prop · FW03141 · 1973-12-31 00:00:00 — Dessamöjligheter bör enligt utnyttjas mycket restriktivt och i förstahand för befintliga anläggningar och då fördelarna med en tidigareigångsättning är uppenbara. framhåller att behovet avförslaget får ses som ett tecken på bristande planering hos sökandena ochotillräcklig kapacitet hos myndigheterna. Förslaget innebär enligt förbundeten stor risk för att en tillfällig tidspress tvingar fram ettigångsättningstillstånd till vUket viss hänsyn måste tas vid den fortsattaprövningen av miljöskyddsåtgärder. Med hänsyn till sysselsättningsproblem ochandra ekonomiska frågor anser dock förbundet att förslaget bör genomföras.Möjligheten att meddela igångsättningstillstånd bör dock användas restriktivt.Naturskyddsföreningen anser att vissa praktiska skäl kan anföras för enmöjlighet att meddela igångsättningstillstånd men finner det ändå varabetänkligt att göra avsteg från en väsentlig princip i gällandemiljöskyddslagstiftning. Från allmänhetens sida framstår en sådan uppmjukningav lagstiftningen som en ganska betydande minskning av de garantier som ML germot miljöförstöring. ifrågasätter om det är så mycket attvinna med möjligheten till IgångsättningstUlstånd i dispensärende. Någraremissinstanser behandlar de i promemorian föreslagna rekvi-sUen förigångsättningstillstånd. anser, att det framförs så starkakrav på förutsättningarna för ett igångsättningstillstånd att det finns riskatt bestämmelsen inte får önskad praktisk effekt. Förbundet anser det önskvärtmed en mer tänjbar utformning av bestämmelsen än "synnerliga skäl"och "uppenbart att tUlstånd kommer att lämnas". torde sistnämnda föratsättning endastundantagsvis föreligga i andra nyetableringsfall än sådana som prövats enligt136 a § byggnadslagen. Även när det gäller ändringar av befintliga industrierbör enligt koncessionsnämnden igångsättnings- tUlståndlämnas endast om inga beaktansvärda invändningar mot företagets tillåtlighetframkommer. Vid utformningen av ett IgångsättningstUlstånd måste enUgt nämndennoga tillses att den slutliga prövningen inte föregrips genom att medgivandelämnas till arbeten som kan hindra eller fördyra den från mUjövårdssynpunktlämpligaste utbyggnaden inklusive reningsförfarandet. Vattenöverdomstolenunderstryker uttalandet i promemorian att igångsattningstUlstånd inte bör avsearbeten som kan påverka eller binda utformningen av reningsanordningama.Uttalandet äger enligt vattenöverdomstolens mening giltighet också i fråga omden närmare utformningen av processtekniken. Ofta är just valet av processteknikavgörande för vilka föroreningar som kommer att släppas ut från anläggningen.Naturvårdsverket anser att det i vissa lägen från naturvårdssynpunkt kan varaangeläget att meddela igångsattningstUlstånd avseende instaUation avreningsanordningar. Vissa i promemorian använda formuleringar antyder ocksåenligt verket att igångsättningstiU-stånd i särskilda fall skall kunna meddelasäven för sådana åtgärder. Enligtpromemorian är det sökanden som får stå risken för att de provisoriska villkorsom meddelas kommer att ändras eller att de arbeten som påbörjas kan medföra enmerkostnad vid uppfyUandet av de slutliga villkoren. Enligt kommunförbundetbör sökanden göras helt medveten om att ett igångsättiungstillstånd inteinnebär ett ställningstagande till de viUkor för verksamheten som skall prövasi särskild ordning. anmärker att promemorians ståndpunktinte kommit tUl uttryck i lagtexten. Föreningen anser att förslaget måste gesen mer restriktiv utformning om tanken skall fullföljas. I ML bör direkt angesatt de ekonomiska följdema av att arbetena påbörjats inte får åberopas somskäl för tillstånd vid slutUg prövning enligt A6 §§ ML. Vattenlagsutredningenframhåller att den i promemorian föreslagna ordningen skUjer sig frånvattenlagens regler (11 kap. 66 § 1 mom.) genom att något bindandeställningstagande i fråga om slutligt tUlstånd inte kommer i fråga. Dennaosäkerhet om igångsättningstillståndets rättsliga innebörd är enligtutredningens