prop · FW0393 · 1973-12-31 00:00:00 — Det finns emellertid möjlighet att ibolagsordningen ta in bestämmelser om att de rättigheter som tiUkommer aktierav visst slag skall kunna förändras eUer under vissa förutsättningar.Det torde emellertid inte vara helt klart hur långt sådana förändringar kan gåoch till vilka förutsättningar de kan knytas. Utredningenföreslår en bestämmelse enligt vilken i bolagsordningen kan intas förbehåll attaktie av visst slag skall kunna omvandlas till aktie av annat slag.Utredningens förslag har inte mölt någon erinran under remissbehandlingen. Utredningsförslagetinnebär att det blir möjligt att i svenska bolag introducera s. k. konvertiblapreferensaktier, dvs. preferensaktier vilkas innehavare har rätt att påkallaatt aktierna utbyts mot eller förvandlas till stamaktier. Sådana aktierförekommer i och i . Denna aktieform erbjuder vissa fördelarbåde för bolagen och för dem som köper aktierna i fråga. Genom att emitterakonvertibla preferensaktier kan bolagen med omedelbar verkan höja det egna kapitaletoch på det sättet förbättra relationerna meUan eget och främmande kapital.Från den synpunkten är konvertibla preferensaktier alt föredra framför olikaformer av obligationer. från aktieägarens synpunkt har konvertiblapreferensaktier den fördelen framför vanliga preferensaktier eller stamaktieratt aktieägaren får möjlighet att välja mellan en investering som ger högavkastning preferensaktien eller en investering som bygger på tilWäxt påTängre sikt, stamaktien. Jag anser därför att det finns goda skäl för attintroducera konvertibla preferensaktier i den svenska aktiebolagsrätten ochbiträder utredningens förslag på denna punkt. Utredningsförslagetinnebär att krav på kvalificerad majoritet uppstäUs i fråga om vissa typer avbolagsslämmobeslut, bl. a. beslut om fullmakt för styrelsen alt genomföra ennyemission och beslut om avvikelse från aktieägarnas företrädesrätt att deltai nyemission. Bestämmelserna om kvalificerad majoritet innebär ett skydd förminoriteten. Skyddet är givetvis såtillvida begränsat att det inte förhindrarmaktmissbruk, om majoriteten är så stor som föreskrivs i bestämmelserna. Dettaproblem har också uppmärksammats av utredningen, som framhåller att en avutredningen föreslagen generalklausul ger ett skydd mot sådant maktmissbruk. UtredningsförslagettiU en generalklausul vilket nära ansluter tiU gäUande rätt inneb'är attbolagsstämman inte får fatta beslut som uppenbarligen är ägnat att beredaotillbörUg fördel åt aktieägare eller annan till skada för bolaget eller annanaktieägare. Vidare föreskrivs i utredningsförslaget att inte heller styrelseeUer annan ställföreträdare Prop.1973: 93 84 förbolaget får företa rättshandling eUer annan åtgärd som uppenbarligen är ägnadatt bereda sådan otillbörlig fördel. Detär enligt min mening uppenbart att det finns behov av generalklausuler av dentyp utredningen har föreslagit. Mitt förslag om fuUmakt för styrelsen attbesluta om nyemission, konverteringslån m. m. och om företrädesrätt vidnyemission innebär att bolagsledningen och den bestämmande aktieägargruppen fårfler befogenheter och större handlingsfrihet än vad som är faUet. Detta ären konsekvens av att företagen måste kunna snabbt och smidigt anpassa sig efterutvecklingen. får den ökade rörelsefriheten till följd alt illojalamajoriteter får lättare att utöva maktmissbruk. Detta kan i sin tur motverkasgenom mera allmänt hållna bestämmelser, generalklausuler mot maklmissbmk. Föratt generalklausuler skall få någon skyddseffekt fordras alttill-lämpningsområdet för dem inte blir för snävt. Från den synpunkten kanemeUertid, såsom framhållits under remissbehandlingen, kriiik riktas motutredningsförslaget som endast gäller fall då en åtgärd "uppenbarligen ärägnad att bereda otillbörlig fördel". Med den restriktivitet varmedlikartade generalklausuler på förmögenhetsrättens område enligt vedertagenuppfattning anses böra tillämpas måste det enligt min mening befaras, attgeneralklausuler med sådan avfattning skulle få mycket begränsad betydelse. Äandra sidan kan det inte heller komma i fråga att ge generalklausulerna ettmycket vidsträckt tiUämpningsområde, eftersom något sådant skulle göra detmycket svårt för både bolagsledningen och andra att avgöra om en förelagenåtgärd är rättsenlig eller inte. Jag har för min del stannat för alt en lämpligavvägning av de motstående intressena uppnås, ifall ordet "uppenbarligen"får utgå ur den av utredningen föreslagna lagtexten. Det bör aUtså enligt minmening vara tUlräckligt att åtgärden innebär en "otillbörlig"fördel. I detla sammanhang vill jag också erinra om alt en utredning,generalklausulutredningen, tUlsattes med uppgift att se övergeneralklausulerna i förmögenhetsrätten (riksdagsberätlelsen 1971: Ju 50).Översynen skall enligt direktiven inriktas på en framtida reglering som medgeren betydligt mindre restriktiv tilVämpning än de nuvarande generalklausulernaanses ge utrymme för. Mitt förslag lill generalklausuler på aktiebolags-rättensområde står i överensstämmelse härmed. Deföreslagna generalklausulerna kan s'ägas vara ett uttryck för principen altalla aktieägare är likställda, försåvitt inte annat framgår av bolagsordningen.Denna princip är i själva verket grundläggande för hela aktiebolagsrätten. Denfår återverkningar på bolagsorganens handlingsfrihet. Bolagsstämman, styrelseneUer verkstäUande direktören får i överensstämmelse med denna princip intefatta beslut som är ägnade att bereda aktieägare otillbörlig fördel påbekostnad av andra aktieägare. Saken kan också uttryckas så att bolagsorganenär skyldiga alt handla lojalt mot en aktieägarminoritet. 1973: 93 85 Utredningsförslagetinnebär liksom gällande lag att bolagsordningen skall innehålla regler omaktiekapitalets storlek. Minimigränsen för aktiekapitalet har sedanikraftträdandet av aktiebolagslag varit . Det är i andra ländervanligt att det vid sidan av aktiebolaget finns en särskild företagsformavpassad för mindre företag, där delägarna emellertid inte ansvararpersonligen för bolagels förpliktelser. I tysk rätt benämns denna bolagstypGesellschaft mit beschränkter Haftung (GmbH). Utredningen har övervägt om enmotsvarighet till GmbH-bolaget bör införas även hos oss. Utredningen haremellertid inle funnit anledning att föreslå något sådant. Även ifortsättningen bör enligt utredningens mening de mindre företagen kunna användaaktiebolagsformen. Mot bakgrund av detta ställningstagande föreslås endast enbegränsad höjning av minimibeloppet för aktiekapitalet. Enligt utredningensförslag får aktiekapitalet inte sättas lägre än . Denna minimigränsgnäller emellertid inte i fråga om bolag som bildats före ikraftträdandet avden nya aktiebolagslagen. Utredningensförslag i dessa delar har kritiserats på flera håll under remissbehandlingen.Kritiken kan i korthet sammanfattas på följande sätt. a. att antalet små aktiebolag är mycket stort. I ökadutsträckning har bolag tiUkommit med verksamhet av ringa omfattning eller avsådan beskaffenhet att det inte är fråga om egentlig näringsverksamhet.Bolagsformen används för andra slag av verksamhet än som var aktuella vidtillkomsten av gällande lag. Den huvudsakliga anledningen tUl mångabolagsbildningar torde enligt dessa remissinstansers mening vara att fåfördelar vid beskattningen. Det stora antalet mindre bolag leder emellertidtUl att taxeringsmyndigheterna får betydande problem. Det är svårt attuppmärksamma och la ställning tiU transaktioner av olika slag som förekommermellan fåmansbolag och dess huvudaktieägare och som ofta har till syfte attkringgå gällande skattebestämmelser. Det hävdas att möjligheterna att bilda småaktiebolag i viss utsträckning utnyttjas systematiskt för att försvåraskattekontroll och undkomma skatteindrivning. Synpunkter av detta slag framförsav bl. a. rUcsskatte-verket och riksåklagaren. Både dessa och andraremissinstanser menar att det bör övervägas om inte aktiebolaget somföretagsform bör förbehållas de medelstora och större företagen. Riksskatteverketoch riksåklagaren anser att aktiekapitalet inte bör bestämmas lägre än tiU . Om en sådan ökning av minimikapitalet genomförs, bör emellertid enligtdessa remissinstanser frågan om en lämplig företagsform för mindre verksamheterutredas . Även andra remissinstanser tar upp denna fråga. 