prop · FW03173 · 1973-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj.ts proposition nr 1973 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i lagen (1964:542) ompersonundersökning i brottmål; given . Kungl,Maj:l vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokoUetöver justitieärenden, föreslå att bifalla del förslag om varsavlåtande lill föredragande departementschefen hemställt, Ipropositionen föreslås vissa ändringar i den lagstiftning som reglerar personundersökningsverksamheten.Enligt förslaget skaU domstolens uppdrag att föranstalta om personundersökningobligatoriskt gå tUl skyddskonsulenten, 1 den mån uppdraget inte verkstäUs avtjänsteman inom skydds-konsulentorganisationen skall skyddskonsulenten utsepersonundersökare. Ökade krav på utbUdning ställs på den som skaU få uppdragsom person-undersökare. Förslaget innebär även att skyddskonsulenten vid behovoch efter samtycke av den misstänkte skall kunna förordna s, k, förtroendeman förhonom. Förtroendemannen skall främst ha till uppgift att före domstolensavgörande fungera som ett socialt och personligt stöd för den misstänkte. Lagom ändring i lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål Härigenom förordnas,alt I, 3,4, 8 och 10 §§ lagen(1964:542)om personundersökning i brottmål skallha nedan angivna lydelse. I brottmål skall, om detprövas erforderligt, personundersökning äga rum för vinnande av utredning rörandeden misstänktes personliga förhållanden saml angående de ål-gärder som må anseslämpliga för att främja hans anpassning i samhället. I brottmål skall, omdet prövas erforderligt, personundersökning äga rum för vinnande av utredningrörande den misstänktes personliga förhållanden samt angående de åtgärder sommå anses lämpUga för att främja hans anpassning i samhället och öka hansmöjligheter tiU personlig utveckling. Om personundersökningförordnar rätten, så snart det finnes lämpligen kunna ske. Sådant förordnandemå dock ej meddelas, med mindre den misstänkte erkänt gärningen eller eljestsannolika skäl föreligga att han begått den. Rätten skaU så snart detlämpligen kan ske förordna om personundersökning och uppdraga åt skyddskonsulentatt föranstalta om sådan undersökning. Förordnande må dock ej meddelas, medmindre den misstänkte erkänt gärningen eller eljest sannolika skäl föreliggaatt han begått den. Erkännervid fömndersökning den misstänkte brott för vUket är stadgat fängelse i två åreller däröver, skall åklagaren, om ej särskilda skäl äro däremot, utan dröjsmålgöra anmälan därom hos rätten för beslut angående personundersökning. Rätten må uppdragaåt skyddskonsulent att föranstalta om personundersökning. I annat fall skallrätten utse lämplig person till personundersökare. Personundersökningenverkställes av tjänsteman inom skyddskonsulentorganisationen eller av personundersökaresom skyddskonsulenten utser. sökare får utses endast den som undergått för ändamåletavsedd utbUdning eller eljest har erforderliga kunskaper. Framkommer under personundersökningen att den misstänkteär i behov av personligt stöd eller annan hjälp kan skyddskonsulenten förordnaförtroendeman för honom, om han samtycker därtiU. Förtroendeman skallentledigas så snart den misstänkte begär det. Uppdrag som förtroendeman upphör när 1. förundersökningavslutas utan att åtal väckes, 2. åtaletnedlägges, 3. dommeddelas varigenom den misstänkte frikännes eller förklaras fri från påföljdeller påföljd efterges, 4. dommeddelas varigenom den misstänkte dömes till böter eller villkorlig dom, 5. verkställbardom rörande annan påföljd föreligger mot den misstänkte. Den somutfört eller biträtt vid utförande av personundersökning må ej obehörigen yppavad han därvid erfarit rörande enskilds personliga förhållanden. Bryter någonhäremot, dömes, om ej gärningen är att anse såsom ämbetsbrott, tiU dagsbötereller fängelse . Den somutfört eller biträtt vid utförande av personundersökning eller fullgjortuppdrag som förtroendeman må ej obehörigen yppa vad han därvid erfarit rörandeenskilds