prop · FW0314 · 1973-12-31 00:00:00 — Någon tydlig regel om det underlag på vilkettillägg efter samordningsförmånens upphörande skall beräknas innehåller ejlagen. Dess ordalydelse leder närmast till att tUlägget beräknas endast på skadevållarensegen livräntedel jämte därå staplade tUlägg samt samordningsförmånensgrundbelopp. Medden föreslagna regeln måste på sätt nu antytts vara förenade vissavanskligheter. Dessa skulle på det hela taget undvikas med en ordning enligtvilken tillägget beräknas på livräntans hela bmttobelopp, såsom sker närsamordningsförmånen ej är värdesäkrad, samt vid utbetalningen av den delskadevållaren eller hans ansvarsförsäkringsgivare har att direkt utgiva tillden skadelidande avdrag sker för vad som faktiskt utgivits somsamordningsförmån, däri inbegripet värdesäkringen av densamma. Understrykas måemeUertid, att om värdesäkringen av samordningsförmånen är för den skadeUdandefördelaktigare än vad som följer av denna lag, den skadelidande blir mindreväl tillgodosedd än enligt det remitterade förslaget. Är däremot värdesäkringenav samordningsförmånen sämre än enligt denna lag, blir förhållandet detmotsatta. För att den nu antydda ordningen skall vinnatiUämpning synes någon särskild regel ej erforderlig utan den följer avallmänna gmndsatser. Vid en lösning av den behandlade frågan efter denna linjebör alltså 5 § utgå ur förslaget utan att ersättas av annat stadgande. Genomvad som framkommit i ärendet framgår ej i vad mån värdesäkradesamordningsförmåner med regressrätt fortfarande kan uppkomma. Ej heUer ärklarlagt i vad mån värdesäkringen av samordnings-förmånema generellt sett ärmer eller mindre förmånliga än den säkerhet förevarande lag erbjuder. Medhänsyn tUl dessa förhållanden och då därjämtevalet av lösning i viss mån innebär ställningstagande i enin-tresseawägningsfråga anser lagrådet sig ej böra intaga bestämd ståndpunkttill spörsmålet utan inskränker sig till att ha genom vad som anförts i detföregående sökt belysa detsamma. Förslagettill lag om tillägg till vissa ansvarslivräntor Vid 2 § lagen om ändring av skadeståndslivräntorhar lagrådet ifrågasatt en tiUäggsregel i syfte att undanröjatolkningssvårigheter när livränta fastställts av högre domstol efter det atten höjning utlösts sedan den lägre rätten dömde i målet. Den ifrågasatta regelnutgör anledning för högre domstol att iakttaga viss ordning vidavgörande av mål om livräntor. Förevarande lag skall gälla främst livräntor somär bestämda före lagens ikraftträdande och motsvarighet tUl regeln tordedärför ej behöva upptagas i lagen. Liksom enligt TLL får överlåtas åträttspraxis att tolka de domstolsavgöranden som berörs av problemet. Därest tUl 3 § första stycket lagen om ändring avskadeståndslivräntor fogas av lagrådet ifrågasatt tillägg i syfte attmöjliggöra balansering av utrymme för ändring, bör ett motsvarande tillägggöras till förevarande paragrafs första stycke. Med anledning av föredragande statsrådets uttalandeom att det bör kunna godtagas, att kostnaderna för värdesäkringen av de äldreansvarslivräntorna fördelas över en begränsad tidsperiod, exempelvis så attfuU täckning uppnås efter ikraftträdandet av förevarande lag, måframhållas, att så kan ske endast om förfarandet är förenligt med de krav FRLuppstäUer beträffande täckningen av de förpliktelser som åvUar enförsäkringsanstalt. Vid bedömandet av denna fråga är att beakta att såsomframgår av vad föredragande statsrådet i annat sammanhang anfört redan i ochmed lagens ikraftträdande förpliktelse föreligger för försäkringsanstaltemaatt värdesäkra livräntorna för hela dessas därefter återstående löptid. Förslaget till lag om ändring i skadeståndslagen(1972: 207) Förslaget länmas utan erinran. Förslagettill lag om ändring i lagen (1967: 663) om tillägg tiU vissa trafiklivräntor framhåller vid förevarande paragraf att indextillägg tUl delivräntetagare som avses med utvidgningen av lagens till-lämpningsområde genomändringen i paragrafens andra stycke, dvs. till Uvränteberättigade på