prop · FW031 · 1973-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna har emellertid visat att det i endel fall kan vara befogat att medge bidrag med högre belopp. Utredningenföreslår därför att bidrag med högre belopp än . medges om särskildaskäl föreligger. Särskilda skäl bör ansesföreligga om det vid den medicinska och sociala prövningen i ärendet harframkommit att åtgärder som kostar mer än . är nödvändiga med hänsyntill den handikappades behov. När det gäller mer kostnadskrävandeåtgärder bör man, anser utredningen, undersöka om den handikappadesbostadsproblem kan lösas på annat sätt, t. ex. genom bostadsbyte. Endastundantagsvis bör bidrag medges för installation i småhus av hiss eller annankostnadskrävande lyftanordning för förflyttning mellan olika plan. Utredningen konstaterar att enhetliganormer för utformning och utrustning av bostäder åt handikappade saknas samtatt kommunerna i många fall saknar tillräcklig kännedom om handikappadesbostadsbehov. Utredningen föreslår att i samråd med planverketutarbetar normer för bostäder åt handikappade samt informerar länsbostadsnämnderna,kommunema, bostadsbyggnadsföretagen, handikapporganisationerna och övrigaintressenter på området om dessa. Slutligen föreslår utredningen attstödformens benämning ändras till bostadsanpassningsbidrag. Utredningen uppskattar den totalakostnaden för genomförande av förslagen till 2,5 milj. kr. Remissinstansernaär i huvudsak positiva till handikapputredningens förslag. En del av dem anser dock attförslagen bör kompletteras eller modifieras i vissa avseenden. Samtligaremissinstanser tillstyrker förslaget om utvidgning av personkretsen.Socialstyrelsen finner det särskilt värdefullt att även psykiskt handikappadekan komma i åtnjutande av bidraget. Begreppet handikappad har dock enligtstyrelsens uppfattning inte fått en tillräckligt uttömmande och entydigdefinition. Särskilt när det gäller psykiska handikapp kan bedömningen vållaavvägningsproblem. Styrelsen anser att även landstingen i vissa fall bör harätt att uppbära bostadsanpassningsbidrag. Omsorgsstyrelserna äger ellerförhyr ofta lägenheter som i andra hand hyrs ut eller upplåts till psykisktutvecklingsstörda. framhåller betydelsen av attden föreslagna vidgningen ger bl. a. personer med epileptiska anfall, allergieller psykiska handikapp möjligheter att erhålla bidrag. Till utredningens uppfattning att bidraginte bör utgå för åtgärder påkallade av sjukvårdsbehov ansluter sig i princip bl.a. Prop.1973:1 Bilaga 13 169 ,som anser att anpassningsåtgärder föranledda av kvalificerad sjukvård ankommerpå sjukvårdshuvudmannen. Äv samma uppfattning är , somemellertid befarar att gränsdragningsproblem kan uppkomma. Styrelsenframhåller att det i åtskilliga fall torde vara omöjligt att bedöma om behov avanpassningsåtgärder i bostaden är betingade av ett handikapp eller ett behovav sjukvårdskaraktär. Självfallet hör komplicerade medicinskt tekniskaanordningar inte till den här aktuella bidragsformen. Åtskilligaremissinstanser, däribland , , HCK och flera länsbostadsnämnderframhåller vikten av samarbete mellan olika intressenter på området,framför allt mellan länsbostadsnämnderna, landstingens hjälpmedelscentraleroch den kommunala socialvården. understryker kraftigtbetydelsen av att den handikappades situation från social och medicinsksynpunkt prövas i ett sammanhang, oberoende av vilken huvudman som ansvarar förde olika åtgärdema. I varje fall bör samråd ske regelmässigt när det är frågaom kostsamma och genomgripande förändringar eller när maximibeloppet fåröverskridas. anser det angeläget atten särskild bostadsplaneringsgrupp, vari olika experter ingår, finns atttillgå inom länshandikappråden. Vidare framhåller styrelsen vikten av att nåsådana resultat vid den samlade bedömningen att den handikappades behov blirrimligt tillgodosedda. En lösning kan enligt styrelsen vara att de berördamyndigheterna gemensamt lämnar ekonomiskt tillskott för viss åtgärd efterför-delningsgrund, varom överenskommelse träffas. HCK