prop · FW03123 · 1973-12-31 00:00:00 — Om sädanifrågasatt ny lag endast innehåller ett visst förbud samt en straffbestämmelseför överträdelse av förbudet, kan komma att ansesvara tillämpliga på beivrandet av överträdelsen. Av 7 kap, 2 § och 12 kap, 1 §andra stycket TF framgår att mål som rör tillkännagivande i annons skall handläggas somtryckfrihetsmål i vissa undantagsfall. TUl undanröjande av missförstånd synesdet RÄ angeläget att ifrågasatt ny lag också innehåller bestämmelser om åtaloch rättegång, lämpligen i form av hänvisning till RB;s allmänna bestämmelser. Frågan vad som bör gälla beträffande s, k. blandademeddelanden dvs. framställning som innehåller såväl reklaminslag som inslagav informativ, opinionsbUdande eller nyhetsförmedlande karaktär berörs av bl,a. KO, NDM, KF, och . KO framhåller att svårigheter att dra gränsen mellantryckfrihet och reklam uppkommer främst vid bedömningen av sådana blandade meddelandensom är ägnade både att verka allmänt opinionsbildande eller beteendepåverkandeoch att främja avsättningen av varor eller tiänster. Från KO:s verksamhet kansom exempel på sådana blandade meddelanden nämnas reklam som är ägnad både attfrämja övergången från starkare tUl svagare alkoholdrycker och att ökaavsättningen av vin, samt reklam, som är ägnad både all stimulera till mindreskadliga rökvanor och att öka avsättningen av cigarretter. Andra exempel ärreklam som syftar till att förmå människor att i ökad utsträckning användaflytvästar eller bilbälten och därmed också är ägnad att främja avsättningen avsådana. 1 den mån sådana meddelanden utgår från annan än den som har kommersielltintresse av alt avsätta varorna i fråga i de nämnda fallen exempelvissocialstyrelsen, resp. -torde det varaklart all framställningarna faller inom Iryckfrihelsområdet, 1 den månframställningarna används av producenter eller distributörer vidmarknadsföring av ifrågavarande varor finns enligt KO olika möjligheter.Antingen kan man försöka faststäUa om framställningen skall anses varaväsentligen opinionsbUdande eller avsältningsfrämjande och med ledning häravbedöma den helt efter tryckfrihetsrättsliga eller efler marknadsföringsrältsligaregler. Eller också kan man försöka särskilja de opinionsbildande och de avsältningsfrämjandeinslagen i framställningen och bedöma varje inslag enligt sina normer. Enligt KO:smening är del sistnämnda förfaringssättet riktigt. Det synes också KO som omutredningen är av samma uppfattning. Det kan inle godtas att ingripanden görsmed stöd av marknadsföringslagen mot opinionsbildning eller åsiktsyttring iegentlig mening. Men del kan inte heller accepteras att näringsidkare undandrarsig vederhäftighelsbedöinning av reklam genom att delvis ikläda reklamen opinionsbUdningensskepnad. Enligt NDM är det en allvarlig brist i förslaget att dettainte i själva lagtexten ger anvisningar om hur blandade meddelanden börbehandlas. Motiven synes NDM inte heller helt entydiga i delta ämne. Enliknande uppfattning har . KF har funnit utredningens uttalanden ge vidhanden att ett budskaps huvudsakliga syfte skall bli avgörande för hur det isin helhet skall kunna bedömas. Enligt gällande rätlsuppfaltning torde detenligt förbundet i stället vara möjligt att bedöma delar av en och sammaframställning på skUda sätt. Man bör alltså kunna hänföra vissa avsnitt av ett och samma budskap lill vad som skall anses tryckfrihelsrältsligtskyddat och andra avsnitt tUl vad som skall kunna bedömas enligtmarknadsföringslagen. vill understryka att den i utredningens förslag saknaranvisningar om hur framställningar av blandad karaktär bör behandlas. Nämndenföreslår att 1:9 tredje stycket TF i förslaget ges följande lydelse: "Medkommersiell annons förestås i denna paragraf sådan annons eller därmedjämställt .meddelande som i allt väsentligt syftar till att främja avsättningav vara eller tiänst , , ,", Nämnden ulgår från att utredningensuttalanden om gränsdragningen mellan kommersiell annons och redaktionell textfår tolkas så att KO:s, marknadsrådets och andra administrativa myndighetersbehörighet samt allmän domstols behörighet utanför tryckfrihetsprocessenbegränsas såvitt gäUer reklamåtgärd i tryckt skrift tUl framställning somuppenbarligen saknar betydelse för sådan information och åsiktsbildning, somingår i den allmänna opinionsbildningsprocessen. 