personliga förhållanden. Bryter någon häremot, dömes, om ej gärningenär att anse såsom ämbetsbrott, till dagsböter eller fängelse i högst sexmånader. Konungen meddelarbestämmelser om ersättning åt den som utfört eller biträtt vid utförande avpersonundersökning samt åt läkare som avgivit intyg enligt 7 §. Sådan ersättningskaU gäldas av statsverket. Konungen meddelarbestämmelser om ersättning åt den som utfört eller biträtt vid utförande avpersonundersökning eller förordnats till förtroendeman samt åt läkare som avgivitintyg enligt 7 §. Sådan ersättning skaU gäldas av statsverket. Dennalag träder i kraft den I aprU 1974. Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: Statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , ,, , , , , , , ,. Chefen för , statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga omändring i lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål och anför. I brottmål skall vid behov företas personundersökningrörande 'den misstänkte. Personundersökningen syftar till alt tillföradomstolen utredning om den misstänktes personliga förhållanden och underlag förbedömningen av vilka åtgärder som är lämpliga för att främja hans anpassning isamhället. Nuvarande regler i ämnet är meddelade är 1964 i samband medtillkomsten av (BrB). Kriminalvårdsberedningen' har i sitt belänkande (SOU1972:64) Kriminalvård föreslagit en genomgripande reform av kriminalvårdensorganisation och verksamhet. Vad angår frivården föreslås bl.a, en översyn avpersonundersökningsverksamheten (kap, 16 i betänkandet). Efter remissbehandlingav betänkandet har Kungl, Maj:l i årets stats-verksproposilion i huvudsakligöverensstämmelse med beredningens förslag angett allmänna riktiinjer för detfortsatta reformarbetet på kriminalvårdens område (prop. 4 s. 76).De föreslagna riktlinjerna har i allt väsentligt godtagits av (JuU1973:15, rskr 1973:152). Med utgångspunkt i beredningens förslag rörande personunder-sökningsverksamhelenoch statsmakternas nu nämnda principbeslut har inom justitiedepartementetgjorts en översyn av lagen om personundersökning i brottmål, 1 samband med översynen av personundersökningslagen harockså 'Statssekreteraren , ordförande, riksdagsledamöternaAstrid , , , och samt departementsrådet och generaldirektören , Ang, remissbehandlingen se prop, 1973:1 bil. 4 s, 77. tagits upp frågan om hållande av särskild förhandling förprövning av huruvida förordnande om personundersökning skall meddelas i fallsom sägs i 3 § första stycket andra punkten i lagen. Frågan har aktualiseratsgenom en framställning från justitieombudsmannen (JO) Thyresson.Över framstäUningen har efter remiss avgetts yttranden av justitiekanslem (JK),, , , domstolsväsendets organisationsnämnd(), Föreningen () och Sverigesadvokatsamfund. Hovrätterna har bifogat yttranden från 16 tingsrätter. Den nuvarande lagen om personundersökning i brottmålträdde i kraft med BrB. Lagens huvudsakliga syfteär att tillgodose behovet av noggrant och sakkunnigt utfördapersonundersökningar, som inte endast ger en bakgrund lill brottet ulan ävenlämnar fylligast möjliga material för bedömande av de från individualpreventivsynpunkt lämpligaste åtgärderna mot den tilltalade. Personundersökningen tjänarvidare till ledning vid den vård eller behandling, som den undersökte kan kommaall underkastas. Personundersökning skall, om del prövas erforderligt,verkställas för vinnande av utredning rörande den misstänktes personligaförhållanden samt angående de åtgärder som kan anses lämpliga för att främjahans anpassning i samhället (1 § personundersökningslagen). I vissa fall skall,om inte erforderlig utredning ändå kommer alt vara tillgänglig,personundersökning obligatoriskt företas. Sålunda stadgas förbud all döma någontiU fängelse eller däröver, villkorlig dom, skyddslillsyn,ungdomsfängelse eller internering eller överlämna någon lill särskild vård utanatt nu angivna krav har uppfyllts (2 §), Förordnande om personundersökningskall meddelas av domstolen så snart del lämpligen kan ske. Sådant förordnande färdock meddelas endast under förutsättning alt den misstänkte erkänt gärningeneller eljest sannolika skäl föreligger all han begått den (3 § första stycket).Det åligger åklagare alt i vissa fall redan på förundersökningsstadiel göraanmälan hos domstolen för prövning av frågan om personundersökning.Skyldigheten avser fall då den misstänkte erkänner brott, för vilket är stadgatfängelse i tvä är eller däröver. Om särskilda skäl föreligger kan anmälanunderlåtas ( 3 § andra stycket). Bestämmelsen utgör inte hinder för allåklagaren i andra fall på eget initiativ eller efter framställning från denmisstänkte väcker fråga om förordnande om personundersökning. Domstolen kanuppdra åt skyddskonsulent alt föranstalta om personundersökning, I annat fallskall rätten utse lämplig person till personundersökare (4 §), Närmareanvisningar om i vUka fall domstolen bör välja den ena eller andra möjlighetenhar inte getts. Det har förutsatts att i detta hänseende samråd kommer lillstånd mellan domstolen och vederbörande skyddskonsulenl, Personundersökningslageninnehåller vidare bestämmelser om rätt för skyddskonsulent, skyddsassistenl ochpersonundersökare alt taga del av förundersökningsmaterialet och närvara vidförhör med den misstänkte (5 §), skyldighet för och nykterhetsnämndalt lämna upplysningar beträffande den misstänkte (6 §) och möjlighet fördomstolen att förordna om införskaffande av läkarintyg (7 §), Intyg frånpsykiater skall alllid inhämtas, innan någon döms tiU internering elleröverlämnas lill öppen psykiatrisk vård eller någon som inte fyllt döms lillungdomsfängelse, I lagen ges slutligen regler om tystnadsplikt (8 §), förordnandeom personundersökning i nädeärenden (9 §) saml ersättning tillpersonundersökaren m,fl, (10 §). Med stöd av särskiltbemyndigande (11 §) har Kungl, Maj:l utfärdat kungörelsen (1964:567) med vissabestämmelser angående tillämpningen av personundersökningslagen. En väsentiigdel av dessa föreskrifter rör skyddskonsulents befattning medpersonundersökningsverksamheten samt vad den som utför eller biträder vidutförandet av personundersökning har att iaktta i olika avseenden, I beslut ompersonundersökning skaU domstolen ange vilken behandlingsform undersökningenföreträdesvis bör avse (I § tUlämpningskungördsen), Har domstol uppdragit ål skyddskonsulenlatt föranstalta om personundersökning åligger det honom all se lill altundersökningen utförs på ett tillfredsställande sätt, Skyddskonsulenlen ägerrätt att anlita medhjälpare alt helt eller delvis utföra undersökningen menskall då lämna denne nödiga anvisningar (3 § första stycket). Har särskildpersonundersökare utsetts är denne skyldig alt samråda med skyddskonsulenlen idet distrikt där den misstänkte är bosatt (3 § andra stycket). Undersökningenskall planläggas med omsorg och lill sin omfattning och utformning anpassasefter omständigheterna med noggrant beaktande av vad som krävs för att denskall fylla sitt ändamål. Ingen får tillfogas onödigt lidande genomundersökningen. Föreligger tidigare undersökning eller annan personutredningbör undersökningen företrädesvis avse tiden efter föregående utredning (4 §), Personundersökarenskall allt efter omständigheterna hålla sig underrättad om förundersökningen (5§), sammanträffa med den misstänkte, sätta sig i förbindelse med hans familjoch andra närstående, hänvända sig till myndigheter, institutioner ochpersoner, som kan förväntas lämna värdefulla uppgifter, saml på grundval av vadsom därvid framkommer söka bilda sig en egen uppfattning om den misstänkte ochhans levnadsförhållanden (6 § första stycket). Den misstänkte bör få uttala sigom vilka personer som skall höras. Särskild försiktighet är påbjuden vad gällerinförskaffande av upplysningar från arbetsgivare (6 § andra stycket). Personundersökningensyftar även till att klarlägga vilka sociala och kriminalpolitiska åtgärder somi det särskilda fallet är bäst ägnade att främja den misstänktesåteranpassning, I den mån del är