prop · FW0333 · 1973-12-31 00:00:00 — a.tekniska data om upptagningen är antecknade. Jag har berört regeln i andra stycket om attkapitlets bestämmelser om handling skall tillämpas även på upptagning för ADBeller annan upptagning som kan läsas eller avlyssnas endast med tekniskthjälpmedel. allmänna motiveringen har jag i avsnittet 6,2,3 kommenterat begreppetupptagning. Även frågan när upptagning är att anse som allmän har berörts i denallmänna motiveringen. Sålunda har jag i avsnittet 6.2,4 uttalat att dennuvarande huvudregeln i första stycket av förevarande paragraf bör ägamotsvarande tillämpning på upptagningar, I enlighet därmed blir upptagningaratt anse som allmänna, när de förvaras hos en myndighet, dvs. när de harkommit in tUl en myndighet eller upprättats där. Som jag vidare har nämnt iavsnittet 6,2,4 bör den berörda huvudregeln kompletteras med en bestämmelse fördet fall att en upptagning, som myndighet förfogar över, finns hos privatföretag e, d. Bestämmelsen har tagits in som ett tredje stycke i paragrafen. Som framgått av det föregående har föreslagitatt i paragrafen förs in en generell regel om sådana tekniska upptagningar somutgör mellanled i en datateknisk bearbetaing. Jag har redan i avsnittet 6,2,5 iden allmänna motiveringen framfört som min åsikt att en sådan regel inte börföras in. Däremot har, i enUghet med vad jag förordat i nämnda avsnitt, somett andra stycke tagits upp vissa bestämmelser om sådana upptagningar som äratt jämställa med minnesanteckning eller annan uppteckning som har verkställtsendast för föredragning eller beredning av ett mål eUer ärende. Jag vill påpeka att huvudregeln i första stycket ärtillämplig bl. a. i fall då en myndighet uppdrar åt ett privat företag e. d.att för myndighetens räkning lagra eller bearbeta en upptagning som är att betraktasom minnesantecknmg eller motsvarande. I enlighet med bestämmelsen i 2 §tredje stycket skall i sådana fall upptagningen anses förvarad hos denmyndighet för vars räkning den har upprättats. Som har framhållit är det tänkbart att enenskild upptagning för ADB överiämnas till allmänt arkiv eller bibliotek ellerpå annat sätt till myndighet uteslutande för förvaring och vård eller förforsknings-och studieändamål. Detsamma kan gälla annan enskild upptagning somkan läsas eller avlyssnas endast med tekniskt hjälpmedel. Med tanke härpå harupptagningar förts in i förevarande paragraf. I paragrafen har tagits upp vissa särskildabestämmelser om tillhandahållande av tekniska upptagningar. Bestämmelserna harbehandlats i avsnittet 6,2,6 i den allmänna motiveringen. Vidare har, ienlighet med vad jag förordat i nämnda avsnitt, den nuvarande särregeln om kommunalmyndighets skyldighet att tUlhandahålla handling i avskrift tagits bort. Vid sidan av de sakliga ändringar som sålundavidtagits har paragrafen ändrats i redaktionellt hänseende. a. har deregler som rör tiUhandahållande på stället av handling eller upptagning tagitsin i tre särskilda stycken, medan reglerna om utlämnande av avskrift resp. utskrifthar tagits upp som ett fjärde stycke. Huvudregeln i första stycket beträffandetillhandahåUande på stället av teknisk upptagning innebär att upptagningenskall tillhandahållas i läsbar eller avlyssningsbar form. Detta innebär i frågaom ADB-upptagning att den måste tas fram i visuellt läsbar form, dvs. antingenvisas på bildskärm eller tillhandahållas i utskrift. Är det fråga om inmatadtext, bör upptagningen överföras till text. På samma sätt bör i fråga ominmatad karta, ritning eller bild en kopia tas fram. Om hålkort eller hålremsahar använts för inmatningen, bör det självfaUet inte vara tillräckligt attöverföra upptagningen tUl hålkortets eller hålremsans form. Inte heller bor detnormalt vara tUlräckUgt att tUlhandahåUa en utskrift som innehåller kod ellerspeciella tecken. Däremot bör det kunna godtas att överföra en upptagning fråndatamaskin till mikrofilm, under föratsättning att läsapparat tillhandahålls. I