prop · FW03141 · 1973-12-31 00:00:00 — Utredningen om kostnadernaför miljövården utvecklar närmare sin positiva inställning till förslaget.Utredningen anser det angeläget att samhället får möjlighet att effektivtövervaka och kontroUera miljöfarlig verksamhet och dess effekter på miljön. Densom orsakar miljöförstöring bör svara för kostnadema för erforderligaåtgärder. Det är enligt utredningen naturligt att detta kostnadsansvar omfattarockså de undersökningar som behövs för myndighetemas tillsyn. Utredningentillstyrker därför förslaget. Det förefaller utredningen som om kostnadernaskulle bli relativt måttiiga i relation till de totala kostnaderna för miljöfarligverksamhet. Betydande insatser från enskilda företag och kommuner torde ivissa fall bli aktuella. Det är enligt utredningen också ofrånkomligt att desamlade kostnaderna för dessa undersökningar kommer att bli av inte oväsentligstorlek. tar upp kostnadsfrågan. Med hänsyn till de stora kostnader som samhäUetikläder sig för ett ökat miljöskydd betonar förbundet angelägenheten av attnuvarande erfarenheter av miljöskyddstillsynen utvärderas. I kommunerna råderstor osäkerhet beträffande vilken omfattning kommunen och dess hälsovårdsnämndskall ge miljökontrollinsatsema vid sidan av och länsstyrelsenstillsynsfunktioner. På flera håll fungerar inte samarbetet mellan kommun ochlänsstyrelse på ett rationellt sätt. Även en ofrånkomlig prioritering av mUjöskyddsinsatsernatalar enligt sådan allmän utvärdering av samhällets totalainsatser för planering, åtgärder och kontroll inom miljövårdsområdet. Förbundetvill också betona nödvändigheten av att statliga styrelser görs uppmärksammapå dels kungörelsen (1970: 641) om begränsning i myndighets rätt att meddelaföreskrifter, anvisningar eller råd, dels den överenskommelse som träffades i april1972 mellan regeringen, kommunförbundet och landstingsförbundet omskatteuttaget. Skåneshandelskammare, som avstyrker förslaget, anser att behovet av tvångsmedel för tillsyrierisbehöriga fullgörande kän betecknas som relativt obetydligt. Gällandebestämmelser har gett upphov till ett förtroendefullt samarbete mellanföretagen och myndigheterna tUl gagn för vår miljö. Enligt handelskammarensmening bör stor försiktighet iakttas vad angår åtgärder som kan inverkanegativt på detta samarbete. Myndigheterna saknar enligt gällande lagstiftningingalunda möjligheter att komma till rätta med tredskande företag.Handelskammaren framhåller också att gäUande regler är resultatet av en vidlagens tiUkomst gjord, på ingående överväganden grandad avvägning mellan olikaintressen på mUjÖvårdsområdet.Promémorieförslaget skulle .på ett,betydande sätt, rabba de principer som legattill grand för den gjorda avvägningen. Förslaget inger eiUigt handelskammarenockså betänkligheter genom att ett beslut enligt de föreslagna reglerna kandrabba även eri anläggning som redan tUlståndsprövats. Industriförbundetanser att frågan om lagstiftning bör anstå i avbidan påmiljökontrollutredningens förslag om informationssystem i miljövården ocheventuellt även i avbidan på resultatet av vattenlagsutredningens arbete.Förbundet understryker betydelsen av ett förtroendefullt samarbete mellanföretagen och de ansvariga myndigheterna. Kostnaderna för den offentligatillsynen bör enligt förbundets uppfattning ostridigt bäras av det allmänna.Detsamma gäller kostnader för t. ex. immissionsmät-ningar för hela regioner ochrecipienter, sammanställningar av uppgifter från miljöfarliga anläggningar etc.Kostnadema för den normala, löpande kontrollen vilka normalt är ojämförligtmycket större skall däremot bestridas av företagen. Om tillsynsmyndigheternasreella kapacitet inte är till fyllest för att effektivt uppfyllaintentionerna i mil-jöskyddslagstiftningen får detta inte kompenseras med ettöverförande av kostnader på företagen. motsätter sig denutökning av lagens tillämpningsområde som det innebär att undersökningspliktskall kunna åläggas redan om verksamheten "kan befaras