prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — I första stycket synesomredigering av stadgandena böra göras i så måtto att som första fall upptagesde från 19: 10 JB hämtade, nämligen att det kan antagas att förvärv är ogiltigteller ej kan göras gällande eller att avsedd åtgärd eljest skulle kränka någonsrätt. Därefter bör i en andra mening anges att detsamraa gäller (dvs. den varsrätt beröres skall ges tUlfälle att yttra sig) om ovisshet råder i fräga omförvärvsvUlkor. Hänvisndngen i sista meningen av remissförslaget till 31 § tordeböra utgå såsom överflödig. Även utan denna torde nämligen gälla att stadgandenai 31 §, som ju avser det fallet att ärende uppskjutes, i och för 1973: 42 564 sigär tillämpliga då registermyndigheten på grund av förevarande stycke berederen eventuell rättsägare tUlfälle att yttra sig. Deti första stycket av förevarande paragraf omförmälda fallet att förvärv kanantagas vara ogUtigt eUer på annan grand ej kunna göras gäUande, torde avseogiltighet av privaträttsliga grunder. Dylik misstanke bör ju aUtid föranledaatt ärendet kommuniceras med den vars rätt eljest kan bli kränkt. I förslagethar ej berörts sådan ogUtighet av överlåtelse av svenskt fartyg eUer andeldäri, som kan följa av lagen (1939: 299) om förbud i vissa faU mot överlåtelseeUer upplåtelse av fartyg m. m. Enligt 4 § denna lag skall överlåtelse utanvederböriigt tillstånd vara utan verkan. harsjälvjfallet att i registerärende uppmärksam-. ma fartygsöverlåtelser, som kanmisstänkas ha skett i strid mot nämnda lag. Någon bestämmelse, som fiireskriveratt uppskov i registerärende skaU beviljas vid dyUk fartygsöverlåtelse iavvaktan på tUlståndsfrågans prövning, synes inte kunna ifrågakomma, eftersomlagen föratsätter att tUlstånd givits före överlåtelsen och denna eljest ärutan verkan. Även om tillstånd skulle kunna tänkas bli lämnat i efterhand, lären ansökan eller anmälan inte ge någon prioritet, utanregistermyndigheten torde vara hänvisad att avslå densamma. Iandra stycket av förevarande paragraf bör bland fall spm skall föranledauppskov av ärende upptagas, i anslutning till vad som stadgas i 20: 7 punkt 4JB, även att förvärv, som åberopas i registerärende, grandas på testamente, domeller förrättning, som ännu icke vunnit laga kraft. Itredje stycket av förevarande paragraf slutligen bör den jämkningen vidtagasatt ordet "skall" i första meningen utbytes mot "kan". Förhållandetkan nämligen i fall av tvist vara det att det är uppenbart att sökanden intekan styrka sin rätt och att hans ansökan bör avslås. Stadgandet skulle dessutomgenom ändringen knyta an närmare till 19: 10 JB. Medhänsyn tUl det sagda kan första och andra styckena av förevarande paragrafförslagsvis få följande lydelse: "Förekommeranledning antaga, att förvärv som åberopas i registerärende är ogiltigt ellerpå annan grund icke kan göras gällande eller att åtgärd som anmälan elleransökan avser eljest skulle kränka någons rätt, skall den vars rätt beröresgivas tUlfälle att yttra sig. Detsamma gäller om ovisshet råder i fräga omförvärvsviUkor. Grundasförvärv, som åberopas i registerärende, på testamente, dom eller förrättning,som ännu icke vunnit laga kraft, eller pågår rättegång om hävning elleråtergång av förvärv av den egendom ärendet angår eller om bättre rätt tilldenna, skall ärendet uppskjutas tUl dess saken slutligt avgjorts." Iförevarande paragraf uppräknas i ett antal punkter faU då registreringsanmälaneller inskrivningsansökan skall avslås. Lämpligen kan paragrafen omredigerasså att de olika punkterna upptages med löpande nummer 18 utan användande avbokstäver för punkterna 4 a)e). Beträffande innehållet ivissa av punkterna må följande anmärkas, utöver vad som redan vid 31 § anförtsom uppskov eller avslag. Under punkt 3 torde varaatt hänföra faU då överlåtaren är i konkurs eUer omyndig utan att konkursboeteller förmyndaren medverkat vid överlåtelsen. Beträffande punkt 4 (4 a) iremissförslaget) torde böra iakttas att om fångesmannens rätt ej är inskriven,ansökan