och vissa länsbostadsnämnder anseratt bidrag bör utgå även för rehabilitering och funktionsträning. Av sammamening är , som föreslår att i sådana fall, där daglig fysiskträning är av största betydelse för den medicinska prognosen och då dennaträning utförs av den handikappade själv och inte lämpligen kan anordnas påannat sätt, bostadanpassningsbidrag skall kunna utgå för beredande av merytaeller för anordningar som gör det möjligt för vederbörande att fullföljaträningen. Bidrag för nyssnämnda ändamål bör enligtbostadsstyrelsen utgå endast undantagsvis. Som exempel nämner styrelsen sådanamindre omfattande åtgärder som uppsättande av trappräcken eller förstärkningav befintliga sådana i trappa ner till utrymme i källare, där funktionsträningsker. Även golvbeläggning som behövs för träningen anser börkunna stödjas med bidraget. Enligt styrelsens uppfattning bör bidrag dessutomutgå för åtgärder som kan medverka till att vårdbehövande handikappad somvistas i hemmet kan fungera självständigt i bostaden i vissa avseenden. Ett par remissinstanser uttalar sig förbidrag till åtgärder som har samband med sjukvårdsbehov. 1973:1 Bilaga 13 170 personermed njursjukdom och cystisk fibros inte bör vara undantagna från möjlighet attfå bidrag. Äv samma uppfattning är HCK som framhåller att det inte finns någondistinkt gräns mellan kronisk sjukdom och handikapp och att varje försök att påkonstlad väg upprätta en sådan medför orättvisor. HCK anser det vidare oklartom bostadsanpassningsbidrag skall få användas till åtgärder som psoriatikerhar behov av. Även anser, attbidrag bör utgå till utrustning, inredning och extra utrymme som kan behövasför njursjuka, allergiker, psoriatiker eller personer med cystisk fibros, menframhåller att de ökade hyreskostnader som extra utrymme medför bör ersättas genomandra bidragsformer. Tre ledamöter i rådet anser att bidraget bör få omfattaäven anordningar som erfordras för hemsjukvård. Förslaget att bidraget i princip inte börfå avse standardhöjande åtgärder tillstyrks i huvudsak avbostadsstyrelsen. Styrelsen förutsätter att länsbostadsnämnden vid bedömningenav den handikappades boendesituation i möjlig mån medverkar till attboendestandarden på ett eller annat sätt blir nöjaktigt tillgodosedd genom låneller bidrag. Styrelsen anser dock att bidrag bör kunna medges, när denstandardhöjande åtgärden är av väsentlig betydelse för den handikappade ochbehovet har styrkts. Sådana åtgärder bör kunna vara t. ex. installation av wc,dusch eller anordnande av bastu. Bidrag bör i särskilda fall kunna utgå förexempelvis enbart installation av oljeeldning för en rörelsehindrad elleranordnande av elvärme för en synskadad. En handikappad som praktiskt tagetsaknar möjligheter att vistas utanför bostaden bör kunna få en altan, terrasseller balkong utförd med stöd av bidraget. En förutsättning bör dock vara attåtgärderna har begränsad omfattning och inte ingår som led i en störreuppmstning som bör finansieras med bostadslån, förbättringslån eller på annatsätt. framhåller att denhandikappades behov av en god bostad måste vara det primära och att skarpagränser inte bör konstrueras mellan vad som är åtgärder betingade avhandikappet och vad som är standardhöjande åtgärder. Rådet anser attundantagsregeln bör få en vidare tillämpning än vad utredningen ger uttryck åt.HCK anser att bidrag bör få utgå även för standardhöjande åtgärder när familjerav handikappskäl har trängande behov av bättre bostadsstandard. Flertaletremissinstanser tillstyrker förslaget om överskridande avbeloppsgränsen. HCK anser attmaximigränsen bör slopas helt, medan däremot länsbostadsnämnden i Västmanlandslän anser att det maximibidrag som har fastställts bör få överskridas endast iden mån det avser lyftanordning, eftersom eljest en ogynnsam kostnadsutvecklingkan befaras. i anför liknande synpunkter. Länsbostadsnämndeni , som konstaterar att 1973:1 Bilaga 13 171 lyftanordningar ofta är dyrbara, föreslår attlänsbostadsnämnd skall beredas möjlighet att överta lyftanordning