prop · FW03128 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition nr 1973 Prop. Maj:ts proposition med förslag till principer fören enhetlig befälsordning inom det militära försvaret; given slottden . Maj:l vUl härmed, under åberopande av bilagdautdrag av statsrådsprotokollet över försvarsärenden, föreslå allbifalla de förslag om vars aviåtande till föredragandedepartementschefen hemställt. Enligt Vårt nådiga beslut: I propositionen föreslås principiella riktlinjer för enenhetlig befälsordning inom del militära försvaret. Förslag lämnas också tillorganisatoriska riktlinjer för det fortsatta arbelet ined all omsätta de principieutgångsvärdena i nya system för utbildning, rekrytering m. m. I saml Nr 128 Utdrag av protokollet över försvarsärenden, hållet införHans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten i statsrådet på den 18maj 1973. Närvarande: Slatsminislem , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , ,, , , , , , , ,. Chefen för försvarsdepartementet, statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frägaangående principer för en enhetlig befälsordning inom det miUtära försvaret ochanför. I takt med de tekniska och materiella förändringarna inomförsvaret samt utvecklingen av metoder och former för all utbilda värnpliktigahar principerna för rekrytering, utbildning och användning av krigsmaktensbefälsgrupper fortlöpande ändrats. En allmän utgångspunkt har härvid varit altpå olika sätt försöka förena de krav som krigsuppgiflerna ställer på personalenmed utvecklingen inom försvaret och samhället i övrigt. Frågan om alt bl. a.bredda rekryteringsunderlaget för yrkesbefälel har ägnats särskilduppmärksamhet och jag vill erinra om några väsentliga led i utvecklingen avdenna fråga. Ett första steg i riktning mot all bredda rekryteringen lillofficersyrkel logs , då möjlighet öppnades för officersanslällninggenom den s. k. långa vägen. Denna möjlighet vidgades genom en rekryteringsreformår 1942, som innebar att varje ung man som under den grundläggandemilitärutbildningen t. o. m. kadettskola visade lämplighet för officersyrkelkunde bli officer på aktiv stal oberoende av tidigare civil utbildning. För underbefälet numera plulonsofficerarna - ändradesställningen hell genom underbefälsreform, som innebar all det tidigaretillämpade systemet med korttidsanställning - volonlärsystemet - ersattes med ellsyslem som gav personalen möjlighet att stå kvar i yrket till pensionsåldern. Är 1960 beslutade stalsmakterna om principer för en nybefälsordning inom armén. Besluten grundades pä förslag av 1954 ärsbefälsutredning. befälsbeslul innebar en allmän höjning av yrkesbefälelskompetens. Den obligatoriska utbildningen för befälet utökades för altpersonalen skulle kunna användas i mera kvalificerade befallningar i krigs- ochfredsorganisationen. Det nya befälsordningssystemet innebar vidare att det iprincip skulle finnas tre befälskårer, en kår för officerare, numera regemenlsofficerare,en kår för underofficerare, numera kompa- niofficerare, och en kår för underbefäl, numera plulonsofficerare.1 beslut framhölls ocksä som önskvärt och nödvändigt att befälssystemetinom de olika delarna av krigsmakten fick så stor överensstämmelse som möjligt.För att nå delta syfte tillsattes särskilda utredningar förfortsatt översyn av befälssystemet vid marinen och flygvapnet.Utredningsarbetet pågår alltjämt. a. somen konsekvens av arméns nya befälsordning infördes inom krigsmakten den 1 juli1972 ett nytt Ijänsteslällningssyslem. 