vissa fall kan det krävas att upptagningar frånflera olika minnen tas fram och ställs samman för att en viss begärdInformation skall kunna erhållas. Som jag tidigare anfört får det anses åliggamyndigheten att vidta sådana åtgärder, i den mån erforderligt program finnsutarbetat och såväl programmet som de olika upptagningarna är tiUgängliga förmyndigheten. När det gäller andra tekniska upptagningar änsådana som är avsedda för ADB får myndigheten anses ha uppfyllt sinaåligganden, om den ställer erforderligt hjälpmedel till förfogande, t. ex.läsapparat för mikrofUm eller uppspelningsapparat för Ijudupptagrung. Jag har redan i den allmänna motiveringen behandlatbestämmelserna om att tillhandahåUande av upptagning kan vägras, om betydandehinder möter mot tUlhandahållandet eller om upptagningens innehåll finns iläsbar form hos annan myndighet. Bestämmelserna har tagits in i tredje stycketav förevarande paragraf. Innehållet i en upptagning bör anses föreligga iläsbar form såväl när InnehåUet finns upptaget i handling som när det kan visaspå bildskärm. Det bör härvid inte krävas att handlingen i varje detaljöverensstämmer med den tekniska upp- tagningen.Sålunda torde man kunna få bortse från sådana formella skiljaktigheter somuppenbarligen måste antas sakna betydelse. Ävenbestämmelsen i fjärde stycket att myndighet inte är skyldig att lämna utADB-upptagning på annat sätt än genom tUlhandahåUande av utskrift harbehandlats i den allmänna motiveringen. Bestämmelsen innebär att myndighetenkan vägra att lämna ut kopia av datamedium. Under begreppet datamedium fallerbl. a. magnetband samt hålkort och hålremsor. Som tidigare nämnts kan emeUertidhålkort och hålremsor även betraktas som handlingar i traditionell bemärkelse,nämligen i den mån de innehåller visuellt läsbar text. Givetvis kan myndigheteni sådant fall inte vägra att lämna ut en fotografisk kopia. Inte heller kanmyndigheten vägra att lämna ut kopia av andra handUngar, även om de undantagsvisanvänds som datamedier vid s. k. optisk läsning. Kopior av andra tekniskamedier än datamedier, t. ex. ljudband, berörs inte av undantagsbestämmelsen. Närdet i övrigt gäUer myndigheternas tillhandahållande av ADB-upptagningar börbeaktas att en sådan upptagning är väsentligt svårare att identifiera ochavgränsa än en handUng i traditionell mening. Med hänsyn härtUl vill jag liksomflera remissinstanser understryka vikten av att det finns överskådUga och lätttillgängliga förteckningar o. d., med vilkas hjälp allmänheten ges möjUghet attfå veta vad slags ADB-material som finns hos myndigheten. Det är naturligtvisockså av stor betydelse från offentlighetssynpunkt att man från myndigheternassida muntiigen tillhandagår allmänheten med anvisningar om vUken datalagradInformation som finns och hur man får tUlgång till den, Fråganhos vem framställning om utfående av allmän upptagning skall göras och vem somprövar sådan framställning har jag behandlat i avsnittet 6,2,7 i den allmännamotiveringen, I enUghet med vad jag har förordat där har första stycket avförevarande paragraf försetts med ett tUlägg beträffande upptagningar. Somjag har anfört mnebär reglema i förevarande paragraf att två ellerflera myndigheter i vissa fall kan ha att pröva utlämningsfrågor rörande sammaupptagning. Ett sådant förhållande föreligger emellertid redan nu i fråga omhandlingar i traditionell bemärkelse, om handlingen finns i flera exemplar hosolika myndigheter. Skyldigheten att pröva frågan om utiämnande kommer i dessafall att åvila den av myndigheterna till vilken sökanden vänder sig. Givetviskan det, som RRV har framhållit, av kostnadsskäl vara mindre önskvärt att tvåeller flera myndigheter i stort sett låter ta ut samma datalagradeinformation, I viss utsträckning kan emellertid sådant dubbelarbete undvikas med den tidigare förordade bestäm- 8 1973.1 saml. melsenatt myndighet kan vägra att tillhandahålla upptagning som finns i läsbar formhos annan