Ukväl i allmänhet inte bör avslås . Ofta torde situationenvara den att ansökningsärendet bör uppskjutas för att under tidenregistermyndigheten skall kunna genom föreläggande framtvinga, attfångesmannen söker inskrivning för sitt fång, eller inskrivningssökanden skallfå tUlfälle att enligt 30 § tredje stycket göra ansökan för detta fång påfångesmannens vägnar. Punkt 6 (4 c) iremissförslaget) har en avfattning som närmast anknyter till den konstraktion,sora sjölagskommittén föreslog för tvesalu-fallen men som ändrats i 20 § av detremitterade förslaget. Förevarande punkt skulle ansluta bättre tiU den lagtextlagrådet förordat för godtrosförvärv enligt nämnda paragraf, om avfattningenändras till att ange, att "egendomen av överlåtaren tidigare överlåtitstill annan och överlåtarens åtkomst ej var inskriven när sökandens förvärvägde rum, eller, om så var faUet, inskrivning samma inskrivningsdag sökes fördet tidigare förvärvet". Det kan anmärkas, att om den förste förvärvarentidigare sökt inskrivning, den senare förvärvarens ansökan bör avslås enligtpunkt 3 eller 8. Med hänsyn tiU det anfördabör förevarande paragraf förslagsvis få följande lydelse: "Anmälan av skeppeller skeppsbygge för registrering eller ansökan om inskrivning av rätt tUlsådan egendom skall avslås, om 1. bestämmelsen i 30 § förstastycket ej iakttagits; 2. egendomen ej kan registrerasenligt 11 §; 3. sökanden ej styrker sittförvärv; 4. vad angår registrerat skeppeller skeppsbygge, fångesmannens rätt ej är inskriven och sökandens förvärvicke grandas på exekutiv försäljning; 5. åberopad överlåtelse står istrid med en mot överlåtaren på grand av förvärvsvUlkor gällande inskränkning ihans rätt att förfoga över egendomen och överlåtarens åtkomst icke varinskriven, när överlåtd- 1973: 42 566 senägde rum, eUer, om så var fallet, vUlkoret är infört i registret eller införesdäri samma inskrivningsdag som ansökningen göres; 6. egendomen av överlåtarentidigare överlåtits till annan och överlåtarens åtkomst ej var inskriven närsökandens förvärv ägde ram, eller, om så var fallet, mskrivning sammainskrivningsdag sökes för det tidigare förvärvet; 7. egendomen sålts exekutivt tillannan än sökanden; eller 8. det är uppenbart att förvär/etav annan grand är ogUtigt eller icke kan göras gällande." Enligtförsta stycket skall gälla att, om skepp blivit svenskt "genomförvärv", det får registreras här endast under vissa angivna förutsättningar.Stadgandet bör vara tillämpligt också i det fallet att ett skepp blir svensktpå så sätt att dess utländske ägare blir svensk medborgare. Orden "genomförvärv" bör därför utgå ur lagtexten. Eftersomdet kan vara möjligt att sådana avregistreringsbeslut utomlands, somföratsatts både i första och i andra stycket, har den innebörden att rättenavföres ur det utiändska registret "med verkan från den dag" skeppeteller skeppsbygget registreras i (jfr 36 §), torde till första stycketliksom till första punkten i andra stycket fogas tUlägget "eller eljestmed verkan frän den dagen". Iandra stycket sista punkten bör en jämkning av ordalagen ske i klargörandesyfte. Stadgandet är avsett att reglera det fallet att ett ej färdigställtskeppsbygge förvärvas utomlands och transporteras till för att härfärdigbyggas. Det blir då "ett skepp imder byggnad i " somenligt 11 § får införas i skeppsbyggnadsregistret, dock under den ytterligare,av förevarande stadgande följande förutsättningen att inskrivning utomlands ejfinns eller att sådan inskrivning kommer att avföras i anslutning tillregistreringen här. Innebörden av stadgandet skulle klarare framgå omförevarande mening får avfattningen att "vad som sagts har motsvarandetillämpning i fråga om införing i det av skeppunder byggnad som förvärvats från utiandet". Uttrycket"rätt till skepp eller skeppsbygge" i första stycket av förevarandeparagraf avser också att täcka både inskrivning av villkorlig äganderätt ochinskrivning av förvärv av sådan rätt, vUket skett med villkor (jfr 14 § fjärdestycket enligt lagrådets