1 delta system har man med utgångspunkti uppgifterna inom krigsorganisationen fört samman krigsbefallningarna lillsammanlagt åtta kompetensnivåer. Mot varje kompetensnivå svarar en bestämdtjänstegrad. Grundidén i systemet är all den som genom teoretisk utbildning ochpraktisk tjänstgöring blivit kompetent för en viss befallning får dentjänstegrad som svarar mol befattningens nivå. Med hänsynlill utvecklingen inom försvaret och samhället i övrigt har det visat sigangelägel att förnya och vidareutveckla befälsord-ningsprinciper.Dagens förutsättningar och framför allt morgondagens krav visar all del behövsen genomgripande reform av befälsordningen inom hela krigsmakten. En sådanreform bör omfatta principer för rekrytering, urval, utbildning, fördelning avarbetsuppgifter och möjligheter till befordran för den som väljer den yrkesmilitärabanan. För allsamordna och påskynda delta angelägna reformarbete bildades i början av år 1971inom försvarsdeparlemenlel en särskild arbetsgrupp som skulle skapa underlagför Kungl. Maj:ts ledning och samordning av UtbUdningsverksamheten inomförsvaret. En huvuduppgift för arbetsgruppen blev att la fram underlag för ettprincipiellt beslul om en ny befälsordning. Gruppen har utarbetat en promemoriaom de principiella utgångsvärdena för befälsslrukturen inom krigsmakten. Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av överbefälhavaren () efterhörande av försvarsgrenscheferna samt av (),(), (), () och ().Befälsförbunden har lämnat ett gemensamt yttrande. Frågan om en ny befälsordning har behandlats av riksdagenunder (mot. 1971:695, FöU 1971:18, rskr 1971:267). a. att målet borde vara all få en för försvarsgrenarna enhetligbefälsordning. förutsatte all arbetet med att ta fram ensådan ny befälsordning skulle bedrivas med kraft. Arbetsgruppen slår fast alt utgångspunkten syslemsom reglerar befälspersonalens indelning, rekrytering, utbildning ochanvändning är uppgifterna i krigsmaklens organisation under krig och fred. 1fråga om dessa uppgifter utgår arbetsgruppen från de principer förtotalförsvarets inriktning och uppgifter som senast har angetts i 1972 årsförsvarsbeslut (prop. 1972:75, FöU 1972:17, rskr 1972:231). Gruppen konstaterarvidare att man inom det svenska försvaret, som huvudsakligen bygger på insatserav värnpliktiga, torde få räkna med att tillgången pä ständigt tjänstgörandeyrkespersonal blir starkt begränsad. Denna personal har därför särskildbetydelse för organisationen i både krig och fred. Detta markeras än mer av deökade krav på organisatorisk handlingsfrihet som försvarsbeslutförutsätter. Yrkesbefäl måste sålunda ingå i den militära organisationen inomramen för en yrkeslivskarriär. Uppgifter för mUitär och civilmilitär yrkespersonal Efter en allmän redogörelse för befälets uppgifter inomkrigsmaktens krigs- och fredsorganisalion konstaterar arbetsgruppen att dessauppgifter är grundvalen för all bedöma en lämplig struktur för allbefälspersonal och i synnerhet för den yrkesanställda personalen. Arbetsuppgifternaför yrkesbefälet skiftar dock inom och mellan de olika befälsnivåerna inomsåväl krigs- som fredsorganisationen. Det nya Ijänsteställningssystemetskompetensnivåer speglar på sitt sätl dessa skillnader. Del är enligtarbetsgruppen nödvändigt att genomföra en förutsättningslös analys, som utanhinder av konventioner och idéarv belyser de krav arbetsuppgifterna ställer ochpå ett nyanserat sätt framhäver såväl likheter som olikheter. Från dessa utgångspunkter har arbetsgruppen gjort enöversiktlig och sammanfattande analys av befälets arbetsuppgifter i krigs- ochfredsorganisationen. Analysen bygger också på gällande program och delprograminom krigsorganisationen och på fredsverksamhetens huvudproduktionsområden.Arbetsgruppen har i anslutning härtill också sökt ange förändringarna iperspektivet vad gäller uppgifternas innebörd. För allurskilja och definiera de olika befälsuppgiflerna anser arbetsgruppen altuppgifterna i krigsorganisationen är av avgörande betydelse. Arbetsgruppenkonstaterar därefter att det tar lång lid all bygga upp en tillgång avyrkespersonal för militära uppgifter på olika nivåer och att personalen skallverka i krigs- och fredsorganisationen . Vidare pekar gruppen påkrigsorganisationens ständiga utveckling och krav på fortlöpande anpassning inlebara till närliggande krav ulan också till bedömda framtida förutsättningar.Utbildning av yrkespersonal måste ske med starkt beaktande av dessaförhållanden. Del befäl som rekryteras skall fullt utbUdat börja verka ien miljö som ligger