1973: 93 86 TCOanser att den nuvarande låga gränsen i fråga om aktiekapitalets storlek harmöjliggjort tiUkomsten av inte önskvärda bolagsbildningar. Vid de konkurser somi många fall har blivit följden har arbetstagarna mist sina arbeten medåtföljande svårigheter att få nya anställningar. Många av dessa bolag skulle aldrigha kommit tiU stånd om det minsta tillåtna aktiekapitalet hade beslämls tillett högre belopp. Föregen del vill jag först framhålla att den som driver ett företag måste ha ettansvar för de åtaganden som görs i rörelsen. Anställs arbetstagare i företaget,måste företagaren kunna lämna garantier för att företaget är någorlunda stabiltså att arbetstagarnas sysselsättning inte äventyras. Företagets borgenärer harockså berättigade anspråk på att företagen kan fullgöra sina åtaganden. Blandborgenärema intar det allmänna en framträdande plats. Statens och kommunernasskatteanspråk skiljer sig från övriga borgenärers fordringar bl. a. därigenomatt stat och kommun inte kan trygga sitt skatteanspråk genom all uppställa kravpå borgen eller annan säkerhet. Det är av dessa skäl angeläget attaktiebolagslagstiftningen utformas så att bolagen har tillräckligt ekonomisktunderlag för sin verksamhet. Omen företagare driver sitt företag under enskUd firma kan företagar-ansvaretkrävas ut av honom personligen. Detsamma gäller om rörelsen drivs somhandelsbolag. Är det fråga om ett s. k. kommanditbolag svarar åtminstone en avbolagsmännen personligen för bolagels förbindelser under det att andrabolagsmäns ansvar är begränsat till värdet av deras insatser i bolaget. Näraktiebolagsformen används har aktieägarna emellertid inte något personligtansvar för bolagets förbindelser. Ansvaret är begränsat till aktieägarnaskapitalinsats i bolaget. FÖr alt de som slår bakom bolaget och skall svara förrörelsen skall kunna uppfylla sina förpliktelser gentemot anstäUda, detallmänna och andra borgen'ärer måste enligt min mening deras kapitalinsats ibolaget vara betydande. Är en företagare inte beredd eller i stånd till attgöra en sådan kapitalinsats bör han inte tillåtas att användaaktiebolagsformen ulan vara hänvisad till någon annan företagsform där hanpersonligen svarar för förelagets förbindelser. Vihar i vårt land ett internationellt sett ovanligt stort antal företag som drivsi form av aktiebolag. finns det omkring 125 000 aktiebolag iSverige. Undersökningar som utförts av ger emellertidvid handen alt endast ungefär hälfien av aktiebolagen driver rörelse ochbetalar lön tUl anställda. Ett mycket slort antal aktiebolag har begränsataktiekapital. Av följande tabell, som endast omfattar de rörelsedrivandeaktiebolagen, framgår sålunda att av dessa bolag i absoluta falomkring 7 000 har ett aktiekapital som understiger 100 000 men uppgår tUlminst . och eller drygt 31 000 av dem ettaktiekapital som understiger . En jämförelse med förhållandenautomlands kan här vara Ov O OV . o" o" ov o CN o (N vo r- f irTo" »n" (Nri \0 «j- VO " -H 00 (N vn OO (N O "" ' -, o oo" VI Tj o"o" »n" T-T rf " in r- o r f- Tt* m H Tt CN ' - r- oo o\ m o cn - 00 ON -H 00 C -o o c .t o o Si 2 I o\ o * o I o o\ ° I I o\ o o\ I On O Ov cn - o 0\ m -Hin" o"K" o"'-''' o a\ vo m »I »n - O 'I m " vo m m Tt r rT cn' cn mvcT oo a\ ' Ti-fntsooov'n'' 1-rvT -nr--'' cncn" oorn" woC O O' OO' -i-l Tf rt ' vo vo OO Tf rt Tt CN vo o O rnTt "" "-r.' Ot vcT'- ocToT rnrT rt, OCN Ort OsCN m t~ 0\ oo Tt ON r CN ON r-rn r-Tt trt o cT l-H ri "tT vo' ocT rT os" t- TtcN-votn -Tt vocM *-H rt 00 , CN m rt c/i r, = - r. o Si'" 5 S u p .i -S h 6f :i>T3 ca 13 J5 Ul ca «S P =:s *-< ii C c .ca .