prop · FW03100 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är först när denunderhållskyldige vägrar att utge bidrag eller dä han endast utger en del däravsom svårigheter för vårdnadshavaren uppkommer. Det kan då vara nödvändigt attvidta ätgärder för utmätning och införsel. Det kan finnas anledning att genomanslällningsregis-ter, arbetsförmedling eUer med bistånd av polis efterforskaden underhållsskyldige. EnUgt utredningen skulle vårdnadshavaren mången gänginte tUlräckligt effektivt kunna tillvarata barnets rätt. Av undersökningenbland vårdnadshavare framgår att av vårdnadshavarna hade behövthjälp med att fä ut underhåll eller bidragsförskott. Utredningen anser detdärför nödvändigt att vårnadshavaren även erhåUer hjälp medindrivning av underhållsbidrag. Med hänsyn tillbidragsförskottslagens bestäramelser finner utredningen att det kan övervägasom uppgiften att biträda med indrivning av bidrag alltjämt bör ankoraraa påbamavårdsraan. Bidragsförskott utgår till barn, sora inte står underföräldrarnas vårdnad eller som endast har en av föräldrarna som vårdnadshavare.Bidragsförskott utgår med visst i lagen angivet belopp. Finns grundad anledninganta att fastställt bidrag betalas i vederbörlig ordning och är det fastställdabidraget lägre än gällande bidragsförskott, utgår förskott med skillnadenmellan det maximala förskottsbeloppet och underhållsbidraget. Förskott utgåralltså om den underhållsskyldige inte utger fastställt bidrag samt omunderhällsbidraget understiger förskottet. sora utgettförskott inträder i bamets rätt till underhällsbidrag genteraot den underhällsskyldige.Denne skaU tiU nämnden inbetala den del av underhållsbidraget som motsvararförskottet. som utger bidragsförskott skall sörja för atterforderliga indrivningsåtgärder vidtas mot försumlig underhällsskyldig.Nämnden bör därvid såsom anges i bidragsförskottslagen och som framhållits vidolika tUlfällen också svara för barnets krav mot den underhållsskyldige (prop.1964: 70 s. 45 och Råd och anvisningar 174/64). ibidragsförskottslagen angivna som reglerar barnavårdsnämndens kravverksamhetanser utredningen inte vara erforderliga. Utredningen konstaterar att detdärför inte finns skäl att behälla regler som innefattar skyldighet för ettannat organ barnavårdsman att bistå vårdnadshavaren. förslag bör således barnavårdsnämnden då bidragsförskott utgårbiträda vårdnadshavaren vid indrivning av den del av underhållsbidraget somöverstiger förskottet. Utredningen framhåller att nämnden givetvis även i andrafall kan biträda vårdnadshavaren med indrivning av underhållsbidrag. För attnämnden skall kunna företräda barnet erfordras fullmakt frän vårdnadshavaren.Eftersom nämnden inte kan vara rättegångsombud bör fullmakten ställas pä vissperson med rätt för denne att sätta annan i sht ställe. Utredningenkonstaterar i delta samraanhang alt, om barnavårdsmannens befattning raedunderhållsbidraget upphör, bamavårdsmannen inte heller kommer att medverka tUlatt fastställt bidrag höjs när väsentligt ändrade förhållanden påkallar deteller alt tillse att lagstadgad uppräkning av underhållsbidraget iakttas. inträtt i barnets rätt på grund av utgivna förskott anserutredningen att det får ankomma på nämnden att vid erhållen vetskap underrättavårdnadshavaren om sådana särskilda förhållanden som kan föranleda ändring avfastställt bidrag liksom även att tillse att den underhällsskyldige beaktaruppräkning av underhållsbidrag. Enligt utredningen bör nämnden därjämte genomen vidgad och allmän information ge upplysningar om förekommande uppräkningarav underhållsbidrag och om de åtgärder vårdnadshavaren har att vidta för attvid väsentligt ändrade förhållanden få ett underhållsbidrag höjt ellernedsatt. Utredningen frarahåller alt behovet av sädan information är påtagligtoch därför inte fär försummas. I anslutning härtiU pekar utredningen på attfamiljepolitiska kommittén i sitt belänkande (SOU 1972: 34) FaraUjestöd harföreslagit, att bidragsförskottsverksaraheten överförs på försäkringskassorna.