förslag). För att tydligare utmärka detta bör ilagtexten anges att fråga är om "inskrivning av förvärv av skepp ellerskeppsbygge eller rätt därtUl". Prop.1973: 42 567 Iandra stycket av förevarande paragraf synes det förtydligandet böra ske, inärmare anslutning tiU förebilden i JB 20: 14, att där anges att anteckningskall ske också i det fallet, att det finnes att förvärvarens behörighet iavseende som anges i stycket är inskränkt genom annans rätt att nyttjaegendomen på grand av testamente. Ianslutning till vissa av de i första stycket uppräknade punkterna föreslås idet följande vissa jämkningar av lagtexten. Punkt1: Slutet av punkten bör i förtydligande syfte ändras tUl "bättre rätttill sådan egendom eller eljest i fråga som angår inskrivning" (jfr JB 19:20 sista stycket). Punkt3: Med "ägare" bör här, på samraa sätt som i 30 § tredje stycket ochutan att det uttryckligen anges, likställas villkorlig ägare och den somförvärvat villkorlig äganderätt (jfr 14 § tredje och fjärde styckena ilagrådets förslag). Punkt4: I denna punkt bör, i anslutning till vad i 19: 21 JB skett i fråga omfastighet, medtagas det fallet att egendom som här avses sålts exekutivt.Punkten bör lämpligen upptaga att "registrerat skepp eller skeppsbyggeeller inskriven rätt till sådan egendom blivit föremål för kvarstad,skingringsförbud eller utmätning eller sålts exekutivt". Punkt5: Denna punkt kan förslagsvis få följande lydelse: "beslut som avsesunder 3 eller 4 om konkurs, kvarstad, skingringsförbud eUer utmätning upphävtseller återgått eUer fråga om exekutiv försäljning av registrerat skepp ellerskeppsbygge eUer inskriven rätt till sådan egendom eljest förfallit". Punkt6: Detta stadgande kan lämpligen jämkas tUl "skepp eUer skeppsbygge skallavregistreras enligt någon i 16 § angiven grand men hinder mot avregistreringenmöter enligt 17 §". Itredje stycket av förevarande paragraf bör slutligen, såsom en första mening istycket, införas ett nytt stadgande av följande innehåll och lydelse:"Anteckning i skeppsbyggnadsregistret skall överföras tUl skeppsregistret,om bygget överföres dit såsom skepp." ,öhman, : Remissförslagetbibehåller partrederiet som en särskilt reglerad, sjö-rättsligsammanslutningsform. Regleringen innefattar emellertid vissa ändringar iförhållande till gäUande rätt. Avgörande för att partrederi skall erkännasskall enligt förslaget bli att flera överenskommit att under delad ansvarighetgemensamt driva sjöfart med eget fartyg och all överenskommelsen anmälts tUlregistermyndigheten. Sammanslutningen erkännes alltså som partrederi först ioch med anmälan. 1973: 42 568 partrederietkarakteristiska regeln om delad ansvarighet för redarna blir tillämplig förstdärmed. Såsomframhälles i remissprotokoUet kan regeln om delad ansvarighet verkaoförmånligt för borgenärerna. En anordning som gör tillämpligheten av regelnberoende av åtminstone anmälan av partrederiet för registrering hos dencentrala registermyndigheten förefaller därför enligt lagrådets uppfattninglämplig. Man når otvivelaktigt genom det tilltänkta registreringssystemet enviss publicitetsverkan. Emellertid synes en systematiskt lämpligare lösningvara att ge saramanslutningen egenskap av partrederi redan i och medöverenskommelsen men låta regeln om delad ansvarighet för redarna bU avhängigav anraälnings- och registreringsförfarandet. Härvid bör i konsekvens medvad sagts om registreringens publicitetsverkan inträdet av den deladeansvarigheten knytas till registreringen av partrederiet och ej, såsom enligtremitterade förslaget, redan till tidpunkten för anmälan. För förpliktelsersom uppkommit för partrederiet före registreringen blir alltså redarnasolidariskt ansvariga. Detsagda föranleder ändringar av första och andra styckena av förevarandeparagraf. Förslagsvis kan dessa lagram få följande lydelse: "Partrederiföreligger, om flera överenskommit att under delad ansvarighet gemensamt drivasjöfart med eget fartyg. Partrederiet kan anmälas för registrering hosregistermyndigheten. Förde förpliktelser