erforderligt skall därför i dessa hänseendensamråd ske med , nykterhetsnämnd och övervakningsnämnd saml medarbetsförmedling och socialnämnd (7 §), Framkommer under utredningen all denmisstänkte är i behov av vård för fysisk eller psykisk sjukdom eller liknandeskall detta förhållande anmälas till domstolen ulan dröjsmål, såvitt domstoleninte redan beslutat om läkarundersökning (8 §), En från rehabiliteringssynpunklmyckel väsentlig tid förflyter från det domstolen beslutat ompersonundersökning till dess frågan om påföljd blivit avgjord. Genom enhjälpinsats i detta skede av förfarandet kan inte sällan skapas de bästaförutsättningarna för den misstänktes anpassning i samhället. Del är ocksåönskvärt all förberedelser vidtas för vården i frihet i de fall sådan vård kanbli aktuell. För att tillgodose dessa synpunkter föreskrivs itillämpningskungörelsen (9 §) att skyddskonsulenten, om så erfordras, underdenna tid bör bistå den misstänkte med att anskaffa bostad eller anställningeller med andra lämpliga åtgärder. Den som utför eller biträder vid utförandetav personundersökning skall därför utan dröjsmål underrätta skyddskonsulenten,om han finner att den misstänkte behöver stöd och hjälp. Är skyddstillsyn ifrågasatt,skall han föreslå övervakare och yttra sig om behovet av särskilda föreskriftersamt, om det behövs, förbereda tillämpningen av föreskrifterna. Över valet avövervakare bör den misstänkte få yttra sig. 1sista hand har domstolen all vaka över att personundersökningen uppfyller deställda kraven. Därför har skyddskonsulenl som fåll i uppdrag all föranstaltaom personundersökning, den som biträtt denne vid undersökningen ochpersonundersökare föreskrivits skyldighet att på anmodan av domstol kompletteraundersökningen saml all i fall av behov inställa sig inför domstolen och lämnadenna upplysningar (11 §), Slutligen bör nämnas attenligt Kungl. Maj:ts instruktion (1969:402) för kriminalvårdsverkel skyddskonsulenloch skyddsassistenl skall i den mån övriga göromål inte lägger hinder i vägenverkställa personundersökningar och fullgöra uppdrag som övervakare (30 §), 3Kriminaivårdsberedningens förslag och remissyttrandena över det Enligtkriminalvårdsberedningen bör reformerna på kriminalvårdens område främst syfta lillatt stärka frivårdens resurser. I överensstämmelse härmed förordar beredningenbl,a, olika åtgärder för alt effektivisera Beredningen behandlar till en början frågan om all närmarekoppla samman personundersökningsverksamhelen med skyddskonsulenl-organisalionen.Beredningen framhåller att fördelarna med alt uppdra ål skyddskonsulenl attföranstalta om personundersökning bl,a, är alt skyddskonsulenlen kan verka förrekrytering av kvalificerade medarbetare i personundersökningsarbetet, lämnadem kontinuerlig handledning och framför allt biträda med kuraliva åtgärderredan före domen, om den tilltalade är i behov av sådana och villig allmedverka därtill. Sådana tidiga behandlingsinsatser har av många bedömts somsärskilt angelägna. Bland skyddskonsulenlernas arbetsuppgifter ingår ocksåutbildning av personundersökare. Av denpraxisundersökning beredningen gjort framgår alt domstolarna i mycket olikautsträckning har utnyttjat nuvarande möjlighet att överlämna ansvaret lillskyddskonsulenten för att personundersökning utförs. Beredningen framhåller attdenna olikhet främst torde bero på frivårdens lokala resurser i fråga ompersonal, skrivhjälp etc, I flertalet distrikt utser rätlen direkt lämpligperson till personundersökare medan endast vissa undersökningar överlämnas tillskyddskonsulenten, I storstäderna har man däremot kunnat avsätta särskildpersonal hos skyddskonsulenterna till alt administrerapersonundersökningsverksamheten och där förekommer all domstolarna överlämnaransvaret för undersökningen mer eller mindre fullständigt. Beredningenkonstaterar vidare all man i de flesta skyddskonsulenl-distrikl har tvingatsöverlåta handledningen av personundersökare på domslolspersonalen samt allsamråd mellan personundersökare och