myndighet. Som villkor för en sådan vägran skall dock, som tidigarenämnts, gäUa att tillhandahållandet hos den andra myndigheten kan ske utanbeaktansvärd olägenhet för sökanden. Vidare måste givetvis den myndighet ditsökanden först har vänt sig ge honom fullständiga anvisningar på hur han skallbete sig, Förslaget tUl datalag innehåller huvudsakligenbestämmelser som syftar tUl att förebygga otillbörligt integritetsintrånggenom dataregistrering. Flertalet bestämmelser handlar alltså om register sominnehåller personinformation. I lagförslaget har emellertid också tagits innågra regler som är tillämpliga på all slags datalagrad information, aUtså ävensådan som inte är personorienterad. Hit hör bestämmelsen i 14 § om skyldighetför myndighet att överföra ADB-upptagning till läsbar form samt bestämmelsen omstraff för dataintrång i 21 §. Lagförslaget är uppdelat på fem huvudavdelningar. I1 §, som bildar en första avdelning, har tagits in vissa inledandebestämmelser. Sålunda ges deflnitioner av begreppen personuppgift,personregister, registrerad och registeransvarig. Andra avdelningen, somomfattar 27 §§, innehåller regler om tillstånd m, m. Bl, a. föreskrivs som enhuvudregel i 2 § första stycket att personregister inte får inrättas ellerföras utan tUlstånd av datainspektionen. Enligt 3 § skall tillstånd meddelas,om det saknas anledning anta att otUlbörligt integritetsintrång skall uppkomma.I 4 § ges särregler beträffande vissa speciella register, medan 5 och 6 §§innehåller bestämmelser om meddelande av föreskrifter. I fråga om register sombeslutas av Kungl. Maj:t eller ges särskilda föreskrifter i 2 § andrastycket och i 7 §. I lagförslagets tredje avdelning, som omfattar 814§§, finns bestämmelser om den registeransvariges skyldigheter. Sålundainnehåller 8 och 9 §§ regler om rättelse resp. komplettering av personregister,medan det i 10 § föreskrivs att den registeransvarige skaU underrätta denregistrerade om uppgift som rör honom. Vidare finns i samma avsnitt regler omförbud i vissa fall att lämna ut personuppgift (11 §) och om skyldighet för denregisteransvarige att göra anmälan när han upphör att föra personregister (12§). I 13 § har tagits in vissa föreskrifter om tystnadsplikt. Bestämmelsen i14 § om skyldighet att överföra ADB-upptagning till läsbar form har jag redanberört. Det därpå följande avsnittet i lagförslagetomfattar 1519 §§ och handlar om tillsyn m. m. Huvudbestämmelsen om datainspektionenstUlsynsverksamhet finns i 15 §, medan 16 och 17 §§ innehåUer föreskrifter omrätt för datainspektionen att i samband med tillsynen erhålla tillträde tilldataanläggningar m. m. I 18 § ges datainspektionen befo- genhetatt meddela föreskrifter och att återkalla tUlstånd med anledning av vad somhar framkommit vid tillsynsverksamheten. 19 § slutligen innehåller enbestämmelse om tystnadsplikt. Lagförslagets sista avsnitt omfattar 2025 §§ ochbehandlar frågor om straff och skadestånd m. m. I 20 § finns bestämmelser omstraff för olika slags förseelser mot datalagen, medan 21 § innehåller den tidigareberörda bestämmelsen om straff för dataintrång. I 22 § har tagits in föreskrifterom förverkande, medan regler om skadestånd finns i 23 §. Slutligen gesbestämmelser om vite (24 §) och om besvär (25 §). Lagförslaget saknar motsvarighet tiU 5, 7 och 15 §§i OSK:s förslag. De båda förstnämnda paragraferna innehåller regler om anmälanav personregister och om förhandsbesked. Jag har i avsnittet 6.3,4 i denallmänna motiveringen uttryckt som min åsikt att sådana bestämmelser inte börinföras. I fråga om 15 § får jag hänvisa till vad som anförs §§ idet följande. I förevarande paragraf, som motsvarar 1 § i , har tagits upp vissa grundläggande definitioner. I OSK:s lagförslag har tagits upp definitionerav uttrycken personuppgift, personregister, registrerad och registerförare. Medpersonuppgift bör enligt OSK:s uppfattning förstås upplysning om enskUdperson. Sådana upplysningar kan vara av de mest skiftande