prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — Med hänsyn tUl deskiftande förhållanden under vilka skilda samfällighetsföreningar kommer attverka bör den nya lagen i likhet med LGA och EVL inte innehålla några närmarebestämmelser om antalet styrelseledamöter. Det anses tillräckligt altföreskriva att styrelsen skall bestå av en eller flera ledamöter. Somnyss nämnts skall styrelsen handha föreningens löpande angelä- genheter.Tydligt är att styrelsen därvid skall vara bunden av de föreskrifter sommeddelas i förvaltningslagen och i föreningens stadgar. Också de beslut somdelägarna fattar på föreningsstämma bör i princip vara bindande för styrelsen.Detta följer av styrelsens ställning som verkstäUandé organ. Emellertid bör,framhålls det i promemorian, styrelsen vid sidan av denna uppgift också ha enviss kontrollerande funktion i förhållande till delägarna. Styrelsen börsålunda ha både rätt och skyldighet att åsidosätta stämmobeslut som strider motförvaltningslagen eller annan lag eller mot föreningens stadgar. Vidare börstyrelseledamot ha rätt att föra talan mot sådant beslut. En speciell uppgift somskall åvila styrelsen och som enligt promemorian bör regleras närmare är attuttaxera bidrag tUl föreningens verksamhet från medlemmarna. Behovet avsådana/.bidrag torde komma att variera i olika föreningar beroende på storlekenoch beskaffenheten av den samfällighet som är föremål för förvaltningen. Ifråga om marksamfällighet synes uttaxering mera sällan bli aktuell, medanmotsatsen är fallet beträffande anläggningssamfällighet. I de fall styrelsenbedömer föreningens situation vara sådan att uttaxering krävs bör den för attfastställa storleken av medelsbehovet upprätta utgifts-ochinkomststat. Sedan staten godkänts på föreningsstämma skall den läggas tillgrund för uttaxeringen. Genom denna skall det behövliga tillskottet fördelaspå medlemmama. Som fördelningsnorm skall uppenbarligen tjäna de delaktighetstalsom fastställts vid bUdande av samfälligheten. När det gälleranläggningssamfälligheter är att märka att olika andelstal kan ha bestämts förkostnader som avser anläggningens utförande samt för kostnader som avser dessunderhåll och drift. Om så är fallet måste i inkomst- och utgiftsstateninkomsterna och utgifterna för varje sådan verksamhetsgren beräknas för sigoch det behövliga tillskottet till varje verksamhetsgren fördelas efter deandelstal som gäller för denna. Uttaxering bör ske genom att styrelsenupprättar och på föreningsstämma framlägger debiteringslängd som utvisarresultatet av den gjorda fördelningen. Ivissa fall bör en extraordinär utdebitering föreskrivas, heter det vidare ipromemorian. Om föreningens medel inte räcker till betalning av förfallenskuld, bör styrelsen av hänsyn till borgenärerna åläggas skyldighet attomedelbart upprätta och på föreningsstämma framlägga särskild debiteringslängdsamt utta behövliga medel. Denna skyldighet är av sådan vikt att dess fuUgörandebör säkerställas genom särskilda sanktioner. Om styrelsens ledamöter försummaratt verkställa uttaxering, bör de sålunda vara solidariskt ansvariga förskulden. Är försummelsen uppenbar, bör borgenären dessutom få möjlighet atthos begära förordnande för syssloman att debitera och ta ut vadsom fordras. Ifråga om styrelsens verksamhetsformer torde man enligt promemo- rianlämpligen böra inskränka sig tUl att i lagen ge föreskrifter rörande omröstningoch jäv. I förstnämnda hänseende, synes böra anges att som styrelsens beslutskall gäUa den mening som omfattas av majoriteten bland de styrelseledamötersom är närvarande vid sammanträde. Vid lika röstetal bör i allmänhet gälla denmening som biträds av den som fungerar som ordförande vid sammanträdet. bördock avgöras genom lottning. För giltigt beslut torde i princip böra krävasatt samtliga styrelseledamöter deltar i avgörandet. Avvikelse härifrån bör dockkunna medges i föreningens stadgar. I jävshänseende synes böra föreskrivas attstyrelseledamot inte får ta befattning med