Även om ansvaret för verksamheten i enlighet med förslaget överförs på annanmyndighet bör det enligt utredningen ankomma på barnavårdsnämnden att sörjaför en allmän information i de frågor som har berörts i det föregående. Detåligger bamavårdsmannen att ha uppsikt över bamets värd och fostran. I FBföreskrivs sålunda att barnavårdsmannen skall tillse att bamets rätt och bästatUlvaratas. I kungörelsen rörande barnavårdsmannens verksamhet hartiUsynsplikten närmare bestämts. Där sägs att barnavårdsmannen skall övatiUsyn över barnets personliga förhållanden och med uppmärksamhet följa dessutveckling. besökabarnet och dess vårdnadshavare i den omfattning som med hänsyn tillomständigheterna anses påkallad. Utredningenframhåller att den föreskrivna tillsynen riktar sig mot en bestämd grupp,nämligen de utomäktenskapliga bamen. När bamavärdsmannainstitutionen tillkomfanns särskilda skäl att föreskriva en obUgatorisk liUsyn av dessa barn. Deutomäktenskapliga bamens ställning har emellertid förändrats väsentligt ochnumera ges föratsättningar att under andra former trygga barnensuppväxtförhållanden. Den allmänna inställningen tUl de utomäktenskapligabarnen har också ändrats. förekommer i ökad grad att föräldrarna sammanborutan att ingå äktenskap. Hushållsbudgetundersökningen 1969 ochfamiljeundersök-ningen 1970 ger en uppfattning om gmppens storlek. Av denrapport över undersökningarna som upprättals på uppdrag av famUjdagssakkunnigaframgår alt 6,46,av samtliga samlevnadsfall utgörs av samboende ogifta.Delta innebär i absoluta lal att 105 000135 000 ogifta par bor underäktenskapsliknande forraer. Mol bakgrund av vad sålunda angetts har från raångahåll framhållits, att behov av särskild tillsyn över just de utomäktenskapligabarnen inte längre föreligger. I den kritik som riklats motbarnavårdsmannainstitutionen har även framhållits att det inte finns någonanledning att barnavårdsnämnden i fräga om de utomäktenskapliga bamen skall hamindre ansvar och befogenheter än beträffande övrig barnavård inom koraraunen.Utredningen påpekar ocksä att frågan ora raan nu längre har anledning attsärbehandla en gmpp av vårdnadshavare koramer att la upp i . Dethar ifrågasatts om barnavårdsmannen beträffande de barn de har att vaka öververkligen har möjlighet att tillfredsställande fullgöra denna uppgift. Sålundahar det framhållits att barnavårdsmannen inte kunnat ägna erforderlig tid åttUlsynen av barnen samt att gjorda undersökningar har visat attbamavårdsmannen vanligtvis haft så många uppdrag att han inte haft tid förhembesök (se JO:s ämbetsberättdse 1970 s. 219, 228 och 233 säratsocialvårdskonsulenternas rapporter ). Även ora barnavårdsnärandema i ökadutsträckning entledigat barnavårds-maimen sedan faderskap och underhåUfastställts, har antalet kvarvarande förordnanden varit så stort att enerforderlig kontroll av bamens levnadsförhållanden inte kunnat ske. Nyaformer för handläggningen av barnavårdsmannaärendena har prövats vid denövergång lill helhetssynen i behandlingsarbetet sora genoraförts i allt flerkommuner. Flera kommuner har sålunda överfört uppgiften att faststäUa faderskapoch underhåll på särskUd personal, som även haft att pröva om behov av fortsattbarnavårdsraannaförord-nande förelegat. De ärenden som fordrat fortsattförordnande har fördelats bland assistenterna. I dessa kommuner har manemellertid gjort den erfarenheten att andra trängande ärenden, exempelvissocialhjälpsärenden, har lett till att socialassistenten inte kunnat fullgörauppgiften attgenom hembesök eller pä annat sätt ha tillsyn över bamen. Utredningenframhåller att det f. ö. även har ifrågasatts om barnavårdsmännen ens i defall då hembesök skett haft raöjlighet att iaktta missförhållanden. Enligtbarnavårdsmannaundersökningen ansåg av barnavårdsmännen altherabesök var av värde för alt kunna avslöja missförhållanden. Utredningenfinner att man inför en ändring av bestämmelserna om barnavårdsmän med hänsyntill det anförda raåste överväga om barnavårdsmannen bör behållas som ettsärskUt organ för