mening mindre tUlfredsstäUande och bör undanröjas. En lösning avfrågan liknande den som godtagits i vattenlagen framstår som den naturligasteför tiUståndsärendenas del, i synnerhet om tillståndsprövningen i vattenmål iframtiden anförtros åt koncessionsnämnden (riksdagsberättelse s. 79).För dispensärendena godtar utredningen promemorians förslag men anser det tUhräck-ligtatt erforderliga bestämmelser införs i MK. Ifråga om den handläggning som måste föregå meddelande avigångsättningstillstånd framförs några synpunkter. anmärker attförvaltnmgslagen (1971: 290) kommer att påverka handläggningstiden för ettigångsättningstillstånd och framhåller att kommunen bör höras så tidigt sommöjligt innan igångsattningstUlstånd meddelas. Enligt koncessionsnämnden förmiljöskydd kan, bortsett från riks- planefallen,igångsättningstiUstånd inte förväntas förrän kungörelse skett och yttrandeninkommit från berörda myndigheter m. fl. Huravida även sammanträde erfordras,bör enligt nämnden bli beroende av innehållet i inkomna erimingar. Vattenöverdomstolenansluter sig tUl uttalandet i promemorian att det måste bli beroende avförhållandena i varje särskilt fall i vilket skede av handläggningenigångsättningstillstånd skall kunna meddelas. Enligt vattenöverdomstolen fårdock av allmänna regler anses följa att igångsättningstillständ inte får gesinnan motpartema haft tUlfälle att yttra sig över i varje fall begäran omsådant tUlstånd. Även imderstryker angelägenheten av attaUa berörda parter verkUgen får tillfälle att göra sig hörda innan arbetenapåbörjas och att en öppen diskussion får äga ram. Enligtpromemorian torde det vara lämpUgast att mte tUlåta någon särskild talan motbeslut om igångsättningstillstånd. Flera remissinstanser kritiserar dennaståndpunkt. Vattenöverdomstolen, ochvattenlagsutredningen godtar promemorians lösning när det gällerdispensärenden men anser att beslut om igångsättningstillstånd som meddelas itillståndsärende bör få överklagas. Enligt koncessionsnämndens mening börbeaktas att redan anhäng-iggörandet av ett tillståndsärende medför enbetydelsefull rättsverkan, eftersom det enligt 36 § ML utgör hinder förprövning av förbudstalan vid fastighetsdomstol. Om ett av koncessionsnämndenlämnat igångsättningstillstånd inte får överklagas, blir sakägarna såledesförhindrade att genom talan i annan instans än nämnden söka stoppa företagetinnan anläggandet påbörjats. anser dock att en full-följdsrättinte torde få någon större praktisk betydelse. Enligt koncessionsnämndenföljer av 49 § ML att verkställighetsförordnande kan meddelas. Vattenöverdomstolenframför liknande synpunkter och tUlägger att det med hänsyn till de rättegångsliknandeformema för tiUståndsärendenas behandling skulle strida mot vedertagnaprinciper att inte tillåta besvärstalan mot beslut om igångsattningstUlstånd.En lämplig lösning är enligt vattenöverdomstolens mening att medge besvärsrättmen att låta beslutet gå i omedelbar verkställighet enligt 49 § andra stycketML. och anser att beslut omigångsättningstillstånd skall kunna överklagas. OmigångsättnmgstUlstånd har utnyttjats torde enligt promemorian en återkalldse avhela ansökan sakna verkan i den del som avses med igångsättningstUlståndet. Vattenöverdomstolenanser att detta uttalande är oklart. Om meningen är att föreskrifter skallkunna meddelas för att motverka olägenheter från miljöskyddssynpunkt av ingreppi naturen som genom återkaUelsen inte fullföljs, har vattenöverdomstolen intenågot att eruira mot en sådan ordning. Någraremissinstanser anför olika synpunkter i anslutning tUl förslaget om igångsättningstiUstånd.Fiskeristyrelsen anser att igångsättnings- tUlståndinte bör få meddelas i sådana fall eUer under sådana villkor att eventuellterforderliga basundersökningar försvåras. anser att ilagtexten bör tydligare markeras, att ett igångsättningstillstånd som meddelasi efterhand inte fritar från straff för redan utförda arbeten. Planverketframhåller att det i byggnadslagstiftningen inte finns något