prop · FW03136 · 1973-12-31 00:00:00 — Behovsberäkningen har två syften i den kommunalaplaneringen, nämligen dels att vara till ledning för kommunen vid beslut omutbyggnadstakten, som också hänger samman med den ekonomiska planeringen, delsatt ge underlag för förskolans inpassning i planmiljön -den fysiskaplaneringen. Kommunernas planer kommer dessutom att ge information om dettotala utbyggnadsbehovet i riket, vilket beräknas som summan av beräkningarnaför varje kommun. Enligt utredningen är mödrarnas förvärvsintensitet encentral fråga i förskoleplaneringen eftersom det fortfarande nästan uteslutandeär modern som stannar hemma för att sköta barn och hushåll, Av denna anledningbör det i anslutning till förskoleplanen finnas en redovisning avarbetsmarknadssituationen för kvinnor i kommunen. Utredningen framhåller atttillgången till förskoleplatser i stor utsträckning styr mödrarnasförvärvsbenägenhet. Verkställandet av planen ändrar alltså det underlag planengrundar sig på, vilket utgör en betydande svårighet i förskoleplaneringen. Prognosdelen i kommunernas förskoleplanering bör utförasenligt centralt utfärdade riktlinjer. Syftet med detta är att åstadkommaenhetlighet i planeringen så att den centrala tillsynsmyndigheten kan bygga uppen riksplanering på grundval av de samlade kommunplanerna. En behovsberäkningsom utförs på enhetligt sätt i alla kommuner möjliggör också interkommunalajämförelser. Några centrala riktlinjer i fräga om ambitionsnivån för den årliga utbyggnadstaktenföresläs inte bli utfärdade, utan denna fräga skall vara föremål för politiskabeslut i kommunen. Förskoleplanen skall enligt utredningens förslagfastställas av kommunfullmäktige. De kommunala förskoleplanerna skall insändastill som skall följa och utveckla förskoleplaneringen.Socialstyrelsen bör sammanställa kommunernas planer som underlag förriksplanering och interkommunala jämförelser. 3.6 Verksamhetens innehåll och organisation förslag till pedagogiskt programinnebär förändringar i form av delvis nytt utvecklingsbefrämjande innehåll iverksamheten, annorlunda barngruppstruktur, uppbrytande av personalens hierarkiskaarbetssätt till arbetslag, integrering av barn med särskilda behov samt vidgat föräldrasamarbetem. Utredningen har i betänkandet angett tre delmål som ärsärskilt viktiga för barnets utveckling under förskoleåren. Det är barnetsjaguppfattning, barnets förmåga att kommunicera med andra barn och med vuxnasamt barnets begreppsbildning, dvs. förmågan att förstå allt mer kompliceradesammanhang och system. Inlärninginriktad på begreppsbildning ses allmänt som en viktig del av uppfostran.Begreppsinlärning för barn innebär en genom miljön styrd inlärning. Den byggerpå att barn och vuxna tillsammans utforskar och observerar saker och sedanförsöker beskriva dessa. Målet är att ge barnet hjälp när det gäller att förståenkla begrepp. Upptäcktsinlärning innebär en frihet för barnet att ta itu medsådant material eller stoff som det själv önskar. Barnetskunskap om begrepp inhämtade genom alla former av lekoch aktivitet skall enligt utredningen ses som en grund frän vilken barnetsenare i skolan skall kunna förstå hur begrepp kan knytas an till mer ellermindre avgränsade ämnesområden. Målet för förskolans sociala begreppsbildningär att på lång sikt skapa öppna människor som är toleranta och har förmåga attompröva sin egen uppfattning. Utredningen anser det tänkbart att en tidigsocial träning kan underlätta för människor att utveckla sådana egenskaper somöppenhet, tolerans, kritiskt tänkande och förmåga att ompröva sin egenuppfattning. Förskolans relationer till olika grupper i samhället,samspelet mellan människor i förskolan, begreppsbildning och kommunikationutgör ramen för det pedagogiska arbetet. Inom denna ram bör förskolansverksamhet ge stimulans och vägledning för barnets utveckling. Utredningen framhåller att barnets fostran i familjenpräglas av traditioner i den sociala, etiska eller religiösa grupp familjentillhör samt av ekonomiska