prop · FW03163 · 1973-12-31 00:00:00 — Bland övriga remissinstanser, som allmänt ansluter sigtill förslagen eller lämnar dem utan erinran, anser några att det förenkladerättelseförfarandet bör kunna tillämpas mera generellt och utan någontidsmässig begränsning. Man framhåller också i flera yttranden, att många nuföreliggande problem skulle lösas om tidsfristen för meddelande av preliminärtbeslut Uttalanden har också gjorts i frågor som utredningen ämnarbehandla vid sitt fortsatta arbete. Jag återger därför inte dessa uttalanden idetta sammanhang. Deframlagda förslagen har sin förklaring bl. a. i det förhållandet attmervärdeskatt redovisas fortlöpande för redovisningsperioder som för det storaflertalet skattskyldiga omfattar endast två kalendermånader. Varje deklarationutgör en definitiv skatteredovisning för perioden i fråga. En gransknuig avmervärdeskatt omfattar därför i allmänhet flera redovisningsperioder ochresultatet kan bli justeringar både uppåt och neråt av redovisad skatt. Motdenna bakgrund finner jag utredningens förslag väl motiverade från både deskattskyldigas och beskattningsmyndighetens synpunkt. Det är praktisktbetingade förslag, som vunnit allmän anslutning vid remissbehandlingen, ochjag anser inte att de till sin innebörd i någon nämnvärd grad skulle föregripa länsskattenämndernasställningstaganden. Ett vid remissbehandlingen framfört alternativ tiUutredningens förslag går ut på att utsträcka tiden för preliminära beslut frånnu gällande två är till . Min uppfattnnig är att en sådan förlängning ärvälbetänkt, men jag anser all detta bör ske tiUsammans med ett genomförande avutredningens förslag. ställningstagande tUl frågan om man bör gå längre änvad utredningen föreslagit bör däremot anstå. Jagvill i detta sammanhang ta upp en fråga som gäller ansvaret för redovisningenav mervärdeskatt. Detta ansvar åvUar den som är registrerad som skattskyldigenligt MF. Det är denne fysiske eller juridiske person som har att lämnadeklaration och erlägga skatten till staten. Någon motsvarighet till det s. k.ställföreträdareansvar som enligt 77 a § uppbördsförordningen (SFS 1953: 272)gäller för källskattemedd finns inte för mervärdeskatten och ej hellerbeträffande punktskatterna. Nämndaställföreträdaransvar innebär, att har den som förettäder arbetsgivare som ärjuridisk person, verkställt skatteavdrag men uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala det innehållna beloppet i rätt tid och ordning, är hanjämte arbetsgivaren betalningsskyldig för skattebeloppet och restavgift. Densom i enlighet härmed fullgjort betalningsskyldighet har regressrätt hosarbetsgivaren. Talan om åläggande av betalningsskyldighet förs vid allmändomstol. Härutöver gäller bl. a. att dom om betalningsskyldighet får verkställasinom , i princip , och att indrivning får ske hos den som ålagtsbetalningsskyldighet i samma ordning som gäller för restförd skatt. Bestämmelsemai 77 a § uppbördsförordningen har gällt och den allmännauppfattningen är att de verksamt bidragit till en förbättring av uppbörden av källskattemedd.I praktiken har bestämmelserna sin egentliga betydelse beträffande s. k. fåmansbolag.Det har emellertid framhållits, att det solidariska ansvaret för betalning avså- danskatt menligt inverkat på uppbörden av indirekt skatt och att följden blivitatt man i ökad utsträckning försöker skaffa sig otUlbörliga skattekreditergenom underlåtenhet alt erlägga indirekt skall. I vilken omfattning delta förekommitär givetvis svårt att ange. Jag anser det emellertid vara en allvarlig brist iuppbördssystemel att nuvarande bestämmelser kan ge upphov lill nu antyddaförhållande. Enligt min mening bör solidariskt betalningsansvar iöverensstämmelse med vad som gäller enligt 77 a § uppbördsförordningen införasäven beträffande den indirekta beskattningen, i första hand förmervärdeskatten och de punktskatter som omfattas av förordningen (1959: 92) omförfarandet vid viss konsumtionsbeskaltning. Bestämmelserna bör ha tillinnebörd att den som företräder skattskyldig juridisk person och som uppsåtligeneller av grov oaktsamhet underlåtit alt inbetala skatt i rätt tid och ordningär tillsammans med den skattskyldige solidariskt belalningsskyldig för skatten ochdärpå belöpande restavgift eller ränta enligt samma villkor i övrigt som gällerenligt uppbördsförordningen. Jag förordar alt bestämmelser härom tas in som enny 48 a § i MF och dessutom i en ny 27 a § förordningen (1959; 92) omförfarandet vid viss konsumtionsbeskaltning. Jagkommer härmed in på de av utredningen föreslagna övergångsbestämmelserna. Föratt undanröja retroaktiva verkningar, föreslår utredningen, attleveranstidpunkten skall bestämma om nya eller äldre bestämmelser skalltillämpas. I fråga om jordbruksarrende och andra tjänster med utsträckning itiden föreslår utredningen, att skatt skall utgä för betalningar efterikraftträdandet och att rätt till avdrag för ingående skatt skall föreliggafr. o. m. ikraftträdandet av de nya bestämmelserna. Därjämte föreslås, attskattskyldig som omfattas av de föreslagna bestämmelserna om fakultativredovisningsskyldighet skall kvarstå som redovisningsskyldig intill dess han påegen begäran blivit avregistrerad. Övriga av utredningen föreslagnaövergångsbestämmelser saknar i detta sammanhang aktualitet genom mina i detföregående redovisade ställningstaganden. Jagansluter mig till förslaget, att tUlämpningen av de förordade nya bestämmelsemai princip knyts till leveransdagen. Härigenom uppkommer inga retroaktivaverkningar, t. ex. i fråga om den utvidgade skattskyldigheten. Det harpåtalats att det i vissa fall inte skulle vara möjligt att ta ut mervärdeskattpå redan ingångna avtal om jordbraksarrenden. Jag anser dock att det bör liggai både ägarens och arrendatoms intresse att komma överens om mervärdeskatledebiteringmed hänsyn tUl att syftet med skatt på jordbraksarrenden är att undanröja en kumulativmervärdeskatteeffekt. Någon speciell övergångsbestämmelse för jordbraksarrendenanser jag därför inte behövlig. Underåberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl. attantaga inom upprättade förslag tUl 1. förordning om ändring iförordningen (1968; 430) om mervärdeskatt, 2. förordning om ändring iförordningen (1957; 262) om allmän energiskatt, 3. lag om ändring i förordningen(1959; 92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning, 4. förordning om ändring iförordningen (1971: 928) om tiUfälUg nedsättning av den allmänna energiskatten. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skall avlålasproposition av den lydelse bUaga till detta protokoll utvisar. Beskaltningsformenmervärdeskatt .......... ........... 27 Skattskyldighetens inträde.................................... 74 Varubegreppet ............................................... ... 81 Departementschefen ...................................... ... 91 Skattepliktför varor............................................ ... 94 Skattepliktför tjänster...................................... . 132 Departementschefen .................................... . 148 Avdragsrätt...................................................... . 152 Övrigafrågor..................................................... . 160 Departementschefen ................................... . 164 Hemställan........................................................ . 168