prop · FW03100 · 1973-12-31 00:00:00 — Behovetav inforraation understryks också av i Stockholm.Föreningen anför alt raan i Stockholra i samband med att barnavårdsmannenentledigas informerar föräldrarna om vart de skall vända sig om probleraframdeles skulle uppstå i fråga om underhållet. Inte sällan förekommer attförnyad kontakt tas av någon av föräldrarna efter , eftersomunderhållsfrågan kan behöva omprövas och parterna kan få hjälp i dennaangelägenhet. barnavårdsmannainstitutionen upphör är det enligt föreningenav stor vikt att denna hjälpmöjlighet garanteras också fraradeles och attföräldrarna, när faderskaps- och underhållsfrägan utretts, obligatorisktinformeras om vart de skall vända sig vid fraratida behov av järakning av underhållsbidragoch om vilka regler som gäller härför. Föreningen erinrar i sammanhanget om attvårdnadshavare till barn i äktenskap inte har samraa raöjlighet alt genorabarnavårdsnämnden få information i dessa frågor. Föreningen anser därför attdomstolar i samband med hem- eller äktenskapsskillnad bör åläggas alt informeradärom. Liknande synpunkter komraer till uttryck i remissvaret frånKommunaltjänstemannaförbundet. Fråganom vilket organ som bör svara för en vidgad och allmän information i fräga omuppräkning av underhällsbidrag berörs i flera remissvar. i Göteborgsoch län anser att initiativ till sådan information bör utgå frän centralt håll för att fåerforderlig effekt. Denna uppfattning delas av bl, a. sociala centralnämnden iGöteborg och . Förbundet konstaterar att del inte kan vararationellt att varje skall ha alt exerapelvis genom annonseringeller broschyrer lärana upplysning ora ett förhällande som berör samtiigaunderhällsskyldiga och underhållsberättigade i landet. Däremot anser förbundetatt en information om rätten att vid väsentligt ändrade förhållanden fä ettunderhållsbidrag höjt eller nedsatt kan lämnas när bidraget fastställs genomavtal eller dom. Sådan information bör enUgt förbundet därjämte kunna ingå ikommunala broschyrer om sociala förmåner. i anser alt bör svara för envidgad och allmän inforraation om uppräkning av underhållsbidrag. anser alt endast bör orabesörja information omgenerella höjningar. Bamavårdsmannaföreningeni framhåller att informationen bör effektiviseras genom bättreutnyttjande av massraedia. Denna uppfattning delas av barnavårdsnämnden iMunkedals kommun som konstaterar att en av myndighet på riksplanet samordnadoch samtidig inforraation ora basbdoppsbetingade ändringar av underhällsbidragfår större genoraslagskraft saratidigt sora kostnaderna kan nedbringas. Nämndenanser dock alt barnavårdsnämnden som service borde åläggas att pä särskildbegäran av vårdnadshavare (ej engångsbegäran) genom fastställd blankett meddelaunderhållsskyldig det aktuella beloppet. Vidare bör ellerannan rayndighet uppmanas att tillhandahälla tabeller i lättolkad form påförsäkringskassor, barnavårdscentraler och socialbyråer. Härigenom kannackdelen med alt underhållsändringar ej regelbundet delges allaunderhällsskyldiga delvis elimineras. i lärfälla, som anser att information om generella höjningar avunderhållsbidrag torde gä att klara genora olika in-forraationskanaler somannonser i dagspressen, informationsblad på barnavårdscentraler ra. ra,, frarahålleratt del däreraot kan uppstå allvarliga komplikationer för en mor, då det blirfråga om att la upp krav om ökat underhåll på grund av ändrade ekonomiskaförhållanden. Näranden befarar att initiativlöshet, rädsla för att "ställatill trassel" ra, ra, kan avhålla raödrar från alt fä frågan om de ärberättigade lill höjning av underhåUet prövad. Om bidragsförskott utgår är detinga problem, eftersora barnavårdsnäranden och dess funktionärer kan stödja raoderni ett berättigat krav på högre underhällsbidrag, I övrigt kan socialvårdenmedverka med information både av allmän och individuell karaktär, anser det uppenbart att en försämring kommer alt skeför de barn sora tidigare haft barnavårdsman om utredningens förslag