institut sommotsvarar igångsattningstUlstånd. Den avsedda effekten med den föreslagna lagändruigenkan reduceras genom exempelvis krav på detaljplaneläggning, dispensprövning ocheventuella besvär. Sådana situationer kan enligt planverket undvikas, om ettnära samarbete sker mellan planmyndigheterna och de mUjövårdande myndigheterna.Planverket, som regelmässigt bereds tiUfälle att yttra sig i ärenden enligt ML,har konstaterat att vederbörande byggnadsnänmd i många faU inte känt tillärendet. tar upp en fråga av terminologisk natur. Det harenligt verket visat sig att termen "dispens" ofta föranleder detmissförståndet att därmed avses undantag från de materieUa krav som ML stäUer.Enligt verkets mening skulle sådana missuppfattningar motverkas om man i gmndlägganderesonemang angående prövningssystemet betraktar ett beslut enligt 10 § andrastycket ML snarare som ett medgivande än som ett undantag. Koncessionsnämndenbrakar regelmässigt som ett villkor för meddelade tillstånd föreskriva attkontroll avseende verksamheten och dess verkningar i omgivningen skall ske enUgtett program som upprättas av tUlståndshavaren och understäUs förgodkännande. Även i dispensbeslut ges regelmässigt sådana föreskrifter om kontroU.Ibland föreskrivs i tillstånds- eller dispensbeslut särskUt att besiktaingskall ske sedan föreskrivna reningsanordningar utförts. ML innehåller intenågon bestämmelse om sådan besiktning (prop. 1969: 28 s. 292). Enligt38 § ML skall tUl skydd mot mUjöfarlig verksamhet som kan medföra fara för allmännaintressen tiUsyn utövas av och länsstyrelserna. TUltillsynsuppgifterna hör (prop. 1969: 28 s. 222) att myndigheterna själva äraktivt verksamma för att spåra upp fall där åtgärder behövs. Vidare hör hitövervakning och kontroll av stömings-källor och av att skyddsföreskrifterefterlevs. Andra betydelsefuUa uppgifter är inventering och kartiäggning avvatten- och luftföroreningar och störningskällor av olika slag samt planeringav det aUmännas insatser. har enligt 38 § ML den centralatillsynen, samordnar länsstyrelsemas tillsynsverksamhet och lämnar vid behovbistånd i denna verksamhet. skaU utöva fortlöpande tUlsyn inom länet.TUlsynsmyndigheterna skall samarbeta med varandra samt med sådanastatliga och kommunala organ som har att utöva tUlsyn i särskilda hänseendeneller som eljest fiUlgör uppgifter av betydelse för tUl-synsverksamheten. finner att olägenhet av betydelse från aUmän synpunktuppkommer eller kan uppkomma genom mUjöfarlig verksamhet kan myndighetenenligt 39 § ML meddela råd och anvisningar om lämplig åtgärd för att motverkaolägenheten. skall enligt 28 § MK samråda med ,innan meddelar råd och anvisningar. Länsstyrelsensbefogenheter att ingripa regleras i 40 § ML. Om tiUstånd inte meddelats enligtML kan enligt 40 § första stycket ML meddela föreläggande omsådant försiktighetsmått eller förbud som är uppenbart behövligt för att MLskall efterlevas. I brådskande fall eller när särskilda skäl eljest föreliggerfår föreläggande ges och i annat fall först sedandet visat sig att rättelse inte kan vinnas genom råd och anvisningar. Iundantagsfall kan ingripa också mot företag som har tiUståndenligt ML. Enligt 40 § andra stycket hindrar tiUståndsbeslut inte länsstyrelsenfrån att meddela sådan brådskande föreskrift som är nödvändig tiU följd avsärskilda omständigheter. Tanken bakom bestämmelsen är att skallkunna meddela provisoriska bestämmelser när extraordinära förhållandenpåkallar ett snabbt ingripande, t. ex. vid en snabbt uppblossande epidemi (prop.1969: 28 s. 226). Om tUlståndshavare åsidosätter villkor som angivits i tillståndsbeslutkan enligt 40 § tredje stycket förordna om rättelse på hansbekostnad eller förelägga honom att själv vidtaga rättelse. Omföreläggande enligt 40 § första eller andra stycket inte efterkom-mes, skallutmätningsmannen på anmodan av ombesörja att åtgärd vidtages (47§ tredje stycket ML). I beslut om föreläggande enligt 40 § kan länsstyrelsenutsätta vite. Beslut i fråga som avses i 40 § länder till