gmnd avskador utomlands, skall utgå endast såvitt gäUer tillägg som utlöses efterlagens ikraftträdande. Enligt 9 § i förevarande lag skall emellertid tiUäggutgå det år då basbeloppet för januari månad medminst överskrider basbeloppet för . Motsvarande gällerför ytterligare indextillägg följande år. För att den åsyftade ordningen skallgälla för utlandslivräntor, fastställda , synes därför erforderligtmed en undantagsregel, enligt vilken indextiUägg skall kunna utgå tidigast frånoch med . Införesen sådan regel, är vidare att beakta, att enligt 10 § indextUl-lägg beräknas påtrafiklivräntans belopp ökat med tUlägg enligt denna lag. EnUgt 4 § i detremitterade förslaget kommer utlandslivräntorna att erhålla allmänt tilläggavseende tiden fram tUl , medan tUlägg för tiden därefter ejskulle utgå. Detta innebär, att om ettindextUlägg utgår till de vanliga trafiklivräntorna de underlag på vilka enefter inträffande indexhöjning skall beräknas ej skullevara fullt jämställda; i utlandslivräntomas underlag skuUe nämligen saknasmotsvarighet tUl det tUlägg som kan ha lagts tUl devanliga trafikUvräntoma, En särskild regel till undanröjande av denna olikhetsynes påkallad. Dehär förordade reglema är av beskaffenhet att lämpligen kunna upptagas som övergångsbestämmelsertiU lagen. Det förordas därför, att efter föreskriften om lagens ikraftträdandeupptages stadgande av följande innehåll: "IndextUlägg tUl trafiklivräntatill följd av skada som uppkommit utomlands utgår tidigast från och med den 1januari 1974, Då sådant tillägg första gången skall utgå, beräknas det påtrafiklivräntans belopp ökat med allmänt tillägg och med ett tilläggmotsvarande det indextUlägg som kan ha utgåtttill trafiklivräntor till följd av skador uppkomna 1 ," Såsom lagrådet anfört vid 1 § torde tillikraftträdandebestämmelsen böra fogas ett stadgande av innehåll som därvidangivits. Utdragav protokollet över justltieärenden, hållet inför istatsrådet på . Närvarande:Statsministem , ministern för utrikes ärendena , statsråden ,, , , , , , , ,, , , , , , Statsrådet anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter lagrådets yttrande över förslagen till 1) lag om ändring avskadeståndslivräntor, 2) lag om tillägg tUl vissaansvarslivräntor, 3) lag om ändring iskadeståndslagen (1972: 207), 4) lag om ändring i lagen (1967:663) om tUlägg till vissa trafiklivräntor. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Som lagrådet uttalar blir den föreslagna lagen omändring av skadeståndsUvräntor enligt 1 § tillämplig när genom dom eller avtalhar uppkommit en förpliktelse att utge en till beloppet bestämd livränta, S, k,provisoriska livräntor torde som regel utges a conto, och i den mån utgivandetinte grundas på förpliktelse av angivet slag medför lagstiftningen inte någonskyldighet för utgivaren att hålla livräntan värdesäkrad. När sådanförpliktelse väl uppkommit inträder emellertid också värdesäkringsskyldigheten,även om livräntan skulle ha provisorisk karaktär. Förbehåll om omprövning avlivräntan inverkar följaktligen inte, som framgår av lagrådets uttalanden, pålagens tiUämplighet. Jag delar lagrådets uppfattning att uttrycket"fastställts" i 2 § tredje stycket bör ges samma innebörd som i 1 §.Detta innebär att uttrycket i fall av överklagande bör syfta på den dom avhögre instans som innefattar det slutiiga avgörandet. Om den högre instansenhar lagt aktueUt penningvärde till gmnd för livräntan, missgynnaslivräntetagaren inte med denna tolkning, även om ändring skulle ha utiöstsefter första domstols dom men före det slutliga avgörandet. Har den högreinstansen däremot lagt penningvärdet vid tiden för första instansens dom tillgrund för sin prövning kan livräntetagaren gå miste om kompensation för sådanpenningvärdeförsämring som har resulterat 1 ändring av livräntor från entidpunkt mellan första och sista prövningen av livräntefrågan. Som lagrådethar funnit bör förevarande stadgande därför kompletteras med en regel sommedför att tidpunkten för första dom- stolensdom