genomförs.Förbundet anser det inte tillfredsställande att det skall ävUa vårdnadshavarenatt tillse alt underhåll höjs sedan underhållsbidrag en gång faslställls,medan nämnden endast skall ha skyldighet att informera. Den seivice som nämndenger genom indrivning av underhållsbidrag bör enligt förbundet utökas, sä allnämnden får skyldighet att bevaka raöjligheterna till järakning av underhåll.Förbundet anför vidare att praxis i hela landet har utvecklats därhän allbarnavårdsmannen i förordnandeärenden ansett sig ha befogenhet att jämkaunderhållsbidrag på frivillig basis, en anordning som enligt förbundetfungerat tillfredsställande för alla parter. Kommunaltjänstemannaförbundetanser det lämpligt alt den tjänsteman som skött faderskapsutredningen ochfastställande av underhållsbidrag även i fortsättningen kan bistå föräldrarnai ärenden rörande underhållsbidraget. ,som anser alt indrivningen av underhällsbidrag blir mera effektiv ora ADB-teknikutnyttjas, framhåller att också den automatiska höjningen av underhällsbidragenlättare torde kunna bevakas härigenom. Detta torde vara av särskild betydelse ide stora komraunerna. De sraå koraraunerna kan nå samma fördelar genom att gåsamman och använda ett gemensarat redovisnings- och be-vakningssystera. Barnavårdsnämndeni påpekar all fadern nuraera ofta inte har avslutat sin utbUdningnär underhällsbidrag fastställs och i vart fall inte har kännedora om framtida ekonoraiskaförhållanden. Det kan enligt näranden därför ifrågasättas om inle förnyad prövningav underhällsbidrag borde ske när barnet är 35 är. Utredningensuppfattning att barnavårdsmannen inte längre behövs för tillsynsuppgiften utanalt denna bättre kan tillgodoses av samhäUets övriga barnavårdande organ medbarnavårdscentralen i centrum delas av praktiskt taget alla reraissinstanser.Endast i och tingsrättsdomareföreningen ger uttryckför avvikande mening. Länsstyrelseni framhåller i likhet med utredningen att den obligatoriskatillsynen av de utoraäktenskapliga bamen bör upphöra och att sarahälletstillsyn, som bör omfatta alla barn, i stället bör utövas av andra organ såsombarnavårdsnämnder, barnavårdscentraler, barnstugor och skolor. Motsvarandesynpunkter kommer till uttryck på flera andra håll, bl. a. i yttrandena frånlänsstyrelserna i saml i , socialacentralnämnden i , fosterbarnsutredningen, , Bamavårdsmannaföreningeni , . i framhåller attde tillsynsuppgifter som åvilar barnavårdsmännen alltmer koramer att elirainerasi och med alt samhällets uppsökande verksamhet byggs ut till att omfatta allabarn, bl. a. genom de regelbundna hälsokontrollerna vid barnavårdscentralerna. Fosterbarnsutredningenunderstryker betydelsen av att ensarastående föräldrar och deras barn kanerhålla sarahällets stöd på olika sätt utan att de därvid skall behöva riskeraalt uppfatta sig sora särbehandlade. En förutsättning för all sådansärbehandling undviks är att sarahällets olika aktiviteter i förebyggande syftegenora organ sora barnavårdscentraler, barnstugor, skolor och baraavärdsnäranderi så hög grad som möjligt kommer att omfatta samtiiga barn. I de fall där detfinns behov av mer omfattande socialkurativ hjälp bör denna sä långt det ärmöjligt ges inom ramen för samhällets allmänna socialpolitiska åtgärder. Ett bibehållandeav barnavårdsmannainstitutionen, sora bl. a. inneburit en obligatorisk tillsynav en viss grupp bam, kan enligt fosterbarnsutredningen knappast ansesförenligt raed det synsätt och de delvis nya arbetsformer inom det socialaområdet som blir allt vanligare i dagens samhälle.Utredningen framhåller vidare att enligt familjepolitiska kommitténs undersökningarnära av de ogifta mödrarna sararaanlevde raed barnets far. Forraen för saramanboendeför dem som har barn tillsararaans tenderar således att spela allt raindreroll. erinrar oraatt en effektivisering av den förebyggande mödra- och barnhälsovården hållerpå att genomföras. Vidare anför förbundet att barnstugeutredningens ibetänkandet Förskolan fraralagda förslag om barnstugornas