prop · FW0333 · 1973-12-31 00:00:00 — Frånflera håll anser man att den föreslagna skadeståndsskyldigheten 1973: 33 J47 Sålunda anser och LeverantörsföreningenKontors- och datautrustning att ersättningsskyldighet bör föreligga endast omoriktigheten har varit ägnad att på ett väsentUgt sätt kränka den registreradespersonliga integritet. En liknande åsikt förs fram av sjukhuset.Enligt . och bör endast sådana oriktigheter som är hänförliga tillregisterförarens egen handläggning vara relevanta. Är det fråga om oriktiguppgift som härstammar från annat håU, bör sålunda registerföraren inte hanågot ansvar. , SCB och RSV framhålleruttryckligen att, om samköming har skett mellan flera registerförare, ansvaretbör åvila den "senaste" registerföraren, dvs. den genom varsutiämnande av personuppgift e. d. skadan har uppkommit. Värnpliktsverketförutsätter emellertid att registerföraren i sådant fall tillerkännsregressrätt i fall där felaktig uppgift har lämnats av annan registerförare.Enligt bör uttryckliga bestämmelser införas somreglerar det inbördes ansvaret mellan registerföraren och den från vilken denfelaktiga uppgiften kan ha erhållits. anser vidare att denregistrerades medvållande i vissa fall måste kunna medföra attskadeståndsskyldigheten helt eller delvis faller bort. Några remissinstanser tar upp vissa frågor somgäller förhållandet till skadeståndslagen. Sålunda påpekar juridiska fakultetenvid att, när oriktighet i myndighets personregistermedför skada för enskild, det mycket ofta torde bU fråga om myndighetsutövningi skadeståndslagens mening. Ansvaret enligt denna lag är emellertid begränsat,på åtskilliga sätt. Eftersom datalagen som speciallag tar överskadeståndslagens allmänna bestämmelser, kommer de angivna be-gränsningama inteatt gälla när det är fråga om oriktighet i dataregister. I och för sig anserfakulteten att det inte är obefogat att ett särskilt strängt skadeståndsansvaråvilar registerföraren i de fall som avses med datalagens skadeståndsregel.Fakulteten anser emellertid att denna fråga bör övervägas ytterUgare. Även JKfinner det böra klarläggas huruvida skadeståndslagens regler om begränsning ivissa fall av skadeståndsskyldigheten skall gälla även i fråga omdataregister. Enligt statskontoret ochkreditupplysningsutredningen ger OSK:s betänkande inte tUlräckligt underlagför en närmare prövning av förslaget om skadeståndsskyldighet.Kreditupplysningsutredningen anser att ett undantag från den föreslagna regelnom strikt ansvar i varje fall bör göras för kreditupplysningsföretagens del. Vad gäller frågan om försäkringsplikt framhållerSvenska försäkringsbolags riksförbund att en ansvarighetsförsäkring för attskydda registerförarens intressen givetvis är möjlig. Försäkringsvillkorenmåste dock innehålla vissa viktiga begränsningar. Prop.1973: 33 148 kanett ekonomiskt skydd för en skadelidande bli helt verkningsfullt endast med enförsäkringsplikt liknande den som gäller på trafikområdet. Som har anfört tordebehovet av skadeståndsregler på datateknikens område i stor utsträckningtäckas genom bestämmelserna i skadeståndslagen. Detta gäller bl. a. i fall dånågon har inrättat personregister utan tUlstånd eller begått annan straffbelagdhandling med avseende på datalagrat material. I sådant fall anser jag att denskadelidandes intressen normalt får anses tillgodosedda genom skadeståndslagensallmänna regler. På en punkt kan emellertid skäl åberopas för attföra in regler om skadestånd som går längre än skadeståndslagens bestämmelser.Detta gäller fall då skada uppstår tUl följd av att personregister innehålleroriktig uppgift. Som har anfört kan skadeverkningarna i sådant fall blibetydande genom den stora spridning av en uppgift som datatekniken möjliggöroch den särskilda tUUro som datauppgifter i många fall åtnjuter. Uppenbarligenkan också faktiska fel uppkomma i ett dataregister genom missöden som inte kanläggas någon till last som vållande, i varje faU inte om detta begrepp skall hanågon mening. Liksom och de allra flesta