angelägenhet vari han har ettväsentiigt intresse som strider mot föreningens. Iegenskap av föreningens verkställande organ skall styrelsen vara behörig attföreträda föreningen i förhållande tUl tredje man. Av praktiska skäl bör dockstyrelsen få möjlighet att utse särskild firmatecknare med behörighet attföreträda föreningen. Möjligheten att utse firmatecknare bör dock kunna fråntasstyrelsen genom föreskrift i stadgarna eller genom beslut av föreningsstämma.Viss inskränkning synes böra föreskrivas i såväl styrelsens somfirmatecknarens behörighet. Överlåtelse av fast egendom är av sådan vikt förföreningen att styrelsen eller firmaleck-naren inte utan stöd av stadgama ellerföreningsstämmobeslut bör kunna avtala därom. Motsvarande bör gälla inteckningi fast egendom eller upplåtelse av nyttjanderätt i sådan egendom för.längre tidän fem nya lagen torde enligt promemorian vidare böra tas upp föreskrifter omrätt för att utse särskUd styrelseledamot och att förordnasyssloman att fungera som styrelseledamot. Vidare bör meddelas föreskrifter omskyldighet för styrelseledamot och annan företrädare för föreningen att ersättaskada som tillfogats föreningen, medlem och tredje man. I fråga om dessabestämmelser- hänvisas i promemorian tUl avsnitt 3.4.5.6 och 3.4.5.7. Medlemmarnasrätt att delta i föreningens angelägenheter utövas som tidigare nämnts påföreningsstämma. I stadgarna bör föreskrivas hur ofta ordinarie föreningsstämmaskall hållas. Det synes böra ankomma på styrelsen att utfärda kallelser tUlsådan stämma. Dessutom bör styrelsen kalla tUl extra föreningsstämma så snartnågon fråga aktualiserats vars avgörande inte kan anstå till nästa ordinariestämma. En viss minoritet av medlemmarna torde dessutom böra få rätt att framtvingaextra föreningsstämma. Vidföreningsstämma bör i princip alla föreningens medlemmar ha rätt att delta iförhandlingarna och utöva rösträtt, anförs det i promemorian. Vissa inskränkningarbör dock göras i detta hänseende. Om vid stämman behandlas fråga som enbart rörviss gren av föreningens verksamhet, exempelvis fråga om fastställande avsärskUd inkomst-och utgiftsstat för drift av gemensamhetsanläggning, börnaturligen en- dastde som är bidragsskyldiga till denna verksamhetsgren få delta och rösta. Vidarebör den som underlåtit att i rtt tid fullgöra bidragsskyldighet gentemotföreningen inte få utöva sin rösträtt förrän han fullgjort skyldigheten.Däremot bör han ha rätt att delta i förhandlingarna. Slutligen bör gälla attmedlem inte får delta i behandling av angelägenhet vari han har ett väsentiigtintresse som strider mot föreningens. Beslutsom fattas på föreningsstämma kan lå rättsverkan inte bara mot föreningensmedlemmar utan också mot vissa innehavare av begränsade sakrätter, framhållsdet i promemorian. Sådan rättighetshavare synes därför böra få närvara ochyttra sig vid behandlingen av fråga som rör hans rätt. Däremot torde rösträttbara böra tillkomma medlemmar i föreningen. Av allmänna rättsgrundsatserföljer att det åligger medlem som upplåtit en begränsad sakrätt i sin fastighetatt vid röstningen beakta även rättighetshavarens intressen. Desynpunkter som i fråga om delägarförvaltning anförts tUl stöd för attröstberäkning bör ske efter huvudtal anses i promemorian äga full giltighetbeträffande omröstning på föreningsstämma. Varje röstberättigad medlem skallalltså enligt promemorieförslaget äga en röst. Rösträtten bör kunna utövasgenom ombud. För alt hindra att någon genom insamlande av fullmakter skaffarsig ett helt avgörande inflytande över stämman bör man emellertid i likhet medvad som skett i lagen om ekonomiska föreningar föreskriva att ombud inte fårföreträda mer än en medlem. Vidare bör anges att som stämmans beslut skallgälla den mening som fått de flesta rösterna samt att vid lika röstetal valskall avgöras genom lottning och i andra frågor skall gälla den mening sombiträds av stämmans ordförande. Frånde nu angivna omröstningsreglerna sägs avvikelse böra kunna föreskrivas