som intelängre brukas av bidragstagaren så att den kan användas för annan handikappad.Liknande synpunkter anför länsbostadsnämnderna i och Skaraborgslän. Bland de remissinstansersom är positiva till förslaget om utarbetande av normer för bostäder åt handikappade märks bl. a. ,planverket, handikappinstitutet och . anser 1likhet med att generella bestämmelser bör användas. förklararsig berett att i samråd med utarbeta de bestämmelser som erfordrasför att åstadkomma generell tillgänglighet i bostäder, medan utarbetandet avnormer för individuell anpassning av bostäder för vissa handikappade liggerutanför verkets kompetensområde och i stället bör anförtros handikappinstitutet. Några remissinstanser , och anser atttillämpningsområdet för bidragsgivningen bör vidgas till att avse även fritidsbostäder. I det föregående har jaglämnat en redogörelse för anslagsframställning samt vissaförslag av arbetsgruppen för låginkomstfrågor och av handikapputredningen. Jagtar nu först upp det förslag av arbetsgruppen för låginkomstfrågor som avserförbättrlngslån. Förbättringslån utgår ihuvudsak för förbättring av bostäder för åldringar, förtidspensionärer ochhandikappade. Arbetsgmppens förslag innebär att förbättringslån i särskildafall och efter särskild prövning skall kunna utgå till andra än dem som kanfå lån, framför allt till ensamstående äldre personer med låga inkomster ochdåliga bostäder. har i sitt yttrande över förslaget anfört attdetta medför ökade svårigheter att bedöma om rätt till lån föreligger menförordar en vidgning av låntagarkretsen i vissa fall. Den vidgade långivningenbör enligt styrelsen begränsas till hushåll som har bostäder med särskilt lågutrustningsstandard och som kan väntas få så låg inkomstatt de inte kan bära kostnaden för förbättring med hjälp av bostadslån. Jag kanansluta mig till synpunkter och förordar alltså attmöjligheter öppnas att ge förbättringslån under de förutsättningar somstyrelsen har angett. Som ytterligare förutsättning för lån bör gälla attlåntagarens bostadsfråga inte lämpligen kan lösas på annat sätt. De förförbättringslån i allmänhet gällande inkomst- och förmögenhetsgränsema börgivetvis gälla också för lån i här avsedda fall. Arbetsgruppens förslag omen kommunalt bedriven uppsökande verksamhet och därmed sammanhängande frågorbehandlar jag i det följande under anslaget Lånefonden för bostadsbyggande. Prop.1973:1 Bilaga 13 172 Jag övergår nu tillde frågor som har behandlats av handikapputredningen. Att bostaden är lämpligt utformad ochutrustad hör till de grundläggande förutsättningarna för att handikappade sålångt som möjligt skall kunna leva under förhållanden som jämställer dem medpersoner utan handikapp. Invalidbostadsbidragen utgör därför ett väsentiigtinslag bland de åtgärder som samhället vidtar till stöd för de handikappade.Mot denna bakgrund föreslår handikapputredningen en vidgning avtillämpningsområdet för bidragsgivningen. Invalidbostadsbidrag,som avser framför allt särskild inredning av bostadslägenhet, utgår f. n.endast för rörelsehindrade invalider och personer med starkt nedsattsynförmåga. Utredningens förslag innebär att bidrag skall kunna utgå utanbegränsning i fråga om handikappets art. Förslaget stöds av en enhälligremissopinion och överensstämmer med vad har uUalat sig för (SU 1970:50, rskr 1970: 152). Jag förordar att tillämpningsområdet förinvalidbostadsbidragen som i enlighet med utredningens förslag bör få denändrade benämningen bostadsanpassningsbidrag vidgas i huvudsak på det sättsom utredningen har föreslagit. Vidgningen innebär att bidrag kan utgå för bl.a. personer som lider av epileptiska anfalleller allergi eller är psykiskt utvecklingsstörda. Betydelsen av en vidgningtill dessa persongrupper har särskilt understrukits av . Ifråga om personer med vissa handikapp kan emellertid gränsdragningsproblemuppkomma. Dessa problem har samband med frågan om bidrag skall kunna utgå föranpassningsåtgärder i bostaden som är påkallade av ett sjukvårdsbehov som detankommer på sjukvårdshuvudmannen att tillgodose. Utredningens uppfattning idenna fråga, som överensstämmer med gällande praxis i bidragsärendena, är attbidrag inte skall utgå för sådana behov. Några remissinstanser anser emellertidatt bidrag skall kunna utgå även för åtgärder som har samband medsjukvårdsbehov. Att gränsdragningsproblem kan uppkomma har framhållits i fleraremissyttranden. Ihuvudsak delar jag handikapputredningens uppfattning i denna fråga. Det tordedock med hänsyn till de skiftande förhållandena i de enskilda bidragsärendenainte vara möjligt att i förväg dra en klar gräns mellan åtgärder som ärpåkallade av handikapp eller av sjukvårdsbehov. Denna gränsdragningsfråga börenligt min mening överlämnas till praxis. Som huvudprincip bör därvid gälla attbidrag skall utgå endast för anpassningsåtgärder som har samband med primärabostadsfunktioner. Däremot bör bidrag i allmänhet inte utgå för åtgärder somtillgodoser den handikappades behov av sjukvård. Undantag från denna regel bördock kunna göras, om åtgärderna är av mindre omfattning och det finns särskildaskäl för att genomföra dem med stöd av statsbidrag. Prop.1973:1 Bilaga 13 173 I bidragsärendena bör, som utredningenhar framhållit, genom intyg av arbetsterapeut, distriktssköterska, läkareeller sjukgymnast eller på annat sätt vara utrett att de påkallade åtgärdernaär behövliga med hänsyn till handikappet. Som underlag för prövningen bör ensamlad social och medicinsk utredning om den enskildes situation och behovgöras. Det är viktigt att samarbete kommer till stånd med landstingetshjälpmedelscentral, den kommunala socialvården, bostadsproducenterna ochhandikapporganisationerna. Som utredningen har föreslagit bör denhandikappades behovssituation prövas och hans behov tillgodoses i ettsammanhang, oberoende av vilken huvudman som ansvarar för de olika åtgärderna.Tveksamhet i fråga om ansvarsfördelningen i gränsfall bör enligt min meninginte få leda till att den handikappades behov inte blir tillgodosedda. Isådana fall bör det, som har anfört, vara möjligt att deberörda myndigheterna träffar överenskommelse om fördelningen dem emellan av deerforderliga stödinsatserna. Ettsärskilt problem vid gränsdragningen i fråga om åtgärder av sjukvårdskaraktärär frågan om bidraget skall få anlitas för anordningar som avser rehabiliteringoch funktionsträning. Utredningen anser att bidrag, i enlighet med nuvarandepraxis, inte bör utgå för detta ändamål. Några remissinstanser har annanuppfattning och förordar att bidrag skall kunna utgå i vissa fall. Jag vill förmin del ansluta mig till utredningens ståndpunkt i denna fråga. I likhet med utredningen anser jag attbidraget i regel inte bör få avse standardhöjande åtgärder. I huvudsakliganslutning till vad har anfört i denna fråga förordar jagdock vissa undantag från huvudregeln. Bidrag bör sålunda kunna utgå för smärrestandardhöjande åtgärder, om dessa är av väsentlig betydelse för den handikappadeoch behovet av åtgärderna har styrkts. Som ytterligare förutsättning bör gällaatt åtgärderna har begränsad omfattning och inte Ingår som led I en störreuppmstning som enligt gällande regler kan finansieras med bostadslån,förbättringslån eller på annat sätt. I den mån bidrag inte kan utgå är detangeläget att länsbostadsnämnden medverkar till erforderlig höjning avbostadsstandarden med anlitande av andra stödformer. Bidraget skall enligt gällande regler iprincip motsvara de beräknade kostnaderna men är i allmänhet maximerat till . Maximibeloppet får dock överskridas om bidraget avser lyftanordning,t. föreslår att maximibeloppet skall fåöverskridas också i andra fall, om den medicinska och sociala prövningen visaratt åtgärderna är nödvändiga med hänsyn till den handikappades behov. Engenerell höjning av maximibeloppet är enligt utredningens uppfattning intemotiverad. Jag förordar att möjligheterna att överskrida maximibeloppet vidgasenligt utredningens förslag. Prop.1973:1 Bilaga 13 174 Mer kostnadskrävande åtgärder bör somutredningen har framhållit undvikas