hälsovård, samverkanmellan social barnavård och mödra- och barnhälsovård, uppsökande verksarahet,prioritering av barn med särskilda behov av förskolplats ra. m. innebär ettlångt säkrare skyddsnät än vad barnavårdsmannainstitutionen erbjuder.Förbundet har i princip biträtt barnstugeutredningens förslag i dessa delar ochsåledes bl. a. ställt sig positivt till ett organiserat samarbete mellanlandstings- och primärkoramunal barnavård. Att detta saraarbete även börinnefatta det individuellt förebyggande arbetet synes självklart. Forraerna förett samarbete måste dock fä avgöras med utgångspunkt i lokala resurser ochbehov med hänsyn till att det ännu råder skillnader i barnavårdscentralernaskapacitet. Förbundet överväger f. n. tillsararaans raed landstingsförbundet raöjligheternaför en rekommendation om samverkan som rätt väl skulle komma att överensstämmamed vad utredningen föreslår. Det är angeläget att huvudmännen ges frihet attträffa avgöranden om hur samarbetet närmare skall utformas. anslutersig i likhet raed bl. a. till utredningensståndpunkt att samhällets samtliga organ för barnavård och fostran i intimtsamarbete bör verka för att barn av alla kategorier ges bästa möjliga vård ochuppfostran. De viktigaste organen härvidlag är enligt styrelsen utora barnavårdsnämnden mödra- och barnavårdscentralerna, förskolorna, skolorna och fritidshemmen.Vart och ett av dessa organ har goda tUlfällen alt göra observationer rörandebarn och deras förhållanden. Samarbete mellan organen bör ske i enklast möjligaformer som ett utbyte av tjänster och samråd i fråga om erfarenheter ochåtgärder. Efler att ha pekat på de ökade möjligheter till tillsyn sora skapas genoraalt förutsättningar ges för att samtliga barn skaU kunna skrivas in vidbarnavårdscentral, framhåller styrelsen i likhet med attsamhället, om barnavårdscentralerna enligt barnstugeutredningens förslagutvidgas till s. k. familjeservicecentraler, får ett instruraent sora tillstora delar tUlgodoser behovet av sådan tillsyn som åvilar baraavårdsmannen.Barnstugeutredningens förslag om uppsökande verksamhet kompletterar dettainstrument. Enligt styrelsen talar praktisk erfarenhet för att den uppsökandeverksamheten i den modell barnstugeutredningen skisserar komraer att företrädesvisfinna bam, sora är i behov av särskilt stöd. Viss försöksverksamhet av denna tjfpbedrivs f. n. Ansvaret för rättelse av missförhållanden faUer i sista hand påbarnavårdsnämnden. Styrelsen delar utredningens uppfattning att det fordras envidgad samverkan meUan barnavårdens olika organ för att barnavårdsnämnden skallfå kännedom om missförhåUanden samt att föreskriften omskyldighet att lämna underrättelse enligt 93 § barnavårdslagen inte är tiUräckligför att tUlgodose detta ändamål. Styrelsen förklarar sig inte ha något atterinra mot utredningens förslag att och i sanu-ådskall finna former för och ge anvisningar om hur samverkan skall utformas. Ikommuner där samarbete inom bama- och ungdomsvården redan etablerats bör manså vitt möjligt bygga vidare på redan existerande organ. leringav samrädsgrupper inora ett och samma område bör i möjligaste mån undvikas. Länsstyrelseni anser att inskrivning av alla barn pä barnavårdscentralerna komraeralt ställa ökade krav på de personella resurserna vid dessa. EnUgt länsstyrdsenmåste den uppsökande verksamheten få en bredare bas än vad den har särskiltinom de större tätorterna. De hembesök som blir nödvändiga till följd av attbarnet inte besöker barnavårdscentralen kommer i första hand att vila påpersonalen vid centralen. förutsätter därför alt en utbyggnad avbarnavårdscentralerna blir nödvändig om förslaget skall kunna genomföras. Detär ocksä angeläget att barnavårdscentralerna ges mindre upptagningsområden ände nu har, varigenom en betydligt bättre närservice skulle uppnäs. Bamavårdsmannaföreningeni betonar också vikten av uppsökande verksarahet och föreslår att barnavärdslagenkorapletteras med ett tillägg, genom vilket barnavårdsnämnden ges