slag och någonmöjlighet att klart peka ut dem torde inte föreligga. Det får i stället enligtOSK ankomma på praxis att från fall till fall bestämma vilka uppgifter det rörsig om. När det därefter gäller begreppet personregisterpåpekar att föratsättningen för att en upplysning i ett register skall kunna leda till intrång i personlig integritet är att registret innehåUer någon uppgift som gör det möjligt att identifiera den person som upplysningen avser. TiUståndstvånget för ADB-register behöver alltså omfatta endast regis ter som innehåller sådana identitetsuppgifter. Hit bör räknas i första hand namn och personnummer men även andra uppgifter som gör det möjligt att hänföra en upplysning till en viss person, t. ex. anställnings nummer, medlemsnummer e. d. Med hänsyn tUl det sagda anser att som personregister enligt datalagen bör anses register som förs med ADB och som innehåller namn, personnummer eller annan uppgift med ledning varav upplysning kan hänföras tiU enskild person. Även regis ter som normalt inte betecknas som personregister, t. ex. fastighets register och bilregister, faller under lagens definition i den mån de innehåller uppgifter av nyssnämnt slag. Vad gäller själva begreppet register anser att därmed bör förstås förteckning eller andra an teckningar. Som registrerad bör enligt OSK:s förslag anses personbeträffande vilken anteckning förekommer i personregister. Vidare anser bör använda benämningen registerförare på den för vais verksamhet ADBskall utföras. EnUgt OSK:s åsikt är det till registerföraren som tillståndskall ges. Såväl somSveriges direktreklamförening och finjier detpåkallat med ett klarläggande av vad som menas med upplysning om enskildperson. ställer frågan om hit räknas exempelvis saidobesked förviss persons konto hos en bank. EnUgt Svenska försäkringsbolags riksförbundråder det inom försäkringsverksaniheten stor oklarhet beträffande tolkning ochtiUämpning av begreppet personuppgift. befarar att betydandeproblem kan komma att uppstå när det gäller att avgränsa de personuppgiftersom är hänförliga till viss person. Vad gäller begreppet personregister ställer SCB bl.a. frågan hur stor omfattning ett sådant register kan ha. I databassammanhangkan det vara svårt att avgränsa olika register och att skilja mellan lagradedata och data som kan härledas med hjälp av program. Enligt SCB torde detdärför ofta vara lämpligt att betrakta hela system av datafiler och tillhörandeprogram som ett enda personregister. SCB är också tveksam om vilka uppgiftersom skall anses identitetsröjande. Fråga är bl, a. huruvida register därpersonnummer ersatts med chiffrerat nummer skall anses som personregister, CFD framhåller att det fastighetsregister som ärunder uppbyggnad inte innehåller några persondata och att det därför inte kankomma i fråga att inrymma det under begreppet personregister. Inskrivningsregistretavses däremot innehålla vissa personuppgifter. Dessa är emellertid knappastsådana att de kan sägas utgöra hot mot någons personliga integritet. a. avdenna anledning anser CFD att inte heller inskrivningsregistret bör anses sompersonregister. I varje fall bör såväl fastighets- som inskrivningsregistretomfattas av särbestämmelser. ÅtskiUiga remissinstanser är kritiska mot att som registerförare skall anses den för vars verksamhet ADB utförs.Bl. a. påpekas att med en sådan definition var och en som påkallar ADB kankomma att anses som registerförare, oavsett om han har möjlighet att påverkaregistrets innehåll eUer ej. EnUgt RSV vore det mera adekvat att som definitionpå registerförare använda uttrycket "den som för och förfogar överpersonregister". , och Svenska teknologföreningenanser att man i stället för registerförare bör använda beteckningenregisteransvarig. I några remissyttranden berörs den situationen attflera juridiska eller fysiska personer utnyttjar samma ADB-system. attdet inom den offentliga sektorn finns ett antal s. k. funktionsorien-teradeADB-system