prop · FW03100 · 1973-12-31 00:00:00 — Förbundet pekar härvidpå att utredningen, som den konstaterar att barnavårdsmannen på grundav tidsbrist i stor utsträckning tvingats lämna den rådgivande verksamheten ätsidan, förordar en utvidgning av denna verksamhet till att omfatta samtiigakategorier av barnfamiljer. bör givetvis kunna ge råd ochstöd åt alla farailjer i behov av hjälp. Förbundet vill dock starkt frarahållafaran av alt ett ge- 9 1973.1 saml. nomförandeav förslaget medför en reducering av de ensarastående föräldramas möjligheteratt erhålla rådgivning i kommunen om inte ytterligare resurser tUlförs. Emedande utomäktenskapliga bamen ännu i viss män mäste betraktas som en"riskgrupp" får en förändring under inga omständigheter innebäraminskad service till de ofullständiga familjema. Man får inte heller bortsefrån att barnavårdsmannen vilket framgår bl. a. av utredningens egenenkätundersökning trots allt utgör en av många uppskattad trygghetsfaktor.Utredningen räknar med rationaliseringsvinster genom att många rutinärendenfaller bort. Det bör enligt förbundet noga övervägas om dessa vinster läranarutrymme för vidgad rådgivningsverksamhet utan ytterligare utbyggnad avresurserna. Länsstyrelseni , sora vill behåUa barnavårdsmannainstitutionen, framhåller attdet är många vårdnadshavare som har stort behov av stöd och hjälp och att detgivetvis är önskvärt att de kan få det genom barnavårdsnäranden, antingen detblir på barnavårdscentralen eller på närandens byrå. Det är givetvis ocksäönskvärt att den stödjande verksarahet sora nu sker genom barnavårdsnämndenutvidgas till att omfatta alla de vårdnadshavare som har svårigheter att klaraupp sin situation. Enligt är det eraellertid inte heltrealistiskt att tro att raan har möjlighet att lösa den uppgiften. Med deförhållanden som f. n. råder för de socialassistenter som arbetar enligthelhetsprincipen är det tveksamt hur stor del av sin tid dessa kan ägna ät justdenna verksamhet. vitsordar att den ensamstående föräldem kan hagoda möjligheter att diskutera vissa problem med barnavårdscentralen. Enbarnavårdsman har dock större raöjligheter när det gäller problem av social artoch i fråga om barn över skolåldem. Vidare har många av de personer som harbarnavårdsman inte problem enligt någon av vårdlagarna och de kan känna visst raotståndatt kontakta en socialassistent som inte är bamavårdsman. Ensamståendeföräldrar är trots allt en stor gmpp med speciella problem. I denna grupp ingårbl. a. fortfarande många ogifta "övergivna" raödrar, ofta raycketunga. erinrar omi den av utredningens företagna undersökningenbland vårdnadshavare med bamavårdsman och framhåller att de unga ogifta mödrarnavisserligen har fått det bättre i yttre avseende men att det personliga stödsom barnavårdsmannainstitutionen innebär fortfarande torde vara av värde.Mödrarna vet vem de kan vända sig till när de har barnavårdsraan. Tingsrättsdomareföreningenföreslär pä skäl som redovisats i föregående avsnitt (5) att barnavårdsraannainstitutionenbehälls för bl. a. stödjande och rådgivande verksamhet avseende i första handbarn som inte lever tiUsammans med båda föräldrarna. Förslagetora samverkan mellan mödra- och barnavärden samt barnavårdsnämnden är föremålför delade meningar bland remissinstansema. Till dem som delar utredningensuppfattning att en tjänsteman frän barnavårdsnämnden skall vara verksam på mödra-och bamavårdscentral för att bistå vårdnadshavama med råd och upplysningar hörsocialstyrelsen, länsstyrelserna i , och ,sociala centralnämnden i , socialförvaltningen i , , , socionomers riksförbund.Föreningen kommunal- och landslingsanslällda familferådgivare. a. följanderemissinstanser stäUer sig tveksamma tUl förslaget, nämUgen socialvårdsstyrelseni , sociala centralnämnden och sjukvårdsstyrelsen i ,, , Föreningen och . framhålleratt utredningens förslag att bamavärds-nämndens kurativa verksarahet skallbedrivas i omedelbar anslutning till mödra- och barnavårdscentraler av olikaskäl är tilltalande. Besöksfrekvensen