som uppkomma för partrederiet sedan detta registrerats svararvarje redare endast i förhåUande till sin andel i fartyget." Enligtvad som upplysts förekommer att handelsbolag äger fartyg och driver sjöfart.Detta är för övrigt förutsatt i förordningen (1901: 78) angående registreringav svenska fartyg, i vars § 3 punkt 6) ges bestämmelser om vad som skallupptagas i fartygsregistret i fråga om ägaren till fartyg, varvid handelsbolagsärskUt nämns såsom ägare. Tydligen skall också i fortsättningen kunnaförekomma att handelsbolag äger fartyg och idkar sjöfart. Emellertid innehållerlagen (1895: 64) om handelsbolag och enkla bolag i 55 § första stycket ettstadgande enligt vilket vad i lagen är föreskrivet inte äger tillämpning på"rederier". Detta stadgande lär, trots lydelsen, vara att förstå såatt endast partrederier uteslutes från nyssnämnda lags tillämpningsområde. Medinförandet av de jämkade reglerna för partrederi synes emellertid otydlighetenav stadgandet framträda mera och kunna leda till missförstånd. Det föreslåsdärför att stadgandet ändras genom att ordet "rederier" utbytes mot"partrederier". Ävenlagen (1887: 42 s. 1) angående handelsreglster, firma och pro-kura innehålleren bestämmelse som rör rederier. Enligt 8 § tredje stycket nämnda lagundantages :från skyldigheten att till införande i handelsregistret anmälafirma "fartygsredare och rederier". Prop.1973: 42 569 gandehar inte berörts i remissprotokollet. Det torde komma att överses i sarabandmed den nu pågående allmänna revisionen av firraalagslift-ningen. Jaghar inte blivit övertygad om behovet av ett sådant institut som partrederi isvenskt samhällsliv och viU därför sätta ett frågetecken för dess bibehållande,när sjölagen nu göres till föremål för grundläggande revidering. Två ganskamotsatta skäl åberopas i huvudsak för institutets bibehåUande. Det ena är attpartrederi är en åldrig form för drivande av sjöfart, som är lämplig förverksamhet under små förhållanden. Särskilt namnes då fiskets och den mindrekustfartens behov. Det andra skälet är att partrederiet i modern tid visat sigvara en ändamålsenlig form för att locka kapital i stor skala tillrederinäringen. Därvid ingår ej sällan, förutom fysiska personer, modernaassociationsrättsliga sammanslutningar såsom aktiebolag och deras dotterbolag,handelsbolag m. fl. tUlsammans i ett. konglomerat under namn av partrederi. Detär ganska tvivdsamt i vad mån sistnämnda form av partrederi fyller någonvärdefull funktion inom vårt ekonomiska Uv. I längden kan det leda tilloefterrättiiga förhåUanden, om den civilrättsliga regleringen för olikanäringsverksamheter göres med ignorerande av andra väsentliga samhällsintressen.Den i 1 § sjölagsförslaget öppnade möjligheten för handelsbolag att äga fartygoch driva sjöfart kan sannolikt i stor utsträckning i stället för partrederietmed dess egenartade ansvarighetsregler tillgodose småföretagamas egentligabehov. Jag är sålunda inte främmande för tanken att bestämraelserna i sjölagenom partrederi borde utgå. A andra sidan är det svårt att ställa ett yrkandehärom i förevarande läge. Före en lagändring bör göras en utredning om de närmarekonsekvenserna, särskUt för fiskets och den smärre kustfartens del, och om hurövergångsproblémen skall lösas för nu existerande partrederier. Omjag med denna min inställning får lov att acceptera att partre-derimstitutetstår kvar i sjölagen, följer därav att jag är ganska obenägen att göraändringar, särskilt i liberaliserande riktning. I det följande har jag bl. a.av denna anledning varit skiljaktig beträffande några av förslagen. Jag haremellertid deltagit i den tekniska granskningen av de föreslagnalagändringarna. VadgäUer förevarande paragraf delar jag övriga ledamöters önskemål om en sådanskrivning att därav framgår skUjaktigheten mellan partrederier, som baragrundar sig på överenskommelse, och sådana partrederier som registrerats. Detbör dock enligt min menirig för de förstnämnda uttryckligen stadgas, attredarna svarar solidariskt. Somförat nämnts