remissinstansema anser jag det befogatatt beträffande sådana fall frångå det allmänna kravet i skadeståndslagen påatt skadan skall ha våUats genom fel eller försummelse och införa en striktskadeståndsskyldighet. Jag vill i detta sammanhang erinra om att särskildaskadeståndsregler avseende ADB-register har föreslagits i samband med denplanerade övergången till ADB på fastighetsregistreringens område och inominskrivningsväsendet (jfr prop. 1973: 1 bil. 4 s. 14 ff). De (prop.1973: 13) framlagda förslagen till lag om inskrivningsregister och lag omändring i fastighetsbildningslagen (1970: 988) innehåller således regler sommedför att staten åläggs strikt ansvar dels för förlust som har uppkommit tillföljd av tekniskt fel i fastighets- eller inskrivnmgsregis-ter som förs medanvändande av ADB, dels för förlust som har uppkommit tUl följd av beslut omrättelse av oriktighet i sådant register, om oriktigheten har uppkommit tillföljd av tekniskt fel. De föreslagna reglerna innebär att envar aUtså inteendast den som förekommer i registret har möjlighet att få ersättning avstaten, om han lider förlust på någon av de angivna granderna. Den vidsträcktaskadeståndsskyldigheten får ses mot bakgrunden av att förlust till följd avrättelse av oriktiga uppgifter i faslighetsbok eller tomträttsbok, vilka böckersåledes skall ersättas av inskrivningsregistret, eUer förlust tUl följd avförsummelse vid utfärdandet av bevis om innehållet i sådana böcker redan nu kangrunda rätt tiU ersättning av staten (19 kap. 1719 §§ jordabalken). 1973: 33 149 Givetvis kan det, som vissa remissinstanserframhåUU, inträffa att en viss oriktighet i ett personregister inte ärhänförlig till den registeransvariges handläggning utan härstammar från annathåll, t. ex. från ett annat personregister. Även om så är fallet, anser jag attskadeståndsansvaret gentemot den enskUde bör åvila den som sist haft hand omuppgiften, dvs. den registeransvarige som har lämnat ut den oriktiga uppgifteneller på annat sätt har orsakat skadan. Att sådan registeransvarig i vissafall kan ha rätt att regressvis återkräva utgiven ersättning av annan ärsjälvklart. Liksom och flertalet remissinstanser anser jagvidare att, i de fall då skada har uppstått till följd av oriktig uppgift ipersonregister, ersättning regelmässigt bör utgå även för s. k. ideell skada,dvs. för lidande eller annan omständighet som ej är av rent ekonomiskbetydelse. Vissa skäl talar onekligen för att, som ett par remissinstanser harföreslagit, utsträcka rätten till ersättning för ideell skada även till falldå brottslig handling har begåtts med avseende på datalagrat material utan attpersonuppgift har fått oriktigt innehåll. Som exempel kan nämnas fall då någonhar stuUt uppgift som i och för sig är riktig eller upprättat personregisterutan tiUstånd. Enligt min mening är det emellertid inte f. n. påkallat attutsträcka rätten tiU ersättning för ideeU skada på detta sätt. I enlighet med det anförda har i förevarandeparagraf tagits in bestämmelser om att den registeransvarige skall ersättaskada som tillfogas registrerad genom att personregister innehåller oriktig uppgiftom honom samt att vid bedömande om och i vad mån skada har uppstått hänsynskall tas även till lidande och andra omständigheter av annan än rentekonomisk betydelse. Att uttryckligen föreskriva att den registeransvarige haren strikt skadeståndsskyldighet har jag inte ansett behövUgt. Detta fårnämligen anses följa av den nyssnämnda bestämmelsen om skyldighet att ersättaskada. Jag har inte heller ansett det erforderligt att införa någon uttryckligbestämmelse om regressrätt. Som har framhållits av juridiska fakulteten vidStockholms universitet kan det, när skada uppstår till följd av oriktighet imyndighets register, vara fråga om sådan skada vid myndighetsutövning somavses i 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Eftersom den nu föreslagna lagstiftningeninnebär att skadeståndsskyldigheten regleras särskUt på förevarande område,kommer de särskilda