efterrättelseomedelbart, om inte annat förordnas (49 § andra stycket ML). Länsstyrelsenskall enligt 28 § MK samråda med , innan länsstyrelsenmeddelar föreläggande. Omtillstånd enligt ML inte har meddelats, kan koncessionsnämnden enligt 41 § MLpå hemställan av förbjuda miljöfarlig verksamhet ellerföreskriva försiktighetsmått. rätt att påkallakoncessionsnämndens prövning är beroende av att ingripandet krävs av hänsyntill allmänna intressen (prop. 1969: 28 s. 397). Endast fårpåkalla koncessionsnämndens prövning. Den som utsätts för olägenhet genommiljöfarlig verksamhet kan emellertid väcka talan vid fastighetsdomstol omförbud eller försiktighetsmått (se 36 § ML). Föreligger tillstånd tiUverksamheten kan åstadkomma ändring endast inom ramen för omprövningsbestämmelsernai 2325 §§ ML. Enligt42 § ML har tillsynsmyndighet rätt att få tillträde till fabrik eller annananläggning och att göra undersökningar inom anläggningen eller tUlhörandeområde. Om det behövs undersökning på annan plats, har myndigheten rätt att fåtillträde även dit. Detta gäller inte hus, tomt eller trädgård. Endast den somäger företräda myndigheten skall ha rätt att mot anläggningsinnehavarens viljabereda sig tiUträde till anläggningsområdet. Att därvid biträde får medtagasföljer av sig självt (prop. 1969: 28 s. 388). Den som utövar eller ämnar utövamiljöfarlig verksamhet kan enligt 51 § för att utreda verkningarna avverksamheten av länsstyrelse ges tillträde till annan tillhörig fastighet. Enligt43 § ML är den som utövar verksamhet som kan befaras vara miljöfarlig skyldigatt på begäran lämna tillsynsmyndighet behövliga upplysningar. Den som uppsåtligeneller av oaktsamhet underlåter att fullgöra vad som åligger honom enligt 43 §, dömestill böter (45 § andra stycket ML). Densom tagit befattning med tillsyn har enligt 44 § ML viss tystnadsplikt, som ärstraffsanktionerad (45 § första stycket punkt 4 och 46 § ML; jfr 31 § MK). Enligt47 § sista stycket åligger det polismyndighet att lämna den handräckning sombehövs för utövande av tillsyn enUgt ML. Talanmot sådana beslut av koncessionsnämnden eller varom nu är frågaföres hos Kungl. Maj:t () genom besvär (48 § ML). Förätt tillvarata allmänna intressen får föra talan motkoncessionsnämndens beslut i fråga som avses i 41 § och mot länsstyrelsensbeslut i fräga som avses i 40 §. Gränsälvsöverenskommelsenden meUan och (se SFS 1971: 850 och 1015)innehåller bestämmdser till skydd mot vattenförorening som nära ansluter tiUML. Överenskommelsen innehåller också särskilda bestämmelser om tillsyn (kap.9 art. 1 6). Överenskommelsen innebär inte någon inskränkning i den tUlsyn somskall utövas enligt lagstiftningen i vardera staten. Utöverbestämmelserna i gäller enligt 2 § ML om miljöfarlig verksamhet vad som föreskrivesi hälsovårds-, byggnads- och naturvårdslagstiftning eller annan lagstiftning.Enligt 38 § hälsovårdsstadgan (1958: 663) skall hälsovårdsnämnd tillse, atterforderliga och skäliga åtgärder vidtas för att motverka vattenförorening,luftförorening, buller och andra sådana störningar inom kommunen. Enligt 62 §hälsovårdsstadgan skall anläggning för industri, hantverk eller annan näringsamt upplag av varor eller avfall, anordnas och skötas så att de inte medför sanitärolägenhet. Bestämmelser om hälsovårdsnämndens hälsovårdskontroll finns i 7082§§ hälsovårdsstadgan. Den som fått tillstånd enligt ML kan inte på grand avbestämmelse i hälsovårdsstadgan åläggas att upphöra med verksamheten eller attvidtaga ytterligare försiktighetsmått (22 § ML). Dispensbeslut har däremotinte någon rättskraft. 