3.3.4 Reklam för skadliga varor Kretsen av skadliga varor MMU:s förslag att kretsen av de skadliga varor beträffandevilka ingripanden mot reklamen bör bh möjlig begränsas lill alkoholhaltigadrycker och tobaksvaror har vid remissbehandlingen lämnats utan erinran av det sloraflertalet remissinstanser. KO vill emellertid ifrågasätta om det är lämpligtatt i grundlag ange vissa bestämda varor, 1 detta hänseende synes utredningenlåsa grundlagen vid nuläget. Att stor restriktivitet bör iakttas när frägauppkommer, om långtgående ingripanden i reklamen för viss vara är givet. Manbör dock enligt KO inte utesluta att starka samhällsintressen kan komma atttala för sådana ingripanden även beträffande andra varor än alkoholhaltigadrycker och tobak. Del synes KO principiellt riktigare att i TF ange dekriterier som måste vara uppfyllda exempelvis att fråga är om en vara varsanvändning innebär fara för folkhälsan för att möjlighet skall öppnas föråtgärder mot annat än otillbörlig reklam. delaremellertid utredningens allvarliga betänkligheter mot tanken att genom enallmän undantagsbestämmelse i TF medge lagstiftning mol reklam för skadligavaror. Enligt föreningen är det föga tilltalande att över huvud tagel undantanågra varuslag från TF och därigenom beröva dem grundlagsskyddet beträffandereklamen En ledamot av APU, som motsätter sig reklamförbud för alkoholhaltigadrycker, finner det konsekvent att medge inskränkning i TF:s räckvidd också förvissa andra varor som kan medföra skadeverkningar och som har redovisats ibetänkandet, nämUgen läkemedel, bekämpningsmedel samt gifter och andra i giftförordningenavsedda hälsofarliga varor. Det kan enhgt hans mening vara lämpligt att nuklarlägga förhållandet mellan TF och gällande regler och praxis på läkemedelsområdet genom all från TF:s tillämpning undantakommersiell annons för läkemedel. Motsvarande bör gälla övriga nämndahälsofarliga varor. En motsatt uppfattning redovisar . Styrelsendelar således utredningens uppfattning att läkemedelsreklamen inte behöverunderkastas eventuell särskild lagstiftning. Styrelsen vill dock erinra om alldet förekommer viss reklam för läkemedel inle bara i fackpressen ulan även idags- och populärpressen. Omfattningen därav torde dock vara förhållandevisringa och huvudsakligen endast avse sådana läkemedel som kan erhållas utanrecept och någon anledning till ingripande däremot synes f. n, inle läkemedelsinformation ger uttryck för en liknandeuppfattning. delar utredningens tankegångar att åtgärder mot hälso-och miljöfarliga varor bör ske via den särskilda lagstiftningen om sådanavaror, t, ex, genom förbud mol eller reglering av försäljningen av olikaprodukter. Alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror stort antal myndigheter tillstyrker i princip ellerlämnar utan erinran utredningens förslag all möjligheter skapas att ingripa motkommersiella annonser för alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror. Bland dessamå nämnas JK, hovrätten för , , , ,marknadsrådet, APU, reklamutredningen, handelskamrarna i , ochKarlstad, KF, AB Vin-och Spritcentralen, ochnarkotikaupplysning. tobakensskadeverkningar, lOGT-NTO, . JK anser del vara särskilt angeläget all en generellinskränkning av TF:s tillämpningsområde i förhållande till reklamen är klartavgränsad. Utredningen har begränsat undantaget till alt gälla lagstiftning omförbud mol eller begränsning i reklamen för alkohol och tobak. Ett på så sällbestämt generellt undantag synes JK kunna godtas. APU ser med tillfredsställelse att frågan om en regleringav alkoholreklamen är förenlig med tryckfriheten nu löses lagstiftningsvägen.