prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — den lagfarne tjänstemannen och tillägger. Man måste vidareräkna med att handläggningen av målen med parter ulan biträden kommer all imånga fall la väsentligt än vad en huvudförhandling eflerförberedelse gör . Även anspråken på domarpersonalen kommeralltså all öka, Någol underlag för beräkning av dessa kostnader finns inte ipromemorian. Det synes emellertid sannolikt att kostnaden blir väsentligthögre än om man utan någon ändring av förfarandet ger dem som är berättigadetill rättshjälp sädan hjälp i vanlig ordning enligt rättshjälpslagen. Någonanledning befara att detla skulle leda til! all onödiga mål i någon störreomfattning föres fram till rättegång finns inte, Rätishjälpslagen innehållervissa möjligheter all reagera mol missbruk. Frän en del häll, bl.a. några tingsrätter, uttalas attdetvore fördelaktigare eller i vart fall inte dyrare all låta de göromål som ipromemorian lagts på en särskild tjänsteman utföras av jurister vid allmäneller enskild advokatbyrå. Beträffandeförslaget all kostnaderna för sakkunnig som har utsetts av rällen skall utgå avallmänna medel och stanna på statsverket anför Föreningen att det finns anledning all förmoda alt tingsrätterna blirbenägna all i stor utsträckning anlita sakkunnig. Kostnadsökningen lorde nog inlebli så måttlig som antas i promemorian. 16.1 Behovet av en reform av rättegångsförfarandet imål om mindre värden har betydelsefulla reformer genomförtsinom förvaltningsrättens och processrättens områden. Riktmärket har varit allstärka den enskildes rättsskydd och att anpassa domstolar och myndigheter tillde krav som ell modernt samhälle ställer. 1 fråga om förvaltningsförfarandetvill jag i första hand peka på förvaltningslagen (1971:290) och förvaltningsprocesslagen(1971:291), som antogs vid riksdag. Beträffande processrättens områdefinns anledning alt erinra om de genomgripande organisatoriska ändringar somnyligen genomförts i fräga om de allmänna underrätterna. Ytterligare en viktigreform, som har betydelse både inom förvaltningsområdet och för förfarandet vidde allmänna domstolarna, genomförs genom all rällshjälpsreformendå träder i kraft. Innan jag gärnärmare in på promemorians bedömning av behovet av en reform i fräga omförfarandet vid domstol i mål om mindre värden vill jag i korthet erinra omvilka olika metoder för alt lösa rättsliga tvister som f,n, slår lill buds.Part kan i regel väcka talan vid allmän domstol, dvs, tingsrätt. Förfarandetinför domstolen, vilket är noggrant reglerat och relativt strängt formaliserat,är detsamma oavsett tvisteföremålels värde. dom i målet kan överklagas i hovrätt och därifrån tillhögsta domstolen. Rättar sig förlorande part inle efler domen, kan tvängsverkställighetkomma i fråga. I vissa slags rätlsförhållanden speciellt när fräga ärom avtal där näringsidkare är part på endera eller båda sidor är det vanligtatt parterna avtalar alt uppkomna eller eventuellt uppkommande tvister inteskall avgöras av domstol ulan av skiljemän. En sådan överenskommelse ärbindande och leder lill all domstol i princip inle kan pröva tvist som avsesmed avtalet. Skiljemannaförfarandet avslutas genom all skiljedom meddelas. Ersällningenlill skUjemännen betalas av parterna. Skiljedomen är slutgiltigt bindande förparterna. Den kan klandras endast om den är behäftad med vissa formellabrister. En skiljedom kan verkställas i samma ordning som en domstols dom, 1 hyres- och arrendetvister finns ett särskilt förfarandeinför hyresnämnd resp, arrendenämnd, Prövnngen sker där i domstolsliknandeformer. Förfarandet är emellertid betydligt mera informellt ändomstolsförfarandet och är dessutom i högre grad inriktat på medling.Arrendenämnds och hyresnämnda avgörande kan i allmänhet klandras lilltingsrätten. Talan mol tingsrättens avgörande fär i sådana tvister fullföljasendast beträffande vissa frågor. Ej i något fall får målet föras vidare frånhovrätt. Vid sidan av nu angivna former för prövning av tvisterfinns förfarandet inför reklamationsnämnd. Den nämnd som har den störstabetydelsen är den allmänna reklamalionsnämnden, som har sitt kansli iStockholm, Nämnden drivs numera av och har funnits sedan är1968, Nämnden är helt inriktad på vissa konsumenltvister och befattar sig baramed klagomål från konsumenter över alt motpartens prestation varit felaktigeller bristfällig. Förfarandet är formlöst och leder ofta lill uppgörelse ulanall nämnden behöver la ställning lill tvisten. Träffas inte uppgörelse, avgernämnden utlåtande. Detta är inte bindande för parterna utan utgör bara enrekommendation, 1 flertalet fall följs emellertid rekommendationen. Ytterligare former av stor praktisk betydelse för prövningav tvister finns också på särskilda områden. Jag tänker särskilt påarbetsmarknadens