istadgama. Exempelvis bör i dessa kunna las in föreskrift om att röstning skallske efter andelstal. I fråga om vissa särskilt betydelsefulla beslut börsärbestämmelser tas upp i själva lagen. Vid delägarförvaltning krävs förbeslut om överlåtelse, inteckning och mer långvarig nyttjanderättsupplåtdsebeträffande fast egendom att beslutet biträds av två tredjedelar av deröstande. Samma vUlkor torde böra gäUa när egendomen förvaltas avsamfällighetsförening. Av skäl som redovisas i avsnitt 3.4.5.6 föreslås attäven för beslut om ändring av föreningens stadgar skall uppställas krav på tvåtredjedels majoritet. Ifråga om förhandlingarna på föreningsstämman synes det enligt promemorian intenödvändigt att i lagen ge några närmare föreskrifter. Uppenbarligen bör stämmanledas av en ordförande. Om stadgarna inte innehåller någon bestämmelse om vemsom skall vara ordförande, bör den första åtgärden på stämman vara att manväljer sådan. Det torde få ankomma på styrelsens ordförande att förrätta valet.Styrelsen synes vidaregenom uttryckliga bestämmelser böra åläggas skyldighet att på stämman lämnamedlemmarna upplysningar om föreningens verksamhet och att föra protokoll överde beslut som fattas. Remissyttrandena.I fråga om metoden för röstberäkning på föreningsstämma redovisas iremissyttrandena i huvudsak samma inställning som i motsvarande fråga viddelägarförvaltning (se avsnitt 3.4.4). i anslutersig" emellertid till dem som föreslår att den modifierade anddstalsmetodenskall användas vid föreningsstämma. Den i promemorian föreslagna möjlighetenatt i stadgarna föreskriva avvikelse från huvudtalsmetoden anses av mängaremissinstanser sakna betydelse, eftersom stadgama skall antas genom röstningefter huvudtalet. Sveahovrätt förordar alt det föreslagna förbudet för ombud att vid föreningsstämmaföreträda mer än en medlem skall utgå. Förebilden till förbudet har hämtatsfrån lagen om ekonomiska föreningar men det saknar tradition inom förevaranderättsområde. Det är således mycket vanligt att delägare låter sig företrädas avombud vid förrättningar av olika slag samt vid sammanträden med samfälligheter.Förbudet skulle vara mycket opraktiskt och kunna medföra att många medlemmarhelt uteblir från stämmorna. Erfarenhetsmässigt är risken ringa för insamlingav fuUmakter i Ulojalt syfte. Hovrätten över och anför i stortsett samma synpunkter samt hävdar att man i vart fall bör ge personer som inneharfastighet under samäganderält möjlighet att ha gemensamt ombud. Promemorieförslaget.Vid förvaltningen av en samfällighet uppkommer normalt vissa löpandekostnader, t. ex. för kaUdser, sammanträden, arvoden, skatter m. m. När detgäller anläggningssamfälligheter tUlkommer ofta betydande utgifter föranläggningens drift, t. ex. för inköp av bränsle och väghåUningsmaterial ellerför transporter och andra arbeten. Utgifter av nu avsett slag kan naturligtvisäven uppkomma vid förvaltning av marksamfälligheter. Så är bl. a. fallet när enanläggning, t. ex. en väg, som ett led i förvaltningen har utförts på eller ianslutning till en sådan samfällighet. I andra fall åter föranleder redan utnyttjandetav en marksamfällighet särskUda kostnader, t. ex. för ut-stämpling, avverkningoch försäljning av skogsprodukter. Det är vidare vanligt att vissakapitalkostnader uppkommer, exempelvis amortering och ränta på lån somupptagits för utförande av anläggning och för anskaffande av maskinellutrastning. Motsvarande kapitalkostnader kan även bli aktuella när samfällighetutvidgas genom särskilt förvärv av mark. I stället för kapitalkostnader kan detbli fråga om direkta investeringskostnader. Motdessa kostnader och utgifter står i allmänhet vissa inkomster frånförvaltningen. När det gäller marksamfälligheter torde förvaltningen intesällan inbringa inkomster, t. ex. vid arrende- eller hyresupplå-telse eUerförsäljning av skogsprodukter, gras, fiskekort eller liknande. Inkomster avjämförligt slag kan uppkomma också vid förvaltning av anläggningssamfällighet.Det föreligger