prop · FW0323 · 1973-12-31 00:00:00 — Övervägandena ipromemorian utmynnar i slutsatsen att det angivna sambandet bör brytas. Detsägs i promemorian lämpligen kunna ske genom att förbudet i likhet med vadsom har föreslagits beträffande bestämmelserna om anvisning av bostadslägenhet förs över till en ny lag med särskUda hyresbestämmelser för vissa orter. Ävenom uthymingsförbudet vad beträffar lägenheter för hotell och pensionat harkommit att minska i betydelse tUl följd bl. a. av den hittUlsvarandeutvecklingen på lokalhyresmarknaden bör enligt promemorian lägenheter förhotell och pensionat omfattas av bestämmelserna. I promemorian föreslås attKungl. Maj:t får bestämma det närmare tillämpningsområdet för förbudet. Förslaget i promemorian att bryta sambandet mellanhyresregleringen och det i 9 § hyresregleringslagen meddeladeuthyrningsförbudet och att ta upp uthyrningsförbudet i en särskUd lag godtas avflertalet remissinstanser. Bland de remissinstanser som uttryckligentUlstyrker eller lämnar förslaget utan erinran kan nämnas ochhyresnämnderna för , och länsamt . Förslaget avstyrks av , . Näringslivets byggnadsdelegation och . Tingsrätten anför att det nuvarande uthyrningsförbudethar visat sig vara tämligen ineffektivt, varför man borde överväga att avskaffadet i stället för att utvidga det. Skall förbudet behållas, kan det sättas ifråga om inte möjlighet bör öppnas att ingripa även mot hyresgäst som använder bostadslägenhettill annat ändamål än det avsedda. Mot förslaget invänder tingsrätten slutUgenatt det synes strida mot allmänna rättsprinciper att varandra liknandeförfaranden blir straffbara 1 vissa fall men inte i andra, beroende på varlägenheten är belägen. 1973: 23 lOO Enligt fastighetsägareförbundetsynes behovet av att ha kvar uthyrningsförbudet vara svagt. Någon brist pålokaler sägs inte föreligga längre. Också i fråga om bostadslägenheter är förhållandenanumera väsentligt ändrade i förhållande till vad som har gällt tidigare. Ävenom det möjligen kan anses föreligga visst behov av regler som begränsarmöjligheterna att föra över lägenheter från bostadsmarknaden tUl hyresmarknadenI övrigt beträffande lägenheter belägna i de centrala delama av storstäderna,torde det enligt förbundets mening vara onödigt att behålla förbudet ihyreslagstiftningen med hänsyn till den prövning av dessa frågor som sker ibyggnadsnämnden. Liknande synpunkter framförs av Näringslivetsbyggnadsdelegation och . Enligt dem är detnaturligast att frågorna behandlas av , som får anses ha bättrekännedom om de lokala förhållandena på hyresmarknaden än länshyresnämnderna. reform av hyreslagen innebar många viktiganyheter av både praktisk och principiell betydelse. Det kan här varatillräckligt att erinra om bestämmelserna om besittningsskydd och omhyressättning för bostadslägenheter som utgör ett centralt inslag i hyreslagensamt om inrättandet av de statliga hyresnämnderna. Dennya hyreslagstiftningen har tillämpats i endast omkring . Det skulledärför kunna hävdas att det har förflutit alltför för att nu företa enöversyn av hyreslagstiftningen. En sådan invändning är emellertid enligt minmening inte bärkraftig. Som jag har nämnt inledningsvis bereddes som ett led iförberedelserna för detta lagstiftningsärende ett antal myndigheter ochorganisationer genom olika enkäter tillfälle att framföra synpunkter på hurden nya hyreslagstiftningen fungerade i den praktiska tillämpningen. har framkommit att lagstiftningen i stort sett får anses fungera välmen att man dock har kunnat förmärka vissa brister eller ofullkomligheter. Resultatetav enkäterna har bekräftats vid remissbehandlingen av de inomjustitiedepartementet upprättade, nu aktuella promemoriorna. Mot bakgrunden avvad som har förevarit har jag funnit tiden vara inne att nu verkställa denöversyn av hyreslagen och förfarandereglerna som förutskickades vid 1968 årsreform. Som anförs i promemorian Ds Ju 1972: 5 bör översynen begränsas tiU attavse frågor där ett mera påtagligt behov av ändringar har gjort sig gällande.Den utgångspunkt för detta lagstiftningsarbete som har angetts har inte hellermött någon erinran vid remissbehandlingen av promemorian. 