-ca o :0 - C C ca ,(u « o - c 'c - c _M ca 9'ö' - '.s 'z: w f -h" (N Prop.1973: 93 88 I mitten av 1971 fanns i ungefär 2 300Aktien-gesellschaften vilka närmast motsvarar vårt aktiebolag och omkring83 000 GmbH-bolag. Ett Akliengesellschaft måste ha ett aktiekapital på minst100 000 . Ett GmbH-bolag måste ha ett Slamm-kapital på minst 20 000 DM.Enligt ett av utarbetat förslag lill direktiv på bolagsrällensområde skall aktiekapitalet i aktiebolag uppgå tUl minst 25 000 räkneenheler(ca .) och i GmbH-bolag och liknande tiU minst 4 000 räkneenheler (ca20 . Det är uppenbart att dennuvarande minimigränsen för aktiekapitalet, , är alldeles för låg.Denna minimigr"äns fastställdes så tidigt som då penningvärdet varett helt aimat än . Som påpekats under remissbehandlingen har nuvarandeordning möjliggjort att aktiebolagsformen i betydande utsträckning använts föratt uppnå skattemässiga fördelar. Aktiebolagsformen anlitas ofta för företagför vilka denna form inte passar och inle heller har varit avsedd. I många fallgörs inte någon åtskillnad mellan ägarens egna och bolagets ekonomiska förhållanden.Detta vållar stora svårigheter vid laxeringskontrollen och underlättarskatteflyktsåtgärder av olika slag. Enligt min mening talar både hänsynen tilldet allmänna och lUl anställda och övriga borgenärer för att gränsen förminimikapitalet måste sättas relativt högt. För egen del har jag kommit tUl denslutsatsen att gränsen för minimikapitalet måste sättas betydligt högre än denav utredningen förordade gränsen på . Mot bakgmnden av de förutredovisade statistiska uppgiftema har jag funnit en rimlig avvägning vara alti enlighet med vad och riksåklagaren förordat bestämma dennedre gränsen för aktiekapitalet till . Vihar f. n. ett mycket stort antal icke rörelsedrivande bolag, s. k.skrivbordsbolag, som kan förvärvas av den som önskar driva rörelse iaktiebolagsform. Tillgängliga statistiska uppgifter tyder på att lagret avsådana aktiebolag är så slort att en höjning av minimigränsen för aktiekapitaletinte skulle få någon praktisk betydelse , om den höjda gr'änsen inteskulle gälla för bolag som bildats före nya lagens ikraftträdande. Det är inteförenligt med den förut angivna principiella ståndpunkten, att företagare somvill använda aktiebolagsformen skall göra en inte obetydlig kapitalinsats, attbestående bolag tillåts att fortsätta verksamheten med ett aktiekapital påendast . Övergångsbestämmelsema till en ny lagstiftning omaktiekapitalels storlek bör därför i princip utformas från den utgångspunktenatt de nya reglema skall gälla för alla aktiebolag. Det danska förslaget ärutformat på det sättet. Det torde emellertid bli nödvändigt att de bolag sombildats före ikraftträdandet får ett visst anstånd för genomförande av enerforderlig höjning av aktiekapitalet. Ett särskilt problem är hur man skallställa sig tiU bolag som inte vill eller kan genomföra den anvisade höjningenav aktiekapitalet. 1973: 93 89 Vidutformningen av övergångsregleringen bör man skUja mellan rörelsedrivande ochicke rörelsedrivande bolag, s. k. skrivbordsbolag. Skrivbordsbolagen harnormalt varken tillgångar eller skulder av någon betydelse. Om ett sådantbolag inle vid övergångstidens slut har höjt aktiekapitalet tUl den nya minimigränsen,bör bolaget på ett enkelt sätt kunna upplösas. Nuvarande bestämmelser i 173 a §kan därvid tjäna som förebild. Dessa bestämmelser innebär att aktiebolag ivisst fall skall avföras ur registret och därmed betraktas som upplöst. Deövergångsproblem som är förknippade med skrivbordsbolagen är enligt min meninginte särskUt svårbemästrade. Om man endast behövde ta hänsyn tUl dessa bolag,skulle övergångsproblemen kunna lösas redan nu så att den nya minimigränsen, , skulle gälla alla bolag, dock med viss övergångstid för äldre bolag.Det finns emellertid också ett stort antal rörelsedrivande aktiebolag med lågtaktiekapital och en del av dessa kan eventuellt ha svårigheter att genomföraden erforderliga höjnmgen av aktiekapitalet. Samhälletslår i andra sammanhang vakt om småförelagsamheten genom stödåtgärder av olikaslag. Även på detta område bör speciella hänsyn tas. Det bör kunna ske i denformen att företagare som vill behålla aktiebolaget som ram för sin verksamhetfår en väl tilltagen övergångslid för upptrappning av aktiekapitalet.