begränsningar i skadeståndsskyldigheten som harföreskrivits i 3 kap. skadeståndslagen inte att vara tiUämpliga. Jag villemeUertid påpeka att vissa andra bestämmelser i skadeståndslagen kommer attkomplettera de nu förordade reglerna i datalagen. Så är fallet med exempelvisbestämmelsen i 5 kap. 5 § skadeståndslagen om jämkning av skadestånd på gmnd avvållande på den skadelidandes sida. Lika litet som anser jag det påkallat attinföra regler om obligatorisk försäkringsskyldighet på förevarande område. Detkan emellertid förutses att de registeransvariga i så stor utsträckning sommöjligt skyddar sig genom frivilliga ansvarsförsäkringar. Paragrafen, som motsvarar 22 § i OSK:s lagförslag,innehåller bestämmelser om vitesföreläggande. Bestämmelserna överensstämmer istort sett med de regler som har föreslagits av och som har lämnats utanerinran vid remissbehandUngen. Ett tillägg har emellertid gjorts beträffandeden som för registeransvarigs räkning har hand om personregister. Som har påpekat bör vite kunna föreläggas ävenjuridisk person. Höga vitesbelopp kan naturligtvis vara erforderliga i fall dåekonomiska intressen motiverar vägran att fullgöra en skyldighet. Paragrafen, som motsvarar 23 § i OSK:s lagförslag,innehåller bestämmelser om besvär över datainspektionens beslut. EnUgt OSK:s förslag skall besvär över datainspektionensbeslut anföras hos Kungl. Detta förslag har i allmänhet godtagits underremissbehandlingen. Några remissinstanser, nämligen , JO och Sverigesadvokatsamfund, anser emellertid att datainspektionens beslut i StäUet böröverklagas hos regeringsrätten. och pekar härvid på attregeringsrätten är besvärsinstans när det gäller beslut om utlämnande av allmänhandling. JO framhåller för sin del att de gränsdragningar som görs idatainspektionens tillståndsärenden kommer att bli rättsskapande. HärtUl kommeratt datainspektionen i fråga om myndigheters register måste beakta, tolka ochtUlämpa offentlighets- och sekretessreglerna. Mot denna bakgrund finner JO detytterst angeläget med en möjlighet att vinna domstolsprövning av datainspektionensställningstaganden i tillståndsärenden och i ärenden om föreläggande ochföreskrifter. För min del medger jag att vissa skäl, bl. a.sambandet med offentlighets- och sekretessreglerna, talar för attdatainspektionens beslut skall kunna överklagas hos regeringsrätten. Deavgöranden som det kan bli fråga om är emellertid till huvudsaklig del av sådannatur att de inte lämpligen bör prövas av domstol. Sålunda är det i första handfråga om att avgöra hur man häst skall förebygga riskema för otillbörligtintrång i personlig integritet. Vidare måste i vissa fall en avvägning ske motsamhällsekonomiska intressen. Med hänsyn härtill anser jag i Ukhet med ochde allra flesta remissinstanserna att talan mot datainspektionens beslut börföras hos Kungl. En bestämmelse härom har tagits upp som ett förstastycke i förevarande paragraf. 1973: 33 151 I andra stycket har, i enlighet med vad jagförordat i avsnittet 6.3.7 i den allmänna motiveringen, tagits upp enföreskrift om rätt för JK att föra talan mot datainspektionens beslut. I övrigtföljer av 11 § förvaltningslagen att besvär får anföras av den som beslutetangår, under förutsättning att det har gått honom emot. Bestämmelsenom JK:s talerätt har getts det innehåUet att talan får föras för att ta tillvara allmänna intressen. Detta innebär att talan får föras inte bara mot beslutvarigenom datainspektionen meddelat tUlstånd utan även mot beslut av annatinnehåll, t. ex. i fråga om meddelande av föreskrift. För att JK skall kunna utöva sin talerätt är deterforderligt att han fortlöpande får del av datainspektionens beslut. Enbestämmelse härom kan meddelas av Kungl. Jag viU emellertid betona attdet inte bör åligga JK att ingående granska alla beslut. Normalt bör en sådangranskning ske endast när det är fråga om register som får antas innebärasärskilt stora risker för otillbörligt integritetsintrång eller när anmälanhar gjorts av enskild. Jag har redan behandlat