prop · FW0376 · 1973-12-31 00:00:00 — För egen del finner jag ingen motsättning mellan denna synpunkt ochutredningens förslag som jag finner vara ändamålsenligt. bör utbildningsmyndigheterna svara för övergripande behovsanalyseroch disponera medel för produktionsstöd, UKÄ bör göra behovsanalyser ochdisponera medlen vad gäller stöd till utveckling av läromedel. Jag kommeremellertid i det följande att föreslå att ett fristående statligt organinrättas för att handha frågor rörande information om läromedel. Enligt minmening bör detta organ komma attfå en god överblick över tillgången på läromedel. Det bör därför vad gäller SÖ:sområde bli en uppgift för detta organ att göra de övergripande analyser sombör ligga till gmnd för fördelningen av produktionsslödet. Organet bör ävendisponera och fördela produktionsstödet inom SÖ:s område. Eftersom detla organföreslås bli inrättat först kommer SÖ:s nuvarande uppgifter isamband med produktionsslödet att bU oförändrade intill detta datum. Deriktlinjer för administrationen av produktionsstödet som jag angett bör därförinte börja tillämpas förrän den 1 juh 1974, F.n. ingår det i statens läroboksnämnds uppgifter att i de fall nämnden granskarläroböcker kontrollera om bokens pris är skäligt. Utredningen har kommit framtill all denna prisövervakning fungerat mindre tillfredsställande. Utredningenanser mot bakgrund av undersökningar som SPK gjort att prisövervakningen i sinnuvarande form bör upphöra. Reguljär prisövervakning bör emellertid bedrivasoch ske på i princip samma sätt för alla läromedel. Ansvaret för övervakningenbör enligt utredningen åvila SÖ och inom SÖ den av utredningen föreslagna läromedelsnämnden.Initiativ till prisundersökningar bör kunna tas av nämnden eller av andra, t. ex.av kommuner. Efter beslut av nämnden bör SPK enligt utredningen få i uppdragatt undersöka prisutvecklingen inom angett område. Den prisövervakning somutredningen föreslagit innebär att man i efterhand försöker att bedöma om detpris som åsatls ett läromedel är rimligt. Är så inte fallet skulle dettamarkeras i det centrala läromedelsregistret. Denna markering skulle sedan tasbort när en överenskommelse om en rimlig prissättning nåtts. Majoriteten avremissinstanserna som uttalar sig i frågan tillstyrker eller har inget atterinra mol utredningens förslag. Flera remissinstanser är emellertid tveksammaeller negativa till förslaget. Till denna sistnämnda grupp hör bl, a, RRV,statens läroboksnämnd och . trorinte att man med en prisövervakning av den typ som utredningen föreslår kanbryta den nuvarande prisutvecklingen på läromedelsområdet, ABF går ett steglängre och förordar en priskonlroll. Såväli remissvaren som i den allmänna debatten har det angelägna i att påverkaläromedelspriserna understmkits. Ökningen av dessa priser har bl, a, fått tillföljd att allt flera kommuner begränsar den mängd läromedel eleverna får egnaexemplar av. Samhället kommun, landsting och stat är i slort sett ensamkonsument på läromedelsmarknaden inom skolområdet. Det ligger således i högstagrad i samhällets intresse att påverka läromedelspriserna. Utredningensförslag innebär som nämnls ell försäk alt påverka läro- medelsprisetförst efter det att ett läromedel producerats. Jag anser i likhet med att det är tveksamt om man med en prisövervakning utformad pådetta sätt kan effektivt påverka läromedelspriserna. Åtgärder för att hållanere priserna måste enligt min mening vidtas innan ett läromedel är producerat.Jag vill dock inte utesluta möjligheten att även om nuvarande form förprisgranskning slopas i vissa fall i efterhand göra en granskning avskäligheten av priset för en viss eller vissa typer av läromedel. Enpriskontroll, som ABF föreslagit, skulle innebära att myndigheternafastställde priserna på läromedel. Denna lösning är emellertid förenad med enrad svårigheter, som bl, a, hänger samman med att begreppet läromedel är svårdefinieratoch att läromedlen ständigt utvecklas, Genomsnitthga priser per t, ex, elev,ämne och årskurs skulle behöva