Övergångstiden bör kunna bestämmas så generöst som till 3 a . Deföretagare som inle vill fortsätta rörelsen i form av aktiebolag bör hamöjlighet att utan likvidation behålla rörelsen i någon annan förelagsform menmed personligt ansvar för delägaren eller delägama. Övergångsbestämmelserupplagda efter dessa riktlinjer innebär att vissa företag måste byta juridiskform för sin verksamhet men att några hinder inte uppställs för fortsattdrivande av rörelsen. Meden lösning efter nu antydda riktlinjer uppkommer också frågan vilkenföretagsform som kan vara mest lämpad för de mindre rörelsedrivande bolag sominte klarar den föreskrivna höjningen av minimigränsen för aktiekapitalet. remissinstanser har efterlyst en ny företagsform, ett slags motsvarighettill GmbH-bolaget, anpassat för de mindre företagen. För min del har jag efteringående överväganden inte kunnat finna tillräckliga motiv för att införa ensådan ny företagsform, där delägama inte svarar personligen för företagelsförbindelser. Det behövs inte heUer för att tUlgodose småföretagens behov. Detfinns andra associationsformer som är lämpade för småföretag. Jag tänker bl. a,på handelsbolaget och kommanditbolaget. Enligtmin mening bör sålunda de rörelsedrivande bolag som inte kan genomföra enhöjning av aktiekapitalet till , hänvisas tUl att efter enövergångstid på 3 å fortsätta rörelsen som handelsbolag eller om det ärfråga om ett enmansbolag som personlig firma. Den övergång från en juridiskföretagsform till en annan som i enlighet Prop.1973: 93 90 meddet anförda bör genomföras aktualiserar olika frågor av både civilrättslig ochskatterättslig art. Utredningen, som utgått från att en höjning av aktiekapitalelsstorlek enbart skulle gälla nya bolag, har inte lagt fram några förslag i dessahänseenden. Dessa frågor utreds f. n, inom . I det nuaktuella lagstiftningsärendet bör den föreslagna höjningen av minimigränsen föraktiekapitalet begränsas tUl att avse endast bolag som bildats efler lagensikraftträdande. Ett förslag med övergångsbestämmelser som innebär krav påhöjning av minimigränsen för aktiekapitalet till . även för äldrebolag kommer att läggas fram . 6.4Lån till aktieägare m. fl. Vårnuvarande lagstiftning innehåller inte några bestämmelser som direkt tar siktepå att begränsa aktiebolags rätt att ge lån tUl aktieägare eller ledamöter avbolagsledningen. Detta kritiseras av utredningen. Utredningen anser att detstrider mot aktiebolagslagstiftningens grunder att en person skall kunna drivaett aktiebolag med den därav följande förmånen av frihet från personligt ansvartrots att bolagels tillgångar till stor del, kanske motsvarande helaaktiekapitalet, består i en fordran på honom själv. Detta innebär enligtutredningen en urholkning av den säkerhet som aktiebolagslagen genom reglernaom bundet kapital vill ge aktieägare, borgenärer och anställda. Förslagetupptar därför regler om förbud mot penninglån till aktieägare ochstyrelseledamöter. Förbudet gäller dock inte om lånet ges mot betryggandesäkerhet. Det gäller inte heller om lånet håller sig inom ramen för bolagetsfria kapital. Motiveringen härtill är att delta kan disponeras förvinstutdelning. Förslaget kan därför sägas innebära ett skydd för bolagets helabundna kapital såtillvida att det kapitalet inte får belastas genom lån tillaktieägare och styrelseledamöter utan att betryggande säkerhet ställs. Det stora flertalet av deremissinstanser som, har yttrat sig i frågan ansluter sig till utredningensuppfattning om att begränsningar måste införas i fråga om bolags rätt attlämna penninglån till aktieägare och styrelseledamöter. Remissinstanserna serdå främst de föreslagna bestämmelserna som ett led i de regler som syftar tillatt skydda bolagets bundna egna kapital mot urholkning. Jag framhöll förut att detär angeläget att genom bestämmelser om låneförbud komma tiU rätta med den formav skatteflykt som tar sig uttryck i alt aktieägare m. fl. tar lån frånbolaget för privat konsumtion. Även andra omständigheter kan åberopas för ettlåneförbud. Den nuvarande ordningenenligt vilken inga restriktioner finns i fråga om aktiebolags rätt att lämnalån till personer i bolagsledningen eller till aktieägare är enligt min meningförenad med betydande risker både för bolagels fordringsägare och för andraaktieägare i bolaget. 