och att avsikten är att dessa system skall betjäna ett antalmyndigheter. För att uppfylla datalagens krav måste dessa myndigheter begäraett gemensamt tillstånd. Problem uppkommer emellertid om gruppenssammansättning växlar. Det är i sådana fall oklart huruvida det behövs ettnytt tUlstånd eller om det gamla tillståndet kommer att gälla även förnytillkomna myndigheter. DAFA påpekar vidare att det frånrationaliseringssynpunkt är lämpligt att låta särskilda organ ha hand omdriften av sådana ADB-system som betjänar flera myndigheter. Det bör övervägasatt utforma datalagens bestämmelser så, att en särskUd form av tiUstånd kanmeddelas sådana organ. Även RRV anser att, i de fall då flera personerutnyttjar samma datasystem, det bör övervägas att åstadkomma en samordning, såatt tillstånd skall kunna meddelas den system- och driftsansvarige. Denne börockså fullgöra de olika skyldigheter som enligt datalagen åvilarregisterföraren. Liknande synpunkter anförs av Kommunernas pensionsanstali. Begreppet personuppgift börenligt min mening användas beträffande sådan upplysning som avser enskildperson. Som har framhållit kan sådana upplysningar vara av de mest skiftandeslag. Det är därför omöjligt att här göra någon närmare precisering. Attupplysningar som avser t. ex. en persons födelsedatum, nationalitet ellerutbildning eUer hans famUje- eller anställnmgsför-hållanden skall anses sompersonuppgifter är självklart. Även upplysningar som är av mindre personlignatur bör kunna hänföras under begreppet personuppgift. Hit bör höra exempelvisupplysningar om en persons bostadsförhållanden, banktiUgodohavanden ochfastighets-eller bilinnehav samt upplysningar som i övrigt rör en persons ekonomiskaställning. På försäkringsområdet bör som personuppgifter anses exempelvisupplysningar att en person är försäkringstagare, för-månstagare, skadelidandeeller innehavare av ansvarsförbindelse. Som har anfört får det ankomma påpraxis att från fall till fall avgöra vad som är att hänföra tillpersonuppgift, I många fall torde en personuppgift i sig självvara identitetsröjande, dvs, innehålla namn eller annat varmed uppgiften direktkan hänföras till rätt person. Det kan emellertid också inträffa att man inteenbart med hjälp av personuppgiften kan fastställa vem som avses utan att manmåste ställa samman personuppgiften med en särskild identitetsuppgift. Det nusagda har betydelse när det gäller att avgöra vilka register soni skall förasin under datalagens tiUståndssystem, Som har framhållit är det endast nären personuppgift kan hänföras till en viss enskild person som det uppkommerfara för otillbörligt integritetsintrång. Detta innebär att ett register börvara tUlståndspliktigt endast om det innehåller personuppgift som kan hänförastill viss person, antingen direktgenom själva personuppgiften eller med hjälp av särskild identitetsuppgift somockså ingår i registret. Om man däremot från ett register har avlägsnat allaidentifieringsmöjligheter, bör registret falla utanför tillståndssystemet,även om det i och för sig innehåller upplysningar om enskilda personer. Att ett register bör falla utanför datalagen även ifall då det förs manueUt eUer med annan teknik än ADB, t. ex. hålkortsmaskin,har jag redan berört i avsnittet 6.3.1 i den allmänna motiveringen. Som har framhållit identifieras en person iförsta hand genom att personuppgiften eller den särskUda identitetsuppgifteninnehåller namn eller personnummer. Det bör emellertid inte krävas att ettregister innehåller en identitetsuppgift som är entydig ellei" unik ellermera allmänt bekant för att registret skall anses som personregister idatalagens mening. Även om det är möjligt endast för den invigde att förståvilken person som avses, bör registret omfattas av tillståndstvånget. Det böralltså vara tiUräckligt att i registret finns t. ex. anställningsnummer ellermedlemsnummer. Även ett register där alla identitetsuppgifter har ersatts medlöpande