faktorer. I en allmän förskola, som rymmer olikaformer för deltids-, halvdags- och heldagsverksamhet, finns förutsättningar föratt göra fostran till mer av en växelverkan mellan barn, föräldrar och Ett gott känsloklimat och en stimulansrik mUjöunder de tidigaste barnaåren gör att barnet lättare kan utveckla sinamöjligheter. Insatser från samhällets sida för att bistå och stödja föräldrar ideras fostrarroll för att varje barn skall få en god utvecklingsgrund är därförangelägna i förebyggande syfte. Utredningen framhåller att barn ofta är syskonlösaeller har ett, högst två syskon. Förskolan har en uppgift i att ersätta densyskongemenskap som är pä väg att försvinna. Det värde som ligger i en gruppsammansatt av barn i olika åldrar och med individuella skillnader, hartyngdpunkten lagd på utökade och varierande sociala och känslomässigarelationer mellan barnen. För barnets uppväxt kan detta betyda attgruppgemenskapen i en åldersblandad grupp ger något utöver enbart lekkontakter. Utredningen finner det väsentligt att förskolan så långtdet är möjligt försöker skapa en miljö där man har en kunnig och stabilpersonal som tillgodoser framför allt de minsta barnens behov av kontinueriigkontakt med några få vuxna. Det föreslagna gruppsystemet möjliggör attpersonalen samverkar i arbetslag, där kontinuitet och stabilitet i barnsanknytning till en eller några vuxna kan bli en realitet under en följd av år. Självständighetsfostran på förskolenivå går ut på attbarnet skall minska beroendet av den vuxnes hjälp i aktiviteter som barnet kanklara självt. Ett känslomässigt beroende kvarstår emellertid, genom att barnetbehöver uppmuntran och stöd för att fungera självständigt inom nya områden.Initiativet från barnets sida, oavsett utfallet, skall uppmuntras ochförstärkas. Om förskolan skall ge en god grund för barnets vidgadesociala utveckling bör personalens arbetssituation vara sådan att varje individupplever sitt arbete som meningsfyllt. All personal i förskolan bör enligtutredningen ha pedagogiska uppgifter och arbetsfördelningen bör ske utifrånpersonliga förutsättningar för olika slag av pedagogiska uppgifter. Dettagäller även förskolans ekonomipersonal som också har en viktig pedagogiskfunktion. Denbarngruppsstruktur som utredningen skisserat förutsätter att samtligapersonalkategorier fungerar i ett arbetslag inom såväl småbarns-somsyskongrupp. Arbetslagets princip går ut på att personalen gemensamtdiskuterar sig fram till en arbetsfördelning med tanke pä aktuellaarbetsmoment, arbetstidens förläggning, och hur barnens aktivitetsutbud skallorganiseras. Arbetslagen är också en viktig inlärningskälla för barnen eftersomdessa tar efter de vuxnas sätt att samarbete, fatta beslut och ta' ansvar försina beslut. Föräldrasamarbetet är en annan viktig del av denpedagogiska verksamheten i förskolan. Om barnet upplever att kontakterna mellanföräldrar och personal präglas av ömsesidig respekt och tillit liksom attsamverkan gäller barnets bästa, har det lättare att känna förtroende förpersonalen. Innan ett barn börjar förskolan bör föräldrarna och denpersonal som närmast skall handha barnet träffas. Detta samtal harbetydelse för att få till stånd ett öppet och förtroendefullt samarbete medföräldrarna. En ny förskolepedagogik som bl. a. innebär ensystematiserad begreppsinlärning kan enligt utredningen resultera i att ettstörre antal barn än som är fallet är färdiga för t. ex. läsning ochskrivning året före skolinträdet. Utredningen framhåller att en förutsättning för attförskolan skall kunna bidra till barnets utveckling enligt intentionerna i detpedagogiska programmet är att den har behövliga resurser, främst personal,utrymme och utrustning samt att den organiseras på sådant sätt att resursernakommer till bästa möjliga användning. Den organisation utredningen föreslårutgår i första hand frän att befintliga resurser utnyttjas på bästa sätt,vilket kan kräva omdisponeringar, ändrade funktioner och/eller samordning avbefintliga resurser. Barngruppernas