prop · FW03182 · 1973-12-31 00:00:00 — Dessaersättningar är nämUgen till sin karaktär helt att jämställa med ulbUdningsbidragenoch är därför skattepliktiga förmåner enligt den nya lydelsen av punkt 12 av anvisningamatUl 32 § kommunalskaltelagen. Mot bakgrund av att skatteintäkterna avsestillfalla statsverket bör de merkostnader som beskattningen medför avlastashuvudmännen. Chefen för avser därför att senare föreslå Kungl,Maj:t erforderliga ändringar av statsbidragsbestämmelserna. Prop,1973:182 22 Arbetsgivarinträde inom sjukförsäkringen Departementschefen Som jag närmare berört i prop. 1973:49 (s. 57) medförbeskattningen av sjukpenning m. m. en ökning av skatteunderlaget vidinkomstbeskattningen. Ökningen kan beräknas till drygt 7,5 mUjarder kr. Detotala skatteintäkterna beräknas öka med sammanlagt ca . Avdetta belopp kan drygt hälften beräknas hänföra sig till kommunaltbeskattningsbar inkomst. Vid beslutet om införande av skatteplikt harförutsatts att de genom reformen ökade skatteintäkterna skall i sin helhetkomma statsverket tillgodo. Detta sker genom ett särskilt avräkningsförfarandevid utbetalningen av kommunalskaltemedlen, Avräkningsförfarandetinnebär i korthet följande. Sjukpenning, dagpenning vid arbetslöshet m, m,deklareras av mottagarna och taxeras i vanlig ordning. Intäkterna ingår iskatteunderlaget och föranleder debitering av statlig skatt och kommunalskattpå samma sätt som övriga skattepliktiga intäkter. Då länsstyrelserna beräknardet kommunala skatteunderlaget redovisas emellertid det underlag som hänför sigtUl sjukpenning m. m, särskilt, Särredovisningen grundas därvid på kontrolluppgifterfrån angående utgivna belopp. Till kommunerna redovisasskatteunderlaget med undantag för vad som avser sjukpenning m, m, viUcet läggs tiUgrund för deras beslut om utdebitering liksom för avräkningen avkommunalskattemedel. Även förskottsutbetalningarna av kommunalskattemedelberäknas på detta nettounderlag. Detsamma gäller skatteutjämningsbidrag och skatteborlfallsbidrag.Tekniskt sett innebär förfarandet att man i datasystemet registrerar tvåtaxeringar, den ordinarie och den där sjukpenning m. m, har räknats bort.Härigenom kan man för varje kommun, landstingskommun och försam-Ung beräknadels hur stor skatt som belöper på skatteunderlaget bortsett från sjukpenning m.m,, dels skallen på sjukpenningförmånerna m, m. Sistnämnda skattebelopptillförs alltså i sin helhet staten. Om arbetsgivare beviljats arbetsgivarinträde enligt 3 kap.16 § lagen (1962:381) om allmän försäkring innebär detta att den anstäUde vidsjukdom får sjuklön från arbetsgivaren. Sjuklönen är skattepUktig intäkt avtjänst på samma sätt som vanliga löneförmåner och den särskiljs inte på detsätt jag angett från det övriga skatteunderlaget vid beräkning avkommunalskattemedlen. Den sjukpenning som utgår med anledning av sjukfalletuppbärs av arbetsgivaren och utgör skattepliktig inläkt i hans verksamhet omden till arbetstagaren utbetalade lönen utgör avdragsgill omkostnad, I de fall arbetsgivarinträde redan beviljats ingår alltsåbåde sjuklön tiU den anställde och sjukpenning tiU arbetsgivaren i detskatteunderlag på vilket kommunalskatt beräknas. Någon ändring i dettahänseende har inte avsetts. (SkU 1973:30 s, 25) anförde i dennafråga att de ersättningar som försäkringskassoma vid arbetsgivarinträde betalarut lill arbetsgivarna även i fortsättningen skall ingå i beskattningsunderlagetför den kommunala inkomstskatten. Ersättningarna kommer således inte att Prop, 1973:182 23 tUlföras statsverket vid avräkningen mellan staten ochkommunerna, F, n, gäller arbetsgivarinträde främst beträffandeanställda hos staten och försäkringskassor samt beträffande lärarpersonal ochsjömän. Om emellertid arbetsgivarinträde tillämpas i större omfattning iframtiden kommer ett motsvarande större antal anställda inte längre att uppbärasjukpenning utan sjuklön. Det innebär att deras ersättning vid sjukdom ingår idet kommunala skatteunderlaget på vanligt sätt. I dessa fall kommer