beträffande en Uvränta alltid blir avgörande för frågan om ändring avlivräntan skall ske eller inte. Detta innebär, som lagrådet har påpekat, attden högre instansen vid sin prövning måste ta hänsyn tUl att det belopp denbestämmer skall utgå med den procentuella ändring som kan ha skett beträffandelivräntor efter den lägre instansens dom. Dennu förordade lösningen kan i vissa fall tänkas medföra avvikelse från vad sompå gmnd av uttalandena vid tUlkomsten av TLL och TLF får antas gälla vidtUlämpningen av den lagstiftningen. Även dessa principer som, i enUghet medvad lagrådet har uttalat, inte bör ändras nu torde emellertid i många fallleda tUl samma praktiska resultat som den regel jag förordar. Olägenhetema avatt i viss mån skilda principer blir gällande på angränsande rättsområden kandärför antas bli mindre framträdande. Lagrådethar förordat att 3 § första stycket i det remitterade förslaget ändras så attockså sådana procenttal inom den årliga 5-procentiga ramen som inte harutnyttjats visst år kan föras över till följande år och då utvidga det förändring disponibla utrymmet, I ett exempel har lagrådet illustrerat denackdelar det remitterade förslaget på denna punkt kan medföra om en period avfast penningvärde avlöses av en period med stark inflation. Denav lagrådet tänkta regeln torde kunna uttryckas så att ändring av livräntornainte får överstiga , räknat från lagstiftningens ikraftträdande. Detutrymme som vid ett visst framtida ändringstillfälle är disponibelt kommerföljaktiigen att utgöra gånger det antal år som har förflutit sedan den 1januari 1974 minus sådana procenttal som har tagits i anspråk genom tidigareändring. Utgör den sammanlagda inflationen 21 %är det disponibla utrymmet vid utgången av perioden i princip (25 21) 4 %.Vid en inflationsutveckling om eller strax däröver tas det årligautrymmet i sin helhet i anspråk , och några senare disponibla utrymmenuppkommer inte. Men så snart inflationen understiger kan man räkna medsådana utrymmen, och dessa ökar kraftigare ju mer dämpad penningvärdeförsämringenär. Om inflationen har uppgått tiil är utrymmetvid periodens slut , om den varit är det etc. Enförutsättning för att den av lagrådet föreslagna regeln skall gynnalivräntetagama är följaktligen att uppsparade utrymmen uppkommer på gmnd avatt penningvärdet är tämligen stabUt, Avlöses en sådan periodav under vilka inflationen överstiger kan med lagrådetsförslag inflationen snabbare slå Igenom i höjning av livräntorna än enligt detremitterade förslaget. Lagrådet har med ett exempel på en mera osannolikutveckling gett en illustration härav. Vid den mera normala utveckling man haranledning förutse, utan tvära omkastningar i penningvärdet, torde den avlagrådet föreslagna regeln emellertid inte innebära några mera påtagligafördelar för livräntetagarna. Om inflationen under den första 10-årsperiodenuppgår tUl 3, 3, 6, 5, 4, 3, 3, 4, 5 och medför det remitterade förslagethöjning av livräntorna andra året, tredje året, fjärde året, femte året, sjunde året och nionde året, medan lagrådets förslaginnebär ändring andra året, tredje året, fjärde året, 7 %sjätte året, åttonde året och nionde året. Vid utgången av tionde åretutgör enligt båda metoderna det sammanlagda procenttal varmed livräntoma harhöjts 36, men balanserat utrymme är med lagrådets beräkningsmetod och meddet remitterade förslagets metod , Motde fördelar som under särskUda förhållanden kan vara förknippade med lagrådetsregel måste vägas vissa nackdelar. Som jag nämnde innebär en inflation om 5 %och strax därander att det balanserade utrymmet successivt ökar, kraftigare julägre inflationen har varit. När man beräknarerforderlig fondering för en nytUl-kommen livränta måste man ta hänsyn inteblott till de framtida 5-procentiga höjningar som följer av lagens gmndprinciputan även till möjlig ändring inom ramen för balanserat utrymme som hänför sigtill förfluten tid. Det kan antas att uttaget av inomansvarsförsäkringen kommer att påverkas av dessa förhållanden. Det