prop · FW03182 · 1973-12-31 00:00:00 — a. ett förslag i rapporten, att ärenden angåendeanstånd med avlämnande av deklaration skall överflyttas från skattechef tilllokal skattemyndighet, har överlämnats till för handläggning. Självdeklaration skall normalt lämnas senast den 15februari under taxeringsåret. För vissa bokföringsskyldiga m, fl. är tidenutsträckt till (34 § 1 mom. taxeringsförordningen 1956:623, TF). Deklarationsskyldigkan efter ansökan få anstånd med att lämna deklaration. Som förutsättninghärför gäller att han visar att hinder möter på grund av särskildaomständigheter att lämna deklaration inom föreskriven tid. Ansökan om anståndgörs hos skattechefen i det län där sökanden är skattskyldig tiU statliginkomstskatt eller statlig förmögenhetsskatt eller, om sådan skattskyldighetinte föreligger, i det län där självdeklarationen skall avlämnas. Skattechefensbeslut får inte överklagas (34 § 2 mom. Arbetsgruppen konstaterar i rapporten att arbetsläget vidvissa länsstyrelsers taxeringsenheter och rätlsenheter är besvärande och attlänsstyrelserna har stora balanser av taxeringsmål. Gruppen har diskuteratolika åtgärder för alt komma tUl rätta med detta förhållande inom ramen förnuvarande personalresurser. En framkomlig väg anser gruppen vara att avlastaenheterna vissa arbetsuppgifter. Därigenom skulle personal kunna friställas förutredning av taxeringsmål. För taxeringsenheternas del finner gruppen attärenden rörande bl. a. anstånd med avlämnande av deklaration bör kunnaöverflyttas till lokal skattemyndighet. Gruppen framhåller att antaletansökningar om uppskov med avlämnande av deklaration ökat avsevärt jämfört med tidigareår tUl följd av bestämmelserna om förseningsavgift vid för sent avlämnadsjälvdeklaration. På flera taxeringsenheter har arbetet med kontroll av attvederbörande sökande är mantalsskriven inom länet, framtagning av personnummeroch utskrift av beslut varit synnerligen tidsödande. En överflyttning avanståndsärendena till lokal skattemyndighet och en samtidig förenkling avarbetsrutinerna Prop, 1973:182 32 bör enligt gruppen kunna ske utan att det fiskalaintresset eftersatts. Om en ansökan innehåller erforderligaidentifieringsuppgifter bör beslut i anståndsfrågan kunna ske utan kontroll av fögderilillhörighet.Gruppen anser inte alt någon större praktisk olägenhet uppkommer om beslut ianståndsfrågor i ett mindre antal faU skuUe meddelas av lokal skattemyndighetinom vars fögderi den skattskyldige inte är mantalsskriven, om beslutet sedantillställs rätt myndighet för insortering i deklarationen. Eftersom enspridning av beslutsfattandet kan förväntas medföra risk för olikformigbedömning, anser gruppen att RSV bör utfärda anvisningar för tUlämpning av demateriella bestämmelserna. Gruppen erinrar slutligen om att den förtrycktadeklarationsblanketten innehåller uppgift om till vilken lokal skattemyndighetdeklarationen skall insändas. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig överarbetsgruppens förslag i denna del ställer sig positiva till förslaget.Förslaget tillstyrks av länsstyrelserna i , , , ,, , , , , ,och . Flera av dessa betonar därvid, liksomarbetsgruppen, vikten av att RSV vid en överflyttning utfärdar anvisningar förtillämpning av de materiella bestämmelserna. Kammarrätten i förklarar sig inte ha något atterinra mot den föreslagna författningsändringen. i anför att arbetet medärenden om bl. a. anstånd med avlämnande av självdeklaration är betungande förpersonalen på taxeringsavdelningen och inverkar menligt på arbetsinsatsen vidbehandling av besvärsmål. En överföring av dessa arbetsuppgifter till lokalskattemyndighet hälsas därför av taxeringsavdelningen med tillfredsställelse.Fögderidirektören i fögderi förklarar sig inte ha något att erinramot att ifrågavarande typ av ärenden överflyttas till lokal skattemyndighetunder förutsättning att myndigheten tillförs erforderlig personalförstärkning.Denna ståndpunkt intar också ett par lokala skattemyndigheter som hörts avlänsstyrelsen i . i understryker attbeslutsfattandet underlättas efter en överflyttning, eftersom lokalskattemyndighet i motsats till taxeringsenheten förfogar över hela taxeringsmaterialet.En överflyttning enUgt förslaget kan för i delberäknas innebära inbesparing av en halv arbetskraft under tiden januari-april.Denna länsstyrelse anser att ändring i ifrågavarande hänseende bör vidtas från1974 års taxering. i län, som hört de lokalaskattemyndigheterna i länet, anför alt antalet ansökningar om anstånd ökat frånomkring 2 000 vid taxering tUl mdlan 7 500 och 8 500 vid 1972 och 1973ärs taxeringar. Risken att en spridning av beslutsfattandet medför enolikformig bedömning bör enligt vara mycket liten. Länsstyrelserna i , ochJämtlands län är kritiska mot förslaget. Kritiken gäller främst den riskför olikformig bedömning av ifrågavarande uppskovsärenden som kan uppstå ombeslutsfattandet sprids på de lokala skattemyndigheterna. Med hänsyn härtiUförordar i att uppskovsärendena bibehålls inomskatteavdelningen men att behandlingen av dessa förenklas så långt sommöjligt. i , som under hand hört lokalaskattemyndigheten i länet, delar inte arbetsgruppens uppfattning attarbetsrutinerna kan förenklas i nämnvärd omfattning om deklarationsanståndenflyttas lill den lokala skattemyndigheten. framhåller att sammaresursinsats krävs oavsett vilken myndighet som handhar uppgiften. Den medförslaget åsyftade lättnaden för taxeringsenheterna kan enligt länsstyrelsenuppnås på ett ändamålsenligare sätt om dessa tillförs sammapersonalförstärkning som i överflyttningsalternalivet skulle ha behövts påfögderierna. Självdeklaration skall lämnas senast den 15 februarieller, för vissa bokföringsskyldiga m.fl., undertaxeringsåret. Deklarationsskyldig kan dock få anstånd med att lämnadeklaration om han visar att han på grund av särskUda omständigheter ärförhindrad att lämna deklaration inom föreskriven tid. Anståndsärendena prövasav skattechefen i länet. Dennes beslut får inte överklagas. RSVLON har i slutrapport till över enundersökning av arbetsrutiner m. m. vid länsstyrelsernas taxeringsenheter och rätlsenheterbl. a. föreslagit att prövningen av ärenden angående anstånd med att lämnadeklaration skall överflyttas till lokal skattemyndighet. RSVLON har bedömtöverflyttningen lämplig såsom etl led i strävandena att lättataxeringsenheternas arbetsbörda och därigenom skapa ökade resurser förhandläggningen av taxeringsmål. RSVLON har vidare funnit överflyttningenfördelaktig frän rationaliseringssynpunkt. förslag har tillstyrkts av det helt övervägandeantalet remissinstanser. Flera länsstyrelser har uttalat sin tillfredsställelseöver den minskning av taxeringsenheternas arbetsbörda som skulle bli följden aven överflyttning. En av de tillstyrkande instanserna har särskilt framhållitatt beslutsfattandet underlättas vid en överflyttning därför att lokalskattemyndighet förfogar över hela taxeringsmaterialet. Några lokalaskattemyndigheter har förklarat sig kunna biträda förslaget endast underförutsättning att myndigheterna lUlförs erforderlig personalför-slärkning. Tre instanser har ställt sig kritiska mot förslaget.Kritiken avser främst det förhållandet att en spridning av beslutsfattandetmedför ökad risk för olikformig bedömning. En instans har också ifrågasattarbetsgruppens uppfattning att arbetsrutinerna kan förenklas i nämnvärdomfattning genom en överflyttning. För egen del får jag anföra följande. Det är en angelägenuppgift att Prop, 1973:182 34 genom rationaliseringar av rutinerna inom skatte- ochtaxeringsmyndigheterna förbättra möjligheterna att effektivt utnyttja tiUgängligapersonalresurser. Det föreliggande förslaget betingas främst av behovet av attlätta taxeringsenhetemas arbetsbörda. Jag anser emeUertid att etl genomförandeav förslaget även medför inte obetydliga vinster från rationaliseringssynpunktoch ökar förutsättningarna för att erforderligt underlag utan omgång finnstillgängligt vid beslutsfattandet. För en överflyttning av rationella hänsyn talar enligt minmening bl. a. de faktiska förhållanden som författningsenligt gäller i fråga omhanteringen av självdeklarationer. Enligt gällande ordning åligger det sålundai regel lokal skattemyndighet att sortera inkomna deklarationer och överlämnadem till vederbörande taxeringsnämnd. Den lokala skattemyndigheten bistår ävenregelmässigt taxeringsnämnderna med kontroll av att de som kan antas varadeklarationsskyldiga inom distriktet avlämnar deklaration. Det ankommer sedanpå taxeringsnämnderna att med ledning härav anmana den som underlåtit att lämnadeklaration att fullgöra sin deklarationsskyldighet. För att undvika att anmaningriktas till nägon som fått deklarationsanstånd måste därför taxeringsnämndensnarast underrättas om sådana beslut. F. n. får taxeringsnämnderna sådanaunderrättelser genom lokal skattemyndighets försorg på grundval av deanståndsbeslut som länsstyrelserna expedierar till skattemyndigheten. Enöverflyttning av anståndsärendena lill lokal skattemyndighet innebär iflertalet fall en administrativ förenkling och medför att taxeringsnämndernasnabbare kan få underrättelser om anståndsbesluten. Den tid som står lUl buds för prövningen avanståndsärenden är ofta mycket begränsad. Det är därför regelmässigt endast de uppgiftersom finns tUlgängliga inom myndigheten som får bilda underlag för besluten.Lokal skattemyndighet disponerar vanligen över det material i form avkontrolluppgifter m. m. som avlämnats till ledning för taxeringen i fråga ochöver tidigare års deklarationer. Det finns också anledning anta att lokalskattemyndighet ofta har bättre kännedom om den deklarationsskyldigesförhållanden än . Angivna omständigheter talar enligt min meningför en överflyttning av anståndsärendena tUl lokal skaltemyndighet. 1 detta sammanhang vill jag även peka på del förhållandetatt lokal skattemyndighet har att pröva frågan om förseningsavgift på grund avför sent avlämnad deklaration. Det torde vara en lämplig ordning att en ochsamma myndighet prövar ärenden om anstånd med att lämna deklaration och ärendenom förseningsavgift. Den kritik som från remissinstanserna riktats motförslaget avser främst det förhållandet att en spridning av beslutsfattandetmedför ökad risk för olikformig behandling. Arbetsgruppen har uppmärksammatdenna fråga och ansett alt RSV bör utfärda anvisningar i ämnet. Allmännaanvisningar har redan utfärdats av RSV, Jag anser därför att det finns goda föratsättningarför alt en enhetlig praxis skall upprätthållas på området även efter enöverflyttning. Det får ankomma på RSV att följa utvecklingen och i mån av behovge ytteriigare anvisningar. Prop, 1973:182 35 Mot bakgrund av det anförda vill jag i princip förordaarbetsgruppens förslag att anståndsärendena överflyttas till lokalskattemyndighet. Vad jag sagt om de fördelar som står att vinna med ensådan överflyttning gäller emellertid främst i fråga om fysiska personer,dödsbon och familjestiftelser, 1 fräga om dessa skattskyldiga kommer nämligenförslaget att innebära att den myndighet, som har att ombesörja sortering och längdföringsamt pröva förseningsavgift vid försenad deklaration, även får besluta omanstånd med lämnande av deklarationen. Jag tillstyrker därför attanståndsärendena beträffande dessa grupper överflyttas tUl den lokalaskattemyndigheten. När det gäller övriga skattskyldiga, således aktiebolag m,fl,, är läget etl annat, 1 fråga om dessa sker sorteringsarbetet och längdföringenvanligen hos , 1 vissa län har dessa uppgifter dock lagts pålokala skattemyndigheten i residensorten. Även annan fördelning av uppgifternai fråga förekommer. Prövningen av förseningsavgift för dessa skattskyldigaankommer på lokal skattemyndighet som bestämmer (116 e § TF), Iregel har länsstyrelserna uppdragit åt lokala skattemyndigheten påresidensorten att handha denna uppgift. Om prövningen av anståndsärendena ienlighet med förslaget även i dessa faU läggs på lokal skattemyndighet i resp.fögderi uppnår man endast i undantagsfall tidigare angivna syften medöverflyttningen. Man bör därför enligt min mening här välja en annan vägsom bättre tUlgodoser önskemålet att anknyta anståndsprövningen till den myndighetsom i övrigt sköter hanteringen av de deklarationer som anståndsansökningarnaavser. Från denna utgångspunkt vUl jag föreslå all prövningen i principbibehålls hos skattechefen, men att denne får befogenhet att delegeraprövningen till lokal skattemyndighet. Med en sådan lösning får skattechefenmöjlighet att välja den ordning som bäst passar förhållandena i det egna länet.Av vad jag nu anfört följer också att jag inte kan ansluta mig tiUarbetsgruppens uttalande att beslut i anståndsfrågan i vissa fall bör kunnaske utan kontroll av fögderitillhörighet. För att tUlgodose de skattskyldigasberättigade krav att i förväg kunna veta tUl vilken myndighet ansökan skalllämnas vill jag föreslå den regeln, att ansökan om anstånd vad gäller nuifrågavarande skattskyldiga aUtid skall ges in lUl skattechefen i länet. Denhär förordade lösningen får ses som ett provisorium i avvaktan på att enhetligaregler utformas angående längdföring m, m, för bolag m, fl, juridiska personer. Vad jag nu föreslagit medför ändring av 34 § 2 mom. TF.Ändringen bör gälla fr. o. m. Under åberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl.Maj:t föreslår att antaga inom upprättade förslag tiU 1. lag om ändringi uppbördsförordningen (1953:272), 2. lag om ändringi förordningen (1958:295) om sjömansskatt. 3, lag om ändringi kommunalskattelagen (1928:370), 4, lag om ändringi förordningen (1959:552) angående uppbörd av vissa avgifter enligt lagen omallmän försäkring, m, m,, 5, lag om ändringi taxeringsförordnmgen (1956:623), 6, lag om ändringi lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighelsutdebitering av skatt. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoUulvisar. GOTAB 73 5375 S 1973