storlek m. m. Utredningen har vad gäller barngruppernas storlek ochsammansättning framhållit att dessa bör bestämmas med hänsyn till de aktuellabarnens behov. Utredningen har därvid pekat på följande faktorer av särskildbetydelse nämligen Barnens ålder och utvecklingsnivå. Förekomsten av barnets särskilda behov pä grund avfysiska, psykiska eller sociala handikapp, språksvårigheter. c. Vistelsetidens längd eller förläggning underdagen/dygnet, oregelbund na vistelsetider etc. Samordning av heltids- resp. deltidsvistelse. Utredningen framhåller också att gruppernas storlek ochsammansättning beror på hur stort behovet av förskoleplatser är inomförskolans upptagningsområde. Med hänsyn till att barnens behov av närkontaktsamt stöd och hjälp av vuxna genomgår mycket stora förändringar från födelsentill skolstarten föreslår utredningen att barnen i daghem delas upp så att barni åldrarna till ca 2 5 är förs samman i smäbarnsavdelningar. De yngstaav dessa barn bör bilda en grupp om fyra barn med egen personal och eget rum.De barn som lärt sig gå () bör bilda en andra grupp med mellan sex ochåtta barn. Småbarnsavdelningarna skulle därmed komma att bestå av högst tolvbarn. Barnen i åldern 2\- 7 är som vanligen hunnit så långt isin utveckling att de allt mer klarar vårdsituationerna utan hjälp av en vuxenföreslås bilda äldersblandade s. k. syskongrupper. Antalet barn i varje syskongruppskaU kunna variera beroende på förhållandena men bör inte överstiga 20.Överinskrivning utöver det angivna antalet barn per grupp förutsätts inteförekomma. Deltidsgrupperna beräknas bestå av högst 20 barn i grupper för fem-och sexåringar. Utredningen framhåller att barnen behöver vistas olika längeunder dagen i förskolan. För barn med hemarbetande förälder är en kortare vistelsetid per dag oftast tillräcklig. Undersökningartyder dock på att sä kort vistelsetid per dag som ger mer begränsadeffekt på barnens utveckling än en något längre daglig vistelsetid. Där så ärmöjligt bör därför vistelsetiden i deltidsgrupperna förlängas till fyraeller . Barn med särskilda behov av stöd och stimulansbehöver ofta upp till fem timmars förskolevistelse per dag ibland även mer bl. a. för att få delta i måltider och andra vårdsituationer med andra barn. Debehöver också tid såväl för en ofta nödvändig särskild träning som förvistelsen med andra barn i gruppen. Vistelsetiden för barn med heltidsarbetandeföräldrar omfattar oftast medan föräldrar somförvärvsarbetar/studerar på deltid i regel behöver ha barnen omhändertagna 46timmar. Förskolan bör därför kunna ta emot helst inom samma grupper barn för skilda vistelsetider. Enintegrering av deltidsbarnen i heltidsgrupper innebär enligt utredningen enrad fördelar genom att barnen därmed får kontakt med barn i olika åldrar ochmed flera vuxna, större möjligheter till samvaro i smågrupper samt ökadflexibilitet i den dagliga vistelsetidens längd. Utredningen framhåller dockatt eftersom det i de flesta kommuner råder brist på såväl heltids- somdeltidsplatser och 3-timmarsförskolan ger möjlighet att med relativt begränsadpersonaltillgång nå ett stort antal barn torde det vara svårt att få till stånden integrerad förskola, i vilken alla deltidsbarn kan inlemmas iheltidsgrupperna. De förskolor som byggts och utrustats för heltidsbarn behöveranvändas i första hand för dessa, medan särskilda grupper får anordnas fördeltidsbarn. Framför allt torde det vara svårt att i nya bostadsområden kunnata emot samtliga deltidsbarn i heltidsgrupper under de år då antaletförskolebarn är som störst. Särskilda deltidsgrupper behövs därför med allsäkerhet i betydande utsträckning även fortsättningsvis. Utredningen framhåller att tillräcklig och väl utbildadpersonal är villkor för att kunna omsätta förskolans mål och tillämpa detföreslagna arbetssättet. All personal som tjänstgör i barngrupperna bör enligtutredningen ha grundläggande utbildning för sitt arbetsområde. De utbildningarsom därvid i första hand kommer i fråga är förskollärarut-bildning