ombostadsfrågan kan lösas på annat sätt, t. ex. genom bostadsbyte. a. att bidrag för installation av hiss i småhus endast undantagsvisbör medges. Med anledning av en framställning från De handikappades riksförbundvill jag i sammanhanget framhålla att detsamma bör gälla i fråga om hiss iflerfamiljshus som innehåller handikappbostäder. Bostadsanpassningsbidrag isådana fall bör dock kunna medges om det finns särskilda skäl, t. ex. när detinte är möjligt att bygga huset i sådan höjd att hiss hör till den normalautrustningen och handikappbostäderna inte kan förläggas till bottenvåningen.Det bidrag som utgår i sådana fall bör avse endast handikappbostädernas andel ihisskostnaden. Vid remissbehandlingen har bl. a.länsbostadsnämnden i föreslagit att länsbostadsnämndskall beredas möjlighet att överta lyftanordning som inte längre brukas avbidragstagaren. Jag anser att förutsättningarna för övertagande avlyftanordning eller annan kostsam anordning bör undersökas. Maj:t böruppdra åt att göra en sådan undersökning. Utredningen konstaterar att behovföreligger av enhetliga normer för utformning och utrustning av bostäder förhandikappade. Vid remissbehandlingen har statens planverk förklarat sig berettatt i samråd med utarbeta de bestämmelser som behövs för attåstadkomma generell tillgänglighet i bostäder, medan utarbetandet av råd ochanvisningar för individuell anpassning av aktuella bostäder ligger utanförverkets kompetensområde och bör anförtros åt handikappinstitutet. Institutethar framhållit att det har speciell sakkunskap på detta område. Det ankommer påKungl. Maj:t att vidta erforderliga åtgärder i denna fråga. Det av några remissinstanser framfördaförslaget att bidrag skall kunna utgå också för åtgärder i fritidsbostäder kanjag inte förorda. Den för preliminärt fastställdaramen för beviljande av räntefriaförbättringslån utgör 100 milj. kr. Äv under höstsessionen förraåret beslutade ändringar i grunderna för förbättringslån (prop. 1972: 124, CU1972: 32, rskr 1972: 306) beräknas belasta ramen med 20 milj. kr. per år.Ramarna har inte tagits helt i anspråk. Mot angivnabakgrund bör ramen för fastställas till 110 milj. kr. För attsysselsättningsstödjande åtgärder skall kunna genomföras snabbt med hjälp avökad förbättringslångivning synes det lämpligt att Kungl. Maj:t liksom tidigareutverkar bemyndigande att vidga ramen om det behövs. Ramen för år1974 bör preliminärt bestämmas till samma belopp som för , dvs. Medelsbehovetför nästa budgetår beräknar jag till 150 milj. kr. Prop.1973:1 Bilaga 13 175 Jag hemställer att Kungl. 1. godkänna de ändringar igrunderna för förbättringslån som jag har förordat, att gälla fr. o. m. den 1juli 1973, 2. godkännade ändringar i gmnderna för bidrag till anpassning av bostäder för handikappadesom jag har förordat, att gälla fr. o. m. , 3. medge att räntefriaförbättringslån beviljas med högst . under vart och ett av åren1973 och 1974, 4. bemyndiga Kungl. Maj:tatt vid behov besluta om ökning av den under 3 upptagna ramen 1973, 5. till Vissbostadsförbättringsverksamhet m. m. för /74 anvisa ettförslagsanslag av . 1971/72 Utgift 4200 000 1972/73 Anslag 6000 000 1973/74 Förslag 9000 000 Forsknings- ochrationaliseringsverksamheten inom byggnads- och anläggningsområdet stödsfinansiellt genom en särskild s. k. byggnadsforskningsavgift, beräknad på vissdel av lönesumman inom byggnadsindustrin. Därjämte anvisas ettobetecknat anslag under förestående rubrik. Avgifterna och anslaget tillförsfonden för byggnadsforskning. Enligt beslut avriksdagen (prop. 1971: 4, CU 1971: 4, rskr 1971:24) utgårbyggnadsforskningsavgiften fr. o. m. avavgiftsunderlaget mot tidigare. vidgadesavgiftsskyldigheten, som förut gällde endast husbyggnadsverksamhet, till attgälla även anläggningsverksamhet. Rådet har att fördela dei fonden för byggnadsforskning tillgängliga medlen dels till verksamheten vidstatens , dels till andraforskningsinstitutioner och enskilda forskare. Dessutom skall rådetskanslikostnader och programverksamhet bestridas med dessa medel. Rådet tillsatte år 1971en arbetsgrupp med uppgift att genomföra en fördjupad analys av målen förverksamheten och att utarbeta ett långsiktigt ramprogram för helaforskningsfältet. Utredningsarbetet slutfördes ocharbetsgruppens förslag (BFR Mål Medel ett diskussionsunderlag) har sänts utpå remiss till ca 150 1973:1 Bilaga 13 176 Remisstiden utgick under september1972. Det slutiiga programmet skall bilda basen för en rullande planering ochbudgetering på både kort och lång sikt. Rådet har delat ln sittarbete under huvudprogrammet forskning i nio delprogram, vilka ansluter näratill bebyggelseprocessen. Ett andra huvudprogram avser forskningens administration.Fördelningen av fondmedlen (i milj. under budgetåren 1970/711972/73framgår av följande tabell. 1970/71 1971/72 Budget 1972/73 P 1 Samhällsplanering 5,1 5,5 5,4 P 2 Byggnaders och anlägg ningars funktioner och planering 4,6 5,4 6,1 P 3 Byggnaders och anläggningarstekniska utformning P 5 Förvaltning,underhåll och modernisering, sanering P 6 Ekonomi,administration, byggnadsmarknad P 7 Forskning som inteövervägande tillhör nägon av grupperna 16 Program 1 forskning Program 2 forskningsadministration Av tabellen framgår attforskningsinsatserna ökade från 38,8 milj. kr. /71 till 44,4milj. Härtill kommer kostnaderna för rådetsadministration, 2,1 resp. 2,5 milj. kr., totalt alltså 40,9 resp. 46,9 milj.kr. Ökningen av medelsutdelnlngen har inte kunnat rymmas inom ramen för rådetslöpande inkomster utan har möjliggjorts genom tidigare fonderade reserver. /73 budgeterades 50,4 milj. kr. De beräkningar av den kommandeinkomst-utvecklingen som föreligger utvisar en betydande minskning i rådetsinkomster jämfört med tidigare gjorda uppskattningar. Huvuddelen av rådetsinkomster baseras på byggnadsforskningsavgiften. Rådet förutser en minskningav intäkterna mellan budgetåren 1971/72 och 1972/73. Den beror enligt rådet påbl. a. att inkomsterna från anläggningssektorn, som ingår i avgiftsunderlagetfr. o. m. , inte uppväger minskningen avbyggnadsforskningsavgiften från 0,6 till . prognosförutsätter en volymökning av byggandet . Rådet har ansett detrealistiskt att för den närmaste treårsperioden räkna 1973:1 Bilaga 13 177 med en volymminskning inombyggsektorn. På grundval av dessa två alternativ görs följande prognos beträffandeinkomsten från byggnadsforskningsavgifter, uttryckt i milj. kr. alt. 1 alt. : Medtas statsanslaget (6milj. ) samt övriga inkomster på ca 1,5 milj. kr.per år erhålls följande prognos beträffande rådets inkomster, uttryckta i milj.kr. inkomster alt. 1 alt. 2 1969/70 37,8 1970/71 41,3 1971/72 44,7 1972/73 43,6 43,0 1973/74 43,6 41,8 Anslagsfrågor m. rn.Rådet anser sig inte kunna redovisa något yrkande som innebäranslagsminskning. Om byggnadsforskningsavgift och statsanslag skulle utgåenligt gällande regler och principer skulle rådet tvingas minska sin verksamhetmed uppskattningsvis . Medelsbehovet inom prioritetsgrupp 1 som skall beräknas medhänsyn till väntade pris- och löneökningar (oförändrade resurser) beräknas påföljande sätt. Rådet utgår från inkomsterna under /72 (44,7milj. och beräknar med beaktande av den höjda arbetsgivaravgiften löne-och prisökningarna till 7 resp. , vilket medförett medelsbehov för / 73 av 47,8 milj. kr. och för budgetåret1973/74 av 50,7 milj. kr. Rådet framhåller att programmet enligt en budgetrampå 47,8 milj. kr. kan genomföras endast om rådet tillskjuter ca 4 milj. kr. avsina fonderade medel. Härigenom skulle rådet I stort sett tömma sina reserver. Beträffande prioritetsgrupp 2 avseende medelsbehov föratt genomföra nya åtaganden och särskilt betydelsefull forskning framhållerrådet att det långsiktiga ramprogrammet kommer att medföra betydande ökningarsom preliminärt uppskattas till 3 milj. kr. Det erforderliga medelsbehovet 1detta prioriteringsalternativ blir därmed 54 milj. kr. I fråga om val mellan deolika prioriteringsalternativen betonar rådet krav på att bibehålla den totalaforskningsvolymen och pä planmässighet i insatsema. 1973:1 Bilaga 13 178