beräknas och fastställas som maximipriser. Ensådan reglering skulle emellertid kunna komma alt leda bl. a, till altproducenterna tillverkar läromedel som kostnadsmässigt ryms inom givnaprisramar som läromedlen blir kvalitativt sämre. Det vore enoacceptabel utveckling. Jaghar mot denna bakgrund kommit till den slutsatsen att samhälleliga åtgärderför att påverka läromedelskostnaderna måste ske i annan form än genompriskontroll. Jag kommer i det följande att föreslå en försöksverksamhet medanbudsförfarande. Skulle erfarenheter av denna försöksverksamhet inte visa sigpositiva kan det bli aktuellt att ånyo överväga frågan om priskontroll. Länsskolnämndeni län framhåller i sitt remissvar att för de egentliga läroböckemafördyras produktionen av att en mängd parallella boktitlar produceras, måhändaulan alt verkligt behov föreligger av alla. Nämnden påpekar emellertid attbetryggande valmöjligheter bör finnas. framhåller är förmodligen enriktig iakttagelse. Ju fler boktitlar som produceras i ett och samma ämne förett och samma stadium desto mindre blir upplagorna och högre priserna. 1973 fanns t. ex. i matematik för högstadiet i tio parallellaläromedelsserier som täckte hela högstadiet. Härutöver fanns 15 parallellatitlar för högstadiet i matematik uppförda. Motsvarande siffror i historia förhögstadiet var tre resp, 15, Detär givetvis, som länsskolnämnden anför, nödvändigt att se lill all det finnsett tillräckligt antal läromedel per ämne, årskurs osv, för att garantera entillfredsställande valfrihet. Utbudet bör vara sammansatt på så sätt alt t, ex,lärarna inte på grund av läromedlens utformning tvingas att använda en vissbestämd undervisningsmetod. Det nuvarande utbudet torde emellertid vara störreän vad som motiveras av dessa hänsynstaganden. Det kan således finnas skäl attbegränsa det antal parallella boktitlar som framställts för skolans bruk. Enbegränsning av mängden läromedel som får användas i skolan äremellertid förenad med vissa problem. Ett gäller vilka läromedel som skallväljas om man bestämmer sig för att endast ett visst antal läromedel skall fåanvändas per ämne, årskurs osv. Till en början måste dessa läromedel väljas utbland befintliga läromedel. För att ett sådant val skall kunna göras måste manskaffa fram uppgifter om läromedlen så att dessa kan jämföras i olika avseendensinsemellan. Samma uppgifter måste tas fram för varje enskilt läromedel. Föratt få underlag för att göra dessa jämförelser skulle det vara nödvändigt attlåta samtliga existerande läromedel per ämne, årskurs osv. genomgå någon formav prövning. Detär inte givet att de läromedel som på detta sätt väljs ut för att få användas iundervisningen även fortsättningsvis skulle vara de som i första hand böranvändas. Efter hand kan nya läromedel komma fram som bättre svarar motlämpliga pedagogiska metoder eller senaste vetenskapliga rön i övrigt. Detvore då angeläget att sådana nytillkomna, från olika synpunkter bättreläromedel, finge ersätta de tidigare valda. För att det skuUe bli möjligt altjämföra sådana nytillkomna läromedel med de redan valda måste i så fall ävenuppgifter om de nytillkommande läromedlen tas fram. Defta skulle få ske genomatt dessa läromedel utprövades på konstmktionsstadiet. Det skulle därvidförmodligen bli nödvändigt att föreskriva att utprovning på konstmktionsstadietskulle ske för alla nytillkommande läromedel. Dessa omständigheter samt de kostnadersom den praktiska prövningen och utprövningen skulle komma att medföra gör attdet är tveksamt om här angiven metod att begränsa det antal läromedel som fåranvändas i undervisningen är en framkomlig väg för att minska läromedelskoslnaderna. RRV har antytt en annanmetod för att påverka läromedelskostnaderna. Enligt RRV vore ett alternativtill produklionsslöd att myndigheten, t. ex. SÖ, efter prototyputveckling ochgenom anbudsförfarande lät ett producentföretag la hand om produktionen ochmarknadsföringen. Eventuell subventionering kunde ske genom lägre krav påtäckning av prototypkostnaden. Även