nummer, kodbeteckningar e, d, bör hänföras tUl kategorinpersonregister, förutsatt att man antingen maskinellt eller på väg kan"översätta" siffer- eller kodbeteckningarna. Har däremot allaidentifikationsmöjligheter helt och hållet eliminerats, bör registret, somtidigare nämnts, falla utanför tillstånds-systemet. Detta gäller även om man aven ren tillfällighet skulle kunna identifiera en viss person med hjälp av andraregistrerade uppgifter. Vad beträffar begreppet register bör därunder fallaföratom register även förteckningar och andra anteckningar. UppenbarUgen avsesi första hand förteckningar som omfattar ett flertal faktiska uppgifter avlikartat slag, I undantagsfall bör det emellertid kunna vara fråga om endast enenda uppgift. För att ett register skall anses föreUgga måste det emellertiddirekt eller indirekt vara fråga om behandling från informationssynpunkt avfaktiska uppgifter. Ett ADB-register kan sålunda inte anses upprättat baragenom att löpande text lagras i ett datamedium, exempelvis för att sättningskaU kunna ske med hjälp av ADB-teknik. Uppenbarligen faller på grand häravåtskillig databehandling av oUka slags litteratur, främst skönlitteratur,utanför datalagens tillståndssystem. Först i den mån databehandUngen tar siktepå faktiska uppgifter i den litterära framställningen såsom för upprättandeav innehållsregister eller liknande föreligger ett register i datalagens mening.Vidare bör ett register anses föreligga, orn de lagrade uppgifterna skallanvändas för att framställa exempelvis en telefonkatalog, ett adressregistereller en taxeringskalender. Den närmare gränsdragningen när det gäller attbestämma registerbegreppets innebörd får göras i praxis. Ävenfrågan huruvida ett eller flera register skall anses föreligga får avgörasnärmare i praxis. Jag ansluter mig till SCB:s uppfattning att det ofta tordevara lämpligt att betrakta hela system av datafiler och till dessa hörandehärlednings- och bearbetningsprogram som ett enda personregister. Enfömtsättning bör dock vara att systemet tekniskt och administrativt fungerarså, att det är naturligt att uppfatta det som en enhet. Med hänsyn till vad jag nu har anfört anser jag attmed personregister i datalagens mening bör avses register, förteckning ellerandra anteckningar som förs med hjälp av ADB och som innehåller personuppgiftsom kan hänföras till den som avses med uppgiften. Vad därefter gäller beteckningen registrerad anserjag liksom att den bör användas om enskild person beträffande vilkenförekommer personuppgift i personregister. Denav föreslagna beteckningen registerförare har, som framgått av detföregående, kritiserats från flera håll under remissbehandlingen. För min delanser jag beteckningen mindre lämplig med hänsyn till att den lätt för tankentill den som rent tekniskt handhar bearbetningen av ett visst register utan attbestämma över dess innehåll. Som beteckning på den som har att ansöka omtillstånd och som ansvarar bl, a, för att registret förs i enlighet meddatalagens bestämmelser bör i stället, som vissa remissinstanser harföreslagit, väljas uttrycket registeransvarig. Definitionenav uttrycket registeransvarig bör utformas så, att man utesluter delsservicebyråer och andra som helt osjälvständigt handhar bearbetningen av ettregister, dels sådana som använder sig av registret utan att kunna bestämma omdess innehåll. Med hänsyn härtill anser jag att med registeransvarig bör avsesden för vars verksamhet personregister förs, om han förfogar över registret.Begreppet förfogande bör därvid ges samma innebörd som i de föreslagnabestämmelserna i 2 kap, 2 § tredje stycket och 9 § första stycket TF. Den nuberörda regeln bör tillämpas på sådant sätt att alltid någon kan konstaterasvara registeransvarig. Givetvis bör såväl fysiska som juridiska personer kunnavara registeransvariga. Även myndigheter bör kunna falla under begreppet registeransvarig,fastän de inte är att anse som självständiga juridiska personer.