övergångsbestämmelsema iavsnittet 6.3.9 i den allmänna motiveringen. I enUghet med vad jag har förordatdär föreskrivs att datalagen träder i kraft men att huvuddelenav dess bestämmelser, bl. a. såvitt gäller tillståndstvånget ochdatainspektionens rätt att meddela föreskrifter, gäller först fr. o. m. den 1juli 1974. Om särskilda skäl föreligger, skall datainspektionen dock kunnameddela föreskrift redan för tiden före nämnda tidpunkt. Som jag har anfört iden allmänna motiveringen bör ett sådant särskilt skäl anses kunna föreligga,om datainspektionen finner att ett visst dataregister har medfört otillbörligtintegritetsintrång som ej är obetydligt eller att det föreligger överhängandefara för sådant intrång. bör i sådant faU kunna meddelas i sådanthänseende som anges i 5 eller 6 §. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1937: 249) om inskränkningar i rättenatt utbekomma aUmänna handlingar Jag har tidigare i avsnittet 6.2.9 i den allmännamotiveringen anfört att, om den förordade regeln i 2 kap. 2 § andra stycket TFgenomförs, detta innebär att sekretesslagens föreskrifter om handlingar blirgenerellt tiUämpliga på tekniska upptagningar utan att någon uttryckligföreskrift härom behöver föras in i sekretesslagen. 1 enlighet härmedinnehåller förevarande lagförslag inte någon motsvarighet till den av OSKföreslagna 44 §. Däremot har tillägg gjorts till 13 och 18 §§. 1973: 33 152 I andra stycket har tagits upp den regel om förbudi vissa fall mot utlämnande av personuppgift som jag har förordat i avsnittet6.3.5 i den allmänna motiveringen. En motsvarighet till regeln har beträffandesådan registeransvarig som inte är att anse som myndighet tagits in i 11 §förslaget till datalag. I andra och tredje styckena har tagits upp reglerom sekretesskydd för vissa handlingar hos datainspektionen. Reglernaöverensstämmer i sak med de bestämmelser som har föreslagit och som harlämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Andra stycket innehåller en regel om förbud motutlämnande av handling som Innehåller upplysning om enskilds personligaförhållanden. Regeln har i huvudsak utformats efter förebUd av 13 § förstastycket sekretesslagen. I överensstämmelse med vad som föreskrivits om vissatUlsynsmyndigheter i första stycket av förevarande paragraf har dock tillagtsatt utlämnande kan få ske, om datainspektionen finner det nödvändigt förfullgörande av sin uppgift. Vid sidan av den nu angivna sekretessregelnföreligger behov av en regel som tar sikte på handlingar som innefattarupplysningar om enskUda företags eUer sammanslutningars affärs- ellerdriftförhållanden. En sådan regel kan beslutas av Kungl. Maj:t med stöd av 21 §sekretesslagen. Jag ämnar senare föreslå att regeln förs in i kungörelsen(1939: 7) med förordnande på civilförvaltningens område jämlikt sekretesslagen. Det kan tänkas att datainspektionen vid den del avtillstånds- eller tillsynsverksamheten som riktar sig mot myndigheterna får delav uppgifter som skall hållas hemliga hos den myndighet där de förvaras och sominte omfattas av de nu förordade sekretessreglerna för datainspektionen. Medtanke på sådana fall har i tredje stycket av förevarande paragraf tagits uppen kompletterande sekretessbestämmelse. 9 Avgifts- och anslagsfrågor diskuterar möjligheterna att finansieradatainspektionens verksamhet genom avgifter på motsvarande sätt som t. ex.försäkringsinspektionens verksamhet finansieras av försäkringsföretagen. OSKfinner det emellertid svårt att konstruera en rättvis och någorlunda enkeltill-lämpbar skala för avgiftsbeläggningen. a. måste hänsyn tas tUlolikheterna i arbetsinsatser från datainspektionens sida beroende på registrenstyp och storlek. I efterhand kan naturligtvis den faktiska ar- betsinsatsenräknas fram men kostnaden blir då beroende av den enskUde tjänstemannensarbetstakt. Detta tUlgodoser inte kravet att kostnaden i förväg skaU kunnaanges. Med hänsyn till de föreliggande omständigheterna finner att det ivarje fall f. n. är lämpligast att avstå från