länsskolnämnden i förfram tanken på ett anbudsförfarande. anser att bör göra upp kostnadsmallar per elev, årskurs, ämne, etc. för läromedel och genom ett formligt anbudsförfarande söka uppnå så gynnsammaprisvillkor som möjligt. Den av bl. a. RRV antyddametoden att få fram nya läromedel till rimliga priser är ett intressantuppslag. Det torde vara möjligt att utforma metoden så att den indirektbegränsar det antal parallella läromedel bland vilka kommunerna kan välja. Föratt denna väg skall vara framkomlig krävs emellertid medverkan frånkommunernas sida. Skall ett anbudsförfarande, administrerat av ett statligtorgan, bli framgångsrikt är det nödvändigt att det kan skapas garantier för atten viss upplaga av det läromedel anbudsförfarandet omfattar kommer attefterfrågas Detta måste ske genom att kommunerna förbinder sig att köpaläromedel framtagna på detta sätt. Huren metod med anbudsförfarande praktiskt skall genomföras måste naturligtvisnärmare analyseras. I det följande redovisas vissa hållpunkter för en sådan anlysinför en försöksverksamhet som enligt min mening bör sättas igång. Underlagför anbudsgivningen bör utarbetas av SÖ. Underlaget bör vara en beskrivning avdet planerade läromedlet. Beskrivningen bör innefatta bl. a, en målbeskrivningsamt de pedagogiska och tekniska krav som format osv. som läromedlet bör svaramot. Utarbetandet av ett sådant underlag kräver insatser inom det pedagogiskautvecklingsarbetet. Beskrivningen bör således tas fram inom ramen för dettaarbete. Viden prövning av metoden med anbudsförfarande är det väsentligt att ett ämne somläses av ett mycket stort antal elever väljs, I första hand bör något ämne inomgrundskolan komma i fråga, Anbudsgivningenskulle kunna delas upp i två etapper. I en första etapp kan anbud begäras insom omfattar kostnaderna dels för att utveckla läromedlet i enlighet medbeskrivningen, dels produktion av en viss begränsad upplaga av läromedlet, delsatt utpröva läromedlet på konstruktionsstadiet. Upplagan bör bestämmas så attden räcker för att utpröva läromedlet i ett lämpligt antal klasser. Hänsyn även till att ett visst antal exemplar bör kunna sändas ut till kommunernaför påseende. Det är också angeläget alt söka redovisa ett beräknat pris förviss upplaga av den slutligt framställda produkten. Blandde anbud som kommer in i etapp ett kan t. ex. tre väljas ut. Valet av producentbör bestämmas bl, a, av det angivna priset. Samtliga tre läromedel utprövas.Producenten står för de kostnader som är förenade med utprövningen. Blandde tre utprövade läromedlen väljs det eller de ut som vid utprövningen visatsig lämpligast från pedagogisk synpunkt. Endast för utvalda läromedel behöverdärefter påseendeexemplar tryckas upp och sändas ut till kommunerna.Dessförinnan bör överenskommelse ha träffats mellan SÖ och förlaget(en) omtillämpligt pris vid olika upplagestorlekar. Information härom bör tillställaskommunerna i samband med att påseendeexemplaren sänds ut. Dekommuner som är intresserade av att köpa läromedlet förbinder sig att göra detla.Sedan sådana överenskommelser träffats med kommunema beställs i en andra etapphos producenterna det antal exemplar av det valda läromedlet som kommunernaförbundit sig att köpa. Syftetmed att tillämpa ett anbudsförfarande skulle vara dels att försöka påverkaantalet parallella läromedel, dels att försöka få fram bra läromedel till lågapriser. Hur framgångsrik metoden är för att nå dessa syften kan inte avgörasinnan den prövats. Enligt min mening bör därför en försöksverksamhet med anbudsförfarande genomföras efterdet att tillvägagångssättet: närmare analyserats. Det bör ankomma på Kungl, Maj:tatt meddela bestämmelser om verksamhetens närmare utformning. Somframgår av vad jag anfört i det föregående finns ett nära samband mellananbudsförfarandet och det pedagogiska utvecklingsarbetet. Detta samband talarför att anbudsförfarandet bör handhas av SÖ, Den instans som administreraranbudsförfarandet bör ha en god överblick över läromedelskostnaderna. Detorgan