Även om utredningen inte kunnat ta ställning till några detaljregler föralkoholreklamen har den dock kommit lill den uppfattningen, att en meraingripande reglering därav än vad som förekommit måste anses påkallad. finner sig kunna godta utredningensställningstagande att ett totalförbud mot reklam av sprit och tobak ocheventuella andra skadliga varor kräver grundlagsändring. Tveksamma lill förslaget är Systembolaget och nämnden förbedömning av läkemedelsinformation mellan bl. a. NDM, en ledamot av APU, . och nämndenför granskning av rusdrycksreklam ät kritiska lill utredningens förslag. NDM tar bl. a. upp frågan om en inskränkning iinformationsfriheten av den art utredningen föreslår är försvarlig fråntryckfrihetsrättsliga synpunkter och om ett ingripande mol reklam för alkoholhaltigadrycker och tobaksvaror kan anses som ett rällspoliliskt riktigt grepp. Denfrån principiell synpunkt viktigaste frågan om awägningen mellan yttrandefriheten,å ena sidan, och intresset av att kunna dämpa reklamen och därmed efterfråganpå viss fritt saluhållen vara, ä andra sidan, berör utredningen enligt NDM barahelt flyktigt. Det förefaller NDM vidare svårt att motivera varför förbud motviss skadlig vara skall kunna godtas ur tryckfrihetsrältslig synvinkel, om manmed utredningen anser att ett generellt förbud mot reklam för skadUga varorinte kan genomföras. Tryckfrihetsrätlsliga synpunkter på förslaget lägger ocksåtvå av RSV.s ledamöter, som föreslår att det föreslagna förfaltningsrummelomformuleras så att det endast ger möjlighet till en begränsning av hithörandereklam. EU reklamförbud skulle enligt deras mening innebära ett alltförvittgående intrång i den allmänt medborgerliga och speciellt tryckfrihetsrättsligaintegriteten på detla område, som inle kan anses påkallat av rådandeförhållanden. Liknande uppfattning ger en ledamot av APU uttryck för. En annanledamot av samma utredning anser att övertygande motivering för engrundlagsändring, som möjUggör ett lagfäst förbud mot alkoholreklamen, saknas. En del av kritiken mot utredningens förslag bottnar iuppfattningen att man vet mycket Utet om reklamens inverkan på konsumtionensamt att det generellt är bättre att söka uppnå reklambegränsning på basis avfrivilliga överenskommelser. NDM anser det rent principiellt riktigare att inskrida motsjälva spridningen och användningen av hälsofarliga varor än att ingripa motreklamen för dem, eftersom man vet så litet om reklamens inverkan pä rusdrycksreklamen anser att utredningens förslagbaseras på en allmän, med sakmaterial ej underbyggd bedömning av alkoholhaltigadryckers skadUghet, Den föreslagna bestämmelsen framstår för nämnden som endirekt rekommendation i grundlagsform att genomföra lagstiftning som upphäverden nu rådande informationsfriheten pä området genom att helt eller delvisförbjuda reklam för alkoholhaltiga drycker. Det synes nämnden oacceptabelt atten bestämmelse av grundlagskaraklär föreslås på så lösa grunder. Den riktigametoden är att man först utreder om och i vad mån en inskränkning iinformationsfriheten, när det gäller kommersiell reklam för alkoholhaltigadrycker eller tobaksvaror, kan väntas medföra en dämpning av alkohol- resp. vjobakskonsumtionenoch/eller socialt eller medicinskt önskvärda ändringar i konsumtionsmönslrenbeträffande dessa varuslag. Resultatet av pågående utredningar, däriblandresultatet av APU:s arbete, hade bort avvaktas. Inte heller och anser att det med säkerhet kan påstås att det finnsbelägg för att ell förbud skulle medverka till en minskning av tobakskonsumtionen. Ett flertal av dem som invänt mot utredningens förslag attreklamens verkan på konsumtionen är myckel litet känd har ocksåvelat göra gällande att ett totalförbud mot reklam för alkoholhaltiga dryckeroch tobaksvaror skulle leda över konkurrens lill andra mindre kontrollerbaramarknadsföringsåtgärder. Denna uppfattning redovisas av NDM. Nämnden förgranskning av rusdrycksreklam framhåller att verkan av ett totalt förbud kommeratt bli begränsad, Icke-kommersiell information om sådana varor kommer attkunna fortgå oförhindrad. Den icke-kommersiella