prop · FW0315 · 1973-12-31 00:00:00 — vid förordaremellertid att man skall ange de skyddade kategorierna genom en allmän formelav innehåll att upprättade allmänna handlingar inte får återges utan upphovsmannenssamtycke, där återgivandet uppenbarligen sker i annat syfte än att säkerställaett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Eftersom huvudregeln för upprättade allmännahandlingar är att de får återges fritt, är det enligt min mening inte minst avtryckfrihetsrättsliga skäl viktigt att undantagen från huvudregeln anges klartoch otvetydigt. Detta låter sig knappast göra genom en allmän formel. Jag anserdärför att i lagtexten direkt bör anges vilka slag av verk som är föremål förskydd. Detta ligger även i linje med uttalanden om skyddet förupprättade allmänna handlingar under förarbetena tUl lagstiftning. När det härefter gäller frågan om vUka kategorierav verk som skall åtnjuta fullt skydd föreslås i promemorian att officiellakartor skall vara föremål för upphovsrätt. Jag biträder förslaget och vill i övrigtbeträffande de officiella kartorna hänvisa tUl vad jag har uttalat härom iavsnittet om författningar, beslut m. m. (avsnitt 4.4,3), I promemorian föreslås vidare att skydd skalltillkomma ritningar och andra tekniska förebilder. Förslaget grundar sig påönskemål från vissa affärsverk. Jag anser förslaget välgrandat och biträder detdärför. Offentlighetskommitténhar föreslagit att skydd skall beredas verk somframställts av myndighet för försäljning till allmänheten. Förslaget i dennadel har emellertid kritiserats från flera håll vid remissbehandlingen. Denväsentligaste invändningen är att en sådan regel verkar på ett sätt som ärgodtyckligt från både tryckfrihetsrättsliga och upphovsrättsliga synpunkter.Det kan, å ena sidan, inte vara rimligt att en myndighet genom att försälja enskrift tUl allmänheten förhindrar ett fritt återgivande av den, om skriftensinnehåll är sådant att den bör kunna återges fritt, A andra sidan börupphovsmannen inte gå miste om sin rätt att förfoga över verket enbart av detskälet att handlingen tillhandahålls gratis. Jag delar därför uppfattnmgen attden av offentlighetskommittén föreslagna lösningen inte är tillfredsställande.Vissa mera specificerade gmpper av verk av det slag som åsyftas med offentlighetskommitténsförslag bör emellertid, såsom har förordats i promemorian, beredas skydd. Som en första gmpp i detta sammanhang nämns ipromemorian verk som är avsett för undervisning. Flera remissinstanser har isina yttranden över offentiighetskommitténs betänkande förordat att skyddskall ges åt sådana verk. Också för min del anser jag att verk av denna karaktärbör ges fullt upphovsrättsUgt skydd. På undervisningsområdet driver detallmänna en omfattande förlagsverksamhet, och det saknas skäl att iupphovsrättsligt avseende behandla offentliga förlagsprodukter på detta områdeannorlunda än verk från den enskilda läromedelsproduktionen. Härtill kommerbehovet av att kunna bevaka sådana intressen som inte direkt täcks av denideella rätten, t, ex, att kunna motverka att föråldrade eller felaktigaframställningar sprids. Nägot legitimt behov att kunna trycka av eller påannat sätt mångfaldiga exempelvis läroböcker i deras helhet kan inte ansesföreligga vare sig av hänsyn till den allmänna debatten eller 1 övrigt DemöjUgheter 2 kap, URL ger att citera och referera verk torde vara tUlräckliga,Med hänsyn tUl vad jag nu anfört förordar jag att upphovsrätt skall åtnjutasför verk som framställts hos myndighet och som är avsett för undervisning, I enlighet med vad som föreslås i promemorian börInte heller verk som utgör resultatet av vetenskaplig forskning kunna återgesfritt. Detta motiveras bl, a. av svårigheterna att dra en klar gräns mellandenna kategori av verk, å ena, och verk avsedda för undervisning, å andrasidan. Skyddsintresset är dessutom likvärdigt i båda fallen. Härtill kommerintresset av att förhindra vilseledande bearbetningar av vetenskapliga verk. Som en tredje gmpp av skyddsvärda verk