som skall svara för läromedelsinformationen kommer rimligen att få ensådan överblick. Det kan således även anses finnas skäl som talar för att dettaorgan bör sköta anbudsförfarandet. Oavsett om man lägger denna uppgift på SÖeller på det särskilda organet blir det förmodligen nödvändigt att inhämtasynpunkter på anbuden som ges in, från det av dessa båda organ som intetilldelas uppgiften. Sannolikt kommer den pedagogiska granskningen av anbudenatt kräva större arbetsinsatser än den prismässiga granskningen. Av detta skälbör uppgiften tilldelas SÖ. Jagavser att i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t att uppdra åt SÖ att innanförsöksverksamheten påbörjas komma in med förslag om hur ett anbudsförfarandepraktiskt skall genomföras. Detkommer givetvis att ta tid innan den här angivna metoden med anbudsförfarandeslår igenom på läromedelspriserna. Det är därför angeläget att redan för befinthgaläromedel söka tillämpa en aktiv kommunal prispolitik. Enhetligare val avläromedel bör kunna vara en framkomlig väg. Jag har erfarit att ett samarbetehar inletts mellan skolförvaltningarna i , och , Dessatre kommuner har diskuterat samverkan i syfte att genom gemensammabeställningar av läromedel pressa priserna och därmed indirekt påverkaläromedelsmarknaden. Jag ser delta samarbete som ett exempel på åtgärder somkan vidtas från kommunernas sida. Granskningav läromedelspriserna företas naturligtvis även av SPK som ett led i SPK:sordinarie verksamhet. Utredningenkonstaterar att skolböckernas tekniska utförande inverkar på kostnaderna. Dettekniska utförandet skulle enligt utredningen kunna ändras i en rad avseendenmed kostnadsbesparingar som följd. Utredningen anser det därför angeläget attfrågan om rationalisering av den tekniska produktionen tas upp till fortsatt behandling.Standardkommittén för grafisk teknik är enligt utredningen ett lämpligt organför detta arbete. Målet skulle vara att fastställa en svensk standard förläroböcker. Enligt vad jag erfarit har ett utredningsarbete i enlighet medutredningens förslag redan initierats. I detta arbete deltar representanterför berörda parter. 5.3Pedagogisk granskning och objektivitetsgranskning Jaghar i det föregående beskrivit den granskning av läroböcker som f. n. görs avstatens skolformer. Den nuvarande läroboksgranskningenhar karaktären av centralt förval. Läromedelsulredningen föreslår attläromedelsgranskningen fortsättningsvis bör ha denna funktion. En stor delav remissinstansema stöder detta ställningstagande. Enligt min mening bör deförslag om utprovning på konstmktionsstadiet, praktisk prövning ochobjektivitetsgranskning som utredningen föreslår sammantagna ses som enersättning för den nuvarande granskningen. I samband härmed behövs medverkanfrån det pedagogiska utvecklingsarbetet. Jag behandlar därför dessa frågor iett sammanhang. De former för läromedelsgranskning som jag kommer att föreslå idet följande avser dels utprovning och praktisk prövning, dels objektivitetsgranskning,Utprovning och praktisk prövning avser en pedagogisk prövning. Enligt minaförslag i det följande bör samhället åtminstone t, v, inte styra omfattningenav dessa granskningsformer. Samhällets insatser bör i stället inriktas påobjektivitetsgranskning innefattande även kontroll av att läromedlens innehållinte strider mot läroplanernas mål och riktlinjer. Utredningenföreslår att läromedelsforskningen skall intensifieras inom vissa områden. Ettav utredningens syften med att ge vissa områden försteg är att få till stånden jämnare tillgång på läromedel. Utredningen prioriterar ökad forskningrörande läromedel för vuxenutbildningen, invandrarundervisningen ochyrkesutbildningen. Utredningen anger även forskning om effektema av olikamedier och kombinationer av medier som ett viktigt område. Merpartenav remissinstanserna har fört fram synpunkter rörande angelägnaforskningsområden. Samtliga anser några eller något av de av utredningenangivna områdena som viktigast. Några remissinstanser pekar på