avgiftsfinansiering. Däremot ärdet enligt OSK:s mening självklart att expeditionsavgift skaU tas ut. för anmälan och . för tiUstånd eller ändring avtiUstånd. RRV framhåUer i sitt remissyttrande att det i inte har framkommit något som talar för att avgifter byggda på fullkostnadstäckning skuUe få negativa konsekvenser sett ur samhällets synvinkel.Då det inte finns några uttalanden angående vilken prissättningsprincip sombör vara tUlämplig eller vilken grad av kostnadstäckning som skalleftersträvas, bör därför de registeransvariga enligt RRV:s mening erlägga enmot den faktiska kostnaden för handläggningen svarande avgift, när det gälleranmälnings- eUer tillståndsärenden. TUlsynen över personregister bör däremotvara avgiftsfri. RRV anser vidare att någon principieU skUlnad inte bör görasmellan offentliga och privata register. Sålunda fordrar t. ex. hänsynen tUl enfri konkurrens att där kommersieUa intressen föreligger samma ekonomiskavillkor gäller för samtliga kategorier av registeransvariga. RRV är berett attmedverka tiU att en taxa utarbetas fÖr datainspektionens verksamhet sedan dedärmed förknippade kostnaderna samt efterfrågestrukturen ochhandläggningstiderna för olika typer av ärenden blivit något mer preciserade. För min del medger jag att det föreligger svårigheteratt finna en praktisk och rättvis modell för avgiftsfinansiering avdatainspektionens verksamhet, åtminstone om man vill att avgifterna skall kunnaanges i förväg. Liksom RRV anser jag dock att flera skäl talar för att de registeransvarigaskall vara skyldiga att erlägga en avgift som svarar mot den faktiska kostnadsom har uppstått för handläggningen hos inspektionen. Jag kan därvid intefinna att det föreligger något avgörande hinder mot att avgifter tas ut iefterhand, sedan man har konstaterat vilka kostnader som har uppstått i varjesärskilt fall. Av praktiska skäl torde det dock vara angeläget att man förenklare ärenden kan tillämpa en fast avgiftstaxa. Jag är emeUertid inte beredd att ta slutligståndpunkt till frågan om avgiftsfinansiering förrän en närmare utredning harskett i fråga om bl. a. strakturen hos den efterfrågan som kan väntas uppståsamt handläggningstiderna för olika typer av ärenden. En sådan utredning börlämpligen äga rum i samarbete med RRV. Sedan utredningen har slutförts, bördet ankomma på Kungl. Maj:t att fatta beslut i frågan. För den händelse enfullständig avgiftsfinansiering skulle befinnas olämplig, fömtsätter jag attdatainspektionen i varje fall får rätt att ta ut expeditionsavgifter. Jag villpåpeka att frågan om vilka avgifter som 11 1973.1 saml Nr 33 Prop.1973: 33 154 datainspektionenfår ta ut inte kommer att ha någon nämnvärd inverkan på behovet av anslag /74, eftersom tillstånds-systemet i princip inte träder i kraftförtän . I avsnittet 6.3.6 i den aUmänna motiveringen harjag behandlat frågan om datainspektionens styrelse och nämnt attdatainspektionens verksamhet bör ledas av en heltidsanstäUd ordförande somockså bör vara chef för inspektionen. Jag har vidare uttalat att beslut i vissatillstånds-ärenden bör kunna delegeras tiU ordföranden eller annan tjänstemanhos inspektionen. Datainspektionenbör organiseras i två enheter, en för tillståndsärenden och en förtillsynsärenden. Det är angeläget att datainspektionen även får en funktion förallmän information om sin verksamhet. För denna uppgift och andrastabsuppgifter räknar jag med en handläggare. Enhetenför tillståndsärenden bör fömtom tUlståndsärenden bereda ärenden angåenderegister som beslutas av Kungl. Chefen förtillståndsenheten bör liksom inspektionens ordförande kunna fatta beslut ivissa tillståndsärenden. Besluten bör normalt fattas efter föredragning. I ettinledningsskede torde det på enheten krävas tre föredragande, varav en för denstatUga, en annan för den kommunala och en tredje för den privata sektom. Detkan emeUertid krävas ytterligare handläggare för berednings- ochföredragningsuppgifter. Tillsynsenheten bör dimensioneras så att den kanhandlägga klagomål från