 saml Nr 87 hinder mol processer om mindre värden. Det synes ändåangelägel att garantier skapas för att kostnaden alltid hälls på en rimlignivå. Detta synes böra ske genom en föreskrift all vittnen är berättigade tillersättning efter de regler som skulle ha gällt om kostnaden skolat utgå avallmänna medel (jfr prop, 1972:4, 17 § förslaget lill rällshjälpslag).Ersättningen bör i förhällande lill motparten vara ersättningsgill kostnad. Denföregående framställningen har närmast avsett sädana kostnader som haruppkommit under själva rättegängen. Enligt bestämmelserna i är emellertidäven kostnad för rättegångens förberedande ersättningsgiW, såvitt kostnadenskäligen har varit påkallad för all la tillvara parlens rätt. Hit kan hänföraskostnad för konferenser mellan parterna och kostnad för anskaffande avbevisning. Ersättning skall enligt RB också utgå för parts arbete ochtidsspillan, som direkt påkallats av rättegångens förberedande. Med denaktiva formella och materiella processledning som domstolen avses skola utöva idel förenklade förfarandet, lorde kostnaderna för parts förberedande avrättegången i regel kunna hållas på myckel låg nivå. Om man effektivt villhålla ned kostnaderna i förfarandet, bör emellertid inle heller dessa kostnadervara ersättningsgilla. En regel av denna innebörd kan visserligen i någonutsträckning leda lill all parter låter tvister gå lill rättegång någottidigare än enligt nuvarande ordning. Särskilt sannolikt är delta emellertidinle. Oberoende av kostnadsreglernas utformning lorde parterna i regel föredraatt undvika process. 1 fräga ominkassokoslnad har nuvarande regel i 18 kap. 8 § införts genom en lagändringsom trätt i kraft den . Något skäl att föreslå nya regler om dennakostnadspost i förevarande sammanhang föreligger inte. Kostnaden bör varaersättningsgill. Förslaget i promemorian all reglerna i 18 kap. RB omfördelning av rättegångskostnad i princip skall gälla även i del förenkladeförfarandet godtas genomgående i remissyttrandena. i Stockholmförordar emellertid en annan ordning. Nämnden ullalar sålunda att denförenklade processen kan väntas bli lagen i anspråk främst av en både i självaavtalsförhållandet och ekonomiskt sett svagare part, 'konsumenten', mot enstarkare motpart. Vill man verkligen ge den enskilde medborgaren hjälp atttUlvaralaga sin rätt, bör huvudregeln vara alt kostnaderna skall kvittas.Visserligen kan följden i viss utsträckning antagas bli obefogade processer,men detta kan motverkas genom en supplerande regel av innebörd all kärandenskall ersätta motparten hans kostnader om talan saknar fog, processen förtsvårdslöst och motsvarande. Denföreslagna kviiiningsregdn godtas eller lämnas ulan erinran av ungefär sammaantal remissinstanser som godtagit förslaget i des helhet. Regeln berörs särskilt i ett drygt tiotal yttranden. Tilldem som godtar den hör , läns södra tingsrätt, LR ochSveriges . En något större grupp ställer sig avvisande.Hovrätten över och uttalar sålunda all tillräckliga skäl intehar anförts för den särskilda regeln om kvittning av rättegångskostnad. Den kaninte anses särskilt befogad i mindre tvistemål. Även i andra mål kan man mångagånger lycka alt billighelsskäl kan tala för kvittning av kostnaderna.Erfarenheterna av den gamla regel härom var dock ogynnsamma.Den kan leda lill godtycke. Avsteg från lagens huvudregel all den lappandeskall slå för kostnaden bör därför inte få göras i andra fall än de irättegångsbalken särskilt angivna, och ledamöter görliknande uttalanden, KredUköpskommUtén anser med hänvisning lill förslagelsbegränsningar av vinnande parts ersätlningsrätt och lill nu gällandekviltningsmöjlighet enligt 18 kap, 3 § andra stycket RB alt den föreslagnakviiiningsregdn inle bör godtas. och Industriförbundetframför liknande synpunkter men tillägger alt det möjligen borde övervägas ensärskild regel för del fall all part haft skälig anledning till rättegångdärför att han förlitat sig pä reklamationsorgans utlåtande. I detla fallligger del dock närmast till hands att kostnaden bärs av statsverket. Förslaget att biträdeskostnad inle skall varaersättningsgill godtas i princip eller lämnas utan erinran i ungefär hälfien avremissyttrandena, däribland KO, rättshjälpsanstaU,köplagsutredningen, kreditköpskommittén. Inom denna grupp anser emellertidmånga all vissa undanlag är påkallade. Åtskilliga remissinstanser, däriblandsamtliga hörda hovrätter, två rättshjälpsanstalter, ,och har avstyrkt regeln. Bland dem som godtagit regeln ulan all påyrka särskildamodifikationer anför KO, all del är ytterligt angelägel att den enskilde i detförenklade förfarandet får sädan hjälp i del förberedande stadiet genom entjänsteman vid domstolen och i del fortsatta förfarandet genom en bestämdmateriell processledning från domstolens sida all han klarar sig utanbiträde. Den föreslagna regeln all biträdesersätlning inle skall varaersätl-ningsgUl kan annars leda till att den enskilde försätts i en sämresituation vid en rättegång enligt det förenklade förfarandet än han skulle görai en rättegång enligt nuvarande ordning. Detta bör självfallet pä allt sättundvikas. rättshjälpsanstaU anser att frågan om biträde ål partinte skall lösas genom hjälp frän domstolen utan inom rättshjälpens ram.Kostnaden för detla bör enligt rällshjälpsanslallen inle vara ersättningsgill,har inle något att invända mot förslaget att processer ommindre värden i fortsättningen som regel skall föras av parlen själv ulan hjälpav biträde. Vid förfarandet inför allmänna reklamalionsnämnden förekommer ytterligt sällan all parlen har bilrädeshjälp,ulan alt detta kan sägas ha medfört några större olägenheter.