inom detområde som offentlighetskommittén avsett att täcka med begreppet "verksom framställts för försäljning tUl allmänheten" anges i promemorian verksom tillhandahålls allmänheten i samband med affärsverksamhet. I promemoriananförs att myndighet, när det gäller affärsmässiga produkter, harett legitimt behov av att kunna kontroUera deras förekomst och utnyttjande påmarknaden. Enligt min mening talar starka skäl för att beredaskydd för sådana verk som avses här. Framför allt är det av betydelse att ettaffärsdrivande organ får samma möjligheter som ett enskilt företag att genomupphovsrättsligt skydd skaffa sig kontroll över spridningen av sina produkteroch därigenom också täckning för sina kostnader. Myndigheterna är givetvisoförhindrade att, om så skulle anses lämpligt, efterge sin upphovsrätt ochtillåta eftertryck. Stor generositet kan i detta hänseende förväntas i sådanafall då information är påkallad för att belysa viktiga samhällsfrågor. Jagförordar i enlighet med det sagda att skyddet sträcks ut till att omfattaocksä verk varav exemplar tillhandahålls allmänheten 1 samband medaffärsverksamhet. Underremissbehandlingen av offentiighetskommitténs betänkande har från vissa hållframförts förslag om att skydd skall ges åt upplysnlngsskrifter. Enligtpromemorian saknas emellertid skäl att sådana skrifter inte skall fåmångfaldigas också av andra än den myndighet som publicerat skriften. Varkenekonomiska hänsyn eller intresset av att hindra spridning av felaktigaupplysningar talar enligt promemorian för att sådana verk bör skyddas.Utredningen avstyrker därför förslagen. För min del biträder jag dettaställningstagande och vill alltså inte föreslå att skydd införs för upplysningsskrifter. Somjag nämnt i samband med behandlingen av författningar, beslut m, m, (avsnitt4.4.3) har offentiighetskommittén föreslagit att alster av bildkonst sominnefattas i upprättad allmän handUng skall skyddas. I departementspromemorianuttalas att förslaget inte rönt någon erinran vid remissbehandlingen menutredningen har ändå inte funnit skäl att föreslå något sådant skydd. I frågaom de närmare motiven för utredningens ställningstagande hänvisar jag till denredogörelse som jag har lämnat i nyssnämnda sammanhang. Deskäl som jag har åberopat för skydd av sådana alster av bUdkonst sominnefattas i författningar eller beslut eller yttrande av myndighet hartillämpning också på sådana alster som tagits in i andra upprättade allmännahandlingar. En del av de fall då konstverk ingår i myndigheters handUngarkommer visserligen att täckas av andra av mig föreslagna skyddsbestämmelser, t,ex. när det gäller läroböcker eller verk som tUlhandahålls allmänheten isamband med affärsverksamhet Även för övriga fall föreUgger emellertid ettbehov av skydd för bildkonst. Det skulle dessutom framstå som inkonsekvent attge skydd när konstverk ingår i t. ex. en myndighets yttrande men inte när detingår i en av samma myndighet upprättad kommentar i samma ämne. Offentlighetskommitténsförslag om skydd för alster av bildkonst har i huvudsak godtagits eller lämnatsutan erinran av remissinstanserna. Vad jag nu har anfört utgör enligt minmening vägande skäl för att sådana alsterges skydd också när de ingår i annan upprättad allmän hand-Ung än sådan somomfattas av den föreslagna 9 §, och jag biträder därför kommitténs förslag idenna del. Beträffande förhållandet till FotoL hänvisar jag till vad jag haranfört härom vid 9 §. I promemorian anges att utredningen övervägt attföreslå skydd också för musikaliska verk som ingår i upprättad allmänhandling. Som jag har nämnt i samband med behandUngen av författningar, beslutm. (avsnitt 4.4.3) har utredningen emellertid funnit att, bortsett frånkoralböcker som fastställs officiellt, det är sällsynt att sådana verk återgesi allmän handling och utredningen har inte ansett det påkallat att föreslånågra regler i ämnet. De synpunkter som jag har anfört i fråga om skyddetför musikaliska verk vilka omfattas av författning etc. har i princip