allmänheten och utföra inspektioner avdataanläggningar. Utöver enhetschefen bör en handläggande tjänsteman knytastill enheten för att i första hand svara för inspektionsverksamheten. För dennaverksamhet och för att biträda chefen i ärenden som rör klagomål från aUmänhetenkan det krävas ytterligare handläggare. Detföreligger betydande svårigheter att, även för /74, mera exaktbestämma datainspektionens behov av handläggare och annan personal. Jag utgåremeUertid från att datainspektionen efter dessinrättande huvudsakligen måste ägna sig åt att dra upp allmännariktUnjer för sui verksamhet och åt att utarbeta sina egna arbetsratiner. Somjag redan tidigare nämnt förutsätter jag att inspektionen dessutom kommer attkunna handlägga vissa frågor som rör befmtiiga register under budgetåret1973/74. OSKhar räknat med att datainspektionen behöver totalt 22 tiänsteman senast islutet av /74. Dessutom har beräknat att inspektionen underförsta budgetåret behöver anlita konsulter intUl ett belopp av . Ävenom jag finner denna bedömning osäker anser jag att den bör läggas tUl gmnd fören beräkning av anslag för datamspektionen för /74. Prop.1973: 33 155 För ordföranden och chefen för datainspektionen börinrättas en ordinarie tjänst med beteckningen r. Jag förutsätter attenhetscheferna och vissa biträden får extra ordinarie tjänster och övrigpersonal extra tjänster. Dessutom bör konsulter och annan expertis kunnaanlitas. Jag avser att ge det förhandlmgsuppdrag som behövsbeträffande avtalsbara anställnings- och arbetsvUlkor. har beräknat anslagsbehovet till 1,6 milj. kr.under /74. Denna beräkning har emellertid gjorts i 1972 årsprisnivå. Jag föreslår att ett förslagsanslag för datainspektionen av 2 milj.kr. förs upp i riksstaten för /74. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. Maj:t dels för prövning igrandlagsenUg ordning förelägger förslaget tUl 1. ändringari tryckfrihetsförordningen, delsföreslår att antaga förslagen till 2. datalag, 3. lag om ändring i lagen (1937: 249) ominskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar, 4. godkänna att en central förvaltaingsmyndighet medde uppgifter på datateknikens område som jag har angett inrättas den 1 juli1973, 5. bemyndiga Kungl. Maj:t att vid myndigheten inrättaen ordinarie tjänst för ordförande och chef för myndigheten med beteckningen r, 6. tiU Datainspektionen för /74 underandra huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag av . MedbifaU tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att tiU skallavlåtas proposition av den lydelse bUaga tiU detta protokoll utvisar. Prop.1973: 33 156 Bilaga (OSK:s förfatlningsförslag) ändrad lydelse av 2 kap. tryckfrihetsförordningen 1 § TUl främjande av ett fritt meningsutbyte och enallsidig upplys ning skall, i den ordning nedan sägs, varje svensk medborgare äga fri tillgång till allmänna handlingar och till allmänna upptagningar för automatisk databehandling. I denna rätt må gälla allenast sådana in skränkningar som påkallas antingen av hänsyn till rikets säkerhet och dess förhållande till främmande makt eller i anledning av myndigheters verksamhet för inspektion, kontroll och annan tillsyn eller för brotts förekommande och beivrande eller tUl skydd för statens, menigheters och enskildas behöriga ekonomiska intresse eller av hänsyn till privat livets helgd eller enskildas personliga säkerhet. I särskild av Konungen ochriksdagen samfällt stiftad lag skola noga angivas de fall, då enligt nyssnämndagrunder allmänna handlingar och allmänna upptagningar för automatiskdatabehandling skola hållas hemliga. I lag, stiftad samfällt av Konungen ochriksdagen, skola ock noga angivas de fall, då enligt dessa grunder tillgångentill sådana handlingar eller upptagningar eljest skall inskränkas. 2 § Allmänna handlingar äro alla hos stats- ellerkommunalmyndighet förvarade handlingar, vare sig de till myndigheten inkommit eller blivit där upprättade. Vad i detta kapitel sägs omhandling skall även avse karta, ritning eller bUd.