skyldighetatt bedriva sådan verksamhet och därmed utöva en mer orafattande tillsyn överde barn som vistas inom komraunen. Först genom den av utredningen föreslagnasaraverkan och en lagstadgad uppsökande verksamhet torde en rara för sarahälletstUlsyn över barnen kunna skapas. anser att obligatorisk inskrivning av alla barn vidbarnavårdscentralerna bör kunna medverka till att nedbringa de många fall avbarnmisshandel man kunnat konstatera och som ofta kan bero på okunnighet. Detär emellertid viktigt att barnavårdscentralerna får resurser till enuppsökande verksamhet i de fall inskrivna barn inte kommer till centralerna förbesök. Det är också angeläget att det av utredningen förordade samarbetetmellan de barnavårdande organen komraer till stånd. Också familjerådgivningenbör uppmärksammas i detla saramanhang och förbundet anser det nödvändigt altdetta organ byggs ut. Förbundet framhåller att föräldrarnas egen situationalltid påverkar barnens varför det är viktigt att hela familjens situation tasi beaktande. Liknande tankegångar ger uttryck åt.Förbundet pekar ocksä pä behovet av en föräldraskola. Härjämte bör enligtförbundet barn- och ungdomspsykiatriska kliniker ges närraare anknytning tillbarnavårdscentralerna. erinrar om alt det i sitt program har uttalat sig för enutbyggnad av dislriktscenlraler i bostadsområdena. Dessa centraler skulleerbjuda service på ett sådant sätt all raänniskor finner det naturligt allvända sig dit och söka hjälp. Mödra- och barnavårdscentralerna bör saraordnas raeddistriklscentralerna och både familjerådgivningen och den psykiska barna- ochungdomsvården liksom föräldrautbildningen bör vara knutna dit. Över huvud tagetbör distrikts-centralerna ge ett grundläggande slöd lill både vuxna och barn.De bör vara nära anknutna till förskola, fritidshem och skola. Förbundet anförsom en beslärad uppfattning alt lösningar av detta slag är av utomor-dentiigbetydelse för möjligheterna att trygga barnens situation. Genom kontakten medbarnen via distriklscentralerna blir det enligt förbundet möjligt att ge stödetdär det bäst behövs, oavsett familjeform. Tingsrättsdomareföreningenställer sig tveksam till förslaget att det inle längre skall finnas enbarnavårdsman som har skyldighet att se till att barnen vårdas på ett riktigtsätt särat att utöva en stödjande och rådgivande verksarahet. Den väsentligakritiken mol det nuvarande systemet synes vara att det finns skyldighet attförordna barnavårdsraan en- dastför barn utom äktenskap och att dessa barn därigenora blivit särbehandlade.Föreningen anser det uppenbart att en ensamstående far eUer mor ofta har ettsärskilt stort behov av slöd och råd. Detta behov raåste i allmänhet vara likastort om barnet är fött inom äktenskap som om barnet är fött utom äktenskap.Det avgörande för behovet torde vara ora bamet bor tillsararaans med en avföräldrarna eller raed båda, vare sig föräldrarna är gifta eller inte. mening föreligger därför inte någon anledning att upprätthålla dennuvarande olikheten i behandlingen av barn i äktenskap och barn utoraäktenskap. De flesta föräldrar kan få hjälp genora bl. a.barnavårdscentraler och skolkuratorer. En förutsättning för att hjälpen skallkunna lämnas är emeUertid att föräldrarna anlitar barnavårdscentralerna ochvill samarbeta med skolkuratorerna. Enligt föreningen finns det anledning antaatt barn till de föräldrar som inte vill utnyttja dessa samhällsresurser är desom har störst behov av tillsyn och hjälp och som är mest utsatta för riskenatt bli raisshandlade i heraraen. För många föräldrar torde det vara väsentligtall de har en bestämd person de kan ta kontakt raed i alla frågor som rörfamiljen och som därraed har stor betydelse för bamet. Med hänsyn härtill talarenligt föreningen starka skäl för att behålla raöjligheten att förordnabarnavårdsman med mera begränsade uppgifter än f. n. Föreningen föreslär att barnavårdsmannainstitutionenbehälls för tUlsyn samt för stödjande och rådgivande verksamhet avseende iförsta hand