inte, somstatsmakterna avsett vid reformen, staten att tillföras hela skatteintäkten påersättningen. Förutsättningen för reformens finansiering med huvudsakligenstatsmedel blir då rubbad. För att undvika delta föreslår jag att de avvårriksdagen antagna bestämmelserna kompletteras med en regel av innebörd attdet vid arbetsgivarinträde, som sker eller senare, fr. o, m.den 1 januari 1975 skall göras samma slags avräkning från det kommunala skatteunderlagetsom kommer att ske beträffande sjukpenning tUl anställda. Avräkning bör därvidske till belopp motsvarande den anställdes sjukpenning. För detta avräkningsförfarande föreslår jag följandeordning. I datasystem finns erforderligauppgifter om de försäkrade och de sjukpenningbelopp som utbetalats för varjeförsäkrad. Från verket lämnas uppgifter i dessa hänseenden tilllänsstyrelserna. I samband med all länsstyrelsema beräknar det kommunalaskatteunderlaget och därvid särskilt redovisar det skatteunderlag som avsersjukpenning beaktas även de sjukpenningbelopp som utbetalats tUl arbetsgivare.Dessa belopp hänförs till varje enskild försäkrad och avräknas från hansbeskattningsbara inkomst på samma sätt som sker beträffande sjukpenning sombetalas direkt lUl den försäkrade när arbetsgivarinträde inte föreligger.Skatten på den del av skatteunderlaget som motsvarar sjukpenning för denförsäkrade tillförs likaledes i sin helhet staten. Överföringen av uppgifter från tilllänsstyrelserna sker i huvudsak genom ADB och innebär inte några administrativasvårigheter. Genom förfarandet uppnår man den vid sjukpenningreformen avseddakostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna även vid fall av arbetsgivarinträde.Mitt förslag i detta hänseende föranleder ändring i lagen (1965:269) medsärskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt.Ändringen bör liksom avräkningsförfarandet i övrigt träda i kraft den 1januari 1975 och tillämpas första gången i fråga om utdebitering för år 1 976, Preliminär A-skatt skall utgå för folkpension bara dåfolkpensionen utbetalas tillsammans med tilläggspension eller annan förmån (10§ och 3 § 3 mom, UF). På grund härav görs inte heller avdrag för kvarståendeskatt från folkpension, som inte utbetalas tillsammans med annan förmån. Avbestämmelserna följer även att förhöjt skatteavdrag enligt 41 § 1 mom. UF intekan göras från enbart folkpension. Prop,1973:182 24 Avdrag för preliminär A-skatt kan enligt nuvarande reglerinte göras för inkomsttagare med enbart folkpension. På grund av reglema omextra avdrag påförs dessa inkomsttagare i regel inte heller någon slutligskatt. Det förekommer emellertid inte säUan att sådana inkomsttagare påförs slutUgskatt. Orsaken kan bl, a, vara att pensionären har en inkomst av förvärvsarbeteeller en enskUd pension vid sidan av folkpensionen. Den sammanlagda inkomstenkan på gmnd härav överskrida den gräns för skattefrihet som gäller förfolkpensionär genom det extra avdraget. Ett annat sådant fall föreUgger dåpensionären på grund av egen förmögenhet eller makes inkomst inte tUlgodoförsså stort extra avdrag alt skattefrihet uppkommer, I dessa fall påförspensionärens hela skatt som kvarstående skatt vilket givetvis kan vara förenatmed betydande olägenheter för denne. Enda möjligheten att undvika detta är attden skattskyldige vänder sig till den lokala skattemyndigheten och begär att endebetsedel för preUminär B-skatt utfärdas för honom. Han har sedan att självbetala in den preUminära skallen under årets sex uppbördsterminer. Enligtuppgifter som jag inhämtat från inkommer varje årframställningar om skatteavdrag från folkpensionärer som inte uppbärtilläggspension. Verket kan på grund av gällande bestämmelser inte bifalladessa framställningar. skedde detta i närmare 3 000 fall.Riksförsäkringsverket ställer sig positivt till alt skatteavdrag frånfolkpension sker även i defalljaghär berört, trots att det innebär visst merarbetefrån administrativ synpunkt. Reglerna bör emellertid enligtriksförsäkringsverket utformas så