anser jag frågan om partrederiets ställning böra bli föremål förny utredning. Om institutet finnes böra bibehållas, 1973: 42 570 kanlämpligen övervägas att införa registrering för båda slagen av partrederiermed föreskrift att de skaU framträda under skUda beteckningar, angivande omansvarigheten är delad eller solidarisk. Sistnämnda form bör kunna vara enordinär form av partrederi såsom i och inte endast som här föreslagitsett ofullgånget stadium av den förstnämnda formen. I första stycket förstapunkten av förevarande paragraf föreskrives, i Överensstämmelse med gällande 10§ första stycket, att för partrederi skall väljas en huvudredare. Såsomangivits i remissprotokollet har, vad angår gällande rätt, lagstiftaren likvälinte menat att tvinga in partredarna under sådan enhetiig ledning, och detremitterade förslaget avser inte att frångå denna ståndpunkt, ehuru vidremissbehandlingen av kommittéförslaget från något håll förordats atthuvudredare skulle bli obligatorisk i partrederi. Med hänsyn härtUl syneslagtexten böra få en mindre kategorisk utformning. Det remitterade förslagetinnehåller vidare, utan motsvarighet i gällande rätt, vissa bestämmelser omanmälan till registermyndigheten av val av huvudredare och verkan av att sådananmälan ej skett. Sålunda skall enligt första stycket andra punkten iförevarande paragraf val av huvudredare anmälas till registermyndigheten. Ärhuvudredare ej anmäld hos registermyndigheten, skall enligt 42 § andra stycketvem som helst av redarna kunna sökas att svara även för de övriga i sak som rörrederiet. Slutligen skall enligt 47 § andra stycket anmälan till registermyndighetenske också om beslut varigenom huvudredaren skiljes från uppdraget. anfördabestämmelser torde lämpligen här få i ett sammanhang upptagas till behandling. Klart synes vara att densom är huvudredare har den i 42 § första stycket angivna behörigheten oavsettom anmälan till registermyndigheten skett eller ej. Om tiUsvidare bortses frånden speciella processudla behörighetsregeln i 42 § andra stycket är detemellertid med hänsyn tUl bestämmelsen i 47 § andra stycket tveksamt, ombehörigheten upphör eller bör upphöra redan i och med att till registretanmäld huvudredare skUjes från uppdraget eller först när beslutet däromregistrerats. Med det föreslagna anmälnings- och registreringssystemet är detonekligen åtskiUigt som talar för den ståndpunkten att så länge någon enligtregistret intar ställningen av huvudredare, tredje man i god tro skall kunnaförhandla med honom i förlitan på att han äger företräda samtliga redare inomde gränser som anges i 42 § första stycket. Detta skulle emellertidotvivelaktigt i förhållande till gäUande rätt iimebära en utvidgning i tiden avhuvudredarens behörighet och inte vara väl förenligt med att denna behörighet iprincip är densamma 1973: 42 571 somenligt avtalslagen (10 § andra stycket) följer av s. k. ställningsfullmaktvilken (15 §) återkallas därigenom att fullmäktigen avlägsnas från tjänst ellerannan ställning i kraft varav han varit befullmäktigad. Valet synes här stå mellanå ena sidan att, med återgång till gällande rätt, avstå från anmälan ochregistrering och å andra sidan att bygga ut det föreslagna systemet så atttredje man i god tro skall kunna lita på den uppgift om huvudredare han kanskaffa sig genom förfrågan hos registermyndigheten. I denna valsituationförefaller det vara betydelse-fuUt att, såvitt vi kunnat förstå, systemettUlkommit närmast för att råda bot för vissa svårigheter som i praktiken eljestskulle kunna uppkomma vid tillämpningen av bestämmelsen i 42 § andra stycket iförslaget. EnUgt motsvarande bestämmelse i gällande sjölag (10 § andra stycketandra punkten) får, när huvudredare ej är vald, den som viU söka partrederiet,dvs. samtliga redare, instämma vilken han vill av dem alt svara för rederiet.Hade han, t. ex. efter att ha fått den oriktiga upplysningen att huvudredareinte blivit utsedd, instämt enskild redare, skulle hans talan avvisas. Riskenför felaktig information löper