vid dessa institutioner är mycket högoch kan förväntas bli i det närmaste lOO-procentig. Behovet av socialkurativservice torde i allmänhet vara störst vid tiden för barnets födelse och underdess tidigare levnadsår. Styrelsen anser det därför värdefullt om denmedicinska och sociala rådgivningen samordnas. Det kan också ha en visspsykologisk betydelse att den sociala service som erbjuds föräldrar vid tidenomkring och närmast efter barnets födelse är lättillgänglig, vUket den blu: omsocialarbetarens arbete delvis förläggs till barnavårdscentralen. Baraa-vårdscentralernahar utan tvivel de största föratsättningarna att tidigt nå alla barn och blirdärför ett viktigt led i den uppsökande verksamheten. Styrelsen erinrar ora attbarnstugeutredningen har föreslagit samverkan i familjeservicecentraler. Genomdenna samverkan mellan den medicinskt och socialmedicinskt inrUitadepersonalen särat psykolog- och pedagogkonsulter bör raan kunna få till stånd eneffektiv stödjande och rådgivande verksarahet. Styrelsen påpekar att endast ettbegränsat antal korarauner har inrättat psykologtjänster vid existerande bamstugeverk-samhet.1 vart fall under en övergångstid torde de till PBU-verksamhe-ten knutnapsykologerna i första hand fä anlitas. Styrelsen föratsätter att ett närasamarbete kommer till stånd meUan socialförvaltning och barnavårdscentraler.Styrelsen påpekar vidare att det på mänga håU kan te sig svårt att inom en näraframtid åstadkomma ifrågavarande personella och lokala samordning av socialrådgivning och hälsovård, särskilt med beaktande av att det är önskvärt attmaximalt utnyttja den viktiga informationskälla som hembesöken utgör. Pä vissahäll torde det vara svårt att åstadkomraa de resurser som behövs för att följautredningens intentioner. Som en komplikation kan tillkomma attsocialutredningen enligt sina direktiv skall lägga fram förslag rörandefamiljerådgivningens framtida organisation och utformning, varvid särskilt skaUbeaktas möjlighetema att samordna social rådgivnings- ochupplysningsverksamhet med famUjerådgivning. Styrelsen frarahåller att det är avvikt att inte för mänga ohka organ tillskapas för samhäUets rådgivning kring bamoch farailj. Länsstyrelseni anför att det förtroende hos allmänheten varmed mödra- ochbarnavårdscentral omfattas kan förutsättas korama att inbegripa även en därplacerad socialassistent. Länsstyrdsen anser det angeläget att skifte påassistenttjänsten sker sä säUan som möjligt samt att den personal som tas ianspråk för uppgiften får primärt ägna sig däråt. Annars kan det vara risk föratt den i socialvården numera tillämpade helhetssynen i behandlingsarbetetleder tiU att de kurativa uppgiftema ofta inte hinns med på grand avsocialhjälpsärenden. i framhåller attifrågavarande personal måste ges resurser, så att den stödjande och rådgivandeverksamheten kan prioriteras och inte undanträngs av uppgifter enligt gällandesociala vårdlagar. bör enligt föreningen åläggas attkontrollera att denna prioritering verkligen sker. Socialförvaltningeni framhåUer att en väsentiig fördel med social personal vidcentralerna är att man kommer sociala pro- blerafallpå spåren i ett tidigt och mera behandlingsbart skede. Ett sådant system är ocksäi linje med de planerade värdcentralernas eller socialcentralernas verksamhet.Sjukvärdshuvudmäimen planerar att förlägga den öppna verksamheten inom hälso-och sjukvårdsområdet tUl sådana centraler, som också föresläs bli mer ellermindre integrerade med den öppna socialvården. Liknande synpunkter anförs avSveriges socionomers riksförbund. i upplyser vidareatt den har ett utbyggt samarbete med och som ett exerapelpå delta nänrmer förvaltningen en socialraedicinsk arbetsgrupp, i vilken ingårföreträdare för bl.a. baraavärdscentralema. Gruppen tar också upp enskilda falltill behandling. LOframhåller att förslaget i huvudsak sammanfaller med syftet bakom det av barnslugeulredningenframförda förslaget om saraverkan mellan barnavårdscentralen ochbarnavårdsnämnden. erinrar omatt barnstugeutredningens