äremellertid svårt att motivera en ordning enligt vUken skyddet mot framtidamflation blir mer omfattande och därmed belastningen på premiema större jumåttligare den tidigare penningvärdeförsämringen har varit. Ytterligare börbeaktas att balanseringen av ej utnyttjat utrymme kommer att gälla även vidsänkning av livräntorna på grund av att penningvärdet stiger. Det normala blirantagligen att utrymmet för sänkning enligt det remitterade förslaget gällerockså här en 5-procentsram inte tas i anspråk till någon del, och redan efternågra år skulle därför med lagrådets förslag även en mycket kraftig deflationleda tUl omedelbar motsvarande sänkning av livräntorna. Den regel lagrådet har föreslagit kan följaktiigentänkas medföra en förstärkning av livräntetagarnas skydd i vissa mera osannolika lägen, men den ger i övrigt inte några påtagliga fördelar i förhållande till det remitterade förslaget. Däremot kan den, när det gäller försäkringstäck ningen av livränteförpliktelserna, få vissa följder som synes otillfreds ställande. Jag finner därför att det remitterade förslaget inte bör från gås när det gäller utformningen av 3 §, En beräkningsregel av det slag som har tagits upp i5 § föratsätter att samordningsförmånens värdesäkringsdel lämnas ur räkningenockså vid utbetalningen av skadeståndslivräntan. Eljest verkar regeln tilllivränte-tagarens nackdel. När motsvarande föreskrift infördes itrafiklivräntelagstiftningen utgick man från att regress inte skulle komma'att utövas beträffande värdesäkringsdelen av de samordningsförmåner som man då hadeför ögonen (jfr prop, 1967: 137 s, 71). Om regressmöjUgheten hållits öppenhade det varit nödvändigt att ange en annan beräkningsmetod, eftersom avdrag dåmåste ske för såväl grundbeloppet som värdesäkringsdelen avsamordningsförmånen. Det hade antagligen legat närmast tUl hands attföreskriva, att indextUläggen i sådana fall skulle beräknas på helabruttolivräntan. Beräkningsregeln i 5 § tar, i likhet med förebildeni TLL, sikte på sådana brattosamordningsfall där regress beträffandesamordningsförmånens värdesäkringsdel inte behöver föratses. Jag har utgåttfrån att regeln skall tillämpas på motsvarande sätt som TLL:s bestämmelse,vilket som jag nämnde bl. a. innebär att vid livräntans utbetalning avdragskall göras endast med samordningsförmånens grundbelopp. angivna förhållandenframgår inte av lagtexten. Lagrådet har pekat på de vanskligheter som medhänsyn härtUl kan uppkomma när lagen skall tillämpas i ett läge där man intekan bortse från regress beträffande samordnUigs-förmånens värdesäkringsdel. Jagdelar lagrådets uppfattning att man inte helt kan utesluta sådana fall. Denföreslagna regeln kan följaktligen tänkas leda tUl osäkerhet vid tUlämpningenav den föreslagna lagstiftningen. Denna osäkerhet skulle kurma förebyggas genomen ytterligare regel som behandlar regressfallen. Jag finner emellertid inteen sådan åtgärd motiverad av de undantagsfall som det här kan vara fråga om.Den lämpligaste lösningen anser jag i stället vara att 5 §, som lagrådet harantytt, får utgå. Detta bör inte hindra att man i rättstillämpningen använderdet beräkningssätt som paragrafen gav uttryck för vid brattosamordning i sådanafall där regress inte behöver påräknas beträffande samordningsförmånensvärdesäkringsdel. De nackdelar som kan uppkomma om samordningsförmånen upphörtidigare än skadeståndet torde knappast ha någon praktisk betydelse. Om detinte kan uteslutas att samordningsförmånens värdesäkringsdel föranleder regressbör däremot som jag har förordat för de fall där samordningsförmånen inte ärvärdesäkrad ändring beräknas på hela brattolivräntan och vid utbetalningenavdrag ske med sam-ordningsförmånen i dess helhet. Begränsningen i 3 § förstastycket andra punkten av det årliga inflationsskyddet kan visserligen verkatill Uvräntetagarens nackdel om samordningsförmånen har en för livräntetagarengynnsammare värdesäkring, men häremot skall vägas den fördel det kan innebäraatt skadeståndsreglernas inflationsgaranti