fram i tiden och skall dessutom arbeta underytterligare 2535 är inom organisationen. Stor omsorg måste därför läggas nedpå fördelningen mellan grund- och vidareutbildning och på avvägningen mellan s.k. när-och fjärrförberedelser. Förutsägelser om organisationens kvantitativaomfattning blir självfallet osäkra. Med större säkerhet kandäremot sådana förändringar i perspektivet tecknas som får betydelse för dekvalitativa kraven på 1980-lalels yrkesbefäl. Krav på framtidens yrkesbefäl Arbetsgruppen konstaterar alt vissa grundläggande föaitsältningaroch krav är allmängUtiga för allt yrkesbefäl inom den svenska krigsmaklen. Allaktiv befälspersonal skall sålunda arbeta inom två huvudområden, nämligen ikrigs- resp. fredsorganisalionen. Inom båda dessa områden krävs att allt befälskall kunna verka i rollerna som chef, fackman och utbildare. Mellanuppgifterna i krigsorganisationen och i fredsorganisalionen finns vidare enstark koppling. 1 krig skall yrkesbefälet verka i de tre rollerna i kraft avden utbildning och den verksamhet som har genomförts i fred. All verksamhet ifredsorganisationen har som sin väsentliga och yttersta uppgift alt skapastridsdugliga krigsförband. Verksamheten i fredsorganisationen måsle därförbedrivas med krigets krav som utgångspunkt. Kraven på yrkesbefälel och därmedockså på dess utbildning styrs av detla förhållande. Efiersomde grundläggande befälsuppgifterna i de tre rollerna är gemensamma mästeutbildningen till aktivt befäl planeras så att varie yrkesbefäl vid varjetidpunkt kan göra en effektiv insats som chef, fackman och utbildare.Förändringar i krigs- och fredsuppgifterna sker ständigt och måste beaktas vidutbildningen av yrkesbefälel. På grundav fysiska åldersgränser för tjänst i vissa slridsbefattningar kräverorganisationen all en stor del av yrkesbefälel får ändrade uppgifter vid 3540års ålder. Som exempel på sådana befattningar nämner arbetsgruppenstridsvagns-, ubåts-, kustjägar- och flygförarljänst. Utbildningen avyrkesbefäl måste därför innefatta fjärrförberedelser, dvs. inhämtande av sädanakunskaper som utöver behov för den närmaste periodens yrkesutövning ger ennödvändig förberedelse för en,växling i yrket . Arbetsgruppenredogör vidare översiktligt för vad som krävs av befälet i krigs- ochfredsorganisationen och för de kvalitativaförändringar av dessa krav som utvecklingen kanantas medföra. I fråga om de tre rollerna som chef, utbUdare och fackmanframhålls i huvudsak följande. Chefsrollenär den centrala befälsuppgiften och har i princip samma innebörd för alltyrkesbefäl. I framliden kan behov finnas att lägga ett mer självständigt ochomfattande chefsansvar på lägre befälsnivåer och därmed ofta också pä yngrebefäl. Låg ålder och låg Ijänslegrad i förhållande till truppen gör del oftasvårt all vara chef. Denna kombination är framträdande i en värnpliktsorganiseradkrigsmakt och skärper kraven dels på grundläggande förmåga all föra befäl, delspå utbildning i chefsskap, dvs. personalledning och personalbehandling. Grundvalenför chefsutövning är en befälsförmåga, som genom lämplig befälsulbildning ochpraktisk befälsulövning vidareutvecklas hos det blivande befälet. En godbefälsförmåga förutsätter enligt arbetsgruppen två egenskaper. Dels krävs ledarförmäga,dvs, förmåga att enligt allmänt omfattade principer leda och leva med andramänniskor, Ledar- 1* 1973. 1 saml Nr 128 Prop, 1973:128 6 skapskonsten är under ständig utveckling och del militärasystemet måsle följa med i utvecklingen. Dels krävs förmåga all i svärasituationer, när tidsfaktorn är avgörande, kunna utöva chefsskap i rentauktoritär mening, Ulbildarrollen är särskilt framträdande i fredsorganisationen,där den dominerande verksamheten är utbildning och produktion av krigsförband,1 likhet med chefsskapel är ulbildarrollen i fred i princip densamma för alltyrkesbefäl, nämligen att utbilda personal av olika kategorier för uppgifter i krigsorganisationen.Utbildningsuppgifterna är knutna antingen till de värnpliktigas allmänmilitärautbildning samt befattnings- och förbandsulbildning eller lill utbildning föryrkesbefäl på olika nivåer. Utbildningsinnehållet varierar från detaljkunskapinom en avgränsad sektor lill samverkan mellan kvalificerade stridskrafter urolika försvarsgrenar. De värnpliktigas allmänmilitära utbildning ochbefattningsutbildning kommer enligt arbetsgruppen också i huvudsakatt anförtros åt del yngre yrkesbefälel. Deras utbildarroll är redan nupåverkad av den allmänna samhällsutvecklingen. För framliden bedömsskolreformer, förändrade attityder hos de värnpliktiga och en fortsattutveckling mol minskad erfarenhet av arbets- och yrkesgemenskap hos devärnpliktiga under grundutbildning skärpa kraven på det yngre befäletsutbildar- och ledarförmäga. Arbetsgruppen framhåller vidare att materiel, teknik ochtaktik påverkas av utbildningsmässiga faktorer. Utbildningsinnehållet måste isin tur utformas mot bakgrund av befintlig och kommande materiel, teknik ochtaktik. För all nå fullgod effekt i systemet kräver detla av den enskilde enständig växling mellan ulbildarinsalser och övrig verksamhet. Enligtarbetsgruppen är ulbildarrollen sammansatt och kräver kunskap och förmåga attkommunicera. Därutöver fordrar rollen förmåga att verka både som lärare ochinstruktör på alla uppgiftsnivåer. Arbetsgruppenanser att allt yrkesbefäl genom lämpliga placeringar tidigt måsle fä en egenerfarenhet som utbildare, Efiersom vår försvarsorganisation i sä avgörandegrad bygger sin verksamhet på insats av värnpliktig personal ställs speciellakrav på allt yrkesbefäl. Utvecklingen mot mer begränsad utbildningslid förvärnpliktig personal ökar del aktiva befälets dubbla ansvar för utbildning ochvidareutveckling. Arbetsgruppen framhåller vidare del vitala sambandet mellan åena sidan kunskaper om krigsorganisationen och förmågan att ulföra uppgifter idenna organisation och å andra sidan förmågan att utbilda inom fredsorganisationen. Liksom de övriga rollerna utövas fackrollen på alla nivåeri såväl krigs- som fredsorganisationen. Den är i större eller mindreutsträckning alltid integrerad med delar av ledar- och lärarfunktionen. Kravenpå fackkunskaper varierar starkt med hänsyn till befälels olikaarbetsuppgifter och nivå. Alt fackmässigt behärska stridsfunklionerna ärfackrollens främsta innebörd. Efler den tidigare redovisade analysen av chefs-,utbildar- och fackrollerna konstaterar arbetsgruppen alt det krävs teoretiskoch praktisk utbildning samt erfarenhet i praktisk tjänst för att yrkesbefäletskall kunna uppfylla kraven i de olika rollerna. I dagens syslem har en sådanutbildning sina närmaste motsvarigheter i utbildningen vid exempelviskrigsmaktens aspiranl-, instruktörs-, officers- och vapenskolor samt vidmilitärhögskolan och försvarshögskolan. 1 ensammanfattande analys av de tre rollerna framhåller arbetsgruppen, att chefsskapeloch ulbildarrollen är av central betydelse. Dessa roller förändras inte tillsin reella innebörd av utvecklingen men väl till sin form. Fackrollen ärdäremot direkt knuten lill systeminnehållel och den utveckling inom detta somdirekt hänger samman med nya förulsäliningar eller möjligheter på deoperativa, taktiska och tekniska områdena och i miljön. De förändringar somutvecklingen bedöms medföra gör fackrollen merasammansatt. Större fordringar på kunskaper om angränsande eller sidoordnadevapensystem inom krigsmaklen kommer vidare alt ställas för att tillgodose ökadekrav på samverkan såväl inom krigsmakten som mellan krigsmakten ochtotalförsvaret i övrigt. Arbetsgruppenunderstryker sammanfattningsvis att uppgifterna inom såväl krigs- som fredsorganisalionenför yrkesbefälen, oavsett nivå eller nuvarande militära eller civilmilitäratjänsteställning, kräver att de skall vara chefer och ledare, yrkesspecialislersaml lärare och instruktörer. De tre huvudkraven visar enligt arbetsgruppen attdet idémässigt och praktiskt är mera som förenar än som skiljeruppgiftsinnehavarna ål. En ny grundsyn är därför nödvändig, nämligen attyrkesbefälet skall ses som en enda grupp, yrkesofficerare, med gemensamidentitet. Uppgifterna för yrkesofficerarna måsle fördelas på personer somutbildas för all verka inom olika områden och på skilda kompetensnivåer. Inomden helhet som yrkesofficerarna bildar måsle alltså finnas en ur krigs- ochfredsorganisationens krav härledd underindelning. Från olika sakligaförutsättningar kan denna kompetensfördelning leda till en uppdelning på ettvarierande antal kompetensgrupper. Efter vissa jämförelser med skolan och arbetslivetkonstaterar arbetsgruppen all uppgifterna för befäl inom krigsmaklen utförsinom ell antal skilda kompetensnivåer. Inom ramen för en gemensam identitetåterkommer ständigt de tre rollerna, chefs-, fack- och ulbildarrollen. Arbetsgruppen diskuterar därefter lvå principiellastrukturer för en ideal befälsordning, den vertikala och den horisontella. Denvertikala strukturen innebär enligt arbetsgruppen alt varje uppgiftsinnehavaredirekt rekryteras och utbildas för uppgifter, som svarar mot den aktuellanivåns kompetenskrav. Slutkompetens uppnås redan efler avslutadgrundutbildning. 1 samhällslivet i övrigt kan bl, a, förhållandena inomsjukvårdsområdet anföras som exempel pä en sådan vertikal Även samhällets utbildning av teknisk personalföreter i vissa avseenden likartade drag. Den vertikala strukturen kan ha vissafördelar, UtbUdningen för varje nivå kan strikt målinriklas. Urvalsprocessenunderlättas om klara kriterier på grundkompetens före utbildningen kandefinieras. Strukturen är i begränsad mening ekonomiskt fördelaktig i fråga ombåde kostnaderna för själva utbildningen och relationen mellan utbUdningsinvesteringoch nylljandetid. Strukturen har dock bestämda nackdelar. Den hindrar elierförsvårar avsevärt strömning mellan kompetensnivåerna. Erfarenhet ochskicklighet från en nivå är svår alt utnyttja på annan nivå. Planering ochutveckling inom ett sådant system kan riskera alt fjärma sig från den praktiskaverkligheten. Denhorisontella strukturen innebär i sin tur all alla uppgiftsinnehavare börjarpå den minst komplicerade nivån och alt alla efter alt successivt ha inhämtatutbildning och praktisk erfarenhet stegvis flyttas till en mer kompliceradnivå, I offentlig verksamhet är del svårt alt finna renodlade exempel pä dennastruktur. Strukturen kan teoretiskt sett innebära fördelar. Den skapar framförallt garanti för att en gedigen erfarenhet från varje nivå utgör grund för verksamhetenpå högre nivå. Dess nackdel är dock att den inle blir ekonomisk efiersom gradenför alt utnyttja individuell kapacitet ofta är låg. Förhållandel mellan utbUdningsinvesteringoch nyttjandetid blir ogynnsamt från ekonomisk synpunkt. Strukturen gerdärutöver en ogynnsam åldersfördelning, vilket är lill hinder i de fall när delför vissa uppgifter krävs både kvalificerad utbildning och tillräckligerfarenhet . Vid jämförelse mellan dessa principiella strukturer ochbefälsuppgifternas praktiska innehåll visar det sig enligt arbetsgruppensmening att ingen av strukturerna är renodlat lämpad som utgångspunkt för enändamålsenlig strukturering av befälsuppgifterna i ett antal kompetensnivåeroch rekryteringen till dessa nivåer. Arbetsgruppen har i stället sökt sig fram till en annanstruktur, syntesslrukturen, som är en horisontell grundstruktur med successivturval. Denna innefattar de vertikala och horisontella strukturernas positivadrag. Syntesslrukturen skapar enligt arbetsgruppen garantier för en tillräckligerfarenhetsgrund genom att varje högre nivå bygger på erfarenhet från enlägre. Systemet präglas av en successiv urvalsprocess, som vid sidan avresultaten från en kompelensgivande utbildning lar till vara den enskildesförmåga att på rätt säll utnyttja inhämtade kunskaper i praktisk verksamhet. Omsyntesstrukturen används på ell formalistiskt sätt, kan den emellertid bliogynnsam med hänsyn lill utbildningskostnaderna. Man kan också få en ogynnsamåldersfördelning, 1 modellen ligger dock möjlighet att förhindra dessanackdelar genom alt styra ui-valstidpunkterna så alt bästa möjliga resultatnås. Vid sina fortsatta överväganden finner gruppen all syntesslrukturenär den idémässigt lämpligaste strukturen. Endast om särskilda omständigheterföreligger, bör avvikelser från strukturen accepteras. I det militära systemetbedöms sådana omständigheter föreligga när vissa uppgifter släUerkrav på både kvalificerad utbildning och låg fysisk ålder. Syntesslrukturen bör därför anpassas till ett syslem somför huvuddelen av uppgifterna erbjuder gemensam rekrytering och därefterfortsalt kompelensbildning genom utbildning och erfarenhet. För vissa uppgifterkrävs dock en särskild rekrytering och utbildningsgång med hänsyn till kravenpå kvalificerad kompelens i förening med relativt sell låg fysisk ålder. Den idealabefälsstrukturen måsle enligt arbetsgruppens mening också göra del möjligt förorganisationen att på bästa sätt ta lill vara den enskildes kapacitet ochpraktiska erfarenhet. Den måste vidare skapa förulsäliningar för alla enskildaall i kraft av sina inneboende förutsättningar och personliga kvaliteter ochsin individuella niognadslakl nåen position inom verksamheten som svarar moldessa egenskaper. En modifierad synlesslruklur tillgodoser i princip dessakrav, 1 den mån särskilda omständigheter kräver en särskild rekrytering förvissa uppgifter måsle man i idealslrukluren föra in krafter i form av sneddning,övergångsmöj-ligheler m, m. som eliminerar begränsningarna. Den avgruppen beskrivna idealstrukturen anger inle vilka befälsgrupper ikonventionell mening kompetensgrupper - som bör finnas inom den gemensammaidentiteten, yrkesofficersbegreppel. Med utgångspunkt i att en individ inom enkompetensgrupp kan ha uppgifter på olika kompetensnivåer har arbetsgruppendefinierat begreppet kompelens-grupp så att därmed avses en befälsgrupp där varoch en i gruppen infriar gemensamma rekryteringsförutsätlningar och hargemensam grundutbildning och vidareutbUdning, Inom kompetensgruppen skalldessutom de uppgifter som kompetensen svarar mol ha en principieUt enhetliginnebörd. Inom den gemensamma identiteten måste enligtarbetsgruppens mening en indelning ske i kompetensgrupper med hänsyn till defaktiska behoven inom organisationen. Särdragen för olika delar av en organisationkan i sin tur också leda fram lill behov av olika och om möjligt enhetligaunderstrukturer. Arbetsgruppen finner del vidare vara nödvändigt attinnebörden av olika kompetensgrupper definieras med avseende på rekrytering,grundutbildning, vidareutbUdning och uppgiftsinriklning, Detla gäller med hänsyntill säväl myndigheternas planering som de enskilda individernas möjligheteratt i samband med yrkesval och tiden därefter få en fullständig information omsina möjligheter i yrket. Gruppen anser dock all betydelsen av dennagruppindelning kan bli mindre i den mån som den övergripande idenlilelen efterhand upplevs som en praktisk verklig-hel både av den enskUde och avmyndigheten. Särskilda förhållanden som påverkar befälsordningen Arbetsgruppen tar också upp vissa särskilda förhållanden -framförallt utanför försvaret - som anses ha särskild betydelse för denframlida befälsslrukturen, nämligen skolsystemet, arbetslivet ochvärnpliktssystemet. Prop, 1973:128 10 Arbetsgruppen belyser inledningsvis den kvantitativaomfattningen av UtbUdningsväsendet, de nya organisatoriska och pedagogiskaformerna och idéerna, den förändrade attityden gentemot eleven och elevensmöjligheter till utveckling samt relationerna mellan lärare och elever. Gruppenkonstaterar alt det svenska skolväsendel har genomgått storaförändringar. Gruppen redogör i korthet för grunddragen i de stora ochvikliga skolformerna, nämligen , gymnasieskolan och utbildningen påhögskolenivå. Arbetsgruppenredogör vidare för olika utredningar som har behandlatoch belyst en rad frågor av vilal betydelse för UtbUdningsväsendet, bl, a,frågor om kompetens och kompetensvärde, urval och rekrytering, arbetsformer ochsludiemeloder. Gruppen erinrar här bl, a, om 1968 års ulbildningsulrednings (U68) överväganden rörande den högre utbildningens dimensionering ochorganisation m, m.