tillsynen av vissa barn eller om inte samhällets tillsyn börutövas av i samverkan med andra barnavårdande organ och omfattaalla kategorier bam. Utredningen anser attmödra- och barnavårdscentralernas verksamhet i förevarande sammanhang tilldrarsig särskild uppmärksarahet. Denna verksamhet, som avser alla barn frånfödelsen upp till skolåldern, omfattas raed allt större intresse.Barnavärdscenlralernas verksarahet omsluter f. n. av l-åringarna, av2-åringarna och av 4-åringarna. utredning ombarnmisshandel (redovisar 9/1960) har visat att många av debarn som utsatts för misshandel inte var kända för barnavårdscentralerna.Förutsättningar kommer emellertid att ges för att samtliga barn skall kunnaskrivas in vid barnavårdscentral. Enligt utredningen kommer attmeddela vägledande informationer till förlossningsanstallerna angåendefödelsemeddelanden till barnavårdscentral. Nya journaler för barnhälsovårdenkommer även att tas i bruk. Vidare skall i samråd raedsocialstyrelsen raeddela anvisningar rörande avisering tUl barnavårdscentralom förändringar i personregister beträffande barnet. Härigenom komraer enligtutredningen garantier alt vinnas för att barnavårdscentralerna får kännedom omsaratliga bam. Även om förutsättningarges för en obligatorisk inskrivning vid barnavårdscentral är detvårdnadshavaren som avgör om besök vid centralen skall ske. Enligt utredningenmåste det emellertid anses ankomma på barnavårdscentral alt särskiltuppmärksamma de vårdnadshavare som inle besöker centralen och dem som motsättersig herabesök. Utredningen anser att barnavårdscentralen därför ora inte avförhållandena klart framgår att barnet på annat sätt är underkastatläkarlUl-syn bör påkalla biträde av om anledningtill utevaro. Barnavårdscentralen kan därvid i samråd med barnavårdsnämndenbedriva en uppsökande verksamhet för att förvissa sig om att bamen lever undertUlfredsstäUande förhållanden. Utredningenkonstaterar att barnavårdscentralerna i sin verksamhet har bättre möjligheterän barnavårdsmännen att se tUl bamets vård och fostran. Vid deläkamndersökningar som äger rum vid centralen och vid de besök som i övrigtgörs där kan kunskap vinnas om barnets psykiska Personalen vid barnavårdscentralerna kan därvid och vid dehembesök som görs även få en god inblick i barnets mUjö och värdnadshavarensraöjligheter att omhänderha barnet. Möjligheterna att följa barnet är störstunder barnets första levnadsår, då de flesta besöken vid centralen äger rum. Dåbamet blir större minskar värdnadshavarens behov av barnavårdscentralenstjänster. Det är först vid 4-ärskontrollen som hembesök vanligtvis äger rura pänytt och som barnet underkastas en ny omfattande undersökning. Enligt utredningentorde emellertid barnavårdscentralen även vid en minskad besöksfrekvens hamöjlighet att tillse att barnet utvecklas gynnsamt och att det lever under godabetingelser. Utredningenframhåller att även barnstugorna har betydelse i förevarande sammanhang. Av debarn som f. n. är inslcrivna vid barnstugorna utgör barn tillensamstående föräldrar. Enligt normalin-struklion för läkare vid barnstugorskall läkare vid daghem kontrollera barnens hälsotillstånd och utveckling isåväl fysiskt som psykiskt hänseende. Läkaren vid daghemmet övertar såledesbarnavårdscentralens förebyggande hälsovård. F. n. saknar emellertid avdagheraraen läkare. Utredningen anser lämpligt att daghem som saknar läkare anordnarhälsovård genom barnavårdscentralen. Med hänsyn till den tidvarunder barnet vanligtvis står under uppsikt vid lekskolor och i daghera ochmed hänsyn till den hälsokontroll som sker där finner utredningen attbarnslugepersonalen har goda förutsättningar att tillse att barnet erhållergodtagbar omvårdnad i hemmet. Personalen har även möjlighet att följa bametsutveckling och på ell tidigt stadium iaktta sädana förhållanden som kan bottnai brister hos vårdnadshavaren eller i hemmiljön. Utredningen framhåller attockså skolorna och fritidsheraraen fyller en mycket viktig funktion isamhällets barntUlsyn. Under vistelsen