sålunda i princip inget hinder mot att en samfällighetsföreningträffar avtal med annan än delägare om rätt att mot särskUd ersättning utnyttjaen anläggning för begränsad tid. Om det vid anläggningsförrättning bestämts attunderhålls- och driftskostnader i första hand skall täckas genom avgiftsuttag,utgör även avgifter frän delägarna en viktig inkomstpost. Ipromemorian understryks att löpande eUer tillfälliga intäkter av nu angivetslag givetvis i första hand bör användas för att täcka kostnaderna förförvaltningen. I den mån vinst uppkommer kan denna fonderas eller delas uttill delägarna. Huruvida en samfällighetsförening skall bygga upp en reserv-eller investeringsfond bör lämpligen bestämmas från faU till fall. Avgörandefaktorer vid denna bedömning är bl. a. verksamhetens art och omfattning liksomdet beräknade framtida behovet av större underhållsarbeten och andrakostnadskrävande investeringar. Hänsyn bör även tas till alt inkomsterna kanvariera från tid till annan. Det kan sålunda ibland vara motiverat att avsättaviss del av ett större årsöverskott för att täcka förvaltningskostnaderna underkommande år då inkomsterna kan väntas bli väsentligt lägre. Några generellalagbestämmelser om avsättning lUl fond kan enligt promemorian knappast ges.Hithörande frågor bör i stället regleras i föreningens stadgar. Förutformningen och tUlämpningen av sädana stadgebestämmelser gäller debegränsningar som följer av föreskrifterna om att förvaltningen skalltillgodose medlemmarnas gemensamma bästa men även ske med skäligt beaktande avberörda enskUda intressen (se avsnitt 3.4.5,6) och om alt föreningen inte fårdriva verksamhet som är främmande för dess ändamål (se avsnitt 3.4,5,2),Sistnämnda föreskrift torde bl. a. innebära att avsättning till fond ej får skei sådan omfattning att föreningen i praktiken kommer att syssla medkapitalförvaltning. De fonderade medlen måste med andra ord alltid vara avseddaför ett behov som ligger inom ramen för ändamålet med samfälligheten. Ihäradsallmänningslagen (18 §) och allmänningsskogslagen (17 §) skUjs mellanavkastning och kapitalinkomst. Med kapitalinkomst avses medel som inflytergenom försäljning av mark och därmed jämförbara förfoganden. Församfällighetsföreningarnas del torde kapitalinkomster av detta slag inte blialltför vanliga. Försäljning av mark skaU naturligtvis inte ingå som någotnormalt led i en samfäUighetsförenings verksamhet. På sätt framhållits iavsnitt 3,4.5.2 kan det emellertid i en del fall framstå som fördelaktigt attviss dd av en marksamfällighet avstyckas och försäljs. I andra fall kan ensådan åtgärd framtvingas eUer aktualiserasgenom planläggning eller annan samhällsåtgärd. Det är vidare tänkbart att vissdel av samfällighets mark kan behöva tas i anspråk vid fastighetsreglering motersättning i pengar. Enligt häradsallmänningslagen och allmänningsskogslagenfår kapitalinkomst användas bara för förvärv av mark för utvidgning avhäradsallmänningen resp. allmänningsskogen eller för grundförbättring ellerliknande ändamål. Dessa begränsningar hänger samman med principen om atthäradsallmänning och allmänningsskog skall bibehållas oförminskade. När detgäller samfällighet enligt förevarande lag finns det enligt promemorian inteanledning att ställa upp någon liknande grundsats. är det utan tvivellämpligt att en inkomst av detta slag används för att utvidga samfälligheteneller förbättra mark som ingår i den. Huruvida sådana förhåUanden är för handenmåste emellertid-avgöras från fall till fall. Frågan om användningen avkapitalinkomst bör därför lösas efter samma riktlinjer som bör gälla i fråga omandra inkomster. EttsärskUt slag av mkomster utgör slutiigen de statiiga och kommunala bidrag somutgår tiU vissa gemensamhetsföretag, anförs det i promemorian. Här avses bl.a. bidrag enligt kungörelsen (1952: 793) angående statsbidrag tUl ensldldväghållning, kungörelsen (1959: 251) om statsbidrag till vatten- ochavloppsanläggningar och kungörelsen (1967: 453) om statiigt