gUtighetockså när sådana verk tas in i annan av myndighet upprättad handling. Liksomnär det gäller alster av bildkonst skulle det framstå som inkonsekvent att geskydd i det förra fallet men inte när verket mångfaldigas i t. ex. en avmyndighet utgiven handbok. Jag förordar därför att musikaUska verk ges skyddockså när de ingär i annan upprättad allmän handling än sådan som omfattas avden föreslagna 9 §. Vad som har anförts är tillämpligt också pådiktverk. Skydd bör därför ges åt sådana verk i samma omfattning som skyddtillkommer alster av bUdkonst och musikaUska verk. Bland undantag från huvudregeln har i promemorianockså tagits upp verk som i allmän handling utan upphovsmannens samtycke.I promemorian anförs en del situationer då detta kan inträffa och upphovsmannenalltså sätts ur stånd att skydda sin rätt Främst åsyftas fall där en myndighetmed stöd av tvångslicens enligt någon av bestämmelserna i 2 kap. URL har tagitin ett verk i en allmän handling. Som förut nämnts är utredningen inte enig pådenna punkt. En ledamot anser inte att någon sådan regel behövs. För egen del är jag tveksam om behov föreligger avden bestämmelse som utrednlngsmajoriteten föreslagit I de flesta fall tordenämligen verken i praktiken få skydd genom någon annan av de föreslagna bestämmelserna,exempelvis skyddet för verk som framställts för undervisningsändamål ellertillhandahålls allmänheten i samband med affärsverksamhet. Fall där den avutredningens majoritet åsyftade situationen kan inträffa torde därför varasällsynta. Från allmänhetens synpunkt skulle en bestämmelse som den föreslagnavidare skapa en viss osäkerhet, eftersom det kan vara svårt att utan vidareveta om upphovsmannens samtycke inhämtats eller ej. Med hänsyn till vad nusagts bör enligt min mening den av utredningsmajoriteten föreslagnabestämmelsen inte införas. I olika situationer kan det föreligga ettberättigat behov av att kunna återge skyddat verk. För att tillgodose dettabehov gäller som tidigare nämntsvissa bestämmelser i 2 kap. URL om inskränkningar i upphovsrätten. Det kanifrågasättas om man beträffande verk som innefattas i allmän handling men somskall beredas upphovsrättsligt skydd behöver mera vittgåendeundantagsbestämmelser. I promemorian föreslås att den nuvarande särskUda rättenatt ta med utlåtanden, som bevis åberopade skrifter o. d. i redogörelse förmål eller ärende skall gälla också för de hos myndighet upprättade handlingarsom skall åtnjuta skydd enligt den föreslagna 24 § URL. Som skäl åberopasfrämst att tryckfrihetsrättsliga intressen kan ha sådan vikt att den rätt attreferera och citera som finns för alla verk kan vara otillräcklig i särskildaoch viktiga faU. En ledamot av utredningen menar att utvidgningen är onödig,därför att något legitimt behov inte kan anses föreUgga att i vidare omfattningän som följer av nu gällande bestämmelser i 2 kap. URL återge statligaförlagsprodukter. Undantagsbestämmelsen i 24 § URL om rätt att ta medutlåtanden etc. i redogörelser för mål eller ärende vari de förekommit avserfrämst att göra det möjligt att återge handlingar i ett mål eller ärende inex-tenso i t. ex. en facktidskrift (jfr SOU 1956: 25 s. 258). De nya kategorierav verk som enligt mitt förslag skall beredas skydd i 24 § URL har emellertidtUl stor del karaktären av statliga förlagsprodukter. Något större behov avatt kunna återge dessa i sin helhet torde inte föreligga. För den allmännasamhällsdebatten torde den allmänna rätten att referera och citera som finnsbeträffande alla verk vara fullt tUlräck-1ig. Jag är därför inte beredd attförorda något sådant undantag från det upphovsrättsliga skyddet somutredningens majoritet föreslår. I promemorian förordar utredningens majoritet attden nuvarande regeln i 24 § om rätt för upphovsman att ensam ge ut samling avsina anföranden skall utvidgas till att gälla alla verk som omfattas av denföreslagna 24 §. Något behov härav föreUgger emellertid inte enligt min meningoch jag är därför inte beredd att godta förslaget. De nu föreslagna