kommer att gälla helabrattoUvräntan. Vad lagrådet i övrigt har anfört i fråga omförevarande förslag föranleder inte någon erinran från min sida. har uttalat bör någon motsvarighet till det föreslagna tiUägget i 2 §förslaget till lag om ändring av skadeståndslivräntor inte tas upp i 5 §förslaget till lag om tillägg till vissa ansvarslivräntor. Somjag har redovisat ovan kan jag inte ansluta mig till lagrådets förslagtUl tiUägg i 3 § första stycket förslaget till lag om ändring avskadeståndslivräntor, och 6 § första stycket i det remitterade förslaget tUllag om tillägg tUl vissa ansvarslivräntor bör följaktiigen också kvarståoförändrat Ur förslaget bör 8 § andra stycket utgå. Jaghänvisar tiU de skäl som föranleder att 5 § förslaget till lag om ändring avskadeståndslivräntor skall utgå. Vad lagrådet har uttalat i anslutnmg tUl 10 §föranleder endast det påpekandet att med FRL:s soliditetskrav ansetts förenligtatt kostnadema för indextUläggen enligt TLL får täckas också av framtida försäkringskollektiv. I enUghet med lagrådets förslag bör genom enundantagsregel i övergångsbestämmelserna klarläggas att före utgången av år1972 fastställda trafiklivräntor på grand av skador utomlands kan fåindextUlägg tidigast fr. o. m. . Eftersom något indextUlägginte har utlösts fr. o. m. är den ytterligareövergångsregle-rmg som lagrådet har ifrågasatt beträffande ifrågavarande livräntorinte erforderlig. Medelvärdet av konsumentprisindex för , somskall läggas till grand för beräkningen av allmänt tillägg enligt 4 § förslagettill lag om tillägg till vissa ansvarslivräntor, föreligger . Det uppgår tiU269, och indexhöjning samt avrandade procenttal för allmänt tillägg framgår avföljande tabell (jfr tabell i specialmotiveringen till nyssnämnda paragraf): Av tabellen framgår att procenttalen för allmänttillägg till livräntor fastställda eller tidigare, åren 19421947, år1960 eller 1961 samt skall ändras i förhållande tUl det remitteradeförslaget. Utöver vad som följer av det anförda bör vissaredaktionella jämkningar göras i 1 och 2 §§ förslaget till lag om ändring avskadeståndslivräntor samt i 5 och 7 §§ förslaget till lag om tUlägg tUl vissaansvarslivräntor. Jag hemställer att Kungl, Maj:t föreslår riksdagenatt antaga delsde av lagrådet granskade förslagen med vidtagna änd- delsförslaget till lag om ändring i förordningen (1967: 666) omtillägg till vissa trafiklivräntor, som utgår av statsmedel, m,m. Medbifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att tiU skallavlåtas proposition av den lydelse bUaga till detta protokoll utvisar. Propositionen..................................................... .... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll....................... .... 1 Lagförslag ...................................................... .... 2 Utdragav statsrådsprotokollet över justltieärenden 1 Inledning .................................................... ... 9 2 Gällande ordning m, m...................................... 10 2.1 Skadeståndsreglerna ............................. 10 2.2 Försäkringsförhållanden ............................. ... 11 2.2.1 Ansvarsförsäkrmgen .......................... ... 11 2.2.2 Säkerställande av livränta...................... ... 12 2.3 Värdesäkring utanförskadeståndsrätten ....... 13 2.4 Värdesäkring inomskadeståndsrätten............. 15 2.4.1 Trafiklivräntorna ............................... 15 2.4.2 StatUga skadeståndsUvräntor................ 17 2.5 Värdesäkring av livränta pågrund av skada i utiandet .... 18 2.6 Bestånden av olikaskadeståndslivräntor.......... ... 19 3 Kommittén ................................................. ... 19 3.1 Värdesäkringav nya Uvräntor 20 3.1.1 Allmänna synpunkter............................. ... 20 3.1.2 Finansiering och juridiskkonstruktion........ 21 3.1.3 Möjlighetema att täckavärdesäkringen genom försäkring 22 3.1.4 Kostnaderna för värdesäkringen ............. 24 3.1.5 Huvuddragen av värdesäkringen ............. 25 3.1.6 FörhåUandena vid stigandepenningvärde ... 