stöd tiUjordbrukets rationaliseruig. Sådana bidrag måste givetvis användas i enUghetmed vad som föreskrivits vid bevU-jandet av bidraget. Nären samfäUighetsförenings samlade inkomster inte förslår att täcka löpandeutgifter och investeringar, kan det komma i fråga att anskaffa behövliga medelgenom lån. I avsnitt 1.1.9 har frågan om anläggningssamfällighetslånemöjligheter behandlats ingående. De överväganden som där redovisats tordeenligt promemorian i allt väsentligt äga gUtighet också i fråga om annansamfällighet som kan förvallas av samfällighetsförening. Allasamfällighetsföreningar bör sålunda anslutas till den föreslagna garanlifonden.Också den statliga kreditgaranti som skisserats i nämnda avsnitt bör kunnakomma i fråga för samtliga samfällighetsföreningar. kunna uppta lån mot inteckningssäkerhet. Detta är falletdå föreningen äger eller förvaltar fastighet eller driver sådannäringsverksamhet som kan vara föremål för företagsinteckning. mån medelsbehovet inte kan täckas på annat sätt, måste tillskott ske frånföreningens medlemmar, framhålls det i promemorian. torde detta kunnaordnas så, att delägarna frivUligt inbetalar vissa belopp till föreningen.Denna metod kan exempelvis komma till användning när ddägarkretsen är begränsadoch man vUl undvika periodiska uttag av jämförelsevis små belopp. På sättframgår av avsnitt 3.4.5.4 bör emellertid enligt promemorian det normalatillvägagångs- sättetvara att styrelsen med ledning av en upprättad utgifts- och inkomststatverkstäUer uttaxering av bidrag från medlemmarna. Enligt bysamfällighetslagenfår delägare inte påföras kostnad som överstiger hans andel i avkastningenjämte den vinst som kan visas ha tUlförts hans fastighet genom kostnaden (5 §).Någon motsvarande begränsning av uttaxeringsrätten föreligger inte enligt LGA,EVL och VL. Det kan uppenbarligen inte komma i fråga att församfälUghetsförening som förvaltar anläggningssamfällighet föreskriva någonsådan begränsning i den nya lagen. Emellertid är att märka att rätten tilluttaxering inskränks genom de allmänna principer som skall gälla församfällighetsförenings verksamhet. Av dessa följer bl. a. att uttaxering intefår ske för utgift som är främmande för ändamålet för samfälligheten. Om dessaprinciper åsidosätts, kan medlem föra talan mot uttaxeringen och få dennaundanröjd. I dessa hänseenden hänvisas i promemorian till vad som anförs iavsnitt 3.4.5.6 om behovet av skydd för enskilda intressen. Någrasärbestämmelser som direkt tar sikte på att skydda föreningsmedlemmarna motobehöriga uttaxeringar anses inte behövliga. Remissyttrandena.Några remissinstanser anmärker på att promemorieförslaget saknar bestämmelserom fördelning av samfälUghetsförenings överskott. det är nödvändigt med en uttrycklig bestämmelse att uppkommandeöverskott skall fördelas i proportion till andelstalen, om inte samtligamedlemmar är ense om annan fördelning eller särskilda skäl föreligger för annanfördelning. En sådan bestämmelse är nödvändig bl. a. med hänsyn tillförekomsten av gemensamhetsskogar, andra skogsavkastande samfälligheter och defall där samfällda områden helt eller delvis försäljs. Särskilt vid upplösningav samfällighetsförening skulle det vara stötande om en majoritet blanddelägarna i en samfällighet med hjälp av omröstningsreglerna skulle kunnaberöva en minoritet dess rättmätiga andel i överskottet. Liknande synpunkteranförs av , , i Västernorrlandslän och skogsindustriernas samarbetsutskott. Grustäktskommitténanser att uttalandena i promemorian om fondbildning knappast stämmer överensmed den restriktivitet som utmärker gällande rätt beträffandetvångssamfälligheter. Särskilda lagregler torde dock enligt kommittén ejbehövas för att säkerstäUa att uttaxering i princip får ske endast i syfte atttäcka den närmaste verksamhetsperiodens behov. 