1973: 23 lOi Det råder ett nära samband mellan rättsmstitutenhyra och arrende. Detta återspeglas i den rättsliga regleringen. Sålunda harbesittningsskyddet vid jordbraks- och bostadsarrende utformats efter mönsterav det direkta besittningsskyddet för bostadshyresgäst och besittningsskyddetvid anläggnmgsarrende efter mönster av det Indirekta besittningsskydd somgäller vid lokalhyra. Genom JB:s tillkomst har tillskapats statligaarrendenämnder, som tillagts uppgifter motsvarande dem som ankommer påhyresnämnderna. Flera av de förslag till ändring i hyres-bestämmelserna somläggs fram I detta sammanhang aktualiserar frågan om motsvarande ändring börgöras i arrendebestämmelsema. Jag avser att ta ställning tUl detta spörsmål idet följande i samband med att de särskUda hyresfrågorna tas upp. I den allmänna debatten har förslag förts fram omatt hyresgäst som hyr bostadslägenhet i andra hand borde ges en starkareställning än han f. n. har. a. har diskuterats möjligheten att införabestämmelser som medför att andrahandshyresgästens hyresavtal omvandlas tUl ettavtal direkt med fastighetsägaren, sedan hyresförhållandet varat . Ijustitiedepartementets promemoria Ds Ju 1972: 5 behandlas Inte frågan. För enförstärkning av andrahandshyresgästens ställning talar onekligen vissa skäl.Man kan dock inte bortse från att det fuins andra skäl som talar I motsattriktning, t. ex. att en förstärkning av andrahandshyresgästens ställning kanleda tUl att andrahandsupplåtelser ökar, vilket knappast är önskvärt. Jag anseratt frågan, som inte kan tas upp i detta lagstiftningsärende, bör övervägasnärmare i annat sammanhang. Ett betydelsefullt inslag i det besittningsskyddsom har tillerkänts hyresgäst utgör bestämmelserna om hur hyra och andravillkor för det fortsatta nyttjandet skall bestämmas. Den bärande tanken är atthyresvärden inte skall kunna omintetgöra besittningsskyddet genom att förförlängning av avtalet ställa upp alltför stränga vUlkor. Ingen lär med fogkunna bestrida att detta måste vara en av de grunder, på vilkahyreslagstiftningen också skall bygga. Som framhålls i de båda promemorior som harupprättats inom kan det emellertid inträffa även vidförlängning utan villkorsändring att villkoren för det fortsatta nyttjandet kankomma att bli sådana att hyresgästen måste överväga om han kan behällalägenheten. Besittningsskyddet sätts med andra ord i fara. Så kan bli fallet t.ex. om hyran från början bestämts för hög eller om det under hyrestideninträffar förändringar som mmskar värdet av rättigheten utan att detta gerrättighetshavaren rätt tUl nedsättning av hyran. Enligt nuvarande bestämmelser har hyresgästen idessa fall inte annan möjlighet att komma från den för höga hyran än att sägaupp Prop.1973: 23 102 avtaletoch flytta från lägenheten vid hyrestidens utgång eller att försöka förmåhyresvärden att gå med på hyressänkning. Uppenbarligen är därvid hyresgästensförhandlingsposition ofta ganska svag. I syfte att förbättrabostadshyresgästernas ställning läggs i promemorian Ds Ju 1972: 5 fram förslagom rätt för hyresgästen att säga upp hyresavtalet för ändring av vUlkoren.Uppsägningsrätten är I förslaget knuten tUl besittningsskyddsbestämmelserna,vilket innebär bl. a. att endast hyresgäst som har besittningsskydd har denföreslagna uppsägningsrätten. Förslagetatt införa rätt i vissa fall för bostadshyresgäst att ta initiativ tUlomprövning av upplåtelsevUlkoren har fått ett gynnsamt mottagande vidremissbehandlingen av promemoriorna. Bland de remissinstanser som uttalar sigför principlösningarna kan nämnas , majoriteten i hyresrådet, detre största hyresnämnderna och . Motförslaget att möjlighet öppnas för bostadshyresgäst att vid hyrestidens utgångsjälv ta Initiativ tUl ändring av hyresvillkoren är emellertid kritiskt. Kritiken kan samman-fattiiiiigsvis sägas gå utpä att lörsiaget skuiie vara agnat