ochbarnskötareutbildning. En i huvudsak jämn fördelning av de bådapersonalgrupperna bör eftersträvas i barngrupperna. Detta gäller ävensmåbarnsgrupperna. Utredningenframhåller att förutom den till förskolan knutna personalen bör det finnastillgång till specialutbildad personal t. ex. barnpsykologer och kuratorer,som skall fungera för flera förskolor. För att barn med handikapp av olika slagskall kunna tillgodoses inom förskolan och där få behövlig stimulans, träningoch behandling kan det behövas tillgång till bl. a. specialiserade läkare,talpedagoger, sjukgymnaster och speciallärare. Den personaltäthet som utredningen rekommenderar fördaghemmen utgår från den som rekommenderades av iRåd och anvisningar med kompensation för den arbetstidsförkortning somgenomfördes . Utredningens förslag innebär att det ismåbarnsavdelning för barn från till 2 jär bör finnas två anställdapå fem barn. För syskongruppsbarnen bör det finnas en anställd pä knappt fembarn. För deltidsgrupperna föreslås en förskollärare för tvä grupper med 20barn i vardera. Utredningen förordar dock att personalen i deltidsgruppernasuccessivt förstärks med en medhjälpare per två grupper. Den faktiska personaltätheten inom daghemmen motsvarar f. n.inte gällande rekommendationer. Ar 1970 var personaltätheten i genomsnittungefär en anställd per 5,4 barn i daghemmen, smäbarnsgruppen inräknad.Utredningen föreslår inget generellt styrmedel för att förverkligapersonaltäthetsrekommendationen utan utgår från att kommunerna successivtkommer att förbättra personaltätheten i den takt resurserna medger. I ett lägemed knappa resurser såväl i fråga om personaltillgång som i fråga om ekonomiskamöjligheter, har utredningen funnit det väsentligt att personalförstärkningarpå kort sikt koncentreras till förskolor där barn med särskilda behovintegreras. Utredningen anser inte att hela det pedagogiska programsom föreslås kan förverkligas fullt ut inom ramen för dagens personaltäthet.Programmet bör emellertid kunna genomföras successivt, såsom är vanligt vidnya reformer. Det av utredningen föreslagna arbetssättet i förskolan tordeunderlätta arbetet även vid en lägre personaltäthet än den av socialstyrelsenrekommenderade. De förslag till utformning av lokaler som ges av utredningentorde också ge bättre arbetsmöjligheter för personalen. Utredningen har lagt fram ett principiellt förslag omutbildningskomplettering av den personal som tjänstgör inomförskoleverksamheten för att snabbt föra ut information om mål och medel förförskolan till berörda personalgrupper. Huvudsyftet är att ge den personal somskall anamma och praktisera det nya arbetssättet, möjlighet att ta ställningtill det pedagogiska programmet och de arbetsmetoder det innebär. Utbildningskompletteringenföresläs genomförd i tre steg varav de två första avser studieledare. Dettredje steget avser korta internatkurser för all personal verksam inomförskoleområdet. Genomförandet av den föreslagna kompletteringsutbildningenberäknas ta fyra är. Kostnaderna för utbildningskompletteringen beräknas tillca . för steg 1, . för steg 2 och 23,6 milj. kr. för steg 3.Härtill kommer kostnaderna för oavkortad lön för deltagarna. Utredningen framhåller att familjedaghemmen kvantitativtsett kommer att spela en viktig roll som komplement till förskolan under ettutbyggnadsskede. Det är därför viktigt att ge familjedaghemmen förutsättningaratt fungera som goda komplement till den institutionella verksamheten. I detta syfte förordar utredningen en ökad samverkan mellan familjedaghemmen t. ex. genom att ett antal dagbarnvårdarebildar en grupp som i vissa situationer kan hjälpa och stödja varandra ochdelta i vissa gemensamma gruppverksamheter för barnen. Vidare förordas ett ökatsamarbete mellan familjedaghemmen och förskolan t. ex. genom att dagbarnvårdarnagenom återkommande besök får ta del av arbetssättet i förskolan, somderas dagbarn då får möjlighet att delta i viss gruppverksamhet. Utredningenpekar också på möjligheterna att