informationen kommer vidareantagligen att tillta om den kommersiella stryps. och år av den uppfattningen attföretagen efter ell reklamförbud kommer att övergå tillnya metoder för sin marknadsföring, bl, a. tili att direkt påverkadetaljhandeln och genom denna konsumenterna. och , som bådatillstyrker förslaget, ifrågasätter mot bakgrund av möjligheterna till reklam ipropaganda och PR i tryckt skrift om den föreslagna bestämmelsen kommer att nå avseltsyfte. Som redansagts företräder en del remissinstanser den uppfattningen all begränsningar avreklamen efter frivilliga överenskommelser är att föredra framför lagfästreklamförbud. Systembolaget, som frän de synpunkter bolagel har all beaktafinner alkoholreklamen både onödig och olämplig, tillstyrker i och för sig attåtgärder vidtas för att avskaffa sådan reklam. När del gäller utformningen avdessa åtgärder är det enligt bolagels uppfattning enklast och mestlätthanterligt alt välja den metod som bolagel använder i fråga om starkölet,dvs, avtal mellan partihandlarna och leverantörerna. Prövningen huruvida enviss åtgärd faller in under reglerna eller ej kan då lösas genom förhandlingar.Den naturliga reaktionen vid överträdelse är att varan inte längre saluförs ochansvaret faller på den verkligt behörige, dvs. producenten av varan. Dennametod torde enligt bolaget vara möjlig utan ändring i TF, En ledamotav APU är av den uppfattningen att förhållandena pä området med en relativttillfredsställande självsanering f, n. inte kan anses påkalla något statligtingripande. Ledamoten hänför sig härvid till ett yttrande som nämnden förgranskning av rusdrycksreklam avgivit till utredningen, vari nämnden anfört bl,a, alt den fortlöpande följt reklamen för vin och sprit och därvid konstateratatt annonsörerna följt de utomrätlsliga normer, som funnits föralkoholreklamen, saml alt enligt nämndens bedömning annonsörerna visat denåterhållsamhet och moderation som nykterhetslagkommitle'n förväntat. Möjlighetenatt medelst överenskommelser påverka reklamens omfattning och utbredningdiskuteras också av och somhänvisar till ell uttalande av marknadsrådet. Enligt delta uttalande finns detanledning alt anta alt erfarenheterna av den nuvarande svenska lagstiftningenkommer alt visa att man utan att tillgripa ett generellt förbud mot lobaksreklamenkan komma till rätta med sådana icke önskvärda effekter av reklamen som främstskulle motivera ett totalförbud. Då lagen om otillbörlig marknadsföring nu ärtillämplig skulle den föreslagna bestämmelsen i 1 kap, 9 § första stycket Prop, 1973:123 26 TF komma all avse huvudsakligen reklam för tobaksvaror,som inte kan anses otillbörlig. Däriämte skulle den ge möjlighet tillkvantitativa begränsningar av reklamen. Tobaksbranschen har emellertid visatatt den har förståelse även för önskemålet alt nedbringa reklamens omfattningoch utbredning. Detta framgår av den branschöverenskommelse som efter samrådmed har träffals. Liknande synpunkter anförs av och . 1 fråga omvärdet av frivilliga överenskommelser har ochnarkotikaupplysning saml en i förhållandetill Systembolaget motsatt uppfattning. vill framhållanödvändigheten av en särskild lagstiftning. Tanken på frivilligaöverenskommelser mellan producenter och agenter å ena sidan och samhället åandra sidan bör således avvisas. Effekten av frivilliga överenskommelser tordei detta fall bli väsentligt mindre än vad som kan åstadkommas genomlagstiftning, bl, a. beroende på att frivilliga överenskommelser inte gertillräckliga möjligheter till effektiva sanktioner och att resultatet blirberoende av förelagens samarbetsvilja. menar att alltför storbetydelse inle bör tillmätas det förhållandet att del under senare lidframkommit åtaganden om reklambegränsning. En delremissinstanser ifrågasätter om det inte är fullt tillräckligt med ingripandenmed slöd av t. ex, marknadsföringslagen, KO, som såsom ett alternativ tillutredningens förslag föreslår all i ell tillägg till TF anges alt i fråga omkommersiell reklam gäller vad i lag är stadgat, erinrar