att hindra att hyrorna marknadsanpassas. Ettgenomförande av förslaget skulle enligt förbundet att en allmänpriskontroll återinfördes för bostadslägenheterna. Förbundet menar vidare, attdet kan sättas i fråga om inte den föreslagna ordningen strider motbruksvärdesystemet. Två ledamöter av hyresrådet fastighetsägarerepresentanterna delar förbundets uppfattning. Föregen del anser jag att frågan om rätt för bostadshyresgäst att med bibehålletbesittningsskydd säga upp hyresavtalet för villkorsändring är en betydelsefullfråga. Det kan visserligen göras gällande att de praktiska konsekvenserna avatt införa en initiativrätt för hyresgästen inte blir så stora. I allmänhet ärdet nämligen hyresvärden som måste ta initiativ tUl en vlUkorsändrmg för att fåtäckning för ökade fastighetsomkostnader. Erfarenheten har dock visat att detej sällan förekommer situationer där det enbart är hyresgästen som harintresse av att få en prövning av hyresvillkoren till stånd. Ofta kan detdärvid vara fråga om andra bestämmelser i hyresavtalet än dera som gällerhyrans storlek. Uttalanden från de hyresnämnder som har avgivit remissyttrandenöver förslaget ger också stöd för att det ej sällan finns ett praktiskt behovför hyresgästen att kunna få en omprövning av hyresvUlkoren till stånd. Påsenare år har det blivit allt vanligare att hyresavtalen Innehåller klausulersom i en eller annan form ger hyresvärden möjlighet att höja hyran eller annarsändra hyresavtalets bestämmelser utan föregående överenskommelse med denenskUda hyresgästen och utan att hyresavtalet behöver sägas upp. Som jagnärmare kommer in på i det följande är klausuler av denna typ generellt settofta fördelaktiga även från hyresgästsynpunkt. Jag tänker därvid på deförhandlingsklausuler som är förhärskande inom de allmännyttigabostadsföretagens sek- 1973: 23 103 torav hyresmarknaden och som i ökande utsträckning torde vinna insteg även påhyresmarknaden i övrigt. Denna utveckling mot ett för-handlmgssystem sompåminner om det som gäller på arbetsmarknaden bör inte motverkas avlagstiftaren. En rätt för hyresgästen att säga upp hyresavtalet i syfte att fåhyrans skälighet prövad försvårar emellertid inte förhandlingssystemet. Snarareär det sä att en ordning med förhandlingsklausul I hyresavtalen blir lättareatt acceptera för alla parter, om en möjlighet öppnas för den enskUdahyresgästen att få sin hyra eller sma övriga hyresvUlkor prövade i samband medatt hyresperioden löper ut. Detfinns enligt min mening anledning att också betrakta frågan om hyresgästensrätt att ta initiativ till vUlkorsprövning från principiell synvinkel.Hyressättningsbestämmelserna i deras nuvarande utformning ger hyresvärden enobegränsad rätt att vid den avtalade hyrestidens utgång få den utgående hyranändrad, om den är lägre än vad som motiveras av lägenhetens bruksvärde.Konsekvensen bjuder då att hyresgästen skall kunna få hyran prövad, omsituationen är den omvända, dvs. när hyran av någon anledning kommit att bUhögre än som är rimligt med hänsyn till lägenhetens bruksvärde. Detta visar atten initiativrätt för hyresgästen har principiell betydelse för upprätthållandeav hyreslagens braksvärdesprinciper. Hyresvärd och hyresgäst kan vidare inteanses vara fullt likställda parter så länge det endast är hyresvärden som ärgaranterad rätten att få hyran omprövad. Detkan vara förståeligt att man från vänder sigmot den föreslagna lagändringen, eftersom den onekligen innebär atthyresgästens ställning stärks i vissa situationer. De skäl som förbundetåberopar för sin avvisande inställning har jag emellertid svårt att acceptera.Förbundet ser som en fara att marknadsanpassningen av hyrorna hindras och attde föreslagna reglerna kommer att innebära att hyrespriskontroll återinförs påden sektor av hyresmarknaden där hyresregleringen är avvecklad. Enligt minmening är dessa farhågor ogrundade. För en väl fungerande hyresmarknad är detväsentligt att hyresprisbildningen i huvudsak sker genom fria förhandlingarmellan jämbördiga parter och