1973: 93 91 läggandetanken bakom systemet med ett bundet eget kapital är att skapa säkerhet för attvissa tillgångar finns hos bolaget som kan tas i anspråk av bolagetsborgenärer. Denna funktion hos det bundna kapitalet kan inle itillfredsställande utsträckning uppfyllas ifall det är möjligt förföretagsledningen och aktieägarna att ta det bundna kapitalet i anspråk genomlån. Ett penninglån innebär visserligen inte att den utlånade kapitaltillgångendefinitivt frånhänds bolaget. Bolaget erhåller ju en fordran påstyrelseledamoten eller aktieägaren och denna fordran kan i sin tur tas ianspråk av bolagels borgenärer. Del är emellertid inte desto mmdre tydligt attlånetransaktioner av det nu berörda slaget innefattar betydande risker förtredje man. Till följd av låntagarensställning i bolaget kan det sålunda befaras att någon egentlig bedömning avlåntagarens kreditvärdighet aldrig görs inom bolaget när lånet lämnas. Att denobegränsade lånerätten kan missbrukas torde därför enligt min mening vara fulltklart. Även frånsett risken för direkta missbruk måste man ifrågasätta detlämpliga i ett system som gör det möjligt för en person att bilda ettaktiebolag, betala in minimikapitalet i det bolaget, därefter låna tillbakapengarna, bilda ett nytt aktiebolag osv. På det sättet kan ett mycket stortantal aktiebolag bildas utan att stiftarna i realiteten satsar mer än del förett enda bolag föreskrivna minimibeloppet. Jag vill för min del ansluta migtiU utredningens uppfattning att den som vill driva ett förelag där kreditunderlageti realiteten helt eller delvis är hans egen betalningsförmåga inle bör kunnavälja aktiebolagsformen utan hänvisas till en juridisk företagsform medpersonlig ansvarighet. Delta leder till att bolagels bundna egna kapital måsteskyddas mot lån till personer i företagsledningen eller till aktieägare iföretaget. Det kan i detta sammanhang påpekas att det i nyligenframlagda förslaget till ny aktiebolagslag innebär ett absolut förbud mot attlån av nu aktuellt slag belastar aktiekapitalet. Vadangår bolagets fria egna kapital innebär utredningsförslaget att detta kapital,minskat med utdelningen enligt bolagsstämmans beslut, kan belastas med lån tillstyrelseledamöter och aktieägare utan att någon säkerhet behöver lämnas. Detdanska förslaget kräver däremot att betryggande säkerhet lämnas. Den svenskautredningens ståndpunkt har under remissbehandlingen kritiserats på ett parhåll. Man påpekar därvid att det fria kapitalet kan gå förlorat efler det attlånet lämnats, varefter lånet kommer att belasta det bundna kapitalet utan attnågon säkerhet finns. Enligtmin mening kan de under remissbehandlingen framförda kritiska synpunkternainte frånkännas betydelse. Det bundna kapitalet får inle bli urholkat genom attdet belastas med lån som tidigare haft täckning i fritt kapital vilket senareförsvunnit. Att efter mönster av det danska förslaget uppstäUa krav på attbetryggande säkerhet ställs innebär enligt mm mening inte någontillfredsställande lösning av problemet. 1973: 93 92 Fråganhumvida s'äkerheten är betryggande måste bedömas av bolagsledningen. Det ärfara värt att bedömningen skulle utfalla så, alt som säkerhetgodtas borgen eller pant som ingalunda utgör någon betryggande säkerhet.Härtill kommer den redan anförda synpunkten att lån till aktieägare eller tillperson i bolagsledningen ofta använts som led i skatleflyktstransaktioner. Jaghar redan framhållit vikten av att sådana transaktioner motarbetas. Detta kanske genom ett principieUt förbud mot lån till aktieägare och personer ibolagsledningen.