2 1973.1 saml. vårdsnämndkan ingripa med förbud och förelägganden för att motverka sanitär olägenhetäven om det finns ett dispensbeslut. Talan mot beslut av hälsovårdsnämnd föreshos genom besvär med fortsatt fullföljd till kammarrätten ochregeringsrätten. Naturvårdsverkethar i skrivelser och framfört önskemålom kompletterande bestämmelser om tillsyn. förslag avserdels skyldighet fÖr den som utövar miljöfarlig verksamhet att utföra eller låtautföra undersökningar dels rätt för tillsynsmyndighet att anlita biträde förutförande av undersökningar. Verket tar också upp frågan om ansvaret förkostnader för undersökningar som utförs av sådant biträde. Enligtpromemorian brakar i beslut om tillstånd eller dispens föreskrivas attsökanden skall svara för kontroll av den miljöfarliga verksamheten.Föreskrifterna har ett skiftande innehåll men ges ofta endast den formen attsökanden åläggs att upprätta ett kontrollprogram som kan godkännas avlänsstyrelsen eUer . Svårigheter att få till stånd behövligaundersökningar uppstår enligt promemorian emellertid framför allt i fråga omverksamhet som inte varit föremål för prövning. ML anvisar inte någon enkeloch lämplig möjlighet för tillsynsmyndighet att gentemot en inte samarbetsvUligföretagare få till stånd undersökningar av sådan verksamhet. Föratt underlätta tUlsynsmyndigheternas verksamhet bör enUgt promemorian i MLslås fast att den som utövar verksamhet som kan befaras vara miljöfarUg ärskyldig att utföra de undersökningar av verksamheten som behövs för attmyndigheterna på ett riktigt sätt skall kunna fullgöra sina tillsynsuppgifter.Undersökningsplikten bör enligt promemorian inte begränsas att avse självautsläppet eller verksamheten i övrigt vid anläggningen utan den bör också avseverkningarna av den miljöfarliga verksamheten, exempelvis hur ett vattenområdepåverkas av ett vattenförorenande avloppsutsläpp. Det är enligt promemorian avstor vikt att ett ordentligt kunskapsunderlag samlas om verkningar av olika formerav miljöfarUg verksamhet. Om tillsynsmyndigheten får möjligheter att fordrasådana undersökningar kan enligt promemorian också samordning ske mellan olikaverksamheter som exempelvis påverkar samma vattensystem. Dettorde enligt promemorian vara självfallet att den som enligt förslaget blirskyldig att utföra undersökningar också skall svara för kostnaderna för dessaundersökningar. har emellertid framhållit atttillsynsmyndigheterna kan ha behov av att anlita biträde. Frågan härom blir avintresse huvudsakUgen för kostnadsfördelningen mellan staten och företagaren.Tillsynsmyndighet måste enligt prome- 1973; 141 19 moriananses ha ett berättigat intresse av att kunna föreskriva att viss undersökningskall utföras inte.av den som utövar verksamheten utan av fristående expertismed teknisk eller vetenskaplig sakkunskap på just det aktuella området. Enbestämmelse härom bör enligt promemorian fogas tUl bestämmelsen om företagarensallmänna undersökningsplikt. Den som utövar verksamheten är skyldig att ersättakostnad för sådan undersökiung med belopp som tillsynsmyndigheten bestämmer.Talan mot sådant ersättningsbeslut bör enligt promemorian föras hoskammarrätten. Möjlighetenatt låta särskUd expertis utföra undersökningar torde enligt promemorian ocksåkunna användas mot den företagare sorii inte efterkommer föreläggande för honomatt utföra undersökning. Eftersomden sakkunnige som enligt föreskrift av tillsynsmyndighet utför vissundersökning inte utövar tillsyn bör enUgt promemorian bestämmelsema om rätttill tillträde utvidgas att omfatta även honom. Enligt promemorian behöverdäremot bestämmdsei-na om tystnadsplikt inte ändras, eftersom den som utförundersökningen tar befattning med tUlsyn enUgt ML. Enligtpromemorian torde i allmänhet enighet kunna uppnås meUan tillsynsmyndighetenoch företagaren om de undersökning;ar som bör ske. Då behövs inte annat än ettkontrollprogram som anger hur undersökningarna skall ske. Enligt promemorianbör liksom f. n. givetvis företagaren kunna åläggas att upprätta ettkontrollprogram. bör enligt promemorian emellertid ocksåha möjlighet att mot företagarens vilja kräva vissa undersökningar. För att geeftertryck åt ett föreläggande bör tillsynsmyndighet kunna utsätta vite. Talanmot tillsynsmyndighetens beslut bör föras direkt hos Kungl. Maj:t och naturvårdsverketbör ha talerätt mot beslut av länsstyrelse. bör ha möjlighetatt låta beslutet gälla . Enligtpromemorian bör i ML (22 §) anges