inte genom myndighets prövnmg.Partsorganisationernas pä hyresmarknaden omvittnade förmåga att nå för bådaparter godtagbara förhandlingsöverenskommelser och hyresgästernas växandeinsikt om betydelsen av att uppträda gemensamt för att utvecklingenkommer att bli den avsedda. Det finns ingen anledning att tro att ettgenomförande av förslaget skulle leda till att hyresprisbildningen i ställetskulle komma att ske vid hyresnämnderna eller fastighetsdomstolarna. Vad sakennärmast gäller är att av rättssäkerhetsskäl öppna möjlighet för den enskildahyresgästen att få prövat huruvida hans hyresvillkor stämmer med vad som iallmänhet gäller på hyresmarknaden. Jag kan inte se att en sådan ordning kan 1973: 23 104 pånågot sätt störa den fria hyresprisbildning som den nya hyreslagenshyressättningsbestämmelser är grundade pä. Jaggodtar följaktligen promemorians förslag om rätt för bostadshyresgäst att medbibehållet besittningsskydd säga upp hyresavtalet för prövning avhyresvillkoren. Idetta sammanhang bör ytterUgare en fråga uppmärksammas. Genom de ändringar avhyresregleringslagen som trädde i kraft harorganisationerna på bostadshyresmarknaden getts en väsentiigt större roU inomhyresregleringssystemet än som har varit fallet. EnUgt 3 a §hyresreglerlngslagen skall sålunda bashjTa I första hand faststäUas ellerändras genom överenskommelse mellan hyresvärd eller organisation avfastighetsägare som hyresvärden tiUhör, å ena, och organisation avhyresgäster, å andra sidan. Som en följd av denna ordning har i storutsträckning i hyreskontrakten tagits in en klausul om att ändring av bashjTasom sker genom sådan överenskommelse skall vara bindande för hvresgästen.Hyresvärd och hyresgäst har emellertid av rättssäkerhetsskäl getts möjlighetatt få skäligheten av sådan bashyra prövad av hyresnämnden. Denklausul som sålunda föranletts av ändringar inom hyresregleringssystemet utgören direkt parallell till de förhandlingsklausuler som i det närmasteundantagslöst förekommer på de allmännyttiga bostadsföretagens sektor avhyresmarknaden. Som jag redan antytt kan man vänta sig att dessa klausuler fårökad användning även pä hyresmarknaden i övrigt. Den föreslagna rätten förhyresgästen att vid hyresperiodens utgång påkalla villkorsändring kommer somredan nämnts att gälla även hyresavtal med förhandlingsklausul. Som föratanförts får detta anses innebära en från rättssäkerhetssynpunkt. Närbashyra enligt hyresregleringslagen har fastställts under medverkan avpartsorganisation gäller enligt 3 a § hyresregleringslagen att hyresnämnden påtalan av enskUd part skall bestämma bashyran tUl skäligt belopp om den genomöverenskommelsen fastställts till belopp som väsentligt avviker från vad somföljer av bestämmelserna i 3 § hyresreglerlngslagen. Ändring får sålunda iprincip ske endast om överenskommelsen mera påtagligt avviker från vad somföljer av bestämmelserna i hyresregleringslagen. skälighetsbedömningar bördäremot enligt vad som anförs i motiven till bestämmelsen i allmänhet godtas avhyresnämnden. Någonmotsvarighet till de nu nämnda bestämmelserna i hyresregleringslagen bör inteföras in i hyreslagen. Det ligger emellertid i sakens natur att hyresnämndeninte utan starka skäl bör ändra hyresvUlkor som har bestämts under medverkan avpartsorganisationerna. Med hänsyn tUl den allmänna kännedom om hyresläget påorten för skUda kategorier av lägenheter som partsorganisationerna besitter ärdet en naturlig utgångspunkt att överenskommelser som de träffar grundar sig påen 1973: 23 105 riktigbedömning av de aktuella lägenheternas braksvärden. Av bestämmelsema i 48 §följer att när hyresgäst begär prövning skaU den utgående hyran frångås baraom den väsentligt överstiger hyran för jämförliga lägenheter. Ett sådantutrymme ovanför den genom jämförelseprövningen konstaterade hyresnivån haransetts erforderligt med hänsyn till den osäkerhet som gäller viduppskattningar av förevarande slag. Någon detaljprövning skall inteeftersträvas utan jämförelsen skall ske i tämligen grova