ytterligareforskningsbehov, t. ex. inom specialundervisningen. Föregen del delar jag utredningens uppfattning. Det är en viktig uppgift för SÖatt inom ramen för tiUgängliga medel avgöra var insatsema påläromedelsutvecklingens område skaU ske. Behoven växlar givetvis från tid tillarman och det är därför varken möjligt eller lämpligt att i detta sammanhangprecisera dem. SÖdisponerar under /73 ca 5,7 milj. kr. för läromedelsutveckling.Det bör även fortsättningsvis ankomma på SÖ att disponera dessa medel för deprojekt som SÖ finner mest angelägna. Enligt min mening bör emeUertid en mycketviktig uppgift i detta sammanhangvara att medlen disponeras så alt projekt som syftar till att precisera aktuellaproblem inom läromedelsområdet ges företräde. En annan viktig användning avmedlen för läromedelsutveckling bör vara att främja utvärdering av läromedel.Detta bör bl. a. ske i samband med att SÖ medverkar till att förbättra demetoder som används vid utprovning av läromedel på konstruktionsstadiet och vidpraktisk prövning. Jag kommer att beröra detla ytterligare i det följande. Utredningenföreslår att läromedelsforskningen liksom bör bedrivas viduniversitetens och lärarhögskolornas pedagogiska och psykologiskainstitutioner. Av de remissinstanser som uttalar sig i frågan tillstyrkerflertalet utredningens förslag i detta avseende. Enligt min mening finns det f.n. inga skäl att göra några förändringar vad gäller läromedelsforskningensorganisation. Utredningengör vissa ställningstaganden som rör systematiserad produktion av läromedel.Dessa ställningstaganden anknyter till den s. k. undervisningsteknologiskamodellen. Enligt denna modell skulle läromedelsproduktionen genomgå tre faser,nämligen planering, konstruktion och utvärdering. Tillämpningen härav böremellertid inte få leda till att läromedlen utformas så att alla lärare måstetillämpa samma undervisningsmetod för att kunna använda läromedlet. Man börockså undvika att läromedlen utformas på ett sådant sätt att deras användningkräver tillgång tiU vissa bestämda medier, 5.3.2Utprovning på konstruktionsstadiet och praktisk prövning Med utprovningav läromedel avser utredningen undersökningar av läromedlen innan defärdigställts i en definitiv version avsedd att användas i skolan. Praktiskprövning av ett läromedel sker däremot sedan detta färdigställts. Utredningenföreslår att utprövningen bör kunna omfatta alla slags läromedel och anser attden bör betraktas som en del av det pedagogiska utvecklingsarbetet, SÖ börenligt utredningen ha ansvaret för verksamheten, vilken bör finansieras genomatt producenterna betalar de kostnader som direkt föranleds av utprövningen,SÖ bör vidare enligt utredningen kunna ge ekonomiskt stöd till producenter för utprovningav sådana läromedel som medför lägre kostnader för kommuner och andra huvudmän.Av de remissinstanser som uttalar sig om utredningens förslag om utprovning ärflertalet positiva. Syftetmed såväl utprovning som med praktisk prövning är givetvis att få ett mått påett läromedels pedagogiska lämplighet. Utprövningen har den fördelen att dennalämplighet prövas innan ett läromedel framställs i ett slutgiltigt skick. Jaghar i det föregående föreslagit att en metod med anbudsförfarande börutarbetas och tillämpas försöksvis. Som jag därvid anfört bör de läromedel somväljs ut i den första etappen i anbudsförfarandet genomgåutprovning på konstruktionsstadiet. Det är naturligtvis en fördel om ävenövriga läromedel utprövas. Det får emellertid i första hand anses vara ettintresse för producenterna all ombesörja alt detla sker. Producenterna bördärför själva avgöra vilka läromedel som skall utprövas och även slå för dekostnader som utprövningen medför. Det är emellertid självklart att dennaverksamhet skall bedrivas på ett sådant sätt alt den inte får ogynnsammakonsekvenser för arbetet i skolan. Det ankommer på SÖ och de kommunalaskolstyrelserna att se till alt så inte blir fallet. Skolstyrelsen bör därförha att avgöra fråga om tillstånd för utprovning i varje särskilt fall. SÖ böräven svara för att de metoder som används vid utprövningen utvecklas. SÖ bördärför på lämpligt sätt skaffa sig information om bl, a, de metoder somanvänds. Utredningen föreslår attpraktisk prövning av läromedel införs i skolväsendet. Det är enligtutredningen angeläget att ett utvecklingsarbete pågår som praktiskprövning införs generellt, SÖ bör ha ansvaret även för den praktiskaprövningen, som enligt utredningen åtminstone under ett inledande skede böromfatta samtidig prövning av alla registrerade läromedel inom ett ämne eller enämnesgrupp under ett visst stadium. Utredningen föreslår en administrativ rutinsom bör tillämpas härvid. Flertalet av de remissinstanser som uttalar sig omutredningens förslag på denna punkt är positiva. Denmätning av läromedlens pedagogiska effekt som den praktiska prövningen innebärär betydelsefull. Det är även positivt alt utvärderingen sker under medverkanav de av undervisningen närmast berörda. Som jag tidigare anfört vad gäller utprövningenär det emellertid väsentligt att någon menlig inverkan på arbetet i skolan intesker. Även den praktiskaprövningen bör vara en angelägenhet för läromedelsproducenterna. Dessa börsåväl avgöra omfattningen som stå för kostnaderna. Jag delar således inte utredningensuppfattning om SÖ:s roll i detta sammanhang, SÖ bör liksom för utprövningen setill att den praktiska prövningen genomförs på ett för skolans verksamhet lämpligtsätt. De kommunala skolstyrelserna bör följa verksamheten på motsvarande sätt. SÖbör svara för metodutvecklingen även för den praktiska prövningen. böremellertid den modeU för den praktiska prövningen som utredningen föreslårövervägas ytterligare. Det bör ankomma påskolstyrelserna att anta läromedel även för praktisk prövning. Vad gällerpraktisk prövning av läromedel i samhällsorienterande ämnen bör endast sådanaläromedel antagas som objektivitetsgranskats. Detta krav bör emellertid integälla för alt läromedel i samhällsorienterande ämnen skall kunna antagas för utprovning. Föralt det skaU bli möjligt för SÖ att följa verksamheten med utprovning ochpraktisk prövning i skolorna bör skolstyrelserna anmäla till SÖ i vilka skoloroch i vilken omfattning utprovning och praktisk prövning pågår. Vad jag anförtom skolstyrelserna bör för de landstingskommunala delarna av gymnasieskolanavse utbildningsnämnderna, 5.3.3 Objektivitetsgranskning m. m. Genom utprovning på konstruktionsstadiet och praktiskprövning erhålls en uppfattning om hur läromedlet fungerar pedagogiskt i undervisningssituationen.Denna pedagogiska granskning avses fungera som ett komplement till den objeklivitetsgranskningsom utredningen föreslår. Utredningen betonar att läroplanerna måste varautgångspunkten för objeklivitetsgranskning. Det är därvid av väsentligbetydelse, framhåller utredningen, att objektivitetsbegreppel i läroplanernaframställs så klart och preciserat att det inte behöver råda någon tvekan omsamhällets krav på innehåUet i undervisningen. Utredningen anser vidare detvara en viktig uppgift för SÖ alt söka precisera läroplanernas övergripandemål. Jag delar utredningens uppfattning att det är viktigt allläroplanernas mål preciseras. Jag är däremot inte säker på att det är möjligtatt tillmötesgå utredningens önskemål om långtgående klarlägganden i läroplanernaav objektivitetsbegreppel. Det förefaller enligt min mening vara en i detnärmaste omöjlig uppgift att för varje ämne, kursavsnitt osv. ange hurinnehållet skall utformas för all objeklivitetskravet skall anses varauppfyllt. Vid objektivilelsgranskningen torde det bli nödvändigt att utgå frånvad som sägs i läroplanerna om undervisningens innehåll och därefter göra enbedömning av om ett visst läromedel behandlar innehållet på ett sakligt ochallsidigt sätt. Utredningen anser det angeläget att kommunerna fårinformation i första hand om centrala läromedels överensstämmelse med de objektivitelskravsom ställs upp i läroplanerna. Majoritetenav remissinstanserna instämmer i utredningens förslag angåendeobjektivitetsgranskningen.