barn som inte lever tillsararaans med båda föräldrarna. Föreningenföreslår vidare att frågan ora fortsatt förordnande skall prövas av bamavårdsnärandenvarje år och att förordnandet skall upphöra så snart det inte längre finnsanledning anta att något stöd från barnavårdsman behövs. Skulle bamavårdsnämndenfå kännedom om att barn som lever tillsararaans med båda föräldrarna behöverdet stöd som en barnavårdsman innebär, bör näranden förordna barnavårdsraanäven för ett sådant barn. Föreningen framhåller slutligen att med den funktionsom barnavårdsmannen skulle ha enligt vad föreningen har skisseratbestämmelsen närmast torde böra tas in i barnavårdslagen. Länsstyrelseni påpekar att barnavärdsmannens tillsyn av barn har specielltnämnts i Råd och anvisningar beträffande åtgärder mot barnraisshandel.Där betonas att bamavärdsraannen genom sin uppsökande verksamhet har storamöjligheter att förhindra barnmisshandel. 6Bamavårdsmannens stödjande och rådgivande verksamhet Utredningensförslag att den kurativa verksamheten skall orafatta alla vårdnadshavare, sorahar behov därav, och o ra h ä n-derhas av barnavårdsnämnden har tillstyrktseller lämnats utan erinran av praktiskt taget alla remissinstanser. Endast länsstyrdseni och uttalar sig i avstyrkanderiktning. Kommunförbundetpåpekar att utredningens överväganden i avsnittet om barnavärdsmannenstillsynsplikt (6.5) är inriktade på frågan hur barnavårdsmannainstitutionensskydd för de utom äktenskap födda barnen som "riskgrupp" skalltillgodoses på andra och förbättrade vägar. Enligt förbundet torde det i detpraktiska arbetet knappast ha varit möjligt, nödvändigt eller ens önskvärt attsärskUja barnavårdsmannaskapets tillsynsuppgifler från den slöd- och rådgivandefunktionen. kräftasav att så många av de genom utredningen tillfrågade vårdnadshavarna varitpositiva till alt ha barnavårdsman, fastän den kurativa delen enligtutredningens undersökning måste betecknas som raindre väl utvecklad. I likhet raedutredningen anser förbundet dock, att enkätresultatet inte bör tillraälasavgörande betydelse vid bedöraningen av frågan om man bör bibehålla barnavårdsmannainstitutionennär denna i övrigt med fördel anses kunna avskaffas. Behov av stöd och rådföreligger för många andra människor än ensarastående vårdnadshavare och desociala vårdlagarna ålägger komraunerna att tillgodose dessa behov. framhåUer att många föräldrar, samboende eUer ensamstående, harbehov av den stödjande och rådgivande verksamhet som barnavårdsmännen gett.Förbundet instämmer därför i utredningens förslag att denna verksamhet övertasav barnavårdsnämnden och utvidgas att gälla alla de vårdnadshavare som harsvårigheter att klara upp sin situation. Förbundet framhåller dock alt barnavärdsman-nainstitutionensupphörande inle fär leda till att servicen till de råd-sökande blir sämre. Bamavårdsmannaföreningeni framhåller alt avvecklingen av barnavårdsraannainstitutionenbeträffande den kurativa verksaraheten innebär en betydande förlust för dengrupp människor som har denna service. Föreningen finner det därförangeläget betona, att en ersättning ovillkorligen måste skapas. Föreningen vUlockså kraftigt understryka utredningens slutsatser att den kurativa delen avbarnavårdsmannens arbete måste bevaras och utvidgas till att omfatta aUa vårdnadshavaresom upplever sig ha behov av kontakt av angivet slag. Denna förebyggandeverksamhet har sädan angelägenhetsgrad all den måste ges utrymme ilagstiftningen. Socialstyrelsenfrarahåller att behovet för ensamma vårdnadshavare att kunna vända sig tillnågon socialt kunnig person för upplysningar, råd och stöd i personligaangelägenheter inte torde vara mindre . Enligt styrelsen lordeförhållandet snarare vara det motsatta, beroende dels på samhällsraaskinerielsökade och aUtjämt ökande komplexitet och dels på att det numera oftare än förrär fräga om mycket unga vårdnadshavare. Av samma skäl torde behovet emellertidefter hand ha blivit generellt i den meningen, att det gör sig gällande hos