vara mUjöfarUg"och att undersökningsplikten alltså kan omfatta eventuella verkningar av denantaget miljöfarliga verksamheten, exempelvis redpientanalyser. Tvåledamöter i utredningen om kostnaderna för miljövården anser att konsekvensernaav förslaget, såväl för samhället i stort som för den som bedriver verksamhetsom kan befaras vara miljöfarlig, bör klarläggas innan slutlig ställning tastill frågan om tillsynsmyndigheternas rätt att utfärda föreläggande omundersökningar. Enligtpromemorian bör undersökningsplikten inte begränsas till en internkontroll utanden bör även avse verkningarna av den miljöfarliga verksamheten. skapas härigenom goda förutsättningar för en önskvärdkartläggning av vattenbeskaffenheten i hela redpienten. Denna kartläggning kani sin tur bli av grundläggande betydelse för uppläggning och finansiering avframtida underhållsarbeten i redpienten. är det emellertid enligtutredningen av rättssäkerhetsskäl viktigt att den vars verksamhet antas varamiljöfarlig inte kan åläggas längre gående förpliktelser t. ex. beträffandeundersökningarnas geografiska omfattning än som är nödvändigt med hänsyn tUltillsynens fullgörande och motiverat av verksamhetens förmodade farlighet.Enligt utredningens mening bör den föreslagna lagtexten jämkas så att någontvekan inte skall behöva råda härom. Enligt utredningen om kostnaderna förmiljövården framgår det inte närmare av promemorian och tillhörande handlingarvilken inriktning och omfattning undersökningsverksamheten kan väntas få.Utredningens kontakter med myndig- heter har bekräftat att någon praxis i dessa frågor ännuinte utbildats, beroende på att tillsynen enligt ML är i ett uppbyggnadsskede.De kontrollprogram som hittUls upprättats för industrier och kommuner visaratt man i vissa falt fordrar relativt omfattande insatser. I regel förutsättsockså att undersökningama, åtminstone till vissa delar, skall fortsätta underhela den tid den mUjöfarUga verksamheten bedrivs. Det är énUgt utredningensuppfattning också angeläget att en klar gränsdragning sker mellan denna kontroU-och undersökningsverksamhet och miljövårdsforskningen. En annan angelägenuppgift är att precisera målsättningen för tillsynen och inriktningen ochomfattningen av erforderliga undersökningar. anser attbasundersökningar kan bli en nödvändig förutsättning för en skälig avgränsningav en företagares undersökningsplikt, eftersom annars ett nytt företag kandrabbas av kostnader som rätteligen redan etablerade företag bort svara för.Med hänsyn tiU att många miljöskadliga ämnen transporteras långa vägar i vatteneUer luft torde det bli svårt att geografiskt avgränsa ett företags undersökningsplikt.När det gäller sådan avgränsning eller fördelning av undersökningar mellanolika företag, även äldre sådana, torde förhandlingsvägen via eventuellt befinthgavattenvårdsförbund ge bäst resultat. I fråga omden i promemorian föreslagna möjligheten för tUlsynsmyndighet att besluta attfristående expertis skall anlitas framförs olika synpunkter. iMalmöhus län framhåller att vissa industrier har en så speciell inriktning ochverksamhet att särskUd expertis behövs för att genomföra adekvataundersökningar. Även i understryker behovet av attkunna anlita konsultföretag med branschexperter. i länanser att bestämmelserna bör innebära skäliga garantier för att företagamainte belastas med oskäliga kostnader. Enligt har behovet häravinte tillräckligt tUlgodosetts i den föreslagna lagtexten. Det ekonomiskaförhållandet mellan företagaren, tUlsynsmyndigheten och undersökaren harenligt inte heller kommit till tydligt uttryck. Möjligheten attfördela kostnaderna mellan flera förorenare bör enligt ocksåuppmärksammas. i anser att man kan undvika enonödig rutin om tillsynsmyndigheten först vid tvist behöver bestämma ersättningtill undersökaren. Vattenöverdomstolen framför motsvarande synpunkt och" understrykesvikten av att företagaren ges tillfälle att yttra sig innan beslut om expertismeddelas och att samråder med