att verket får möjlighet men inte skyldighetalt göra avdrag för skatt vid utbetalning av enbart folkpension. Avdrag bördärvid kunna ske för både preliminär och kvarstående skatt. Även RSV anser attskatteavdrag från folkpension bör kunna ske i de nu aktuella fallen. Jag anser det rimUgt att folkpensionärerna får service iform av skatteavdrag i de fall detta begärs. Skatteavdrag bör enligt min meninggöras på ansökan av pensionären utan att särskilda skäl anses föreligga för bifaUtill ansökningen. Bestämmelser om skatteavdrag på folkpension har sin plats i10 § UF, som bör ändras i enlighet med det anförda. Nuvarande ordning m, m, Frälseränla är ett numera avvecklat institut som enligtäldre lagstiftning ansågs hänförUgt till fast egendom. Frälseräntorna uppkompå och utgjordes av dels offentligrättslig skattefräl-seränta- kronans rätt tUl grundskatterna från ett skattehemman som överlåtits tillenskild person - dels privaträttslig frälseskatteränta som vanligen hadeuppkommit genom att ägaren vid överlåtelse av frälsehemman gjort förbehåll attfå åtnjuta viss ränta. Prop, 1973:182 25 Genom lagstiftning som slutfördes avlöstesfrälseräntorna till ägarna. Räntor, för vilka sådan lösen ej påkallats senastunder förra delen av , upphörde. förskotterade vissabelopp för lösen och dessa skulle sedan avbetalas. Frälseskatteränta kundeenligt lagen (1912:277) om avlösning av vissa frälseräntor avlösas lill räntansägare om detta påfordrades före av kronan, ränteägaren ellerden besvärade fastighetens ägare. Av ersättningsbeloppet skulle statsverket iprincip erlägga en fjärdedel och faslighetens ägare återstoden. skuUeemellertid förskjuta fastighetsägarens andel. Denne skulle betala beloppetjämte ränta på årsvis oguldna belopp med årliga belopp (annuiteter) under40 år. Hela det återstående beloppet kunde dock när som helst inbetalas jämteupplupen ränta efter sex månaders uppsägning. bestämmelser omanteckningar i fastighelsbok har numera upphört (1968:282), Frälseräntahänfördes i och med lagen (1966:453) om vad som är fast egendom ej längre liUsådan egendom. Annuiteter på förskott för avlösning av frälseränta uppbärs tUlsammansmed direkt skatt. I skrivelse till den 3 september 1973har RSV med hänvisning till en inom verket upprättad promemoria föreslagit attdebiteringen av annuiteter på förskott för avlösning av frälseräntor utmönstrasfrån den allmänna uppbörden. 1 promemorian framhålls att dels de nämnda annuiteterna,dels annuiteterna på avdikningslän är att anse som skatt enligt UF, vilketinnebär att de tas upP på debetsedel på slutlig och tillkommande skatt. Fördelningen av antalet debiterade poster och belopp år1972 redovisas i promemorian på följande sätt. Även annuiteterna på avdikningslän behandlas i promemorianoch redovisas på motsvarande sätt. Det framhålls i promemorian att utrymmet på debetsedeln påslutlig skatt i ökande omfattning tas i anspråk för ytterligarespecifikationer, uppgifter och upplysningar. Som exempel på nytillkomna uppgifterkan nämnas utrymme för beskattningsbar Binkomst, skattereduktion, skattetilläggoch förseningsavgift. Ytterligare utrymme kan snart väntas bli erforderligt,bl. a. för 3 1/2-procentig ränta på överskjutande skatt. Annuiteterna på avdikningslänsynes enligt promemorian - bl. a. med hänsyn till antal och belopp, detrelativt stora antal fastigheter, som kan beräknas vara berörda, ochkostnadsaspekterna åtminstone f. n. inte böra avskiljas från den allmännaskatteuppbörden. Annuiteterna på frälseränta däremot uppgår till blott ca 700poster med ett sammanlagt belopp av endast ca . De kommer all varahelt återbetalda . Detta torde enligt promemorian motivera attdessa annuiteter skiljs ut från skatteuppbörden för att lämna plats åt meraallmänt förekommande uppgifter. Annuiteterna på förskott för avlösning avfrälseräntor bör därför enligt promemorian inte längre debiteras och uppbärassom skatt. Debitering och uppbörd av sådana annuiteter föreslås i stället skeenligt kungörelsen (1953:685) angående inbetalning av vissa avgifter, somtidigare uppburits i samband med den allmänna uppbörden. Efter remiss har yttranden över RSV:s framställning avgetlsav kammarkollegiet samt länsstyrelserna i , , Skaraborgsoch . Kammarkollegiet utgår från att anledningen tUl RSV:sförslag är att det behövs utrymme på debetsedeln för nytillkommandespecifikationer, uppgifter och upplysningar. Kollegiet anser all man genom attkrympa utrymmet för vissa av de nuvarande uppgifterna bör kunna få plats medåtskilligt fler uppgifter. Vidare hänvisar kollegiet till att som skäl för attskilja ut annuiteterna från skatteuppbörden också har anförts att det rör sigom bara ca 700 fall och att de kommer att vara helt avvecklade senast år 1982.Eftersom del tydligen inte är tänkt annat än att annuiteterna även ifortsättningen skall drivas in, är inte heller detta något bärande motiv enligtkollegiets åsikt. Kollegiet ifrågasätter det lämpliga i RSV:s förslag attuppbörden av dessa annuiteter läggs på länsstyrelserna. Om det likväl - pågrund av tekniska eller andra skäl - skulle befinnas nödvändigt att avskilja Prop, 1973:182 27 frälseräntorna från den allmänna skatteuppbörden börenligt kollegiets mening övervägas om inte statens kvarvarande fordringsanspråk f. n. uppgående tiU eUer i genomsnitt . perpost i stället skulle kunna avskrivas. Även i ställer sig avvisandetill förslaget. påpekar att uppbörden av annuiteter på förskottför avlösning av frälseräntor f. n. sker till mycket låg kostnad. Särskilduppbörd av annuiteterna kommer emellertid att medföra betydande höjning avuppbördskostnaderna och det kan enligt ifrågasättas om intekostnaderna för uppbörden kommer att överstiga del belopp som skall totaltinbetalas. Av 231 annuiteter understiger 131 stycken . (därav 93 ). Endast 42 överstiger . Om annuiteterna skalluppbäras i särskild ordning kommer det övervägande antalet av dessa ej att bärasina egna uppbördskostnader. förordar i första hand att annuiteternaäven i fortsättningen uppbärs gemensamt med den allmänna skalteupp-börden.Måste av blankettekniska skäl annuiteterna Ukväl avskiljas, bör belopp under 10kr. efterskänkas i likhet med vad som gäller beträffande kvarstående skatteller, om sådant efterskänkande ej är möjligt, de betalningsskyldiga beredas tUlfälleatt inlösa annuiteterna med i särskUd ordning uträknade engångsbelopp. i lämnar följandesammanställning av annuiteter på frälseräntor som i länet påförs vid 1973 årstaxering. Motivet för att i uppbördshänseende skilja frälseräntornafrån avdik-ningslånen anser inte sakligt grundat. Med hänsyn lillbåda gruppernas nära anknytning till skatteuppbörden bör någon ändringhärvidlag inte ske. Lokal skattemyndighet bör Uksom varadebiteringsmyndighet eftersom debitering påförs med ledning av lokalskattemyndighets fastighetsregister. framhåller att annuiteternapå frälseräntorna uppgår till sammanlagt endast ca . Kostnaderna föruppbörd och annan administration torde väsentligt överstiga vad annuiteternainbringar. finner det därför vara mest rationellt att heltavskriva annuiteterna på frälseräntor. 1 andra hand föreslår att2 § UF ändras så att de påförs som tillkommande skatt. Enligt 31 § UF skalltillkommande skatt . inte uttas, vUket innebär att inte mindre än 90av de 112 posterna enligt sammanställningen skulle bortfalla från debitering i , medan endast 22 poster med sammanlagd annuitet på 800 kr.skulle kvarstå. Länsstyrelseni har ingenting att erinra mot förslaget och iVästerbottens län tillstyrker bifall till detsamma. RSV har i en skrivelse hemställt att annuiteter påförskott för avlösning av frälseräntor i fortsättningen inte skall tas ut somskatt enligt UF. Annuiteterna uppgår f. n. till endast 700 poster med ettsammanlagt belopp av . Genom att utmönstra dessa poster fråndebetsedlarna skulle utrymme beredas för andra uppgifter som måste anges där.Vissa remissinstanser avstyrker förslaget eller ställer sig tveksamma medhänsyn tiU kostnaden för en separat uppbörd av annuiteterna. För egen del vill