27 3.2 Värdesäkringav äldre Uvräntor 27 3.2.1 Den allmänna, lagsttftrungensförhållande till existerande värdesäkringslagstiftning 27 3.2.2 Frågan om ytterligarelagstiftning beträffande äldre livräntor 28 3.2.3 Äldre ansvarslivräntor ........................ 29 Möjligheternaatt använda TLL som förebUd 29 Valav finansieringsmetod...................... 30 Kommitténsslutsatser ........................ ... 32 Huvuddragenav ansvarslivräntornas värdesäkring en ligt kommitté förslaget......................... 33 Kostnadernaför uppräkningen................ 35 3.2.4........................................................ Äldretrafiklivräntor 36 3.3 Värdesäkringav llATäntor med internationell anknytning 37 3.3.1 Äldre trafiklivräntor ............................. .. 37 3.3.2 Äldre ansvars livräntor ....................... 39 3.3.3 Nya livräntor ..................................... .. 40 4 Föredraganden .......................................... 40 4.1 Inledande synpunkter ................................. .... 40 4.2 Värdesäkring av nya livräntor........................ .... 41 4.2.1 Allmänna synpunkter............................ .... 41 4.2.2 Finansiering och juridiskkonstruktion....... .... 43 4.2.3 Möjligheterna att täckavärdesäkringen genom försäkring 44 4.2.4 Kostnadema för värdesäkringen ............ 45 4.2.5 Möjlighet att inköpavärdesäkrad livränta.. .... 46 4.2.6 Huvuddragen av värdesäkringenav nya Uvräntor .. 47 4.3 Värdesäkringav äldre livräntor 48 4.3.1 Den allmänna lagstiftningensförhållande till existerande lagstiftning 48 4.3.2 Frågan om ytterligarelagstiftning beträffande äldre livräntor 48 4.3.3 Äldre ansvarslivräntor ........................ .... 51 4.3.4 Äldre trafiklivräntor ............................. .... 58 4.4 Värdesäkringav livräntor med internationell anknytning .. 60 4.4.1 Äldre trafiklivräntor ............................. 60 4.4.2 Äldre ansvarslivräntor ....................... 60 4.4.3 Nya livräntor ..................................... 61 5 Upprättadeförfattningsförslag ........................ 62 6 Specialmotivering ....................................... 62 6.1 Förslaget till lag om ändringav skadeståndslivräntor .... 62 6.2 Förslaget till lag om tilläggtill vissa ansvarslivräntor .... 73 6.3 Ändringarna itrafiklivräntelagstiftningen......... ... 79 6.3.1 Förslaget tiU lag om ändring ilagen (1967: 663) om tillägg till vissa trafiklivräntor 79 6.3.2 Förslaget till lag om ändring iförordningen (1967: 666) om tillägg till vissa trafiklivräntor, som utgår avstatsmedel, m. m............................ 81 6.3.3 Ikraftträdande ................................ ... 81 7 Hemställan .................................................. ... 82 Bilaga1: Kommitténs lagförslag ......................... 83 BUaga 2: Sammanställning av remissyttranden överSkadestånd IV. Värdesäkring av skadeståndsUvräntor (SOU 1972: 12) ................................................. 86 1 Nyalivräntor ...................................... 86 1.1 AUmänna synpunkter ....................... ... 86 1.2 Finansiering ................................. ... 87 2 Äldrelivräntor...................................... 92 2.1 Livräntor som utges avsjälvförsäkrare. 2.2 Äldre ansvarslivräntor....................... 93 2.2.1 Allmänna synpunkter.................. 93 2.2.2 Kostnaderna för värdesäkringen ... 94 2.2.3 Finansieringen ...................... ... 95 2.3Äldre trafiklivräntor.......................... ... 98 3 Värdesäkring av livräntor medinternationell anknytning 99 4 Specialmotiveringen ......................... 100 4.1 Allmänna ändringslagen ................... 100 4.2 Ansvarslivräntelagen .................... 103 4.3 kungörelse.......................... 104 BUaga3: Remitterade lagförslag ........................ 105 ProtokoU,håUet i lagrådet ....... 112 Utdrag av statsrådsprotokollet över justltieärendenden ......................................................... 120 AFL lagen (1962: 381) om allmän försäkring