understryker att tillsynsmyndighetens egetansvar för tillsynen inte upphör eller minskas. De upplysningar som erhållesfrän tUl-kallad expertis, t. ex. en konsultfirma, måste alltid granskas avtillsynsmyndigheten på samma sätt som uppgifter som inkommer från vederbörandeföretagare. KF utgår från att tUlsynsmyndighetema inte frånhän-der sig deövervakningsmöjligheter som föreligger. KF utgår vidare från atttillsynsmyndigheten kan låta statsverket stå för viss del av beslutad ersättningom utredningsresultatet är av betydelse för det aUmänna. SHIO tUlstyrkerförslaget under föratsättning att det blir fråga om en undantagsföreteelse. Kritikmot förslaget i denna del framförs av kommunförbundet, ochSkånes handelskammare. ifrågasätter om tiden ännu är mogen föratt låta tillsynsmyndighet överlåta viss del av sin tillsynsfunktion på enextern expert eller konsultorganisation. anser att det intebör få förekomma att myndigheterna förordnar om konsultmedverkan utanuttryckligt samtycke av företagaren. Sådan sakkunskap måste företagen enligtindustriförbundet själva få bestämma om de skall inhämta. Handelskammaren anseratt den föreslagna möjligheten bör stå öppen för tillsynsmyndigheterna endastom särskilda skäl föreligger och efter samråd mellan företag och tillsynsmyndighet. Enligt promemorian bör iML (22 §) anges att rättskraften hos ett tillståndsbeslut icke utgör hinderför tillämpning av de föreslagna bestämmelsema om företagarensundersökningsplikt. Mot detta förslag har kritik framförts från flera håll. Vattenöverdomstolenanser att det föreslagna tUlägget i 22 § ML bör utgå. Rättskraften i ett tUlständsbeslutomfattar inga andra frågor än sådana som varit föremål för prövning. Om detvisar sig föreligga behov av kontrollföreskrifter i något avseende som inteprövats, hindrar enligt vattenöverdomstolen 22 § inte att en sådan föreskriftmeddelas. Blir det fråga om att ändra en meddelad föreskrift på grund avändrade förhållanden eller av annat skäl kan detta enligt vattenöverdomstolenske antingen inom ramen för tillsynsmyndighetens befattning medkontrollprogrammet eller, om föreskriften är meddelad i själva tUlståndsbeslutet,med stöd av omprövningsreglerna i ML. Det föreslagna tillägget tUl 22 § skulle enUgtvattenöverdomstolen kunna få den anmärkningsvärda konsekvensen att, omkoncessionsnämnden i ett tiUståndsbeslut avgjort en kontrollfråga, som ärkontroversiell mellan tillsynsmyndigheten och företagaren och som partemadärför kanske begärt att nämnden skall pröva, avgörandet i den frågan endastskulle binda den ena parten, företagaren. motsvarande synpunkter och understryker att möjligheten att få vissakontrollfrågor rättskraftigt avgjorda i samband med tUlståndsprövningen har ettbetydande värde, mte minst för de enskilda sakägarna som knappast kan få sinasynpunkter beaktade vid kontrollprogrammets fastställande. Skåneshandelskammare yrkar att det föreslagna tillägget i 22 § utgår och åberopar somskäl härför att det måste vara ett absolut krav att ett företag, som fåtttillstånd, kan förlita sig på att det inte kan komma att åläggas ytterligarepålagor utöver de i tiUståndsbeslutet angivna i vidare mån än som följer avomprövningsbestämmelserna. Samma synpunkter framförs av och enledamot av i medan däremot majoritetanser att en möjlighet för tUlsynsmyndighet att förelägga ett redan tillståndsprövatföretag viss undersökning bör accepteras. anser emellertid attsådan undersökning bör kunna beslutas endast om särskilda skäl påkallar det.Sådana skal torde vara att företaget skäligen kan antagas genom sin verksamhetha förorsakat betydande olägenhet som inte förutsågs när tUlstånd lämnades. Enligtpromemorian bör talan mot tiUsynsmyndighetens beslut föras direkt hos Kungl. för miljöskydd är det bl. a. med hänsyn till det närasamband som kan föreligga mellan tillsyn och tillståndsvUlkor lämpligare attden som är missnöjd med tiU-synsmyndighets beslut i sådan fråga äger hänskjutadenna till avgörande av koncessionsnämnden. Intill