vårdnadshavarei allmänhet. Styrelsen anser det angeläget att de med barnavårdsmannainstitutionenförbundna möjligheterna för vårdnadshavare att erhålla kurativ hjälp inte barabibehåUs utan utvidgas att orafatta aUa vårdnadshavare som har behov därav.Enligt styrelsens mening finns dock inte skäl att bibehålla barnavårdsmannainstitutionenför detta ändamål. Socialstyrelsenerinrar vidare om att barnavårdslagen i nuvarande skick är inriktad påförebyggande åtgärder mot missförhållanden och missanpassning hos barn och attden inte upptar något åläggande att verka allmänt stödjande. I utredningensförslag tUl ny paragraf i lagen (3 a §) föreskrivs att barnavårdsnämnden haratt lämna råd och upplysningar i frågor som äger samband med nämndensverksamhetsområde. Nämnden bör enligt paragrafens andra stycke därvid särskUt uppmärk-samraaensarastående vårdnadshavares behov av stöd och hjälp. Enligt styrelsensuppfattning är detta tillägg inte tiUfredsställande utformat, då det motverkaren fuUständig utjämning meUan olika kategorier av vårdnadshavare.Barnstugeutredningen har i sitt betänkande Förskolan lagt fram ett förslag tUländring av 3 § barnavårdslagen, som innebär att bar- navärdsnämnden åläggs att genora uppsökande verksarahetoch på annat sätt göra sig väl förtrogen raed barns och ungdoras levnadsförhållandeninora kommunen samt därvid särskilt uppmärksamma sådana underåriga som medhänsyn till fysiska, sociala eller andra omständigheter riskerar att utvecklasogynnsamt. Styrelsen vill för sin del föreslå att 3 § ändras på sådant sätt attbamavårdsnämnden åläggs skyldighet både att bedriva uppsökande verksamhet ochatt lärana slöd och hjälp åt vårdnadshavare som sä önskar. frarahåller att erfarenheter från den integrerade socialvärdenger vid handen att risk föreligger att kurativa arbetsuppgifter lätt skjuts åtsidan genora de anspråk den "tunga socialvården" ställer. Det tordedärför vara nödvändigt att direkt i lagen starkt markera barnavårdsnämndensskyldighet att bedriva en allraänt stödjande och rådgivande verksarahet. Ilikhet raed anser näranden all den föreslagna nya paragrafen i barnavärdslageninte är helt tillfredsställande utforraad. Det frarastär enligt nämnden som olärapligtoch är dessutom inkonsekvent i förhåUande till utredningens allmänna ståndpunktatt ogift vårdnadshavare skall sättas i särställning. Nämnden understryker attdet självfallet inte finns anledning att saratidigt sora man frångår denobligatoriska tillsynen för barn utom äktenskap införa en föreskrift ora attjust gruppen ensarastående vårdnadshavare skall särskilt uppraärksararaas av barnavårdsnäranden.Dennas oratanke och dess skyldighet att lärana råd och upplysningar inora sittverksarahelsområde bör i lika hög grad gälla alla vårdnadshavare som behöversådant bistånd. Nämnden anser att en utbyggd uppsökande verksamhet enligtbarnstugeutredningens förslag bör förordas framför ett särskilt uppmärksammandeav ensamstående vårdnadshavare. Pä grunder liknande dera som har anförts av socialstyrelsenoch barnavärdsnärand tar ätskilliga reraissinstanser avstånd frånutredningens förslag alt i barnavärdslagen införa en bestäraraelse om attensamslående vårdnadshavares behov av slöd och hjälp särskUt skall uppraärksammas.Detta förslag avstyrks sålunda av bl. a. fosterbarnsutredningen, de socialacentralnämnderna i och , social-vårdsslyrdsen i ,barnavårdsnämnden i , , Föreningen ,. , Bamavårdsmannaföreningeni , samt TCO. Några remissinstanser, nämligen sociala centralnämnden iLund, barnavårdsnämnden i , och , förklarar sig tillstyrka eller intet ha atterinra mot den föreslagna ändringen, i anslutning tiU 3 § barnavårdslagen.Svenska kvinnors vänsterförbund förordar en skärpning av det föreslagnalagrummet så att 3 a § andra stycket får följande lydelse: "Nämnden skalldärvid särskilt uppraärksararaa ensarastående vårdnadshavares behov av stödoch hjälp." anser alt det föreligger brist på överenssläraraelseraellan utredningens förslag och komraunernas resurser.