intresserade dagbarnvårdare får tillfälle attarbeta/praktisera i förskolan, dels som ett led i fortbildningen för dagbarnvårdare,dels som ett led i en vidareutbildning. Omvårdnad av tillfälligt sjuka barn Utredningen framhåller att det ansvar för barnensomvårdnad som samhället åtar sig när barn till förvärvsarbetande och studerandeanvisas plats i förskola eller familjedaghem bör omfatta även den tid då barnär tillfälligt sjuka och inte kan tas emot där. Barnvårdarverksamheten bördärför byggas ut så att den motsvarar behovet och den bör ingå i organisations-och kostnadsberäkningarna för alla förskolor som tar emot barn ellermer per dag. Utredningen framhåller vidare att generella riktlinjer bör gällaför när barn skall avskiljas från barngrupper på grund av smittorisk. Utredningen redovisar en rad synpunkter på organisationenav barnvårdarverksamheten i kommunerna och föreslår i samband därmed attbarnavårdarnas nuvarande utbildning bör utökas ochutbildningens innehåll prövas. Vidare bör barnavårdarnas anställningsformtryggas och möjlighet ges till kontinuerligt arbete. Som ett första steg mot ett förverkligande av enfamiljeservicecentral/ socialcentral som socialt, medicinskt, pedagogiskt ochpsykologiskt betjänar familjen, förskolor och skolor i ett bostadsområdeföreslär utredningen att all fysisk hälsovård av barn i förskolan överförs tilllandstingets barnavårdscentral i det distrikt där förskolan är belägen.Utredningen föreslär vidare att en förstärkning med psykologiskt utbildadpersonal efter hand görs pä barnavårdscentralerna. Ett sambruk bör därför sålångt möjligt ske mellan barnavårdscentralen och förskolan. Vidare bör denpsykiska barna- och ungdomsvårdens (PBU) psykolog och psykiaterorganisationknytas fastare samman med barnavårdscentralerna. Genom att PBU-personalenarbetar med de föräldrar och barn som också förskolan har kontakt med skulleäven PBU-personalen kunna gå in och fylla psykologkonsultuppgifter i förskolan. Utredningen anser att sjukvårdshuvudmännen bör svara förde extra medicinska resurser som krävs genom att förskolan i ökad utsträckningtar emot barn med olika former av handikapp. Sådana resurser som sjukgymnaster,talpedagoger, hörselassistenter, osv. måste därför samordnas och föras ut iprimärkommunerna. Samarbete och samverkan via barnavårdscentralen är därvidenligt utredningen den riktiga vägen och en början till en allsidigt fungerandefamiljeservicecentral/socialcentral. Utredningen framhåller att mänga föräldrar redan har ochatt ännu fler synes få behov av utvidgad service i form av längre öppethållandevid daghemmet - förskolan. Skiftarbete och obekväm arbetstid synes bli alltvanligare inom både industrin och servicesektorn. Arbete på udda tider ärsärskilt vanligt inom detaljhandel och sjukvård och andra delar avservicesektorn samt inom vissa industrier. Utredningenefterlyser ett framtida arbetsliv, som mer tar hänsyn till barnens villkor ochbetonar i samband därmed att arbetsmarknadsparterna bör ta upp frågan omfamiljerollen och arbetstidernas förläggning i sina förhandlingar. I det kortaperspektivet måste dock förskolan i första hand göra en insats i samhälletgenom att ge barnen till småbarnsföräldrar en trygg tillvaro på de tider som ärnödvändiga för barnen. De öppethållandetider, , som nuärrekommenderadeochvanli-gentillämpade bör dock enligt utredningen kunna behållas som ett slags normaltiderför förskolan. Utredningen anser dock att det är nödvändigt med storflexibilitet och att lokala behov av öppethållande pä andra tider måstebeaktas. Utredningen förordar därför en försöksverksamhet i kommunerna medolika modeller för förskolornas öppethållandetider. Förutsättningen är därvid,att försöken läggs upp och genomförs sä att de är positiva från barnens synpunkt.Det är väsentligt att en sådan försöksverksamhet även utvärderas av dencentrala tillsynsmyndigheten. Utredningen framhåller att kommunerna återkommande börinventera sina speciella behov av öppethållande. Flexibla kombinationslösningarbör skapas som är ekonomiskt försvarbara, som barnens behov avtrygghet och allsidig utveckling tillgodoses. Utredningen visar på olikamodeller som kan användas för att tillgodose olika behov. För att lösatillsynsfrågan för barn med temporärt behov av fosterhemsplacering förordarutredningen ett system med familjedaghem, s. k. grannskapsföräldrar, ikombination med hel- och deltidsförskola. Utredningen framhåller att förskolans placering isamhället är en viktig fråga med tanke på den kontakt mellan olika människoroch aktiviteter i samhället som förskolans tjänster ger. Barnen behöver kontaktmed olika vardagliga företeelser, med arbetshv och fritidsliv, med människor iolika åldrar och med naturen. Planeringen bör utgå även från barnens behov ochfrån vetskapen om att det område där barnen bor, går i förskola och skola,oftast är barnens helt dominerande upplevelsevärd. Utredningen framhåller att förskolan bör finnas i barnetsbostadsmiljö och utgöra en naturlig del av livet där. Förskolan bör ha en braoch tillräckligt stor tomt, där det går att göra i ordning en riktig utemiljöför barnen. Förskolan bör också där så är möjligt kunna ligga i anslutning tilleller inrymma funktioner för andra än förskolans barn och personal. kan bli fräga om samplanering med en lågstadieskola sominte bör vara alltför stor, med bostadsområdets lekplats, med kvartersgård förmänniskor i olika åldrar m. m. Man bör vidare eftersträva att lokaliseraförskolan så att barn från skilda sociala miljöer vistas i samma förskola. Det pedagogiska program och de organisationsmodellerutredningen föreslagit ger grundförutsättningarna för byggnadens planering. Detinnebär att det bör finnas en särskild avdelning för småbarnsgruppen, där detvå delgrupperna får var sitt rum. Syskongrupperna bör få en egen hemvist ochen lekhall med gemensamma aktivitetsområden för verkstad, musik, bibliotek, laborativalekar, terapi samt miljöutrymme för låtsasle-kar. Lekhallen bör ha anslutningtill köket sä att barnen lätt kan delta i köksaktiviteter med de vuxna. Utredningen understryker vidare betydelsen av att byggasmå anläggningar. Det pedagogiska programmet visar på värdet av relativt små sammanhållnainstitutioner där alla berörda har möjlighet att lära känna varandra och kännagemenskap. Utredningen anser att man i de flesta typer av bostadsområden börundvika att bygga förskolor som är större än för 5075 platser. Ännu mindreförskolor än dessa kan i många fall vara befogade. Socialstyrelsensnuvarande rekommendation för tomtstorlek är 50 m per plats. Utredningen menaratt 50 m per plats är en så pass begränsad lekyta ute att lekplatsen inrymmerungefär förskolans egna, elementära aktiviteter. För att fä sitt lokalbehovutomhus bättre tillgodosett bör barnen i sädana fall ha tillgäng till en störreallmän lekplats. Med en tomtyta på ca 80 m per . plats blir förskolans behov irelativt tillfredsställandeutsträckningtillgodosett och vissa möjligheter finnsatt ta emot andra barn från bostadsområdet. Utredningen föreslår som ettminimum en tomtstorlek per plats i daghem men anser att en tomtyta påuppemot 80 m är mer tillfredsställande. Vill man ha möjlighet att i någonstörre utsträckning göra förskolans utemiljö tillgänglig för barn och vuxna idess näromräde får man räkna med att gå upp över 100 m per plats. Utredningen föreslår att nya råd och anvisningar för förskolansbyggnader och tomter utarbetas inom i samarbete medbostadsstyrelsen, planverket, kommunförbundet och andra sakkunniga. 1 likhetmed God bostad bör nya råd och anvisningar redovisa normer iform av krav och rekommendationer för en bedömning av inlämnadebyggnadsärenden. Utredningenanser det väsentligt att den granskning som skall ligga till grund förbeviljande av statsbidrag förenklas i förhållande till vad som gäller.Utredningen föreslår därför att granskningen läggs pä den kommunalabyggnadsnämnden genom dess föredragande tjänsteman. Utredningen anser att mangenom en granskning kan få ett enklare och rationellare förfarande.