dess nämnden prövat ärendetbör kontrollen ske på sätt tillsynsmyndigheten föreskrivit. Nämnden brukar isina tillståndsbeslut föreskriva att eventuella tvister rörande kontrollprogrammetsinnehåll eller tillämpning får understäUas nämndens prövning.Industriförbundet anser att fullföljd bör ske tUl koncessionsnämnden. SHIOmotsätter sig den föreslagna möjligheten att låta beslutet gälla . Socialstyrelsenanser att de föreslagna nya tillsynsbestämmdserna kan medföra vissakompetenskonflikter, eftersom hälsovårdsnämnderna inte är tillsynsmyndigheterenligt ML. Det är svårt att särskilja begreppen sanitär olägenhet enligthälsovårdsstadgan och miljöfarlig verksamhet enligt ML. , somanser att en översyn av hälsovårdsstadgan bör ske, finner det angeläget attdessa tillsynsfrågor och begreppsdefinitioner beaktas. Miljöskyddslagen(ML) innehåller bestämmelser till skydd mot vattenförorening, luftförorening,buller och andra störningar, som uppkommer genom användning av mark, byggnadeller anläggning. Åtgärd eller användning som faller inom lagenstillämpningsområde kallas miljöfarlig verksamhet. MLinnehåller vissa bestämmelser om koncessionsplikt. Maj:t kan sålundaföreskriva bl. a. att vissa slag av fabriker eller andra inrättningar inte fåranläggas eller att vissa slag av inrättningar eller deras användning inte fårändras utan att gett tUlstånd därtiU. Har Kungl.Maj:t med stöd av 136 a § byggnadslagen prövat frågan om lokalisering av vissverksamhet är beslutet dock bindande vid den prövning som sker enligt ML.Prövningen enligt ML begränsas då till vilka viUkor som skall gälla förverksamheten i fråga. 3 1973.1 saml. Föreskrifterom koncessionsplikt har meddelats i mUjöskyddskungörei-sen (MK) för olika slagsfabriker och liknande inrättningar. Författningsregleringen innebär bl. a. attsjälva anläggandet av en koncessions-pliktig inrättning resp. utförande avändringsarbeten inte får påbörjas förrän tUlstånd föreligger (prop. 1969: 28 s.366 o. 373). Maj:t kan uppdra åtlänsstyrelsen att pröva frågan om tUlstånd beträffande visst slag av ärenden.Denna bestämmelse har hittUls inte utnyttjats. kan medgeundantag (dispens) från skyldigheten att söka koncession. Dispensbeslut skaUföregås av prövning i varje särskUt fall och innehåUa föreskrift om de villkorsom skall gälla för verksamheten. Ett dispensbeslut kan därför i viss utsträckningsägas ha samma karaktär som ett koncessionsbeslut, låt vara atträttsverkningarna i vissa hänseenden är mer begränsade. Även kani vissa fall meddela dispensbeslut. Promemorieförslaget som tUlkommit efter en framställning av innebär attkoncessionsnämnden, och länsstyrelsema får rätt att ikoncessions- resp. dispensärende meddela tUlstånd för sökanden att sätta igångvissa arbeten fastän frågan om koncession eller dispens inte prövats slutiigt.Förslaget har godtagits av remissinstansema. Bestämmelserna omkoncessionsplikt och dispensprövning ingår som ett viktigt led i denförfattningsreglering som syftar till att skydda vår miljö. För att bestämmelsemaskall få avsedd effekt fordras att prövningen kan ske på förhand så attanläggningen kan utformas i enlighet med de faststäUda vUlkoren. Skulleprövningen ske på ett senare stadium, uppstår risk för att prövningen påverkasav redan utförda arbeten, vilket kan leda till att skadeverkningar på miljöninte kan motverkas i önskvärd utsträckning. Jag är därför helt övertygad omatt det nuvarande systemet med förprövning i princip måste behållas. De praktiskaerfarenheterna från tUlämpningen av ML ger emellertid vid handen att vissa arbetenkan påbörjas utan att prövnmgen behöver påverkas. SärskUt när det gällerärenden där lokaliseringsfrågan prövats av Kungl. Maj:t enligt reglema i 136 a§ byggnadslagen kan det framstå som befogat att vissa arbeten får påbörjasinnan den slutliga prövningen av miljöskyddsviUkoren ägt rum. Också när det ärfråga om utbyggnad av befintliga anläggningar kan starka praktiska skäl anförasför promemorieförslaget. Jag anser