förslag om fa-railjeservicecenlraler tillgodoserbehovet av stöd och rådgivning vad avser yngre barn. Det är av vikt alt i sararaanhangetinte glömma bort föräldrar raed äldre barn. Enligt nuvarande lagstiftningkvarstår bamavärdsraannen tills barnet fyller och kan kvarstå ännulängre. Förlängningar av barnavärdsraannaskap förekoraraer fortfaranderelativt ofta, vilket tyder pä att behovet av kurativa insatser kan sträcka siglångt upp i åldrama. Enligt styrelsen är det därför väsentligt att den kurativaverksamhet som planeras i samband med barnavårdscentralerna samordnas medliknande kurativ verksamhet i samråd med skolan och famUjerådgivningen. och framhållervikten av att stödet till famUjer med äldre barn inte skjuts åt sidan,Förbundet pekar på att det normalt inte finns kuratorer på låg-och mellanstadium. Enligt förbundet är det därför angeläget attkuratorstjänster inrättas också på denna nivå för att tillgodose behovet avförebyggande åtgärder för ifrågavarande kategorier av barn. Kommunaltfänstemannaförbundetframhåller att de socialassistenter som skall handha den kurativa verksamhetenpå mödra- och barnavårdscentralerna inte fär bli isolerade utan måste stä inära kontakt med sina kolleger och annan särskild sakkunskap säsoraskolkurator, psykolog och PBU-personal. iStockholm anser det nödvändigt att de som bedriver kurativ verksamhet har fastförankring i den övriga socialvården. De nya arbetsforraerna inom socialvården,helhetssynen, måste enhgt föreningen få prövas och fortsätta att utvecklas,varför formerna för det stödjande och rådgivande arbetet i barnfamiljerna intefår låsa denna utveckling. Föreningen anser att barnavårdscentralen bör utgöraett av de arbetsfält där kurativ verksamhet skall bedrivas avbarnavårdsnämnden. Andra viktiga kanaler för samverkan i det förebyggandearbetet är förlossnuigsanstalterna, mödravårdscentralerna, PBU, barnstugornaoch skolans dewårdsorganisatio-ner. Föreningen betonar särskilt värdet avmödravårdscentralen som kontaktyta. Hit vänder sig flertalet gravida kvinnorför hälsokontroll och man borde här kunna utveckla goda kontaktmöjligheter förden förebyggande barnavården. Föreningenkommunal- och landstingsanslällda familferådgivare anser att arbetsuppgiftemaför den socialassistent söm tjänstgör på mödra-och barnavårdscentral sannolikthuvudsakligen kommer att bestå i att tUlsatnmans med den hjälpsökande klargöravad denne önskar hjälp medoch ge inforraation ora vart han kan vända sig för att fä adekvat hjälp.Föreningen understryker vikten av att den tjänsteman som har att raedverka vidutredning och fastställande av faderskap och underhäll liksom densocialassistent (kurator) som skall tjänstgöra vid mödra- och barnavårdscentralhar skyldighet alt ge mformation om de familjerättsliga regler som gäller bådeför barnet och för föräldrama sinsemellan vid olika samlevnadsformer.Assistenterna måste enligt föreningen ha kunskaper som gör det möjligt för demalt lämna sådan information. iBoden kan inte biträda utredningens förslag att alllid en och samraa assistentskall svara för rådgivningen pä mödra-och barnavårdscentral. Näranden intar denprincipiella ståndpunkten att verksaraheten vid dessa centraler i stort settbör begränsas tUl rådgivande social inforraation. Om särskilt bistånd utöverdenna rådgivning och information måste komraa tUl stånd, bör detta biståndkunna handhas av de socialassistenter sora arbetar inom det kvarter ellerdistrikt där vårdnadshavaren är bosatt. Nämnden anser därför att kommunenendast bör vara skyldig att i erforderlig omfattning lämna social upplysningoch rådgivning vid mödra- och barnavårdscentralerna genom befattningshavarevid den kommunala socialvården. socionomförbundanser att förslaget att barnavårdscentralerna skall överta vissa delar av den konlaktskapandeoch rådgivande verksamheten, som främst ålegat bamavårdsnämnden, gärhelt i linje med andra uttalanden ora behovet av dislriktscenlraler i bostadsoraråden.Förbundet, som ansluter sig lill ifrågavarande uppfattning, vill