således om all utrymmeför betydande ingripanden mol reklam och annan marknadsföring av varor som ärskadliga redan ges i marknadsföringslagen. Sålunda har marknadsrådet i sina avutredningen endast i förbigående nämnda beslut förbjuditanvändandet av visst bildmaterial i cigarrettreklam. harsamtidigt förklarat bl. a, att en säker utväg att undgå risken för att reklamenfrämjar uppfattningen om cigarreltrökningen som ett nära nog självfallet inslagi en angenäm samvaro människor emellan synes vara alt mot neutral bakgrunduppvisa cigarrettpaketet eller cigarretterna. beslut har i sintur kunnat läggas till grund för överenskommelser mellan tobaksbranschensföretag och KO om cigarrettreklam. Marknadsföringslagen har således itillämpningen fått ett betydande inflytande på utformningen av reklamen förcigarretter. Även reklamen för alkoholhaltiga drycker och andra hälsovådligavaror kan enligt KO med stöd av marknadsföringslagen hållas på en dämpad nivå,KO har ingripit i ett slort antal fall såvitt gäller reklamen inom dessasektorer. All reklamen i på de områden som berörts undergåtten förändring till del bättre sedan marknadsföringslagen trädde i kraftframstår alldeles klart, inte minst vid en internationell jämförelse. Omallmänna hänsyn anses påkalla ingripanden mot reklamen för hälsovådliga varorutöver dem som kan göras med slöd av marknadsföringslagen, bör delta enligtKO ske genom av Kungl. Maj:l och stiftad lag, 1 den män det inte rörsig om totalförbud bor del därvid ligga närmast till hands att utvidga marknadsföringslagens tillämpningsområde. , och Pressens samarbetsnämndifrågasätter också om del inte är fullt tillräckligt med ingripanden av delslag som möjliggörs genom 1 kap, 9 § andra stycket förslaget till ändring i TF, Uttrycket alkoholhaltigadrycker har föranlett en del anmärkningar. Utredningens förslag innebär attockså reklamen för lättöl skulle kunna undanlas från TF:s tillämpningsområde.Häremot reagerar bl, a, RSV, som anför alt försätining som avses med kungl.förordningen (1955:38) om försäljning av alkoholfria drycker, däribland lättöl,i slort sett är en fri näring och att reklamen för dessa drycker ej ansettsböra underkastas någon begränsning. Den har tvärtom ansetts böra uppmuntras.Del bör därför enligt RSV genom förtydligande i TF:s lagtext klariäggas alllättöl och andra såsom alkoholfria betecknade varor inte är all betrakta som alkoholhaltigadrycker, APU vill som sin uppfattning framhålla alt det ur alkoholpolitisksynpunkt knappast kan anses motiverat att från grundlagsskyddet undantareklamen för andra varor än dem som inom alkohollagstiftningen betecknas som "alkoholhaltiga",dvs, drycker med minst 2,25 volymprocent alkohol (för maltdrycker minst 1,8viktprocent). Också KF, Svenska bryggare föreningen och industriförbundmotsätter sig förbud eller andra starkt ingripande åtgärder mol reklamen förlättöl och andra lågalkoholhaltiga drycker. Någraremissinstanser anser att möjligheten att ingripa mol förbud mol reklam förskadliga varor inle begränsats snävt nog. KF vill principiellt framhålla attförsiktighet bör iakttas vid generellt verkande lagstiftningsåtgärder rörandereklam, bl. a. därför alt reklam är ell konkurrensmedel som framträder öppetoch som är fullt kontrollerbart. Rättsregler som hämmar eller förbjuderreklamen för vissa varor eUer som diskriminerar vissa media kan medföra å enasidan risk för att vissa förelag gynnas under ell givet marknadsläge medanandra missgynnas och å andra sidan att företag övergår till att använda andra,mindre öppna och kontrollerbara konkurrensmedel. Möjligheterna alt i reklamargumentera för övergång från sprit till vin och från rusdrycker till öl bör inleifrågasättas. En ändring i TF bör enligt KF begränsas till att medge förbud molreklam för bruksgiflerna sprit och tobak eller möjligen rusdrycker och tobak.Svenska bryggareföreningen och finner det ocksånaturligt all, om man vill undanta alkoholdrycker från TF, gä på del lagfästabegreppet rusdrycker, varigenom de alkoholsvagare maltdryckssorterna