han Inte enligt förslaget, som låter honom litapå registret. Risken måste emellertid vara obetydlig och torde veterligen inteha lett till rättsförlust. Avanförda skäl vUl vi förorda att anmälan och registrering av hu-vudredarval ejskall ske. Det föreslås att, med vissredaktionell jämkning, förevarande paragraf får omfatta ett enda stycke avföljande lydelse: "För partrederi kan väljas en huvudredare. Tillhuvudredare får utses här i landet bosatt svensk, dansk, finsk eller norskmedborgare eller svensk juridisk person." Förslagetinnefattar nyheten att till huvudredare skall kunna utses svensk juridiskperson. Varken i kommittéförslaget eller i remissprotokollet har lämnats någonnärmare motivering för denna betydelsefulla ändring, som inte ens gör förbehållför sådana slag av juridiska personer som är uppenbart olämpliga, t. ex. dödsbon.För egen del ställer jag mig mycket tveksam till om det kan vara lämpligt althuvudredaren, som enligt lagen har att fullgöra en sorts funktioner avverkställande direktör, skall få vara en juridisk person. a. rådföra sig med redama i alla viktiga angelägenheter, utföra talan i saksom rör rederiet, företräda redarna inför rätta, avge redovisningen och svaraför att bokföringen fullgöres enUgt lag och författning; särskilt förbehållgöres om han förfar svikligen. Det steg mot ökad personlig anonymitet förhuvudredaren, som förslaget innebär, kan inte vara förestavat av de behov avlämplig företagsform för småförelagsara-heten, som kan motivera institutetpartrederi, utan torde bl. a. tjäna anonymitetsbehovet för de skatteflyktsintressensom opererar med part- 1973: 42 572 Jag avstyrker för den skuU lagändringen i denna del. Remissförslaget innehållervidare att även dansk, finsk och norsk medborgare, som är bosatt här i landet,skall kunna vara huvudredare. Någon motsvarande bestämmelse om svenskmedborgares rätt att vara huvudredare är ej tUltänkt i de andra nordiskaländerna. Förslaget synes vara ett sådant utslag av nordism, som man inte gärnakan avstyrka, även om det är praktiskt betydelselöst. Den i förevarande paragrafföreslagna föreskriften att, om huvudredare utsetts, valet skall anmälas tillregistermyndigheten betraktar jag som en för partrederiets funktioner iförhållande till tredje man betydelsefull nyhet. Mot den föreslagna registreringsskyldighetensvarar den i andra stycket av 47 § föreslagna skyldigheten att till registermyndighetenanmäla sådant beslut, varigenom huvudredaren skiljes från uppdraget. I frågaora vilken verkan registrering av sistnämnda anmälan skall tillerkännas kantvekan råda. Goda skäl kan åberopas för att låta huvudredarens behörighet attföreträda rederiet gälla tills avregistrering skett, så att godtroende tredjeman skall kunna Uta på den uppgift om huvudredare som han erhållit frånregistret. Méd hänsyn till huvudredarens funktioner har jag svårt att finna ensådan anordning vara något mera betänkligt avsteg från avtalslagens regleringav återkallande av ställningsfullmakt. 0'avsett vilken ståndpunkt somlagstiftaren må intaga tUl den ifrågasatta vidgningen av registreringensinnebörd anser jag den i remissförslaget upptagna registreringen vara en sådanpraktisk anordning för affärsUvets behov att den i allt fall bör genomföras. Jagförordar att 41 § ges följande lydelse: "Förpartrederi bör väljas en huvudredare. Valet skall anmälas tillregistermyndigheten. Huvudredaren skall varasvensk medborgare, som är bosatt här i landet. Hinder föreligger dock ej atttUl huvudredai-e utse här bosatt dansk, finsk eller norsk medborgare." ,öhman, : Vadangår första stycket i förevarande paragraf synes huvudredarens behörighet attföreträda redarna "inför rätta" böra vidgas tUl företrädande"inför dorastol eller annan myndighet". Underhänvisning till vad som anförts vid 41 § förordar vi att andra stycket iförevarande paragraf erhåller följande lydelse: "Är huvudredare ej vald,kan vUken sorri helst av redarna sökas att svara även för de övriga i sak somrör rederiet." 1973: 42 573 44 § Lagrådet: