prop · FW0345 · 1973-12-31 00:00:00 — Utredningen har föreslagit att tandvårdstaxan förstagången fastställs att gäUa tiUs vidare för en lid av högst . Utredningenhar vidare föreslagit att taxan skall fastställas kostnadsnivå menatt en uppräkning till kostnadsnivå bör komma till stånd sedan 1973års avtalsrörelse är avslutad. Remissinstansernahar i huvudsak lämnat utredningens förslag angående formerna för taxans faststäUandeutan erinran, har dock begärt att direktaöverläggningar mellan riksförsäkringsr verket och förbundet skall föregå taxansfastställande och all det förslag rörande ny tandvårdstaxa som skaUunderställas Kungl. Maj:t skall vara godkänt av en av tandläkarförbundet utseddöverläggningsdelegation. och ell antal landsting har ansettatt taxan åtminstone under ett inledningsskede bör gäUa för endast isänder. Jag delarutredningens uppfattning att tandvårdstaxan skall fastställas av Kungl, Maj:tför högst i sänder efter förslag av . Inom ramenför en sådan regel har Kungl, Maj:t möjlighet att fastställa taxa för kortaretid. Med hänsyn till svårigheterna alt i förväg bedöma konsekvenserna i ohkahänseenden av försäkringens införande förordar jag som tidigare nämnls atttaxan första gången fastställs att gälla för , Taxan bör då fastställasatt ulan ändringar gäUa med de belopp som föreslagits avutredningen; Den föreslagna tandvårdsdelegationen får väsentUgauppgifter såsom beredningsorgan när det gäUer frågor angåendetandvårdsförsäkringen. En viktig uppgift för tandvårdsdelegarionen blir attbereda frågan .om förslag till framlida ändringar i tandvårdstaxan. Såsomföreslagits i det föregående avses tandläkarförbundet bli- representerat i tandvårdsdelegationen. Prop, 1973:45 92 Detta innebär alt tandläkarförbundet i likhet med andraberörda intressenter vid överläggningar inom ramen för tandvårdsdelegationenfår möjlighet alt framföra sina synpunkter i frågor som gäller tandvårdstaxan.Jag ansluter mig därför lill ulredriingens förslag om formerna förfastställande av ny eller ändrad taxa. Jag har i det föregående berört huvuddragen i utredningensförslag om ersättning från den aUmänna försäkringen till folktandvården. Jagvill nu något mera i detalj redogöra för utformningen av del föreslagnabidragssystemet. Försäkringsutredningensutgångspunkt har varit att huvudmännens nettokostnader för folktandvården inteskall stiga till följd av den planerade utbyggnaden av folktandvården.Utredningen har beräknat dessa nettokostnader till ca 330 milj. kr. Vid nettokostnadernas beräkning har intäkterna aV patientavgifterberäknats såsom om den för gällande foUclandvårdslaxan tillämpats.Härefter har utredningen gjort en avräkning med eller till ca 290 milj.kr. för all säkerställa att också flertalet landsting med en högre kostnadsnivåskall fä ett kostnadsskydd genom ersättningen från försäkringen. För allnettokostnaderna vid ell oförändrat penningvärde skall kunna hållas på en i huvudsakkonstant nivå föreslår utredningen all huvudmännen själva skall svara förkostnaden för den landvård som lämnas av barnen i åldern och altersättning för återstoden av barn- och ungdomstandvården skall utgå tilllandslingen från försäkringen. Utredningen föreslär att denna ersättning förbarntandvården skall utgå i förhållande lill antalet barn som fållfullständig landbehandling i distriktstandvården under året.Ersättningsbeloppet bör fastställas med hänsyn tagen till den genomsnittligabehandlingskostnaden i bamland-vård för riket och den likaledes för riketberäknade genomsnittstiden för fullständig behandUng. Utredningen föreslår altersättning skall utgå med . för varje färdigbehandlat bam i åldern 3-5 åroch . för varje färdigbehandlat barn i åldern avdrag gjortsenligt den i det föregående redovisade begränsningsregeln. Beträffandevuxenland-vården föreslår utredningen vidare alt landstingen själva skall svaraför () per vuxen inom huvudmannaområdet för . Karensbeloppelför vuxna bör successivt avvecklas pä och således upphöra med utgångenav . Ersättning för folktandvårdens vuxentandvård föreslås beräknadefter tandvårdstaxans regler med avdrag, för det nämnda karensbeloppet. och landslingen biträder i sinaremissyttranden utredningens förslag om ersättning lill folktandvården. Jag ansluter mig till det av utredningen framlagdaförslaget om ersättning från försäkringen lill barn- och ungdomstandvården inomfolktandvården och om försäkringsersättning för folktandvårdens vuxentandvård.I den mån landstingen anordnar avgiftsfri organiserad vård för Prop,1973:45 93 17 19-åringar bör ersättningsregeln för barn- ochungdomstandvården, dvs. för varje färdigbehandlad patient, tillämpas istället för försäkringens ersättningsregler för vuxentandvård. £|el föreslagna ersält-ningssyslemelgör del möjligt för alla landsting oavsett utgångsläge att till oförändradekostnader fullständigt bygga ul barn- och ungdomstandvården under 1970-lalel,som de ges möjligheter att i motsvarande mån ta hand om en ökandeandel av vuxentandvården. I likhetmed utredningen och bl. a. och de flesta landstingsförvaltningsutskott anser jag att en särskild garantiregel bör knytas tillersättningsbestämmelserna för folktandvården. Garantiregeln bör rillförsäkraden huvudman, vars kostnader för folktandvården räknat pris- ochlöneläge överstiger de kostnader huvudmannen haft 1973,ersättning med överskjutande belopp. Jämförelsen bör avse nettokostnadernasedan hänsyn tagits till huvudmannens inkomster av, förutom patientavgifter,ersättning från den allmänna försäkringen saml statsbidrag och kommunbidrag förår 1973, Vid beräkningen av nettokostnaderna bör i övrigt tillämpas sammaförfarande som legal lill grund för försäkringsutredningens undersökning om folktandvårdenskostnader och intäkter , Redogörelse härför finns intagen som bilaga 2 lillförsäkringsulredningens betänkande. Beräkning av nettokostnaderna skall ocksåske på grundval av de patientavgifter som anges i tandvårdstaxan, utom när delgäller slopande av latituder eUer reduceringar av patientavgift för särskildagrupper. 1 likhet med utredningen vill jag framhålla altsvårigheterna är betydande när det gäller att beräkna kostnaderna förtandvårdsförsäkringens första år. På grundval av de uppgifter utredningenlämnat beräknar jag försäkringskassornas kostnader är 1974 för ersättning tillfolktandvården till sammanlagt ca 160 milj. kr. Försäkringens kostnader förtandvården hos privatpraktiserande landläkare beräknar jag i likhet medutredningen tiU 465 milj. kr. Med hänsyn lill del uppdämda vårdbehov som kanväntas föreligga har utredningen därvid räknat med en ökning av antalettandläkartimmar för privatpraktiserande tandläkare med omkring en halv miljontimmar, vilket för dessa tandläkare i genomsnitt motsvarar 34 limmar längrearbetstid än f. n. Härtill kommer kostnader för de föreslagnaövergångsåtgärderna som enhgt utredningens förslag beräknades till omkring 30milj. kr., men som med den föreslagna utformningen av övergångsregeln kanberäknas bli något högre. Med reservation för osäkerheten i beräkningarr|a kanförsäkringens kostnader intill utgången av därför beräknas lillsammanlagt någol över 650 milj. kr. Därutöver kan beräknas en kostnad på ca 10milj. för den särskilda ersättning till folktandvården för som jagtidigare föreslagit. Som jag tidigar nämnt skall tandvårdsförsäkringen inordnasi den allmänna sjukförsäkringen. Jag föreslår därför att tandvårdsförsäkringen Prop, 1973:45 94 finansieras enligt samma grunder som sjukförsäkringen iövrigt. Jag avser att i annat sammanhang denna dag lägga fram förslag till nyaregler för den allmänna sjukförsäkringens finansiering och får då anledning attnärmare beröra även frågan om tandvårdsförsäkringens finansiering. återkommmerjag- till frågan om medelsanvisning till sjukförsäkringen för budgetåret1973/74, 7,3.9 Försäkringens författningsmässiga utformning I 2 kap, AFL ges huvudreglerna för rätt till sjukvårdsersätlning.Ersättning kan utgå för utgifter för läkarvård, tandläkarvård och sjukhusvård,för viss annan vård eller behandling i anledning av sjukdom och för resor somföretagits i samband med vården. För utgifter för läkarvård utgår ersättning enUgtgrunder som Kungl. Maj:t fastställer vid sjukdom som enligt läkares utsagokräver sådan vård saml vid förlossning (2 §). Ersättning för utgifter förtandläkarvård ulgår dels för sådan av sjukdom föranledd behandling som anges ien av Kungl. Maj:t fastställd förteckning och som av tandläkare meddelas vid centraltandpohklinik;tandläkarhögskola eUer aUmänt sjukhus, dels för sådan kvinnlig försäkradmeddelad behandUng som likaledes anges i en av Kungl. Maj:t fastställdförteckning och som ulförts då den försäkrade var havande ellerinom efter förlossningsdagen (3 §)..l läkarvårdstaxan (1969:657) hargivits närmare bestämmelser bl. a. om rätt till ersättning för utgifter förtandläkarvård och om vilka tandläkarbehandlingar som ersätts av försäkringen. Enligt vadjag tidigare förordat skall tandvårdsförsäkringen fogas in i den aUmännaförsäkringen som en del av sjukförsäkringen. I de förfatlningsförslag som lagtsfram av försäkringsutredningen har de grundläggande förutsättningarna för rätttill ersättning för utgifter för landvård upptagits i 2 kap, 3 § AFL. Dennaparagraf skall enligt förslaget innehålla regler om dels den aUmännatandvårdsförsäkringen för försäkrade fr, o. m, 20 (övergångsvis 17) års ålder,dels de oralkirurgiska behandhngar och övriga åtgärder som iersättningshänseende för alla försäkrade skall jämställas med läkarvård, Kungl, Maj:lföresläs bli bemyndigad att fastställa grunder för ersättning för utgifter förlandvård. Utredningen har som redan tidigare berörts lämnat förslag lill entandvårdstaxa, vari de närmare ersättningsreglerna tas upp. Denföreslagna författningslekniken gör del möjligt att föra in de grundläggandebestämmelserna om den nya försäkringen i AFL utan att större ingrepp behövergöras i lagens nuvarande uppbyggnad. Jag förordar därför att utredningensförslag lill författningsmässig utformning av tandvårdsförsäkringen i sinahuvuddrag läggs lill grund för propositionen. Som utredningen föreslagit bör det ankomma på Kungl. Maj:latt fastställa de närmare ersättningsreglerna i en tandvårdstaxa. Till den närmare utformningen av lagstiftningen återkommerjag i en specialmotivering lill de vid propositionen fogade lagförslagen. särskild fråga vill jag emeUertid ta upp redan nu nämligenfrågan om möjligheterna att i tandvårdsärenden fullfölja talan tillförsäkringsdomstolen. Enligtbestämmelser i 20 kap. AFL får talan mot försäkringskassas beslut i ärendeangående försäkring föras genom besvär hos . Verket harockså rätt att ta upp sådant ärende till prövning ulan att talan förs motbeslutet. Mot verkels beslut får talan föras hos försäkringsdomslolen. Någonbegränsning i rätten att fullfölja talan till försäkringsdomstolen finns inte.Riksförsäkringsverket får vidare självmant underställa försäkringsdomstolensitt beslut i försäkringsärende, om del för enhetlig lagtolkning eherrättstillämpning är av synnerlig vikt all saken prövas av domstolen eller eljeslsynnerliga skäl finns för sådan prövning. Försäkringsutredningenhar föreslagit att de nu återgivna fullföljdsreglerna skall tillämpas också påärenden angående tandvårdsförsäkring. Utredningen har emellertid övervägt altföreslå en begränsning av rätten till fuUföljd i ärende om förhandsprövning såatt skulle vara sista instans i dessa ärenden. Skälethärtill skulle framför allt vara att i möjligaste mån hindra att behandlingarfördröjs i avvaktan på slutligt beslut i förhandsprövningsärende. Utredningenframhåller emellertid att del f. n. inte finns några fullföljdsbegränsningarinom den allmänna försäkringen, trots all en sådan begränsning skulle kunnavara motiverad i vissa typer av ärenden, och har inle funnit tillräckliga skälatt föreslå ett särskilt fuUföljdsförbud i fråga om förhandsprövningsären-dena.Frågan om en fullföljdsbegränsning torde enligt utredningen få las upp i sambandmed en allmän översyn av fullföljdsreglerna. Utredningen ulgår från attöverklaganden till försäkringsdomstolen av beslut i ärende om förhandsprövning inleskall ske i någon större utsträckning, och all brådskande tandbehandUngarkommer att ulföras ulan dröjsmål trots att ärende om förhandsprövning inteblivit avgjort. Försäkringsdomslolen har i sill remissvar ifrågasattnödvändigheten och lämpligheten av all fullföljd över riksförsäkringsverketsbeslut i ärenden rörande tandvårdsförsäkringen skall kunna ske lill domstolen.Prövningen av tandvårdsärendena kommer enligt domstolens mening allhuvudsakligen vila på odontologiska överväganden och något mera utpräglaträttsligt bedömande bUr knappast påkallat annat än i undantagsfall. Enligtdomstolen synes därför ett treinslanssystem inle erforder-Ugt från rältsskyddssynpunkt.Domstolen ifrågasätter ocksä om inte den föreslagna tandvårdsdelegationen bordeinordnas i besvärsorganisalion så alt i vart fall besvärsärendenav mer principiell betydelse bedöms i samråd med delegationen. Om försäkringsdomslolenskompetensområde skulle vidgas genom att tandvårdsärendena fördes under dessprövning som utredningen föreslagit, skulle del vidare enligt domstolens meningunder alla förhåUanden bli nödvändigt med en motsvarande delegation hosdomstolen för att tillgodose behovet av sakkunskap på de odontologiska ochtekniska områdena. En sådan direkt eller indirekt verkande representation är emellertid överhuvud fram- Prop,1973:45 96 mande för domstolar. Slutligen framhållerförsäkringsdomstolen att förhandsbeskeden är av brådskande natur och att detdärför är mindre lämpligt all domstolen belastas med ärenden av delta slag. Den allmänna försäkringens fullföljdsregler är enligt minmening i behov av en översyn i vissa avseenden. En sådan översyn har dock inlekunnat göras i detla sammanhang. Jag anser det inte lämpligt all undantaärendena inom tandvårdsförsäkringen från de fullföljdsregler som gäller förövriga ärenden inom den aUmänna försäkringen, innan försäkringens besvärsreglerkunnat underkastas en samlad prövning. Inle heller bör det införas fullföljdsbegränsningför någon viss grupp av ärenden inom tandvårdsförsäkringen. Det är enhgt minmening viktigt att frågor av mera principiell karaktär som angår innebörden avden försäkrades rätt till socialförsäkringsförmåner kan föras upp till försäkringsdomslolenäven när det gäller landvårdsförmånerna. Därmed är också enligt min meninginriktningen av domstolens prövning i fullföljda mål given. I frågor av rent odontologisknatur bör del regelmässigt inte finnas anledning för domstolen all materielltompröva bedömning. I enUghet med del anförda har inom socialdepartementetupprättals förslag lill 1. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 2. folktandvårdslag, 3. lag om ändringi förordnuigen (1962:385) angående ersättning för sjukresor enligt lagen omallmän försäkring (sjukreseförordningen), 4. lag omupphävande av förordningen (1950:606) om kommuns bidrag till kostnaderna förfolktandvården. Utöver vad jag tidigare anfört bör följande nämnasom de olika lagförslagen, 8,1 Förslaget till lag om ändring i AFL 1 överensstämmelse med försäkringsutredningens förslag används tandvård i stället för tandläkarvård som sammanfallandebenämning på Prop,1973:45 97 de åtgärder av tandläkare som skall vara ersättningsgillainom tandvårdsförsäkringen. Vilka dessa åtgärder är avses framgå av den av Kungl,Maj:l utfärdade tandvårdstaxan, som i princip uttömmande skall ange de åtgärdersom kan förekomma. En del av åtgärderna får också ulföras av tandhygienist ochav tandsköterska. Tandläkaren skall dock vara den ansvarige gentemotförsäkringen. Beträffande ersättning för resor i samband med tandvårdhänvisas till kommentaren lill 5 § och till förslaget till lag om ändring i sjukreseförordningen. Om någon som är omfattad av sjukförsäkringen enligt AFLdrabbas av yrkesskada, har han enligt nuvarande bestämmelser i 11 § förstastycket lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring (YFL) rätt att under den såkallade samordningstiden, dvs, i allmänhet efler det skadaninträffade, få samma ersättning från som vid annan sjukdom,alltså ersättning enligt . Detta innebär i fråga om rätlen lUlläkarvärdsersättning att han vanligen måste betala . själv för varjeläkarbesök och själv får svara för resekostnad . Motsvaranderegler gäller för den som inte är omfattad av sjukförsäkringen (11 § tredjestycket) fastän den vårdkostnad som annars skulle ha belastat sjukförsäkringendå stannar på yrkesskadeförsäkringen. Efter samordningslidens utgång får enligt4 kap. 5 § AFL sjukvårdsersättning inte utges från den allmänna försäkringen,1 stället ersätter yrkesskadeförsäkringen alla erforderliga kostnader förläkarvård liksom nödiga utgifter för resor (12 § YFL), Enligt fjärde stycket i11 § YFL ersätter yrkesskadeförsäkringen under samordningsliden erforderligakostnader för bl, a, tandläkarvård i den mån ersättning inle utgår enligt AFL, Försäkringsulredningen har föreslagit en sådan ordningunder samordningstiden, all de yrkesskadades förmåner i fråga om landvård inteskall försämras i förhällande till vad som gäller . Tandvården skall enligtutredningens förslag ersättas enligt nuvarande regler i 11 § fjärde stycket YFL,i den män ersättning inte ulgår enligt AFL. Detta innebär all patientavgiftenför tandvården erläggs av yrkesskadeförsäkringen och tandvårdsersättningen avden allmänna försäkringen. Vid tandvård efler samordningstidens utgång skall enligtutredningens förslag liksom nu alla erforderliga kostnader ersättas avyrkesskadeförsäkringen. Utredningen framhåller att det i direktiven lill densittande yrkesskadeförsäkringskommiltén ges uttryck för den principiellainställningen att yrkesskadeförsäkringen på bör bringas att ihögre grad smälla samman med den allmänna försäkringen. Enligt direktiven börden allmänna försäkringens förmåner i framliden i motsats till vad som nugäller - vara de grundläggande även i yrkesskadefallen och speciellayrkesskadeförmåner utgå där det är särskilt motiverat. Kommer en åsyftadsammansmältning till stånd, är del enligt utredningens uppfattning naturhgt alldetta sker även i förhållande lill den allmänna tandvårdsförsäkringen, 1 saml Nr 45 Prop,1973:45 98 framhåller i sitt remissvar attlandbehandling föranledd av yrkesskada kan sträcka sig över samordningstidensutgång och alt det kan bero på tillfälligheter om behandlingskostnaden delvisskall bäras av den allmänna försäkringen eller om den helt skall bekostas avyrkesskadeförsäkringen. Verket ifrågasätter därför, med hänvisning till yrkesskadeförsäkringskommitlénspågående arbete, om inte redan nu tandvårdsersättningarna kunde samordnas på såsätl att den föreslagna kostnadsfördelningen får gällaäven därefter. Vid bedömningen av detla spörsmål har det inle ansettslämpligt att i avbidan på resultatet av yrkesskadeförsäkringskommitléns arbetegöra ingrepp i de regler som gäller för samordningen mellan AFL och YFLoch utredningens förslag har därför följts i denna del. Av den inledanderedogörelsen för reglerna i YFL framgår att några lagändringar inte behövs vidett sådant ställningstagande. Yrkesskadeförsäkringenersätter endast de kostnader för tandvård som. yrkesskadan medfört behov av.Kostnader för annan tandvård som kan ha utförts får den yrkesskadadesjälv stå för. Sedan den allmänna tandvårdsförsäkringen genomförts får, som försäkringsulredningenframhållit, i prövningen av vilka kostnader som varit erforderliga för atttillgodose vårdbehovet anses ligga att tandvårderi skall ha utförts tih enkostnad som ligger inom ramen för tarifferna i tandvårdstaxan. Den prövning somsker inom yrkesskadeförsäkringen bör samordnas med den granskning som skallgöras inom tandvårdsförsäkringen. Del är naturligt att den samordnadeprövningen får åvila förlroendetandläkaren (se kommentaren till 18 kap. 12 §),Det kan erinras om att i propositionen (1973:4) vilken godtagits av (SfU1973:1, rskr 1973:15) aviserats en utflyttning med början frånriksförsäkringsverket tiU försäkringskassorna av skaderegleringen i förstainstans i sjukersätlningsärenden enligt YFL, såvitt angår obligatoriskförsäkring, saml enligt militärersättningsförordningen, 1 fräga om tandvårdsärendenaskall dock enligt propositionen en utflyttning anstå i avvaktan på alt tandvårdsförsäkringengenomförts och försäkringskassorna därmed fått tillgång lUI landläkarexpertis, Paragrafen innehåller i sin nya utformning de centralabestämmelserna för tandvårdsförsäkringen, 1 första stycket angesförutsättningarna för ersättning enligt de allmänna ersättningsreglerna. Utövervård vid de särskilt uppräknade klinikerna m. m. och vård som ges i särskildordning genom samhällets försorg, såsom vid vårdinstitutioner och inom denmilitära fredstandvården, se avsnitt 7.3.5, skall försäkringen ersätta vård sommeddelats av privatpraktiserande tandläkare som är uppförd på en av allmänförsäkringskassa upprättad förteckning. I fråga om formerna för anslutning avprivatpraktiserande tandläkare lill försäkringen hänvisas lill den allmännamotiveringen (avsnitt 7.3,3), De närmare förutsättningarna för rätt lill ersättning ochersättningsbeloppen avses framgå av den tandvårdstaxa som Kungl, Maj:lfastställer, I enlighet med försäkringsulredningens förslag avses taxan blifastställd Prop, 1973:45 99 efter förslag av för högst isänder. Tandläkare som är uppförd på förteckning hos försäkringskassa skallvara skyldig att följa taxans bestämmelser. Vidare skall taxan gälla för denoffentliga tandvården och därmed för de inom denna anställda tandläkarna.Tandvårdstaxan skall i debiterings-och ersättningshänseende utgöra en maximitaxa.En direktdebiteringsmelod avses komma till användning, som innebär atttandläkaren av direkt uppbär den tandvårdsersättning somutgår. I vissa delar av landet är det vanligt att tandläkare harpatienter som är inskrivna hos annan försäkringskassa än den inom vars områdemottagningen drivs. Tandläkaren bör av praktiska skäl kunna vända sig till denförsäkringskassa inom vars område han driver sin praktik i alla ersättningsärendenoavsett hos vilken försäkringskassa den enskUde patienten är inskriven.Ersättning utbetalas alltså av denna kassa. får följautvecklingen och föranstalta om ell avräkningsförfarande för kostnaderna mellankassorna om det skuUe visa sig behövligt. I frågor där patienten har ett direktintresse av ärendets utgång, t. ex. förhands-prövningsfrågor, följer emeUertidav grunderna för den allmänna försäkringen att ett avgörande måste fattas avden försäkringskassa hos vilken patienten är inskriven. Att dessa grundsatser upprätthåUsär av vikt inle bara från principiella utgångspunkter ulan bl, a, även för altinte samma patients tandvårdsbehov skall kunna bli föremål för avgöranden,kanske motstridiga, av flera försäkringskassor. Skulle de här angivnagrundsatserna visa sig ge upphov tUl svårigheter i tUlämpningen kan det givelvisfinnas anledning att ta upp lUl övervägande frågan om att tUlskapa särskildaregler för prövningsförfarandet i dessa ärenden. Det bör emellertid framhållasatt de allmänna försäkringskassorna lämnar varandra bistånd i betydandeomfattning. Intet bör hindra exempelvis att i ell förhandsprövningsärendebehandlingsförslag ges in till på den ort där tandläkaren harsin mottagning för vidarebefordran till den kassa som är behörig att taställning till förslaget. Likaledes bör den förstnämnda kassansförtroendetandläkare kunna lämna biträde om en undersökning av patienten behövsinnan ärendet avgörs. En annan fråga gäller rätten att anföra besvär över besluti ärende angående tandvårdsförsäkringen. Enligt förvaltningslagen får talan förasav den som beslutet angår, om det gått honom emot. Del är således i första handden försäkrade som har fullföljdsrätt.