dockunderstryka att det mer ingående bör prövas hur verksamheten påbarnavårdscentralerna skall göras mer socialt inriktad. Denna fräga är av vitaltintresse och detta beror inte endast pä att baraavårdsman-nainstitulionen skallavskaffas. Att det blir möjligt att pä ett tidigt stadium pä neutral väg geinformation och upplysningar av social karaktär anser förbundet vara av väsentiigtsamhälleligt värde sett i ett större socialpolitiskt sammanhang.Barnavårdscentralerna har, bl. a. genom att så gott som samtliga vårdnadshavarenågon gång besöker denna institution, en speciell raöjlighet att på generellgrund meddela ocksä en raer socialt inriktad service. Att viss socialrådgivning kan ske via barnavårdscentralerna innebär också att risken minskarför att sådan rådgivning skall upplevas sora något negativt och särbehandlande.Liknande synpunkter anförs av foslerbarnsutredningen, som frarahåller viktenav att kontakten raed barnavårdscentralerna orafattar alla bam och att verksarahetensåledes blir obligatorisk. En utvidgning av verksaraheten får däreraot inteinnebära ett överförande av barnavärdsmannafunklionen som sädan raed enfortsalt speciell behandling av ensamslående föräldrar och deras bam. Fosterbamsutredningenbetonar att raan på flera olika sätt kan ge arbetet vid barnavårdscentralernaen mer social inriktning och framhåller att detta bör utredas närmare. Utredningenställer sig tveksam till om förslaget att placera en socialvårdstjänsteraan pävarje bamavårdscentral innebär den bästa lösningen och i dagens läge ärpraktiskt genoraförbart. raycket tveksara i fråga ora förslaget att vid barnavårdscentralenplacera en socialassistent, som enbart sysslar med råd och upplysningar utanmöjlighet tUl reella behandlingsinsatser eller resurser att vidta åtgärder.Nämnden anser det mer angeläget att sjuksköterskorna vid barnavårdscentralernaerhåller sådana kunskaper att de upptäcker behov av sociala insatser pch då hänvi- sartUl och rapporterar sin iakttagelse dit. Detta hindrar inte att detibland kan vara lämpUgt att socialassistentens första kontakt med familjen skerpå barnavårdscentralen. Nänmden vill understryka de förbättrade rehabUiteringsmöjlighetersom uppnäs om allmänheten kan förmås att uppsöka socialbyråerna innan desociala problemen har nått alltför stor omfattning. Dessa möjligheter motverkasom utredningens förslag att på bamavårdscenlralen placera en socialassistentmed begränsade arbetsuppgifter genoraförs. Sjukvårdsstyrelsen i anserocksä att förslaget om att en socialassistent skulle vara verksam vid bamavårdscenlralenär olämpligt. Styrelsen befarar att den mänga gånger negativa inställningentill "socialvärden" kommer att överföras på barnavårdscentralen.Därigenom kan sjuksköterskan vid centralen få svårare att samarbeta med vissafamiljer. Saraarbete med socialvärdande organ är av största vikt försjuksköterskan, men de olika verksamheterna raåste bedrivas åtskilda. Några remissinstanser harbetänkligheter när det gäller möjligheterna att praktiskt genomföra förslagetatt förlägga socialassistenternas verksamhet till mödra- ochbarnavårdscentral. Sålunda anser sociala centralnämnden i liksom Markarydskommun att förslaget är svårgenomförbart då det dels fömtsätter en omedelbarpersonalförstärkning pä socialbyråerna, dels fordrar översyn och inredande avsärskilda expeditionslokaler för detta ändamål i nu befintliga mödra- och barnavårdscentraler.Länsstyrelsen i framhåUer att det i mindre kommuner raedendast någon eUer några få anställda socialvårdstjänsteraan kan koraraa attstöta på problem att ha en tjänsteman knuten till mödra- ochbarnavårdscentralen. Möjlighetema att fullgöra den kurativa verksaraheten päföreslaget sätt koraraer enligt alt bli beroende av ora personellaresurser ställs till förfogande, vilket man inte kan garantera på grund av denredan hårda arbetsbelastningen och knappheten på medel. Länsstyrelsenframhåller att det på sina häll finns många mycket angelägna arbetsuppgifteroch prioritetsfrågan kan bli svår. a. är