reglerna om verk som innefattas iallmän handling avser främst svenska förhållanden och bör i princip bara avsesvenska myndigheters handlingar. Detta bör emeUertid inte utesluta att vissa avde föreslagna bestämmelserna kan bli tUlämpliga också på handlingar som härrörfrån myndighet i land med vilket har ingått överenskommelse omömsesidigt upphovsrättsligt skydd enligt 62 § URL (jfr SOU 1956: 25 s. 259). Sammanfattningsvis innebär förslaget i fråga omandra hos svensk myndighet upprättade handlingar än författningar, beslut elleryttranden av myndighet, att upphovsmannens ideella rätt till verket bevaras menatt handling, vari verket ingår, får återges fritt, dock med följande undantag.Officiella kartor, tekniska förebUder, verk som är avsedda för undervisningeller utgör resultat av vetenskaplig forskning, alster av bUdkonst, musikaliskaverk, diktverk och verk, varav exemplar tUlhan- dahållsi samband med affärsverksamhet, skall vara föremål för upphovsrätt även när deutgör eller ingår i allmän handling som upprättats hos myndighet. Sådana verkfår således inte återges eUer mångfaldigas utan upphovsmannens samtycke ividare mån än som följer av de nu gäUande bestämmelserna i 2 kap, URL. De nuförordade reglerna i fråga om upprättade allmänna handlingar bör tas upp i 24 §URL. De nuvarande reglema i denna paragraf om inkomna allmänna handlingar börbehåUas oförändrade. 4.4.5Närstående rättigheter m. m. och rätt till fotografisk bild I promemorian förordas att vad som har föreslagitsi fråga om upphovsrättsliga verk skaU äga motsvarande tUlämpning på vissaupphovsrätten närstående rättigheter m. m. enligt 5 kap. URL och på fotografiskbild. Med hänsyn till att mekanisk eller elektrisk upptagning kan vara att ansesom allmän handling bör enligt promemorian en hänvisning till 9 och 24 §§ URLinföras i bestämmelserna i 5 kap. URL om utövande konstnärers,fonogramframställares och radio- eller televisionsföretags rättigheter. Vidareföreslås i promemorian att en motsvarande hänvisning skall göras i 49 § URLbeträffande rätt tUl katalog, tabell eller annat dylikt arbete samt i 12 §FotoL beträffande fotografisk bUd. En genomgående princip i fråga om de s, k,närstående rättigheterna är att sådana förfaranden är tillåtna som är medgivnanär det gäller upphovsrättsligt skyddade verk. Det är sålunda tUlåtet att t.ex, kopiera en grammofonskiva, en radioutsändning eller en Inspeliung av en utövandekonstnärs framförande av ett verk om motsvarande förfarande beträffande ettupphovsrättsligt skyddat verk skuUe vara fritt (jfr SOU 1956: 25 s, 381 och389). Enligt min mening bör denna princip göras tillämplig även när det gällerförfoganden över inspelning som är att anse som allmän handling. Jag biträderdärför i princip promemorians förslag att hänvisning tiU de för allmännahandlingar föreslagna reglerna i URL görs i bestämmelserna om utövandekonstnärers, fonogramframställares och radio- och televisionsföretags rätt,dvs, 1 45, 46 och 48 §§ URL. Hänvisning tUl 9 och 24 §§ bör dessutom göras i 47§. Enligt denna har den som framställt en grammofonskiva eller annan anordning,på vilken ljud upptagits, och den utövande konstnär, vars framförande upptagitspå anordningen, rätt till ersättning när skivan eller anordningen används i ljudradio-eller televisionsutsändnmg. I förarbetena tiU lagmmmet nämns att rätt tillersättning inte bör föreligga om utsändningen sker under sådana förhåUandenatt det är fritt att därvid återge upphovsrättsligt skyddat verk (prop. 1960:17 s. 150). I enlighet hiirmed har från ersättningsrätt undantagits fall närutsändningen är att anse som citat (14 § första stycket), när den sker undersådana förhållanden att motsvarande offentliga framförande är fritt (20§) och när den avser återgivande av korta avsnitt i samband med redogörelse fördagshändelse (21 §). EnUgt min uppfattning är det rimligt att ersättning inteheller skall utgå när utsändning avser inspelning som enligt de i URLföreslagna reglerna för aUmänna handlingar inte alls är skyddad eUer därskyddet är inskränkt så att den får återges fritt I 47 § bör därför tas in enbestämmelse om att vad i 9 och 24 §§ sägs skall äga motsvarande tillämpning. I detta sammanhang bör påpekas att en fömtsättningför att om de närstående rättigheterna skall vara tUlämpliga äratt rättigheten i fråga faller inom URL:s tUlämpningsområde enligt bestämmelsemai 61 § URL och i TK. Dessa bestämmelser bygger på den s, k,territorlalitetsprincipen, dvs. skydd ges åt ljudupptagning etc, som ägt rum iSverige resp. i land anslutet tUl den s. k. Romkonventionen om skydd förutövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag. ex. att skydd enligt URL för närstående rättigheter är uteslutet om ensvensk myndighet "upprättar" en inspelning av ett musikaUskt verk iett främmande land som inte har tUlträtt Romkonventionen. Däremot kanupphovsrätten i detta fall vara skyddad, eftersom frågan om tillämpningen avURL:s upphovsrättsliga regler avgörs enligt andra kriterier. I 49 § URL ges skydd för vissa alster såsomkataloger och tabeller, vUka inte är att anse som verk i URL:s mening. Sådanaalster bör i den mån de är innefattade i allmän handling följa samma regler somupphovsrättsUgt skyddade verk, vilka ingår i allmän handling. Som förordats ipromemorian bör därför en hänvisning till nämnda regler göras också i 49 § URL. Fotografisk bUd kan självfallet ingå i eller utgöraen allmän handling, gäUer inte någon inskränkning i fotografens rätt ifråga om sådana bUder, Om ett av myndighet utgivet verk innehåller fotografiermedför därför gällande regler att verket som sådant får utnyttjas fritt men atttUlstånd krävs för att få mångfaldiga bUderna. Lantmäteristyrelsen har i sittremissyttrande över offentlighetskommitténs förslag framhållit att fotografierknappast har samma betydelse från tryckfrihetssynpunkt som det skrivna ordetoch att eftertryck av bilder i offentliga publikationer i vissa fall kanmedföra risk för olämpliga förvanskningar. Enligt min mening är det emeUertidrimligt att samma reglering gäller för fotografisk bild som utgör eUer ärinnefattad i allmän handling som i motsvarande fall gäller för ett UtterärteUer konstnärligt verk. Jag är medveten om att en sådan regel kan medföra attvissa grapper av fotografiska bUder förlorar sitt skydd. Det är emellertidenligt min upp-fattnmg angeläget att skyddet för upphovsrätt och fotografirättutformas på samma sätt i fråga om allmänna handlmgar. Jag vill vidare påpekaatt detta medför bl. a. att skydd kommer att beredas t. ex. för fotografier,varav exemplar tillhandahålls allmänheten i samband med affärsverksamhet. En oinskränkt hänvisning i 12 § FotoL tUl de föralhnänna handlingar föreslagna reglerna i 9 och 24 §§ URL skulle innebära bl.a. att fotografirätt kan göras gäUande tUl fotografi som utgör alster av bildkonstOffentlighetskommittén har uttalat att en tillämpning av den av kommitténföreslagna bestämmelsen i 9 § andra stycket 3. om alster av bildkonst påfotografiska bilder torde leda till att ensamrätt kan göras gällande tUl vissaav de bUder som omfattas av 15 § andra stycket FotoL, nämligen bilder som harkonstnärligt värde. har i sittremissyttrande över offentlighetskommitténs förslag anfört bl. a. att en sådanregel skulle medföra tolkningssvårigheter. Alster av bUdkonst behöver enligtförbundet inte ha något egentligt konstnärligt värde utan bara uppfylla detkrav på individualitet, som är en fömtsättning för att det skall anses som ettverk. I fråga om de fotografier som avses i 15 § andra stycket FotoL gällerdäremot ett värdekriterium. En hänvisning till reglerna i 9 och 24 §§ URL omskydd för alster av bildkonst medför enligt min uppfattning dels att skyddkommer att ges för en vidare grupp av fotografier än dem som har konstnärligtvärde, dels att fotografier med vetenskapligt värde ställs utan skydd enligtdenna bestämmelse. En sådan ordning synes inte lämplig. Härtill kommer att dettorde medföra åtskUliga svårigheter att avgränsa området för de kategorier avfotografier som skall anses motsvara alster av bUdkonst. Jag vill därförförorda att de bestämmelser i 9 och 24 §§ som avser alster av bildkonst endastgörs tiUämpUga på sådana fotografier som har konstnärligt eller vetenskapligtvärde. I flera remissyttranden har berörts frågan huruvidaupphovsrätten tUl verk som det här gäller skall tillkomma myndigheten eller denanställde som skapat verket. Jag anser i Ukhet med vad som uttalats ioffentlighetskommitténs betänkande och med beaktande av de skiftandeförhållanden som här råder att det inte är lämpligt att reglera denna frågagenom lagstiftning. Med ledning av de bestämmelser eller avtal som regleraranställnings- eller uppdragsförhåUandet får avgöras huruvida den rätt somprimärt tillkommer upphovsmannen skall anses ha övergått på vederbörandemyndighet. 4.4.7 Förhållandettill Internationella överenskommelser Den nu föreslagna regleringen innebär i vissaavseenden intrång i upphovsmannens ensamrätt tUl sitt verk. Vid behandlingen avvissa speciella frågor har i det föregående nämnts att regleringen av dessa anpassatstUl krav. Jag hänvisar särskUt till vad som tidigare anförtsbeträffande art. 2.4., enligt vilken officiella texter av legislatlv,administrativ eller judiciell art kan uteslutas från upphovs- rättsligtskydd (avsnitt 4.4.2). Här skall något beröras frågan om konventionens krav iövrigt är uppfyllda i den nuvarande eller nu föreslagna lagstiftningen. 1. i Bemkonventionen ger unionsländemarätt att från skydd helt eller delvis utesluta politiska tal samt anförandeninför rätta. 2, innehåller i Brysseltexten en bestämmelse enligtvilken det förbehåUs unionsländernas lagstiftning att bestämma de vUlkor undervilka föredrag, tal, predikningar och andra verk av samma art skaU få återges ipressen. Vid uteslöts predikningar från uppräkningen ochdet tillades att föredrag etc. skulle vara offentiigen framfört samt att intebara återgivande i pressen utan också radiosändning, trådöverföring tUlallmänheten och offentiigt framförande skulle omfattas av bestämmelsen. Vidaretillades att nyttjandet skulle vara rättfärdigat av det informationssyfte somavsågs. Art, 2bis, 3. är oförändrad från Brysseltexten och ger upphovsmannenensamrätt att föranstalta om samlingar av verk som avses i artikeln. Somtidigare nämnts ger art, 9,1, upphovsmannen principiell ensamrätt att mångfaldigasitt verk. Undantag härifrån får enligt art. 9,2, dock göras, om därigenom integörs intrång i det normala utnyttjandet av verket och man inte heller oskäligtinkräktar på upphovsmannens legitima intressen, 24 § URL ger varken i sin nuvarande eller i den nyalydelse som jag föreslår rätt tiU fritt återgivande av predikningar. Denföreslagna återgivningsrätten i övrigt enligt paragrafen är visserligen intesom i konventionen uttryckligen begränsad till att omfatta bara press, radiooch television m, m. och den är inte förbunden med något viUkor om attändamålet skaU vara att informera allmänheten. Detta torde dock inte vara avnågon större praktisk betydelse, eftersom återgivningen i de allra flesta fallfår antas ligga inom ramen för det i konventionen angivna informationssyftet.Det bör i detta sammanhang påpekas att den fria återgivningen enligt nuvarande24 § inte har ansetts oförenlig med Brysseltextens villkor om att återgivningenskall ske i pressen. Huvudregeln i den föreslagna 24 § om rätt tUlåtergivande utan upphovsmannens samtycke gör i vissa avseenden intrång iupphovsmannens ensamrätt till sitt verk. Den förordade regleringen innebäremellertid också ett omfattande skydd för upphovsmännen. Enligt min mening blirdärigenom regleringen som helhet väl förenlig med , Inte heUerstår de föreslagna bestämmelsema i konflikt med Världskonventionen omupphovsrätt, har ratificerat den s, k.Romkonventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samtradioföretag. Derma ger i art. 15.2, i princip fördragsslutande stat möjlighetatt i sin lagsitftning föreskriva samma slag av inskränkningar i skyddet förutövande konstnärer, fonogramframstäUare och radio-