mig därför i huvudsak kunna godta promemorieförslagetatt prövningsmyndigheten skall kunna ge sökanden särskilt tUlstånd att påbörjavissa arbeten trots att förprövningen inte har avslutats. Några remissinstanser harpekat på risken för att respekten för miljö-skyddslagstiftnuigen kanundergrävas ifall promemorieförslaget genomförs. För egen del finner jag detgivetvis utomordentiigt angeläget att lagändringeninte får sådana följder. Jag tror inte heUer att man behöver räkna med attsådana följder uppstår om promemorieförslaget genomförs. Det normala bör, somnyss antyddes, även i fortsättningen vara att inga som helst arbeten påbörjasinnan förprövningen har ägt mm. Endast i undantagsfall bör IgångsättningstUlståndmeddelas. En föratsättning härför måste vara att starka samhällsekonomiskaskäl talar för det eller att ett sådant tUlstånd innebär en fördel frånmiljövårdssynpunkt, vilket kan vara fallet när befintliga mUjöstörandeanläggningar byggs ut på ett sätt som möjliggör minskningar av;mUjöstömingama.Systemet med igångsattningstUlstånd måste vidare byggas upp så att detillstånds-givande myndigheterna inte blir bundna vid sui prövning av koncessions-vUlkorenav att igångsättningstillstånd har meddelats tidigare. Sålunda bör i enlighetmed proriiemorieförslaget igångsättningstillstånd huvudsakligen avseanläggningsarbeten och i pruicip inte själva reningsanordningama eller arbetensom kan påverka eller binda dessas utformning. Som vattenöverdomstolen påpekatbör i princip stäUning inte heller tas till den närmare utformningen avprocesstekniken i anläggningen, eftersom valet av processteknik ofta äravgörande för vilka föroreningar som kommer att släppas ut. I och för sig skullefrågan om igångsättningstillstånd kunna lösas på samma sätt som enligt 11 kap.66 § 1 mom. vattenlagen, dvs. den tillståndsprövande myndigheten skulle iprincip definitivt pröva företagets tillåtlighet innan igångsättningstiUståndmeddelades. Ett sådant system skulle dock medföra en sådan tidsutdräkt att maninte skulle kimna få den snara prövning av igångsättningsfrågan som åsyftas.Jag anser därför att ett IgångsättningstUlstånd inte bör innebära attprövningsmyndigheten tar StäUning till de slutiiga viUkor som skall gäUa förverksamheten. Det bör alltså inte vara fråga om någon form av förhandsbesked. EttigångsättnUigstillstånd skall endast innebära ett undcmtag från miljö-skyddslagstiftningensobetingade krav på slulUg prövning innan några som helst arbeten på enanläggning får påbörjas såtillvida att vissa angivna arbeten får utföras utanatt straffsanktion inträder. Några andra rättsverkningar av ettigångsättningstillstånd bör inte inträda. För tydlighetens skull vill jagtillägga, att straffansvar givetvis bör inträda i fråga om arbeten som utförtsinnan igångsattningstUlstånd meddelats. Vad jag nu har sagt utgör givelvis intenågot hinder för prövningsmyndigheterna att enligt utarbetad praxis meddeladelbeslut beträffande viss del av den miljöfarliga verksamheten. Jag framhöll att igångsättningstillståndbör avse huvudsakligen anläggningsarbeten. anser att det ivissa lägen från naturvårdssynpunkt kan vara angeläget att meddelaigångsättningstillstånd även beträffande installation av reningsanordningar.Jag delar uppfattning. Som exempel kan tas att en äldrefabrik, som förorsakar kraftig förorening, skall byggas om och förses med modema reningsanordningar.Jag vUl dock kraftigt understryka att stor försiktighet måste iakttas isynnerhet vid denna form av igångsättningstillstånd och att den endast böranvändas i speciella fall. Enligt mUi mening bör ett igångsattningstUlståndaldrig få innebära att själva den mUjöfarliga verksamheten påbörjas exempelvisså att viss del av en fabrik tas i drift. IgångsättningstUlståndet skulle iannat fall påverka möjligheterna att utföra behövliga basundersökningar innan förhåUandenaändras. Somredan antytts bör igångsättningstiUstånd meddelas endast om synnerliga skälföreligger till det. måste i det konkreta ärendet noggrantpröva om synnerliga skäl verkligen föreligger för att vissa arbeten skall fåpåbörjas . Det måste vara fullt klart att igångsättningstUlståndetmedför en vinst antingen från miljövårdssynpunkt eller med hänsyn tillsamhällsekonomiska intressen i övrigt. Som föreslås i promemorian bör vidareför igångsättiungstUlstånd krävas att det är uppenbart att slutligt tUlståndeller dispens kommer att lämnas. Föreligger någon som helst tveksamhet itillåtlighetsdelen, bör igångsättningstillstånd inte meddelas. Maj:tprövat verksamheten enligt 136 a § byggnadslagen, måste det givetvis ansesvara uppenbart att tUlstånd enligt ML kommer att meddelas. Iigångsättningstillständ bör anges de provisoriska viUkor som behövs för dearbeten som får utföras. Den som bryter mot de provisoriska vUlkoren bör påsätt gäller i fråga om de slutliga villkoren drabbas av straffansvar. Det är givetvisangeläget alt de provisoriska vUlkoren utformas så att medgivande inte lämnastill arbeten som kan förhindra eller fördyra den från miljövårdssynpunktlämpligaste lösningen. Den omständigheten att vissa arbeten redan utförts fårsom förut sagts inte påverka lillåtlighetsprövningen. Det kan emellertidinträffa att del vid den slutliga prövningen visar sig att vissa utfördaarbeten i själva verket inte borde ha fått ske. I sådant fall måste sökandenbära konsekvenserna av del inträffade. Det är sökanden som begär igångsättningstiUståndoch han bör också stå risken för att de provisoriska vUlkor som meddelatskommer att ändras eller att de arbeten som utförts eller påbörjats kan medföraen merkostnad vid uppfyllandet av de slutliga villkoren. Eftersomtillåtlighetsreglerna i ML är allmänt hållna och ger utrymme förskälighetsbedömningar synes mig principen om att sökanden står risken intebehöva föranleda någon ändring i tillåtlighetsreglema, vUket ifrågasatts av enremissinstans. Igångsättningstillståndbör kunna meddelas endast i ärende om tillstånd eller dispens. Det bör såledeskrävas att sökanden har gett in en fuUständig ansökan till vederbörandeprövningsmyndighet. Enligt promemorian bör frågan i vilket skede avhandläggningen som ett igångsättningstillstånd får meddelas avgöras från falltill fall och med beaktande av att ett beslut härom innebär ettställningstagande för att tillstånd eller dispens kommer att meddelas. Jagdelar denna uppfattning. SomframhåUits av några remissinstanser bör dock igångsättningstillständ i regelinte meddelas innan ansökan har kungjorts och berörda myndigheter och sakägare berettstillfälle att yttra sig över begäran om igångsattningstUlstånd. Inkomnaerinringar torde i allmänhet utgöra tillräckUgt underlag förprövningsmyndighetens ställningstagande i fråga om IgångsättningstUlstånd. Jagföreslår på grund av det anförda alt i ML tas in en bestämmelse att ansökan om igångsattningstUlståndskall handläggas på samma sätt som ansökan om tillstånd tUl miljöfarligverksamhet men att sammanträde och besUttning inte behöver hållas. För dispensärendenasdel bör motsvarande regler tas in i MK där reglerna om handläggning av dispensärendenåterfinns. För ändringarna i MK fordras ej medverkan. Ävenom frågan om lokalisering av verksamheten prövats enligt 136 a § byggnadslagen,bör ansökan om igångsättningstillstånd normalt handläggas på det sätt som jagnyss angav. Det kan emellertid i sådana fall förekomma, att starkaföretagsekonomiska skäl talar för att arbetena påbörjas omgående. Både berördamyndigheter och sakägare har haft möjlighet att framföra sina synpunkter ilokaliseringsärendet. Det har i allmänhet i lokaliseringsärendet varit ganskaklart, åtminstone i stora drag, vilka viUkor som skall gälla för verksamheten. SärskUtom ett igångsattningstUlstånd inte behöver förses med villkor kan det i sådanafall framstå som en både onödig och olämplig tidsutdräkt, att den utredningsom skett i lokaliseringsärendet skall behöva följas av kungörelse och remisstill berörda myndigheter innan igångsättningstillstånd kan meddelas.