nykterhetsvården i raångakommuner eftersatt på gmnd av bristande personella resurser. i Kirunaanser också att den lösning utredningen i förevarande hänseende förespråkar kanbli svår att genomföra praktiskt. Näranden är dock av den uppfattningen attbarnavårdscentralerna som barnavårdande organ i vårt samhälle utnyttjas iUa vadgäller den kurativa verksamheten och anser att det här finns ett samhällsorganmed naturliga föratsättningar att utveckla sin verksamhet till att utgöra ettännu effektivare samhällsinstrument inom den förebyggande baraavården. För altge baraavärdscentralema dessa möjligheter anser nämnden en resursförstärkningnödvändig. Huruvida denna resursförstärkning skall falla på primärkoramunemas bamavårdandeorgan eller pä centralemas egentliga huvudmän är i princip ensamordningsfråga. anser att förslaget om samarbetemellan de olika organ som föräldrar har anledning att ta kontakt med är mycketangeläget men frarahåller att det kan bli svårt att genoraföra det eftersom deberörda verksamheterna har olika huvudmän. Också barnavårdsnämndpåpekar att den föreslagna ordningen innebär en verksamhet som måste utvecklasi samråd meUan två olika huvdmän, dvs. kommuner och landsting. Landstingsförbundetframhåller att mödra- och barnavårdscentralerna har en nyckelposition när detgäller att upptäcka och håUa kontakt medsä kallade riskbarn. En nära samverkan mellan centralerna ochbarnavårdsnämnderna är i dessa fall nödvändig för ett effektivt arbete. Det kanmed beklagande konstateras att samarbetet hittiUs inte har varit så välutvecklat som önskvärt. Förbundet ställer sig därför positivt till en merautbyggd och organiserad samverkan mellan landstings- och primärkommunalbarnavård och vill i detta sammanhang erinra om att samarbetsproblematiken raellanlandsting och primärkommuner har utretts inom isamarbete raed bl. Denna utredning (Samordning av socialainsatser mellan landsting och kommuner, "") är f. n.föremål för remissbehandling. Innan resultatet av denna föreligger ärförbundet inte berett att som enda lösning av samarbetsformerna tUlstyrka attsocialassistenten placeras inom centralen. Formema för samarbete mellan mödra-ochbarnhälsovården och baraavårdsnämndema bör emellertid enligt förbundets meninginte regleras genom centrala direktiv utan lösas av de båda komraunförbunden gemensaratmed utgångspunkt i lokala resurser, organisationsformer och behov.Landstingsförbundet framhåller vidare att barnavårdsnämndens behov avsamverkan med andra instanser inte är begränsat till mödra- och barnahälsovärden,vUken har sin tyngdpunkt förlagd till tiden kring barnets födelse och detförsta levnadsåret. De utomäktenskapliga barnen förblir även senare i viss mänen "riskgrupp". Den pågående allmänna hälsokontroUen av 4-åringar harliksom förskolan och barnstugorna stor betydelse i den uppsökande verksamheten,och i skolan kan en vidgad elevvård ge ökade möjligheter alt uppfånga problem ibarnens heramiljö. Förbundet påpekar att väl upparbetade kommunikationsvägarblir nödvändiga också med och mellan dessa organ. Också här blir detemellertid en fråga om lokala resurser och behov. Man måste därför enligtförbundets mening räkna med varierande organisationsformer i samarbetet. Kommunförbundetuttalar sin tvekan inför förslaget att en socialassistent skall placeras vid raödra-och barnavårdscentralen för att bistå vårdnadshavare raed råd och upplysningar.En sädan organisation står inle i överenssläraraelse med socialvårdens strävanatt göra socialkontoren till serviceorgan sora det är naturligt att vända sigtill vid behov av råd. Assistenten koraraer i många fall att uteslutande få en"vidare remitterande" funktion. Förbundet framhåller vidare att ettsamarbete mellan mödra- och barnavårdscentral och som en huvudpunktbör innebära att resp. parter informerar om sin verksamhets mål och medel. Mödra-och barnavårdscentralernas personal skulle därmed om den inte redan är det bli väl skickad att ge hänvisning till rätt person inora socialförvaltningen,som