inteskulle kunna undantas från TF. Enligt deras mening borde gränsen ha dragits änsnävare, så att alkoholvarorna begränsats lill spritdrycker. Med tanke på alt reklam förekommer även för alkoholhaltigavaror som inle är drycker, t. ex, teknisk sprit och alkoholhaltiga preparatsåsom hälsovårdsmedel och liknande varor som är avsedda för förtäring men somvisat sig kunna medföra medicinska och sociala skador, anser RSV att denföreslagna bestämmelsen bör utvidgas all gälla kommersiell annons för alkoholhaltigavaror. Samma uppfattning redovisar en ledamot av APU. Ocksä uttrycket tobaksvaror har föranlett någrasynpunkter. A/uf/o«a/-tobakens skadeverkningarframför en från utredningens förslag avvikande mening. Enligt föreningensmening bör till lobaksvaror hänföras också pipor, cigarreltmunslycken ochcigarrettpapper. Förekomsten av tobaksvaror och/eller röksiluationer iannonser för andra varor eller tjänster bör kunna föranleda att annonsenbetraktas som lobaksreklain. Föreningen förordar, i enlighet med den norskaregeringens proposition med förslag lill lobakslag, alt allaannonser där tobaksvaror och/eller röksituationer förekommer i texter ellerbilder, som är så utformade att annonsen uppenbart ocksä avser att göra reklamför tobaksvaror av något slag, räknas som tobaksreklam. lOGT-NTO framförliknande synpunkter och framhåller vikten av att en framtida lagstiftningriktad mot alkohol- och tobaksreklamen inte kan kringgås genom en enkelövergäng till mera indirekta reklammetoder. ochSvenska framhåller att reklamen för en konsumtionsoniläggning lillprodukter som man vet eller tror sig vela vara mindre hälsofarliga har varit avstor betydelse. Frän medicinsk synpunkt skulle en övergång till snus vara enfördel. Reklamen för snus kan därför knappast anses som otillbörlig, snararetvärtom. Det bör vara tillåtet att reklamera för snus som ersättning för tobaksom röks och det är inte osannolikt all denna reklam kan ha en viss verkan. 3,3,5 OtUlbörlig reklam Ätskilliga remissinstanser uppehåller sig vid 1 kap, 9 §andra stycket TF i MMU:s förslag och dess förhållande till marknadsföringslagen.Bland dem som finner utredningens förslag till ram för särskild lagstiftningrörande otillbörlig kommersiell annons lämpligt avvägt eller godtagbart höröveråklagarna i och åklagardistrikt, RSV och . Flertalet av dem som yttrat sig över utredningens förslagi denna del anmärker att undanlagets ram är någol vidare än som direkt betingasav den nuvarande marknadsföringslagens bestämmelser. Enligt en mening somkommer till uttryck i flera yttranden kan det starkt ifrågasättas om dennalängre gående undantagsbestämmelse bör genomföras, eftersom begreppen godaffärssed och otillbörlig kan vara myckel svåra att definiera och regeln därförkan ge upphov till avsevärda svårigheter i den praktiska tillämpningen. i några remissyttranden har frågan om den av utredningenföreslagna utformningen av grundlagsstadgandet försvårar kommande lagstiftningangående kommersiell masskommunikation berörts. KO finner del tveksamt om manmed den av utredningen föreslagna utformningen av 1 kap, 9 § andra stycket TFkan ställa vidgade krav på upplysningar i reklam och marknadsföring, exempelvisi form av obligatoriska varudeklarationer. AU öka dessa krav strider enligt KO:smening på intet sätt mot de intressen som bär upp tryckfriheten. Men ju merkraven skärps i delta avseende desto mer osäkert blir det om de ryms inom dettämligen Prop,1973:123 29 snävt formulerade otillbörlighelsrekvisilel i utredningensförslag. KO finner del inte rimligt att försvåra den utveckling avkonsumentpolitiken som kan bedömas som önskvärd från allmän synpunkt genom altge grundlagen en utformning som i huvudsak anknyter till dagsläget. Reklamutredningenpåpekar att den i sitt arbete haralt överväga bl. a. möjligheterna till allgenom t, ex. speciallagstiftning om informationsskyldighet uppnå en merinformativ reklam samt att frågan om att göra varudeklaration obligatorisk påvissa områden är föremål för särskild utredning.