drag. En mellanpartsorganisationema överenskommen hyra torde i regel falla inom den marginalsom sålunda skall iakttas vid prövningen. Enligt promemorleförslaget Innebär den föreslagnaInitiativrätten en rätt för bostadshyresgäst att säga upp avtalet först tillavtalsperiodens utgång. Denna ordning kritiseras av Hyresgästernas riksförbund.Enligt förbundets mening kan den på bostadssektom leda tUl att hyresgästemakommer att bindas vid avtal än . Förbundet anser det varanödvändigt att bostadshyresgäster med långtidsavtal ges rätt att säga uppavtalet för villkorsändring under löpande avtalsperiod, förslagsvis tUl denfardag som Inträffar närmast från uppsägningen. Den av väckta frågan harsamband med frågan om prövning av förstagångshyra på bristort. I promemorian anförsatt, om en initiativrätt för bostadshyresgäst införs, behovet av förstagångsprövningav hyran som ett komplement till besittningsskyddet otvivelaktigt minskar. Deöverväganden som görs i promemorian i anslutning till detta uttalande utmynnaremellertid i slutsatsen att systemet med prövning av förstagångshyra på bristortbör behållas åtminstone t. v. Frågan har tilldragit sig stort intresse vidremissbehandlingen av promemorian. Remissutfallet är splittrat. Sålundaansluter sig flera remissinstanser tUl uttalandena I denna del av promemorian,medan andra anser att bestämmelserna om förstagångshyra kan undvaras helt, omden föreslagna initiativrätten genomförs. Några remissinstanser förordar andralösningar av frågan än som de båda angivna ståndpunkterna innebär. Ett par av de remissinstanser som menar att möjlighetentill förstagångsprövning bör finnas kvar framhåUer att, om möjligheten slopas,det redan vid ettårsavtal i ytterlighetsfall kan dröja inemot och niomånader, innan hyresgästen kan säga upp avtalet med bibehållet besittningsskyddenligt promemorieförslaget. Vid flerärsavtal skulle verknmgarna bli än merkännbara. Som skäl för att slopa förstagångsprövningen remissbehandlingen åberopats, att det inte skulle innebära någonförsvagning av hyresgästens ställning, åtminstone inte i de vanligaste fallen,där avtalet löper årsvis och den första hyresperioden inte är nämnvärt längreän Prop.1973: 23 106 Vid långtidsavtal sägs läget vara ett annat. För sådana upplåtelser kanenligt hyresnämnden för därför övervägas att öppna möjlighet förhyresgästen att under löpande avtalstid säga upp avtalet för ändring avviUkoren. a. hyresrådets majoritet och synesmena, att genomförandet av den nu angivna ordningen utgör en förutsättning föratt förstagångsprövningen skall kunna slopas. pekar på en annanlösning, som innebär att systemet med förstagångsprövning behålls bara I frågaom avtal, där hyrestiden ar längre än . För egen del anser jag det naturligt att rätten tUlförstagångsprövning omprövas i samband med att den föreslagna Initiativrättenför hyresgäst . En rätt för hyresgästen att få Inflyttnlngshyransskälighet prövad efter en så jämförelsevis som vid den förstahyrestidens utgång måste självfallet antas verka starkt återhållande på enhyresvärd som skulle vUja betinga sig en i förhållande tUl lägenhetensbraksvärde alltför hög inflyttningshyra. Hyresgästens initiativrätt tillgodosersålunda i allt väsentligt samma syfte som förstagångsprövningen. Som anförts underremissbehandlingen skulle med hänsyn härtUI ett slopande av dennaprövningsmöjlighet inte behöva leda tUl att hyresgästens ställning försvagas.