snabbt kan ge konkret hjälp ora detta behövs. ansersåledes att sociala centralnämnder eller barnavårdsnämnder inte bör haskyldighet att följa den av utredningen rekomraenderade organisationsraodellenmed socialvårdspersonal tjänstgörande vid mödra- och barnavårdscentraler. Kommunernabör ha frihet att liksom i organisationsfrågor i övrigt avgöra pä vilketsätt nuvarande bamavårdsmans stödjande och rådgivande verksamhet lämpligenskall överföras i socialvårdens allmänt kurativa arbete. Förbundet förklararsig förvissat om att kommunerna tillvaratar de positiva erfarenheter barnavårdsmannainstitutionenkan ha gett och tillser att rådgivning och stöd kan erbjudas i erforderligomfattning. Denuppfattning som kommunförbundet uttryck åt delas avbarnavårdsnämnden i PUeå och Moderata samlingspartiets kvinnoförbund. Sociala centralnämndeni kommun ifrågasätter också om utredningens förslag ora saraverkanmellan och mödra-och barnavårdscentral är generellt tillärapbart.Nämnden framhåller att också andra former för samverkan kan vara lärapliga medhänsyn till främst lokala förhållanden. Nämnden anger kommunstorlek, kommuntypsamt samarbetsformer som finns mellan primärkommunerna och somexempel på faktorer som bör vara avgörande för vilka forraer för samverkan somi det enskilda fallet är att föredra. Nämnden hänvisar i detta sammanhang tillatt en genomgripande översyn av samarbetsformerna och metodfrågorna inorasocialvården pågår inora socialutredningen sora också bl. a. har till uppgiftatt behandla frågan ora socialvärdens fraratida organisation. Försöksverksaraheti syfte att nå fram till bättre samordning och samarbete bedrivs nu också påflera håll i landet, bl. a. i regi. I kommun sker sädanförsöksverksarahet just i samarbete med bamavårdscentral. Utmärkande för försöksverksamhetemai övrigt är att de samordnande funktionema är olika och att tyngdpunkten iolika försök ligger på olika funktioner. Framväxandet av social- ellervårdcentraler med varierande tyngdpunkt på det medicinska inslaget är ettexempel härpå. förslag till familjecentraler medanknytning till mödra- och barnavårdscentralerna är ett annat exempel. Dessaverksamheter har ännu inte funnit några definitiva former och det är enligtnämndens uppfattning därför inte lämpUgt att binda upp formerna innansocialutredningen har framlagt sitt förslag. I stället bör olika former församverkan prövas. Mot anförda bakgrund anser centralnämnden att de lokalaförhållandena tills vidare bör få bli avgörande för hur samarbetsformernaordnas mellan och bamavårdscentraler. Motsvarande inställning koramertill uttryck i remissvaren från socialvårdsslyrdsen i , Föreningen . Utredningensförslag att den vid barnavårdscentralen stationerade socialassistenten ocksåskall biträda vårdnadshavaren i umgängesrättsfrågor men att uppgiftendärvidlag skall inskränkas till alt hjälpa vårdnadshavaren till enöverenskommelse angående umgängesrätten har föranlett delade meningar. Länsstyrelseni anför att det förefaller i hög grad lämpligt attsocialassistenten på barnavårdscentralen verkar för att klara upp umgängesrätlsfrågor.Genora sin stödjande och rådgivande verksarahet på centralen skulleassistenten få en god och förtroendefull kontakt med vårdnadshavaren lill detbarn umgängesrätten gäller. Detta är en god grund alt bygga på för att få vårdnadshavarenpositivt inställd till en lämplig lösning av umgängesrätlsfrägan ora värdnadshavarenskänslomässiga inställning till den andra föräldem medför svårigheter. En sådanlösning måste bygga pä förståelse för att det är till barnets bästa och värdefulltför dess utveckling att ha fortlöpande kontakt även med den förälder som inlehar vårdnaden. påpekar att strävanden i denna riktning ocksä ärnaturligt förenliga med barnavårdscentralens verksamhet. Om en frivilliguppgörelse inte kan fäs att fungera på ett tidigt stadium leder detta tiU attparterna låser sina positioner sä alt umgängesrätten inte kan förverkligasutan tvång, varvid barnavårdsnämndens medverkan ändå kan komma att erfordras.