jag självfallet inte ifrågasätta att om annuiteternapå frälseräntor inte längre uppbärs enligt UF kommer uppbörden av dem attmedföra viss merkostnad. Merkostnaden torde dock bU obetydlig. Väsentligt isammanhanget är däremot att det utrymme som debiteringen av annuiteternaupptar på debetsedeln behövs för notering av andra uppgifter. Att skapaytterligare utrymme genom krympning av utrymmet för andra uppgifter pådebetsedeln låter sig tyvärr inte genomföra. Jag föreslår därför att RSV:sförslag genomförs. Delta fordrar ändring i 1 §, 2 § 4 mom. samt 27 § 1 och 3mom. Det finns enligt min mening skäl att överväga framfördaförslag om att återstående annuiteter skall avskrivas. Denna fråga får dock tasupp i annat sammanhang. Antal uppbördsterminer för tillkommande skatt Nuvarandeordning Skatt enligt UF, som skall eriäggas för visstbeskattningsår utöver slutlig skatt, debiteras som tillkommande skatt påmanuellt framställd debetsedel. TUlkommande skatt skall i enlighet med lokalskattemyndighets bestämmande förfalla tUl betalning under en eller flera högst sex - på varandra följande uppbördsterminer (31 § UF). I regel skallskatten fördelas på samma antal terminer och efter samma grunder som angetts i28 § UF angående kvarstående skatt. Därvid skall skatt som ej överstiger 200kr. förfaUa till betalning under endast en termin och i övrigt med lika beloppunder vardera av terminerna, i regel tvä. Enligt dåvarande centrala folkbokförings-och uppbördsnämndens anvisningar (nämndens trycktameddelande 1968:2), som ännu gäller, skall vid fördelning på två eller fleraterminer av skatt, som inte är jämnt delbar med lerminsantalet, belopp somförfaller lill betalning under annan termin än den sista avrundas till närmastlägre hela krontal, varvid återstoden förfaller under den sista terminen. Prop, 1973:182 29 anvisningarna knutits till den skattskyldigesbetalningsförmåga. Det sägs där att endast när den skatt som skall erläggas ärmycket hög i förhållande tUl den skatlskyldiges betalningsförmåga fårfördelning ske på tre eller flera terminer. Lokal skattemyndighet kan medge skattskyldig anstånd med eriäggan-deav tillkommande skatt om hans skattebetalningsförmåga är nedsatt av vissangiven anledning (48 § I mom. UF) eller om taxeringen till statliginkomstskatt på grund av fastighets- eller rörelseförsäljning mot betalning,som erläggs under , blivit dubbelt så hög som medeltalet under detre närmast föregående beskattningsåren (48 § 4 mom. UF). Anstånd med erläggandeav tillkommande skatt kan medges även vid taxeringsbesvär eller fel vid debiteringenm. faU (49 § UF). RSV har i skrivelse till den 23augusti 1973 under hänvisning till en skrivelsen bifogad promemoria föreslagitatt 31 § UF ändras så att betalning av tillkommande skatt skall fördelas påhögst två uppbördsterminer. I promemorian framhålls all lokal skattemyndighet f. n.vanligtvis inte utan utredning kan avgöra när fördelning av tillkommande skattbör ske på tre eller flera terminer. I praktiken torde därför regelmässigtföreskrivas alt skatten skall förfalla tUl betalning under en eller tvåuppbördsterminer. Först efter ansökan av den skattskyldige omfördelas skattenpå ytterligare antal terminer, Ipromemorian hänvisas till att ADB införts vid debitering av slutlig skatt, vUketmedfört åtskilliga fördelar. Förutom de besparingar och administrativaförenklingar som vunnits har säkerheten i debiteringen ökat. Undersökningarpågår successivt för att utröna om ytterligare besparingar och administrativaförenklingar kan göras. Statskontoret har i en promemoria, som den 4 april 1972överlämnats till RSV, föreslagit att omräkning av slutlig skatt skall ske medutnyttjande av ADB. Sker det beräknas . kunna sparas perår. Av detta belopp bedöms hälften kunna realiseras på kort sikt. Debitering avtillkommande skatt är också en form av omräkning av slutlig skatt. De fördelarsom står att vinna vid ADB-mässig omräkning av slutlig skatt bör därför enligtpromemorian utnyttjas även vid debitering av