förhandlingssystem som leder lill alt arbetslivets rältstvisieri mycket stor utsträckning löses ulan alt domslolsförfarande behöver anlitas.På försäkringsområdet finns vidare olika nämnder som avger utlåtanden i försäkringstvisler.Härtill kommer den omfattande förlikningsverksamhet som bedrivs av advokateroch andra praktiserande jurister. Antalet vid domstolarna anhängiggjordatvistemål utgjorde omkring 50,000, Härav kan beräknas varadispositiva mål av förmögenhelsräilslig karaktär, I drygt hälfien av dessa måleller något mera än 5,000 mål understiger tvisteföremålels värde . Avdessa avser endast mål av konsumentkaraktär där konsumenten väckt talan mol näringsidkare. Andelen konsumenltvister kanantas ha uppgått lill . Rättegångskostnaderna enbart i underrättuppgår i mål med ett ivistevärde , genomsnittligt lill nästanlika stort belopp som värdet av tvisleföremålel. Vidhyresnämnderna avgörs omkring 14,000 ärenden, varav drygt 9,000 ärendenenligt hyreslagen. Vid har kontakt tagits mednämndens kansli i omkring 15,000 ärenden , Antalet registreradeanmälningar hos nämnden var samma är omkring 2,600, Antalet tvister som varjeår går lill skiljemannaförfarande har uppskattats lill omkring 200, Ipromemorian konstateras all antalet dispositiva tvistemål vid domstolarna ommindre värden är förhållandevis lågt och får antas utgöra endast en ringa delav det faktiska antalet sådana tvister. Beträffande anledningen lill detlahänvisas lill de avsevärda kostnader som domstolsförfarandel i sin nuvarandeform för med sig. Som anledning lill de höga kostnaderna pekas bl,a, på alt denenskilde som är utformade i regel inle kan föra sin talan utanjuridiskt biträde, Molbakgrund av det anförda konstateras bl,a, all den nuvarande ordningen inle gerdel rättsskydd för den enskilde som rimligen kan krävas. Den ekonomiskt svagareanses i de fall där tvisten inle kan lösas genom reklamationsnämndens försorglöpa en betydande risk alt få helt eller delvis efterge sin rätt. Beträffande rätlshjälpsreformensbetydelse för tvisterna om mindre värden framhålls all rättshjälpen inle täckerpartens ansvar för vinnande motparts kostnader och all parlen desulom fårbetala ett kostnadsbidrag som bestäms efter betalningsförmågan. Rättshjälputgör därför inle någon fullständig lösning på problemet med de mindretvisterna. Detsamma gäller beträffande rättsskyddsförsäkringarna. Enligt promemorian erbjuder inle heller allmänna reklamalionsnämndeni sin nuvarande form någon fullständig lösning. Nämndens nuvarande organisationoch verksamhet kan inle förändras på sådant säll all behovet av ett förenklatförfarande i mindre tvister blir tillgodosett. Nämnden bör i stället alltjämtses som ell värdefullt komplement till domstolsförfarandel. All bygga upp ensärskild organisation vid sidan av reklamalionsorgan och domstolar anses inteböra komma i fråga. Sammanfattningsvisuttalas i promemorian all del finns ett starkt behov av att skapa möjligheteratt få tvister om mindre värden prövade i ett förenklat förfarande och allåtgärder med denna inriktning bör vidtas inom ramen för domstolsväsendet. Del slora flertalet remissinstanser delar uppfattningenatt behov föreligger av en enklare och billigare processordning för mindretvister, I allmänhet ddar remissinstanserna den uppfattning som kommit tilluttryck i promemorian att den nuvarande rättegångsordningen inte erbjuder enlämplig ordning för lösande av mindre tvister. allmänt vara de höga rättegångskostnaderna saml altförfarandet är komplicerat och långsamt. Remissinstanser som närmast företräderkonsumentintressen anför all antalet konsumenltvister vid domstolarnauppenbarligen inte motsvarar del faktiska antalet sädana tvister och all delmed nuvarande ordning lätt blir så all part hellre än att hävda sin rätt viddomstol faller undan för motparten eller tar en ofördelaktig uppgörelse. Endastfrån någol håll har under remissbehandlingen gjorts gällande att någol behov aven rätlegångsform beträffande mål om mindre värden inle föreligger. Sålunda haren hovrätt anfört att den omständigheten att de mål som går lill fullständighandläggning och dom vid domstol är relativt få lill antalet, när det gällermindre värden, inle är någon olägenhet ulan tvärtom vad som bör eftersträvas.Från några håll anförs all erfarenheterna från rällshjälpsreformen böravvaktas. För egendel vUl jag inledningsvis understryka all del för den enskildes rättsskydd ärav största vikt alt en ändamålsenlig ordning för all pröva och avgöra tvisterslår lill förfogande. Givelvis är det inget önskemål i och för sig all ett ökalantal rättegångar kommer till stånd. Naturligtvis är det lyckligast om parternai en tvist kan reglera sina mellanhavanden i godo och därvid uppnå en från sakligsynpunkt tillfredsställande uppgörelse. