prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Är han inte betalningsskyldig, såsom då avlastarenunderlåtit att erlägga överenskommen förskottsfrakt 1973: 42 168 ellerkonossementet ej utvisar att fordran för överliggetid är ogulden, bör hannämligen enligt kommitténs mening inte på en omväg över redarens sjöpanträtt igodset kunna förmås att svara för betalningen. Iöverensstämmelse med vad som redan är gällande dansk och norsk rätt föreslårkommittén att sjöpanträtt i last alltid skall upphöra när godset lämnas ut,dvs. även om mottagaren visar sig inte vara behörig. Detsamma föreslås alltjämtgälla då godset säljs för fartygets eller lastens behov eller exekutivt.Preskriptionstiden blir enligt kommittéförslaget ettårig liksom beträffandesjöpanträtt i fartyg. Förslaget bibehåller gällande metod förpreskriptionsavbrott och fogar därtUl den metod som gäller i fråga omsjöpanträtt i fartyg. Sförättsföreningeni har ifrågasatt värdet av regler om sjöpanträtt i last, eftersom desällan om ens någonsin kommer tUl praktisk användning. Enligtsvensk rätt är retentionsrätt en sakrätt som står panträtten nära. I sintypiska form kan den beskrivas som en laga befogenhet att kvarhålla annansegendom tUl säkerhet för en fordran och gränsar sålunda närmast till legalhandpanträtt. Retentionsrätten är vanligen i första hand inriktad på attframtvinga prestation av ägaren genom att denne nödgas vara av med egendomen.Retentionsrätt har därför ofta ej varit förbunden med realisationsrätt.Förfogande över egendomen genom försäljning har i vart fall främst tillåtitspå andra grunder än som uteslutande uppbär borgenärens intresse.Realisationsrätt anses i allmänhet tyda på panträtt men gränsen mellanretentionsrätt och panträtt är ej klart dragen. Retentionsrättenär beroende av besittningsförhållandet. TUl skillnad från handpanträtten vikerden för utmätning på det sättet att retinenten inte kan kräva full lösen utanmåste lämna godset ifrån sig för att i stället få del i köpeskillingen.Däremot likställer konkurslagen retentionsrätt i allmänhet med panträtt. Allmännaregler om retentionsrätt saknas i svensk lag men i stället finns en rad spriddakaustiska regler. Den retentionsrätt som närmast intresserar i förevarandesammanhang har förr brukat härledas ur 17 kap. 3 § tredje stycket handelsbalkenom hantverkares förmånsrätt till betalning ur "gods, som hos honom kvarär" numera 4 § första stycket 2 förmånsrättslagen och har ganska vidsträckttillämpning. Den anses sålunda gälla även det fall att ett varv kvarhållerfartyg till säkerhet för betalning av fordran på grand av reparation ellerombygg- 1973: 42 169 nad.Denna retentionsrätt är, enligt lagen (1950: 104) om rätt för hantverkare attsälja gods som ej avhämtats, förenad med vUlkorlig realisationsrätt. Nämndalags regler är inte tvingande. Rätt att föranstalta om egendomens försäljninghar retinenten även enligt konkurslagen. Han har därför i doktruien isystematiskt hänseende behandlats som legal handpanthavare eller åtminstone idet närmaste jämställd med en sådan. lag haderetinenten samma förmånsrätt som handpanthavare men i samband med 1928 årssjölagstiftning flyttades retentionsrätten ned efter fartygshypoteket för attstämma med reglerna sjöpanträttskonvention. Ändringen begränsadesdock inte tUl retentionsrätt i fartyg utan gavs generell giltighet. Enligtförmånsrättslagen är den ursprungliga förmånsrätten för retinent i allmänhetåterställd medan fartygsrelinentens ställning är oförändrad. I dansk och norskrätt har retinenten bästa prioritet och står ej ens tillbaka för sjöpanlrätt. Ifinsk rätt har retinenten företräde framför hypotekshavaren. En säljares befogenheteratt i olika fall innehåUa godset står retinen-tens befogenheter nära och haräven betecknats som retentionsrätt. Såvitt säljaren är ägare tUl godsetförekommer också beteckningen detentions-rätt. Den rätt att innehålla egenprestation som tUlkommer säljaren enligt 14 § lagen (1905: 38 s. 1) om köp ochbyte av lös egendom anses däremot inte vara retentionsrätt i egentlig mening.Köplagens berörda regler gäller utan avseende på äganderättsförhållandena medanretentionsrätt eljest vanligen avser annans egendom. Skillnaden vill jag i detföljande markera genom beteckningen detentionsrätt för befogenhet att innehållaeget gods. Kommitténhar, på grundval av den nya sjöpanträttskonventionens bestämmelser omnationella pant- och retentionsrätter (art. 6), utarbetat förslag tillbestämmelser om legal säkerhetsrätt i fartyg och skeppsbyggen som näraansluter till vad som gäUer hantverkares retentionsrätt. Kommittén har valt attbeteckna denna säkerhetsrätt som retentionsrätt. Retentionsrättenskall enligt förslaget uppstå på gmnd av lag på samma sätt somsjöpanträtt. Den skall, tUl skillnad frän retentionsrätt i allmänhet, intekunna stiftas genom avtal. Däremot bör det enligt kommittén på vanligt sättvara parterna obetaget att genom avtal förhindra uppkomsten av retentionsrätti fartyg eller skeppsbygge. Enligt kommittéförslaget skall retentionsrättengälla tUl säkerhet för fordran på grand av uppdrag att bygga, bygga om ellerreparera fartyg och förutsätter, dels att egendomen tillhör annan, dels att denär i retinentens besittning. Kommittén erinrar om att skeppsbygge i vissa fallkommer att kunna tillhöra beställaren enligt 2 kap. sjölagsförslaget. TUlhöregendomen varvet, tillgodoses dess intresse härutinnan genom detentionsrättenligt köplagen. Det gäller enligt kommittén även om beställaren är ut- 1973: 42 170 länning,eftersom obligationsstatutet som regel kan antas bli säljarens lag.Besittningens konstitutiva effekt enligt kommittéförslaget är konventionsbetingad.Besittningskravet bör dock enligt kommittén ej uppfattas så attretentionsrätten upphör t. o. m. ifall egendomen skulle komma ur varvetsbesittning genom rättsstridig handling. Har besittningen väl rättsenligenupphört och retentionsrätten med den, kan retentionsrätten ej upplivas genomatt besittningen återtas, tillfogar kommittén. Föremål förretentionsrätten bör, anser kommittén, vara fartyget eller skeppsbygget jämtetUlbehör. Kommittén finner det självfaUet att retentionsrätten skall gällaäven till förmån för sådana accessorier som ränta m. m. Att fordringen skallhärröra av byggnads- eller reparationsuppdrag hindrar enligt kommitténs meningej, att därmed sammanhängande, berättigade skadeståndskrav och liknande ocksåanses säkrade genom retentionsrätten. Kommittén förutsätter, attden föreslagna retentionsrätten utan vidare anses förenad med realisationsrättenligt bestämmelserna nyssnämnda lag om hantverkares rätt därvidlag.Att dessa bestämmelser är dispositiva innebär enligt kommittén bl, a. attskeppsbyggnadsavtal kan tillföras ändamålsenliga villkor om realisationsrättnär äganderätten till bygget ligger i beställarens hand. Kommittén påpekar, attretentionsrätt för reparation av fartyg, rätts-politiskt sett, i viss mån utgören kvarleva av sjöpanträtt för befälhavarförbindelser, vilka ofta avser justfartygsreparationer. De brytningar mellan den korta och den långa kreditensintressen som föreligger i fråga om denna sjöpanträtt gör sig därför enligtkommittén på motsvarande sätt gällande här, dock mindre beträffanderetentionsrättens förekomst än dess förmånsrätt. Kommittén hänvisar till attden nya sjöpanträttskonventionen, som i princip låter nationella pant- ochretentionsrätter stå tillbaka både för sjöpanträtt och fartygshypotek, som ettundantag tillåter att just denna säkerhetsrätt ges företräde framför hypoteken. Det brakar anses,fortsätter kommittén, att reparation är ägnad att bevara eller rentav höjafartygs värde och alt det i brådskande fall såsom stundom då kollisioninträffat är väsentligt för redaren att ha fria händer när det gällerreparation. A andra sidan hävdas, enligt vad kommittén anmärker, att reparationej alltid har sådan gynnsam verkan och att det är viktigt för kreditgivarenatt kunna öva inflytande pä fartygsreparation, ett intresse som visserligen kantillgodoses i kreditavtalet och försäkringsavtal. Fartygsintecknings nuvarandeföreträde framför retentionsrätt enligt svensk lag stärker enligt kommitténdetta inflytande. En prioritering av retinenten framför hypotekshavaren skullesåledes, tillfogar kommittén, principiellt motverka ett av den nya konventionenshuvudsyften, nämligen att främja långtidskrediten genom att stärka hypotekensställning. ochSjöassuradörernas förening har av dessa skäl i re- 1973: 42 171 missyttrandentill kommittén över konventionen avstyrkt att retentionsrätten prioriterasframför hypoteken. Därvid har även påpekats, att svenska redare kunde blifrestade att i motsatt fall vända sig med reparationsuppdrag till utländskavarv som ej får sådan förmånsrätt för sina krav samt att en eventuell möjlighettill samnordisk lösning av detta problem inte motiverar att man i svensk lagförsämrar hypoteks-havarens läge. i har, upplyserkommittén vidare, ifrågasatt det motiverade i och för sig i att ge retinentföreträde framför hypotekshavare men har, med hänvisning till konventionensmedgivande på den punkten, antagit att andra varvsindustrinationer kommer att utnyttjadetta och därför förordat att de svenska varven ej ställs sämre än sinautländska konkurrenter. Kommitténhar funnit följande synpunkter vara avgörande i denna kontroversiella fråga.Typiskt sett är reparation ägnad att, till fördel för samtliga borgenärer,bevara egendomen eller rentav höja dess värde. Med motsvarande utgångspunkt harbl. a. sjöpanträtt för bärgarlön givits särskilt företräde framför annansjöpanträtt. Att reparation stundom inte får sådan effekt är knappast typisktför problemställningen och bör ej vara utslagsgivande. När en särskildretentionsrätt i fartyg och skeppsbyggen nu slås fast genom positiv reglering,finns det anledning att såvitt möjligt praktiskt jämställa den meddetentionsrätt och det talar för bästa möjliga förmånsrätt. Företräde framförhypoteken skulle slutligen innebära, att denna speciella retentionsrätt fingesamma rang som retentionsrätt i allmänhet. Att sådan retentionsrätt som avses i232 § SjöL och annan ev. tänkbar retentionsrätt i fartyg eller skeppsbyggekonventionsenUgt måste stå tillbaka för inteckning förtjänar enligt kommitténsmening ej beaktande i detta sammanhang. Kommittén har mot denna bakgrand, isamråd med de övriga nordiska sjölagskommittéerna, valt att låta fartygs- ochskeppsbyggnadshypoteken stå tillbaka för retentionsrätt. Enhetlig nordisklösning av ett problem som förut saknade sådan har därigenom också nåtts,tUlfogar kommittén. Enföljd av kommitténs val av förmånsrättsläge för retentionsrätt är enligt vadkommittén anmärker att avtalad retentionsrätt inte bör erkännas i fartyg ochskeppsbyggen. Det skulle nämligen enligt kommittén strida mot grunderna förpantsättningsförbudet i 10: 7 handelsbalken att tillåta att en säkerhetsrätt sälik panträtt som den föreslagna retentionsrätten blir, avtalsvis stiftas tillförfång för hypotekshavare. Retentionsrättensnära släktskap med handpanträtt är enligt kommittén ej endast ett motiv föratt likställa dem båda i förmånsrättshänseende. Även exekutionsrättsligtfinner kommittén anledning att såvitt möjligt jämställa dessa rättigheter.Retinenten bör följaktligen lika litet som panthavare vara skyldig att lämnaegendomen från sig vid utmätning utan att full lösen bjuds eller han självåtnöjs med del i köpeskillingen. Retinent måste emellertid, tilläggerkommittén, räkna med kon- 1973: 42 172 kurrensav borgenär med bättre rätt, nämligen sådan som har konventionsbetingadsjöpanträtt för sin fordran. Det kan uppenbarligen inte komma i fråga att låtaretinent hävda rätt till lösen i sådan konkurrens. Hans rätt att kräva lösenkan endast tillåtas gälla mot borgenär med sämre förmånsrätt än han själv har.Att det också är konventionens mening menar kommittén framgå av en jämförelsemellan mom. 1 och 2 i art. 6. Förslag tUl ändring i utsökningslagen som beaktardessa synpunkter utarbetas av lagberedningen, upplyser kommittén. Liksomsjöpanträtt bör retentionsrätt enligt kommittén upphöra vid exekutivförsäljning. I fräga om fartyg är detta betingat av sjöpanträttskonventionen. konstaterar, att prioriteringen av retentionsrättframför tUhnötesgår varvsindustriens krav. Även stäUer sig positivt tUl att retentionsrätten förenas med sådanförmånsrätt. Samfundet noterar, att kommittén träffat ett val mellan starktdivergerande uppfattningar och framhåller som avgörande synpunkt attreparation typiskt sett "förhöjer pantens värde". Motretentionsrättens prioritering framför hypoteket vänder sig ,. framhåller,med instämmande av och , attförhållandet mellan reparationskostnad och fartygsvärde erfarenhetsmässigtmången gång blir fördelaktigt. För de fall då reparationen verkligen bevarareller höjer fartygsvärdet uppstår ingen konfliktsituation. Lagstiftaren bördärför enligt föreningen sätta de andra fallen i förgrunden. Föreningen menar,att förslaget innefattar en felaktig avvägning mellan den korta och den långakreditens intressen och förutskickar att kreditgivarna kommer att avtalsvisförbehålla sig inflytande över reparation eller ombyggnad av fartyg, omförslaget genomförs. Enligt föreningen behöver med hänsyn till nutidakommunikationer ingen betydelse tUlmätas behovet att kunna träffa beslut omreparation i brådskande lägen. Liknande synpunkter bär upp avskaffandet avsjöpanträtt för s. k. befälhavarförbindelser, erinrar föreningen.Detentionsrätten finner föreningen sakna betydelse som jämförelse isammanhanget, eftersom fartygskrediter normalt inte ges förrän vid leverans avfartyget. Tilldetta fogar , att man helt kan bortse från behovet avfrihet att träffa reparationsavlal i brådskande fall, eftersom intecknadefartyg regelmässigt är försäkrade och redaren sålunda har en försäkringsgivarebakom sig då han ingår avtalet. Föreningen finner kommitténs motivering vara iflera avseenden för kategorisk. 1973: 42 173 Detnuvarande fartygshypoteket fartygsinteckningen har fastighelsrättsligförebUd. Inteckning i fartyg under byggnad förekommer endast i form av en såatt säga tidigardagd fartygsinteckning. Fartygsinteckning innefattar inuvarande ordning en panträtt som i stor utsträckning är accessorisk tUl en påskriftiigt fordringsbevis grundad fordran, vUket bl. a. yttrar sig på detsättet att en ogiltighetsgrund som drabbar fordringen kan återverka påpanträtten. Fordringsbeloppet kan vara bestämt i svenskt eller utländskt mynt.Borgenären i fordringsför-håUandet förutsätts vara verksam för att skaffa sigpanträtt i fartyget genom att med stöd av fartygsägarens medgivande utverkainteckning däri. Gäldenären behöver ej vara identisk med fartygsägaren. Liksomfastighetsinteckningen utgör fartygsinteckningen konventionell underpant somstiftas genom inskrivningsmyndighetens beslut. I allmänhet intecknasskuldebrev, ställda till innehavaren, och de från fastighetsrätten kändaomslagsreverserna är också i bruk. När intecknad fordringshandling utgörsäkerhet för omslagsrevers, kan den behandlas enligt reglerna för handpant,åtminstone såvitt det gäller rätten till betalning ur fartyget. Borgenären kannämligen ej endast söka betalning ur fartyget inom omslagsreversens ram utanäven realisera inteckningen som lös pant och på omslagsreversen avräkna vadsom inflyter vid försäljningen. När inteckningen sålunda skiljts frånomslagsreversen, kan den, såsom bärare av självständigt betalningsanspråk,realiseras i fartyget utan hänsyn tUl omslagsreversen. Inteckningen kan naturligtvisockså fungera självständigt från början. Dethos förda fartygsregistret utgör såtillvida underlag förfartygsinteckning som endast fartyg som införts där kan intecknas. Tillikaförutsätts, att fartyget har en nettodräktighet av minst tre registerton eller,i vissa fall, en bruttodräktighet av minst tio registerton. Endasti registret antecknad ägare är legitimerad att medge inteckning. Likväl skallinskrivningsmyndigheten, inskrivningsdomare i domsaga,självständigt pröva äganderätten. Ty äganderältspröv-ningen vidfartygsregistteringen tjänar i första hand offentligrättsligt ändamål, såsomframhållits i det föregående, och är ej helt tillrättalagd för privaträttsligasyften. Andeli fartyg får ej intecknas särskilt och inteckning får ej heller beviljas iflera fartyg gemensamt. Detta betingas av behovet av enkelhet och reda i derättsförhållanden till vilka inteckning ger upphov. Den inskrivna panträttengäller i fartyget med tillbehör. Dessa är negativt bestämda på det sättet attdriftsfömödenheter undantagits. Deninskrivna panträtten upphör förutom i vissa fall då fartyget 1973: 42 174 förverkastUl kronan dels genom att inteckningen dödas, dels genom exekutivförsäljning, när köpeskillingen ej täcker intecknade fordringen, och delsgenom friviUig försäljning efter kondemnation. I sistnämnda fall övergårpanträtten tUl skillnad från sjöpanträtt ej i vederlaget. Däremot behöverpanträtten ej alldeles utplånas av att fartyget avförs ur registret.Inteckningshavaren har numera rätt att motsätta sig avregistrering, något somger honom möjlighet att tUlvarata sin rätt främst vid försäljning av fartygettill utlandet. Tidigarehade han i sådana fall endast det skyddet att, ifall panträtten upphörde somen följd av avregistreringen (genom att ej erkännas d fartygets nya hemland)överlåtaren blev personligen ansvarig för fordringen i den mån han inte redanförut var det. I sådana fall tillkommer, att inteckningshavaren har rätt attgenast realisera sin fordran i fartyget, en rätt som han också har, om fartygetvanvårdas så att hans säkerhet äventyras eller om det kondemneras. Panträttenrealiseras genom exekutiv försäljning. Inteckningshavarenkan inte hindra att fartyget säljs exekutivt till följd av utmätning eller ikonkurs. I sistnämnda fall kan han visserligen medverka till att det i ställetsäljs frivilligt men han måste då lämna ut inteckningshandling för dödning.Inteckningshavaren får utdelning i köpeskillingen efter exekutiv försäljningmed förmånsrätt närmast efter sjöpanträttshavare och före retinent.Beträffande ränta gäller förmånsrätt för en tUl begränsad tid. Exekutivtförsålt fartyg överlåts i princip gravationsfritt. Motsvarighet tiUfastighetsrättens s. k. täckningsprincip saknas och i konsekvens härmed finnsej heller ägarhypotek, varför panträttens karaktär av fordringsaccessorium ärrenodlad. Fastighetsrättens övertagandeprincip gäller inte, något som ärnaturligt i fråga om egendom som kan bli föremål för exekution snart sagt varsom helst i världen. Men fakultativt övertagande är tillåtet och möjliggörsgenom att inteckning som täcks av köpeskillingen vid exekutiv försäljningbevarar sin verkan samt får utges med fortvarande inteckningsrätt. Fartygsinteckningkan, som antytts, i vissa fall meddelas även i bygge. Fartyg under byggnad häri landet kan nämligen registreras såsom fartyg, om det s. k. mätdäcket lagtsoch rammet därunder har en dräktighet av minst 100 registerlon. Dessförinnankan inskrivning beviljas hos domstol enligt 3 § SjöL, vilket möjliggör attbeställaren tillerkänns förmånsrätt i skeppsbygget jämte byggnadsmaterial förförskott som han lämnat i sådant material eller i pengar. Därtill kommer attbygget kan bli föremål för företagsinteckning. Vidsjölagsförslaget 2 kap. har erinrats om den hos oss gällande principen attinskrivning inte konstituerar det materiella rättsläget i den meningen attmateriell brist i ett inskrivet förvärv ej skulle kunna klandras. I fråga omfartygsinteckning finns uttryck för denna grund- 1973: 42 175 satsi 36 § lagen om inteckning i fartyg, som föreskriver att intecknad fordransgUtighet kan prövas utan hinder av inleckningsbeslutet. Vidkonkurrens mellan flera inskrivna panträtter gäller, att det inbördesföreträdet följer tiden för ansökningen oberoende av inteckningshavares godaeller onda tro rörande förekomsten av konkurrens. Panträtten stiftas nämligengenom inskrivningen och inteckningsmedgivandet ger sålunda endast uttryck fören panträtlsutfästelse. Ifall inteckningar söks , har de Uka rätt meni allmänhet bestäms deras inbördes företräde vid inskrivningen enligt sökandensbegäran. Vadbeträffar konkurrens mdlan inskriven panträtt och äganderätt gäller principenatt inteckning som bevUjas på grund av medgivande av annan än rätt ägare ärogiltig. Men fartygsregistrets innehåll har dock legitimerande verkan på detsättet, att endast där inskriven ägare är behörig att medge inteckning ifartyget och att denna förbUr legitimerad så länge ny ägares fång ej anmältstUl registtet. Inteckning som söks på den inskrivne ägarensmedgivande beviljas alltså utan hinder av att han kan ha frånhänt sig fartyget.Det är dock antagligt att man i detta läge tUlika måste föratsätta attinteckningssökanden är i god tro. I vart fall ligger en sådan analogi frånfastighetsrättslig praxis nära till hands. BevUjas inteckning i annat fall påmedgivande av annan än rätt ägare, är inteckningen ogiltig. Fartygsinteckninghar förmånsrätt närmast efter sjöpanträtt och retentionsrätt men före det s. k.löneprivUegiet. Det innebär att Uand-anställd personals lönekrav i konkurs stårtillbaka för inteckning. De ombordanställdas motsvarande krav är förenade medsjöpanlrätt och går alltså före inteckning. Eftersomfartygsinteckningen har fastighetsinteckningen som förebild, står detsjörättsliga inteckningsförfarandet det fastighetsrättsliga nära. Inteckningbeviljas som redan framgått på ansökan av borgenären pä grundval av enfordringshandling som är försedd med ägarens inteckningsmedgivande.Fordringshandlingen ges in i huvudskrift och inteckningsbeslutet tecknas påden. Första gången inteckning söks skall fartygets invändiga märkning medregistreringsnummer styrkas. Sedan ägare medgivit inteckning i sitt fartyg, kanmedgivandet åberopas i inteckningsärende tUls nye ägaren anmäler sitt förvärvtill fartygsregistret. Om inteckningsmedgivandet ej är lämnat av fartygetstillverkare eller förste svenske ägare, skall ägaren i fråga kunna härleda sinrätt från tillverkaren eller den först inskrivne svenske ägaren. Klandertalanmot ägaren, dennes konkurs och utmätning av fartyget utgör grund för avslag påinteckningsansökan. Motsvarighet finns till de fastighetsrättsligainteckningsåtgärderna nedsättning, dödning och innehavsanteckning. 1973: 42 176 Upplåtelseav panträtt på grund av inteckning. Kommittén erinrar om att dess förslag ifråga om registrering av och inteckning i fartyg och skeppsbyggen efterbUdarfastighetsrättens lagfarts- och inteckningsregler sådana de framträder i JB. Ifråga om registreringsordningen gäller detta enUgt kommittén främst vissa huvuddragi konstruktionen medan sjörättens särprägel i övrigt slår igenom i mångahänseenden. När det gäller inteckning är denna särprägel inte fullt ut likaframträdande, framhåller kommittén. Lagstiftaren efterbUdade också fastighetsinteckningenredan 1901. På samma sätt har kommittén funnit det naturligt att nu efterbildaden genom JB moderniserade fastighetsinteckningen. Därigenom kan dentraditionella rättsparalldliteten mellan de båda inteckningsformerna bevaras.Kommittéförslaget utvidgar denna ytterligare. TUl de uppenbara praktiskafördelama med en sådan rättslikhet kommer att den modemiseradefastighetsrättsUga panträtts- och inteckningskonstruktionen enUgt kommitténerbjuder påtagliga tekniska fördelar, byggd som den är på en av framför allt kreditinstitutionernautvecklad praxis i kreditsäkerhetsförhållanden. I överensstämmelse med JBinnebär kommittéförslaget följande. Inteckning i fartyg eUer skeppsbyggebeviljas på ansökan av ägaren. Genom inskrivningen frigörs, bUdligt talat, enmot inteckningsbdoppet svarande del av egendomens förmögenheisvärde samtreserveras rätt att ta detta värde i anspråk med visst företräde.Inteckningshandlingen utgörs av det bevis om inskrivning sominskrivningsmyndigheten utfärdar. Beviset skall kallas pantbrev och böruinehålla uppgift om det fartyg eller skeppsbygge som intecknats,inteckningsbelopp, inteckningsdag och prioritet i förhåUande tUl andrainteckningar.