vid skolan kan svårigheter iskolarbetet, skolkning, aggressivitet eller andra förhållanden ge lärarenanvisningar om begynnande missanpassning. Vid de dewårdskonferenser som hällsinom skolan kan i enskilda elevärenden bilden av en begynnande missanpassningframträda genom de erfarenheter rörande en elev som de i konferensen dellagandekan redovisa. Under vistelsen på fritidshemmet kan liknande iakttagelsergöras. Utredningenpåpekar slutligen att, om barnavårdsnämnden i enlighet med utredningensförslag skall sörja för att faderskap till barn utom äktenskap fastställs,även nämnden har möjligheter att se lill barnels förhållanden. Barnavårdsnämndersoch övriga bamavårdande organs möjligheter att ha uppsikt över barnenslevnadsförhållanden växlar från en kommun till en annan beroende påpersonaltillgång och andra förhållanden. För att tillgängliga resurser skallkunna utnyttjas effektivt är det nödvändigt att kunskap vinns om de barn som pågrund av medicinska eller sociala skälär särskilt utsatta. Särskild uppmärksarahet raåste ägnas de barn som på grundav medicinska skäl löper risk att utvecklas ogynnsamt. Denna grupp kanbestämmas vid de undersökningar som sker vid mödra- och barnavårdscentraleroch vid förlossningsanslalter. Det är angeläget att barnavårdscentralen fårvetskap om de iakttagleser rörande bamet och modem som kan ha gjorts vidförlossningsanslalten liksom vad som kan ha framkommit vid besök på andrasjukhus. Vetskap om där gjorda iakttagelser ökar barnavårdscentralernasraöjligheter att vid fortsatt förebyggande hälsovård ha uppsikt på sådanaförhållanden som innefattar risker för barnet. Utredningen betonar vidareatt det är av största betydelse att kunna finna de bam som på grund av socialaförhållanden riskerar att utvecklas ogynnsamt. Ännu i början av 1960-taletsaknades i stort sett vetskap om omfattningen av barnmisshandel och om deförhållanden som kunde leda till misshandel. Dessa frågor har därefter ägnatsallt större uppmärksamhet. har redovisat en inomstyrelsen gjord utredning om barnmisshandel och ytterUgare utredningar pä områdethar därefter inletts av andra arbetsgrupper. I 3 § barnavårdslagen(1960: 97) framhåUs alt bamavårdsnämnden skall ägna särskild uppmärksamhet åtsådana barn som med hänsyn till kroppsUg eUer själslig hälsa och utrustning,hem- och familjeförhållanden samt omständigheterna i övrigt kan anses varasärskilt utsatta för risk att utvecklas ogynnsarat. I skolstadgans bestämmelserom hälsovård ges särskilda föreskrifter om kontrollelever, till vUka bl. a, hörelever med anpassningssvårigheter samt elever vilkas livsföring ellerhemför-håUanden påkallar särskild uppmärksamhet. Utredningen konstateraratt de bamavårdande organen vart och ett inom sitt område kan verka till stödoch hjälp åt barnfamiljer med särskilda svårigheter. Sköterskan vidbarnavårdscentralen kan i sin verksamhet finna vägar att lösa akuta problerarörande barnet och hon kan mången gäng förhindra att barnet utsätts förvanvård. Personalen vid barnstugorna kan ägna barn från en torftig railjöstörre omsorg och uppmärksamhet för atf förebygga uppkomsten av störningar,kan utan att ingripande enligt barnavärdslagen är påkallat isamråd med vårdnadshavaren lösa uppkomna problem och finna vägar för fortsattstöd. En föratsättning för attde barnavårdande organen vart och ett med sina resurser skall kunna verkaeffektivt till förebyggande av missförhållanden är att de får vetskap om debam som lever under sådana förhållanden att de utsätts för särskUda risker, I93 § barnavärdslagen föreskrivs bl, a, att myndighet vars verksamhet rörbarnavården skall underrätta om förhållanden som är avbeskaffenhet att de kan föranleda ingripande av näranden. Enligt utredningenhar emdlerT tids bestämmelsens utformning lett till att barnavårdsnämndunderrättas endastvid allvarliga missförhållanden. De övriga föreskrifier som meddelats harendast innefattat rekommendationer om samverkan mellan bamavårdande organ.Dessa rekommendationer har följts endast i mindre omfattning, I flera kommunerförekommer ingen som helst samverkan mellan barnavårdscentral och . Utredningenunderstryker att en effektiv barntillsyn kräver en vidgad samverkan mellanbarnavårdens organ. Samverkan skall enligt utredningen främst avse att lämnauppgifter om sådana hemförhållanden som kan innefatta risker för barnet och omsådana förhåUanden avseende barnet som tyder på att dess vård är eftersatt.Bamavårdande organ skall således göras uppmärksamma på ömtåliga förhållanden ihemmet, på undernäring eller andra tecken på van vård hos bam. Underrättelseskall även lämnas om de åtgärder som vidtas för att förbättra barnels förhållanden.Syftet skall enligt utredningen vara alt ge bamavårdande organ möjlighet attägna särskild uppmärksamhet ål sådana barn vUkas utveckling av en eller annanorsak är hotad. Utredningenframhåller att det föreslagna samarbetet för att vara effektivt måste kunnaske i enkla former och föreslår alt regelbundna möten skall hållas medföreträdare för berörda organ. Härigenom kan även kunskap om andra organsarbetsformer och resurser förmedlas. Samverkan kan organiseras i olika former.Barnstugor och barnavårdscentraler kan t. ex. ordna samverkan genom attcentralerna svarar för hälsovården även pä barnstugorna. Enligt utredningentorde några svårigheter att hålla fortlöpande kontakter inte uppkomma i mindrekommuner. För större kommuner kan del bli nödvändigt alt för varje befolkningsområdeange den företrädare för varje organ som skall ha till uppgift att svara försambandet med övriga organ. Sålunda kan för ett befolkningsområde påförslagsvis 5 000 personer föreskrifter ges om vem som inom detta område skallföreträda t. ex. barnsluga, barnavårdscentral, och skola. Utredningenunderstryker att det är av stor betydelse att den föreslagna samverkan iindividuellt förebyggande syfte kan komraa till stånd. Först om barnavårdandeorgan får kännedora om barn som på grund av förhållandena i hemmet eller eljestär särskilt utsatta kan tUlgängliga resurser utnyttjas effektivt. Utredningenanser därför alt det bör ankomma på att i samråd medkommunförbundet finna former för och ge anvisningar om ett sådantinformationsutbyte mellan de bamavårdande organen. Avslutningsviskonstaterar utredningen att de barnavårdande organen har goda möjligheter att iföreslagna samverkansformer utöva erforderlig tillsyn, en tillsyn som gälleralla barn. Anledning att stäUa en viss grupp under särskild uppsikt föreliggerinte längre. Enligt utredningen fiims det därför inte skäl att behållabarnavårdsman för tUlsyn av vissa barn. 6.6Barnavårdsmannens stödjande och rådgivande verksamhet I8 kap. 6 § FB föreskrivs att barnavårdsmannen skall bistå vårdnadshavaren medråd och upplysningar. Enligt kungörelsen rörande barnavårdsmannens verksamhetskall barnavårdsmannen vara ett slöd för den som har vårdnaden om barnet. Därsägs vidare att barnavårdsman sora förordnats för kvinna som väntar bam utomäktenskap skall lämna uppgift om och förmedla den hjälp som kan ifrågakomma. Utredningenframhåller att vårdnadshavaren kan ha behov av att anförtro någon sinasärskilda problera för all vid samtal med denne finna vägar alt lösa dem. Soraexempel på frågor som kan vara aktuella nämner utredningen problem med hemmetsekonomi eller barnets vård, svårigheter att efter havandeskap finna arbete ochen bostad som är lärapad för de nya förhåUandena samt alt ordna barntUlsynen.Olika insatser från samhällets sida kan bli påkallade. Enligt utredningensaknar vårdnadshavaren ofta vetskap om vilka möjligheter till hjälp för henneoch bamet som står till buds. Vidare kan vårdnadshavaren behöva hjälp iumgängesrätlsfrågor. Utredningen erinrar ora att undersökningen blandvårdnadshavarna gav vid handen all av vårdnadshavarna för barnutom äktenskap hade haft behov av kurativ hjälp. Motsvarande andel förvårdnadshavare för bam i äktenskap var . Utredningenframhåller att en alltmer ökad arbetsbörda har lett lill att barnavårdsmänneninte kunnat ägna erforderlig tid åt det kurativa arbelet.Barnavårdsraannaskapen har i allmänhet spritts bland kommunernassocialassistenter och dessa har på grund av socialhjälpsärenden och andrabrådskande ärenden inle haft tid över för den stödjande och rådgivandeverksamheten. har ett ökat behov av hjälp och stöd kunnat förmärkas. Mångavårdnadshavare har frarnhållit behovet av och tryggheten i att kunna vanda sigtill en bestämd person barnavårdsmannen. enkätlill vårdnadshavarna visar att ansåg, alt det var bra eUer myckel braalt det fanns en bestämd person som liUvaratog deras intressen. Utredningenkonstaterar att den kurativa verksamheten är synnerligen viktig. Genom stöd ochhjälp i en svår situation kan ofta missförhållanden förebyggas. Den kurativaverksamheten kan ha betydelse när det gäller att förhindra olämplig behandlingav barn. Enligt utredningen bör emellertid behovet av kurativa insatserfraradeles inte tUlgodoses genora barnavårdsmannainstitutionen. Utredningenerinrar ora att de obligatoriska förordnandena för barn utom äktenskap oftahar lett till att förordnandena kvarstått trots att något behov av stöd ochhjälp inte längre, förelegat, vilket i sin tur har medfört en del onödigt ochbetungande administrativt arbete för både bamavårdsman och barnavårdsnämnder. Äveni övrigt synes systemet raed personliga förordnanden tungrott och opraktiskt.Härtill koraraer att varken andra ensamstående vårdnadshavare frånskilda,änkor och änklingar eller övriga vårdnadshavare som är i behov av hjälpkunnat ges det bistånd som erbjudils vårdnadshavare lill bam utom äktenskapgenom barnavårdsmannainstitutionen. Utredningen konstaterar att det därför ärnödvändigt att finna sådana arbetsformer att behovet av stöd och hjälp kantillgodoses. Denkurativa verksamheten bör enligt utredningens förslag omfatta allavårdnadshavare som har behov därav och omhänderhas av barnavårdsnämnden, Ibarnavårdslagen anges redan nu att barnavårdsnämnden har att lämna allmänhetenråd och upplysningar i frågor som rör nämndens verksarahetsoraråde. Ombarnavårdsraannainstitutionen upphör, är det emellertid angeläget att dennabarnavårdsnämndens rådgivande funktion förstärks. Detta bör enligt utredningenraarkeras genora en lagändring. Föralt behovet av stöd och hjälp bäst skaU kunna tillgodoses föreslår utredningenalt barnavårdsnämnden anvisar en tjänsteman inom nämnden med huvudsakliguppgift att bistå vårdnadshavarna med råd och upplysningar. Dennesocialassistent skall alltså i samråd med vårdnadshavaren söka lösa uppkomnaproblem och vara ett stöd för vårdnadshavaren. Om värdnadshavarensförhållanden påkallar det, såsom då behov av bostad föreligger, bör assistentensararåda raed andra organ. Han bör vidare hjälpa vårdnadshavaren i denneskontakter med andra myndigheter genora att ge anvisningar, upprättaansökningar ra. Hans uppgift bör vara enbart stödjande och rådgivande. Utredningen påpekar attvårdnadshavaren ofta har stort behov av stöd och hjälp i saraband raednedkomsten och under barnets första levnadsår. Sä gott som alla vårdnadshavarebesöker mödra- eller barnavårdscentral. Behovet av stöd ochhjälp aktualiseras ofta vid samtal med sköterskan vid centralen. Sköterskan fåräven hjälpa vårdnadshavama i olika sociala frågor. För att tillgodose det behovav stöd och hjälp som ofta frarakoraraer vid besök på raödra- och barnavårdscentralbör socialassistenten enligt utredningen vara verksam på centralen. Han börsåledes ha tillgång lUl lokal på centralen och, om förhållandena påkallar det,tjänstgöra där under samma tider som centralen hälls öppen. Om mödra- ochbarnavårdscentralen inte har gemensamma lokaler bör assistenten vara verksampå bamavårdscenlralen, varjämte information härom bör lämnas pämödravårdscentralen. Utredningen föreslår vidare alt assistentens verksaraheti första hand skall gälla vårdnadshavare för barn, sora inte har uppnåttskolåldern. Vårdnadshavaren bör dock kunna vända sig till assistenten ävensedan barnet uppnått sådan ålder att det inle längre skall vara inskrivet vidcentralen. Utredningenpåpekar att del mol ett avskaffande av barnavårdsman-