3.4.5.6Skydd för enskilda intressen Promemorieförslaget.Det ligger erUigt promemorian i sakens natur alt den samverkan mellanfastighetsägare som skall äga rum inom ramen för en samfällighetsförening iolika avseenden och sammanhang aktualiserarfrågan om behovet av särskilt skydd för enskilda intressen. Ölägenheter kanuppkomma inte bara för föreningens medlemmar. Även innehavare av begränsadsakrätt i ddägarfastighet och tredje man kan träffas av ogynnsamma verkningar.En för alla dessa kategorier av intressenter central betydelse i förevarandesammanhang har naturligtvis de frågor av direkt ekonomisk natur som tidigareberörts i avsnitten 3.4,5.4 och 3.4.5.5. Vad som återstår att behandla är de intressekonflikterav annat slag som en samverkan i en samfällighetsförening kan ge upphov till. Förfastighetsägarnas del, anförs det i promemorian, bör till en början konstaterasatt flera av de förslag som redovisats tidigare är ägnade alt öka ddägamasskydd mot olägenheter av skUda slag. Det obligatoriska kravet på stadgar medförsålunda att det i betydligt högre grad än f. n. kommer att finnas klara ochotvetydiga normer för hela verksamheten. En betydelsefull trygghetsfaktor ärvidare den granskning av stadgarnas innehåU som enligt vad som anförts iavsnitt 3.4.5.3 skall ske i samband med registreringen. Enligt100 § lagen om ekonomiska föreningar skall registrering vägras bl. a. om sådanförenings stadgar ej står i överensstämmelse med föreskrifterna i samma lageller annars strider mot lag eller författning eller i något hänseende harotydlig eller vUseledande avfattning. Vad som sålunda föreskrivits bör enligtpromemorian äga motsvarande till-lämpning i fråga om samfällighetsförening. Föratt underlätta arbetet vid föreningsbUdningen och i görligaste månundvika att stadgarna får en bristfällig eller olämplig utformning bör somnämnts i avsnitt 3.4.5.3 normalförslag till stadgar för samfällighetsföreningutarbetas av central administrativ myndighet. Med hänsyn till deskiljaktigheter som kan föreligga beroende på om föreningen förvaltaranläggningssamfällighet eller marksamfällighet torde det därvid vara lämpligtall ställa samman flera alternativa stadgeförslag. Förekomsten av sådananormalförslag kommer naturligtvis att få stor betydelse för länsstyrelserna vidderas handläggning av registreringsärenden. Granskningsverksamheten kommer iflertalet fall att kunna inskränkas till en kontroll av att stadgarnautformats efter det normalförslag som är mest lämpligt för den aktuellaföreningen. Någon mera ingående bedömning av särskilda föreskriftersändamålsenlighet behövs sålunda endast i de fall då normalförslag inte använts.Ett viktigt led i denna granskning är att kontrollera att de bestämmelser omskydd för medlemmars intressen som finns i förvaltningslagen eller annanförfattning inte åsidosatts. Bestämmelser om skydd för delägare i samfällighetfinns i nuvarande lagstiftning. Sålunda föreskrivs i 51 § EVL att iVägsamfäUighets stadgar inte får tas in föreskrifter "som kan ansesäventyra sådan delägares rätt, för vilken skyldighet att ingå i sam- fällighetenframdeles kan inträda". Enligt bysamfällighetslagen skall reglementen förgemensam förvaltning underställas rättens prövning. Det åligger därvid rättentillse bl. a. att reglementets tiUämpning inte "kan lända tUl märkligtförfång för delägare, som ej deltagit i reglementets antagande eller eljestgodkänt detsamma". LGA saknar bestämmelser om stadgar. om styrelsens åligganden (24 §) anges att den skaU tillse"att de förmåner som samfälligheten har till uppgift att beredafastighetsägama komma dessa till godo utan att någon fastighetsägaremissgynnnas". För det fall att samfällighet skall förvaltas av god manföreskrivs i 10 § bysamfällighetslagen att förvaltningen skall ske "tilldelägarnas samfällda bästa" (jfr 4 § samäganderättslagen). Förmedlemmarna i en samfällighetsförening, sedda som ett kollektiv, måste detuppenbarligen vara angeläget att förvaltningen alltid drivs på det sätt somfrån objektiv synpunkt framstår som mest ändamålsenligt, framhålls det ipromemorian. Den faktor som därvid i allmänhet kommer i förgrunden är detekonomiska resultatet.