skyddskonsulenlen har uteblivit ellerblivit knapphändigt. De kuraliva insatser som görs med stöd av den i lillämpningskungörelsenangivna skyldigheten för personundersökaren att underrätta skyddskonsulenten omden misstänkte behöver hjälp och för skyddskonsulenten att då bistå med olikaåtgärder finner beredningen vara obetydliga, I stället hinner den misstänkte imånga fall försämra sin situation. Enligtberedningen leder ofta del förhållandel all personundersökningen utförs av nägonannan än den som föreslår övervakare tiU att förslaget inte blir tillräckligtunderbyggt. Del kanske viktigaste momentet i personundersökningsarbetet attfinna en för den misstänkte lämplig övervakare får ennödlösning, inte minst när del gäller människor som skall friges från häkten, Personundersökningslidenutnyttjas på så sätt inte heller för kontakt med den föreslagne övervakaren,som kunde vara med och planera positiva åtgärder, I de fall då domstolen inte förordnalövervakare hänskjuts frågan tiU övervakningsnämnden. Därvid blir tiden mellanpersonundersökning och övervakningens början ännu längre. De viktiga inledningsfaserna i övervakningsarbetet anknyts inte på ett naturligt sätttill personundersökning och dom. Beredningen anser att därigenom möjligheternaalt intressera den dömde för att fullfölja den planläggning som skett i sambandmed personundersökningen har försvårats. Om klient och övervakare redan på personundersökningsstadiethar vant sig vid att samråda med frivårdstjänslemannen blir det naturligt attfortsätta med delta. Beredningen konstaterar all personundersökningarnahuvudsakligen utformas med sikte på påföljdsförslagel. De uppgifter som samlasin under personundersökningen syftar i första hand lill alt utgöra underlag förpåföljdsbeslämningen. Beredningen anmärker att en beskrivning av den personundersöklesönskemål, behov och resurser, vUken framför allt skulle vara värdefull förplaneringen av del gemensamma arbetet av kriminalvård, därförofta saknas. Enligt beredningens mening har personundersökarna ofta enbristande utredningsrulin. Handledningen är vidare ojämn. Det leder till altandra tiUgängliga utredningar förbises och all undersökningarna många gångerfår en onödigt stor omfattning. Med hänsyn lill den tilltalades integritet ochden ytterst känsliga värderingen av uppgifterna är del angelägel attutredningen begränsas lill det absolut nödvändiga. Denna avgränsning äremellertid svår alt göra för orutinerade undersökare och risken är att de avambition och osäkerhet frestas att hellre ta med för mycket än för litet. Detär väsentiigt alt materialet är av god kvalitet, eftersom del följervederbörande för lång lid framåt. De anförda krUiska synpunkterna på personundersökningsverk-samhelensnuvarande utformning och det bristfälliga sambandet med övervakarval ochbehandlingsplanering har föranlett beredningen all pröva såvälundersökningarnas innehåll som deras handhavande. Det gäller dels vilkeninformation som är nödvändig för val av påföljd och erbjudande av social hjälp,dels hur denna information skall skaffas på etl enhetligare, smidigare och förden enskildes rättssäkerhet mindre riskabelt sätt. Beredningenanser att förslag om ingripande kontrollåtgärder, såsom övervakning och frihetsberövandepåföljder, huvudsakligen måste byggas på information som betraktas som objektivoch som anger tidigare regelbrott, dvs. registerupplysningar av olika slag.Inhämtande av delta slag av upplysningar innebär också minst skada för denenskilde från sekretessynpunkt. Om rättsväsendels informationssystem (RI) byggsut kan delta arbete förenklas och ges en enhetlig utformning. Personundersökningsarbetet bör enligt beredningens meningläggas upp stegvis och undersökningens omfattning bör prövas fortlöpande. Underutredningstiden bör erbjudande om kuraliva åtgärder och social service kunnages och bilda basen i en plan för fortsatta stödåtgärder. beredningens uppfattning är det vidare av värde allkontakt etableras redan pä personundersökningsstadiet mellan