Åtgärden skulle innebära att regelsystemet förenklas, vUket får betraktas somen ej oväsentiig fördel. Som påpekats under remissbehandlingen kräveremellertid långtids-avtalen särskUd uppmärksamhet I detta sammanhang. Medlångtidsavtal avser jag avtal , överstigande ett år.Förstagångsprövningen synes inte kunna slopas, om inte genomförs enord-nuig som ger hyresgästen rätt att vid långtidsavtal få hyran prövad underlöpande hyresperiod. SärskUt är att beakta att annars påtaglig risk finns föratt uthyrning av bostadslägenhet än blir vanligare än nu.Den från hyresgäströrelsens sida föreslagna regeln att hyresgäst skall ha rättatt säga upp långtidsavtal för villkorsändring till den fardag som inträffarnärmast frän uppsägningen synes lämplig. Även vissa andraavtalssituationer bör beaktas i sammanhanget. Om den första hyresperioden i etthyresavtal ej är , har hyresgästen inget besittningsskyddvid hyresperiodens utgång och kan då som följd härav ej heller begäraomprövning av hyresvillkoren. I den situationen leder alltså ett slopande avförstagångsprövningen, som påpekas av ett par remissinstanser, till atthyresgästen blu: bunden av Inflyttningshyran under en så som upp tillett år och . Detta torde inte vara godtagbart frånhyresgästsynpunkt. Man synes emellertid kunna komma tUl rätta med detta genomatt införa en särskild uppsägningsrätt för ifrågavarande situationer till entidpunkt då hyresförhållandet varat och hyresgästenförvärvat besittningsskydd. Kompletterasden föreslagna initiativrätten för hyresgästen med en särskilduppsägningsrätt vid långtidsavtal och i vissa andra likartadeavtalssituationer, uppnås det läget att hyresgästen som regel alltid kan fåtill stånd en omprövning av inflyttningshyran inom högst frän inflyttningen.Med en sådan ordning bör förstagångsprövningen kunna avskaffas utan olägenhet.Jag föreslår att så sker. Det fmns anledning att ytterligare uppmärksammalångtidsavtal beträffande bostadslägenheter något. Genom ändrade förhållanden,t. ex. flyttning frän orten eller försäimrad ekonomi, kan hyresgästen få svårtatt fullfölja sitt åtagande enligt ett sådant avtal. Det är i allmänhet lättareför hyresvärden att hyra ut lägenheten till någon annan än för hyresgästen attfinna någon tiU vilken han kan med fastighetsägarens samtycke ellerhyresnämndens tillstånd överlåta hyresavtalet. Även om hyresvärden skullemisslyckas med att efter hyresgästens avflyttning hyra utlägenheten på nytt, är det i allmänhet lättare att åstadkomma en riskfördelningför honom än för hyresgästen, som i värsta fall kan tvingas att betala hyra förtvä olika lägenheter. Den uppsägningsrätt som Flyresgästernas riksförbundförordar, nämligen rätt för hyresgästen att, om uppsägning inte kan ske tilltidigare dag, säga upp avtalet till fardag som i det föregående har föreslagitsför omprövning av hyresvillkoren bör därför få avse även avflyttning. Avskaffas förstagångsprövningen begränsasomfattningen av det särskUda regelsystemet för bristorter i hyreslagen högstväsentligt. Samma verkan får också andra förslag som jag återkommer tUl I detföljande. Det kan ifrågasättas om man vid sådant förhållande över huvud tagetbör ha kvar några särskilda regler för bristorter. Härvid finns det anledningatt säskilt uppmärksamma hyressättningsregeln i 48 § andra stycket. Enligtdenna skall på bristorter vid tUlämpning av bruksvärderegeln bortses frånlägenhet vars hyra mte är rimlig med hänsyn tUl det allmänna hyresläget i ortenför närmast jämförliga lägenheter i nybyggda bostadshus. En sådan regel saknarpraktisk betydelse på andra orter än där hyresmarknaden är i obalans. Det fmns då inte heller anledning att formelltavgränsa det geografiska tUlämpningsområdet för regeln. Dess anknytning tUlbristortsbe-greppet bör därför upphävas. Som framgår av vad jag har anförtkan detta inte anses medföra någon nämnvärd utvidgning av regelns praktiskatUlämpningsområde. Föreligger i visst fall ingen egentlig bostadsbrist i frågaom det slag av lägenheter som en hyrestvist gäller, finns ingen anledning varesig för parterna eller hyresnämnden att aktualisera en tillämpning av regeln.Utvidgningen av regelns formella till-lämpningsomräde kan därför inte hellerverka tyngande för förfarandet vid hyresnämnd. Med de ändruigar som jag nu ochi det följande förordar, kan bristortsbegreppet avskaffas. I promemorieförslaget har hyresgästensinitiativrätt konstruerats som en rätt att säga upp avtalet i princip föravflyttning men med bibehållet 1973: 23 108 besittningsskydd.Det finns anledning att Ifrågasätta om den I promemorieförslaget valdakonstruktionen är ändamålsenlig.