tillkommande skatt. Av de undersökningar som gjorts har framkommit att debileringsmyn-digheteraaväl följt rekommendationen i 31 § UF att tUlkommande skatt skall fördelas påsamma antal uppbördsterminer och efter samma grunder som kvarstående skatt,framhålls vidare i promemorian. Av statistiska uppgifter framgår att antaletdebetsedlar på tillkommande skatt kan beräknas tUl omkring 37 000,Betalning enligt ca 2 500 debetsedlar beräknas bli fördelade på fler än två uppbördslerminer.Del har framkommit att debitering på mer än två terminer ofta sker påframställning av den skattskyldige sedan debetsedel utsänts med dentillkommande skatten fördelad på två terminer. Det har också framkom- Prop,1973:182 30 mit att i de fall sådana omständigheter föreligger attanstånd skulle kunna medges, de lokala skattemyndigheterna ofta föredrar attdebitera den tillkommande skatten på fler än två terminer. Enligt promemorian är mot bakgrund härav motiven att hakvar möjligheten att debitera skatten på fler än två terminer svaga, 1 ställetbör den principen gälla konsekvent att kvarstående och tillkommande skattfördelas på samma sätt, dvs, på en eller högst två uppbördsterminer. Den sompåförs tillkommande skatt bör inte komma i bättre läge än den som påförtskvarstående skatt. Ett system där denna regel tillämpas konsekvent är ocksåmest rationellt. I de fall skäl för anstånd föreligger gäller sammabestämmelser för kvarstående skall som för tiUkommande skatt. För att den skattskyldige skall beredas skäligt rådrumföreslås i promemorian att debetsedel på tillkommande skatt skaU översändastill den skattskyldige senast före ingången av den uppbördsmånaddå skatten första gången förfaller tUl betalning. Effekten härav sägs bli attom tUlkommande skatt, som annars skulle ha fördelats på mindre än fyrauppbördsterminer, i stället fördelas på föreslaget sätt kredittiden blir längreän f. n. Om skatten hade fördelats på fyra uppbördsterminer blir enligt förslagetkredittiden lika lång. Enligt statistiken fördelas tUlkommande skatt på fler änfyra terminer i omkring I 300 fall , 1 dessa fall blir kredittidenenligt förslaget kortare än f, n. För dessa fall gäller liksom för andra fallatt anstånd kan medges i den mån skäl därtill föreligger. RSV har i en skrivelse tUl föreslagitändrade regler för fördelning av tillkommande skatt pä antal uppbördsterminer.Verket hänvisar till en promemoria enligt vilken antalet uppbördsterminer förtillkommande skatt föreslås begränsas till en eller högst två, Uksom f. n. ärfallet med kvarstående skatt. Tillkommande skall kan enligt gällande reglerfördelas på högst sex uppbördslerminer. Debetsedel på tillkommande skatt bör enligtpromemorians förslag skickas tiU den skattskyldige senast före denförsta uppbördsmånaden. Med hänvisning till vad som anförts i promemorian föreslårjag att RSV:s förslag, som inte ansetts fordra remissbehandling, genomförs ioförändrat skick. Jag föreslår att 31 § UF ändras i enlighet härmed. Den ipromemorian föreslagna regeln om senaste tidpunkt för översändande avdebetsedel av tUlkommande skatt tUl den skattskyldige bör, som RSV föreslår,införas i 26 § uppbördskungörelsen (1967:626). Anstånd med att lämna självdeklaration RSV och länsstyrelsernas organisationsnämnd () har den6 till avlämnat slutrapport över enundersökning av arbetsrutiner m. m. vid länsstyrelsernas taxeringsenheter Prop,1973:182 31 och rättsenheter (1), I slutrapporten, somutarbetats av en särskild arbetsgrupp, har lagts fram förslag tillrationaliseringsåtgärder vid enheterna jämte vissa förslag tUlförfattningsändringar. Remissyttranden över slutrapporten har avgetts av justitiekanslem(JK), kammarrätten i , statskontoret, och samtligalänsstyrelser. Länsstyrelserna i , , , ochVästmanlands län har yttrat sig efter hörande av ett antal lokala skaltemyndiglieter.Länsstyrelsen i har bifogat yttrande från fögderidirektören iStockholms fögderi. För JK:s och kammarrättens del har remissen i första handavsett förslagen till författningsändringar.