att rättskraften hos ett tUlständsbeslutinte utgör hinder för tillämpning av de föreslagna bestämmelserna omföretagarens undersökningsplikt. Äldre beslut med villkor om kontrollprogrambör enUgt promemorian utgöra hinder mot att till-lämpa den nya ordningen endastom beslutet haft en sådan precis utformning att frågan får anses vara rättskraftigtavgjord mellan parterna. Departementspromemorianhar fått ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. Förslaget ipromemorian tiUstyrks eller lämnas i huvudsak utan erinran av samtligaremissinstanser utom två. Förslaget avstyrks av och två ledamöter i utredningen om kostnaderna förmiljövården anser att frågan om lagstiftning bör anstå. Någraav de remissinstanser som ställer sig positiva tUl försläget ut- vecklarfrågan om behovet och omfattningen av den föreslagna lagstiftningen. Vattenöverdomstolenanser att syftet med de föreslagna bestämmelserna om företagarensundersökningsplikt tUl väsentiig del kan tillgodoses inom ramen för gällande lag.Förslaget får därför närmast ses som ett förtydUgande och beträffandebefogenheten att utsätta vite en komplettering av nuvaranderegler. Vattenöverdomstolen, som inte har något att erinra mot förslaget, anseratt det väl kan övervägas att begränsa den föreslagna befogenheten förtillsynsmyndigheterna till sådana fall då tillstånds- eller dispensprövninginte ägt rum. Enligt domstolen innehåller koncessionsnämndens tillståndsbeslutalltid i den mån särskilda kontrollanordningar inte föreskrivs i självabeslutet föreskrift om att företagarenskall upprätta kontrollprogram som skall godkännas av elleribland av . Det ligger enligt vattenöverdomstolen i sakensnatur att föreskrifter i ett sådant kontrollprogram kan ändras efterhand.Företagaren har möjlighet att hänskjuta fråga om kontrollbestämmelse tiUavgörande av koncessionsnämnden. Vattenöverdomstolen anser att det inte finnsnågot behov av att komplettera denna väl etablerade ordning med en befogenhet förtillsynsmyndighet att för koncessionsfallen föreskriva särskUda undersökningar.Det anförda gäller enligt vattenöverdomstolen också i fråga om anser att den f. n. ganska vagauppgiftsskyldigheten behöver skärpas och preciseras såvitt gäller de inte tillåtlighetsprövadeföretagen (jfr prop. 1969: 28 s. 227). I dessa fall kan det nämligen iblandmöta särskilda svårigheter att på frivillighetens väg få till stånd ett sådantsamarbete mellan företag och myndighet som utgör föratsättning för en effektivtillsynsverksamhet. Beträffande tillåtlighetsprövade företag är enligtkoncessionsnämnden behovet av ökade befogenheter för tillsynsmyndigheternaonekligen väsentligt mindre. Emellertid måste det vara ändamålsenligt att haenhetliga tillsynsregler för all miljöfarlig verksamhet och nämnden har därförinte något att erinra mot att de nya bestämmelsema omfattar också de tillåtlighetsprövadeföretagen. Enligt vattenlagsutredningens mening bör den föreslagnaundersökningsplikten betraktas som ett utflöde av den allmänna skyldigheten förvar och en som utövar miljöfarlig verksamhet att vidta skäligaförsiktighetsmått. Detta utesluter inte att en precisering i lagen avskyldighetens innebörd kan vara både lämplig och påkallad. Vad som anförs ipromemorian ger enligt utredningen vid handen att så är fallet. Utredningentillstyrker därför förslaget. LRF anser att det från samhällets synpunkt måstevara värdefullt att kunna bestämma olika föroreningskällor och ingripa motdessa. Som en följdverkan av undersökningama kan den enskilde få ett utgångslägeför sina eventuella skadeståndskrav vUket i och för sig kan medverka tiUförbättringar genom lämpliga skadeförebyggande åtgärder. Undersökningspliktenbör enligt LRF bli så omfattande att bedöm- ningkan ske av verkningarna av den miljöfarliga verksamheten. Lantbruksstyrelsenanser att de föreslagna bestämmelserna bör få tillämpas på jordbrak endast om särskUdaskäl föranleder till det. Med särskilda skäl bör enligt styrelsen i första handavses produktion utan en areell bundenhet.