eventuell blivandeövervakare och den tilltalade, om den sistnämnde önskar del. De erfarenhetersom görs under utredningen bör få stor betydelse för påföljdsförslagel,speciellt när det gäller att bedöma behovet av övervakning, Etl sådantundersökningsförfarande gör en koppling lill skyddskonsulenlorganisalionennaturlig. Beredningen föreslår därför all domstolens förordnande allföranstalta om personundersökning obligatoriskt skall gå tillskyddskonsulenten. Enytterligare fördel med utredningstekniskt enhetliga personundersökningar,utförda i frivårdens regi och med utnyttjande av Rl, är enligt beredningen attdessa i stor utsträckning kan ersätta de nuvarande behandlingsundersökningarsom utförs på anstalternas mottagnings-avdelningar. Genom en sådan samordningkan man utnyttja häklestiden på ett bättre sätt. För de tidigare personundersöktabör skyddskonsulentens yttrande, beslående av regislerupplysningar och dala ureventuella övervakarrapporler, eller i vissa fall en kompletterande personundersökningkunna ingå i behandlingsundersökningen. Beredningen lägger fram ett detaljerat förslag angående demetoder som bör komma till användning vid utförande av personundersökning.Förslaget innehåller i huvudsak följande: Som första moment sker insamling avregisterdata av kvalificerat biträde under ledning av skyddskonsulenlen. Vidaresker kontroll hos socialmyndighelerna om där finns utredningsmaterial. Är vadsom sålunda inhämtats inte tillräckligt och föreUgger inte heller annan ochlikvärdig utredning, förordnar skyddskonsulenlen personundersökare. Denne skallsammanträffa med den tUllalade, ta del av skolbetyg och arbetsbetyg och iövrigt införskaffa erforderliga upplysningar. Härefter sker en bedömning av detinsamlade materialet tillsammans med den tilltalade och den tjänsteman somskall ha hand om ärendet vid en eventuell övervakning. Avsikten härmed ärfrämst all få klarhet i om utredningen behöver kompletteras eller om dentilltalade redan före målels avgörande är i behov av kuraliva insatser ellerkontakt med eventuell blivande övervakare. En förutsättning för alt vidtasistnämnda åtgärder är samtycke från den tilltalade. Personundersökaren skaUvidare planera behandlingen av denne. Häri ingår en sammanställning av materialetmed tyngdpunkt på den aktuella situationen, positiva sidor att utveckla hos dentilltalade och förslag till social service. Anses läkarundersökning behövligskall delta anmälas lill rätten. Om del kan länkas föreligga behov av särskildvård eller speciella föreskrifter frän konlrollsynpunkt bör samråd komma tillstånd med exempelvis socialvård eller särskolmyndighet, och om överlämnande lillsärskild vård kan bli aktuellt som förslag lill påföljd skall domstolenunderrättas härom för all erforderliga yttranden skall kunna begäras in.Personundersökaren skall även la ställning lill om den åtalade gärningens art görspeciell påföljd påkallad från skyddssynpunkt eller om ålerfallsrisken görsådan påföljd befogad från konlrollsynpunkt eller om särskild föreskrift ärstarkt motiverad från denna synpunkt. Personundersökaren skall alltid varaskyldig att samråda med skyddskonsulenten eller annan handledande tjänstemanangående påföljdsförslag, föreskrifter och behandlingsplan. Skyddskonsulenlensuppfattning i dessa frågor skall framgå av redogörelsen. Sedan förslag ipåföljdsfrågan upprättats bör den tilltalade få del därav och genomgång ske medhonom av vad förslaget innebär. Eventuell övervakare skall anskaffas ochsammanföras med den tilltalade om dessa åtgärder inte redan har vidtagits.Behandlingsplanering skall vidare ske med såväl den tilltalade som dentilltänkte övervakaren. Därvid skall bl.a. diskuteras intensiteten av denkontroll som anses nödvändig, sociala stödåtgärder och andra erbjudanden somkan lämnas. Till domstolen bör även lämnas andra speciella upplysningar, t.ex,angående lämpligheten av att förhandling sker inom stängda dörrar. Även dentilltänkte övervakaren skall kunna kallas lill domstolen för att där lämnasynpunkter.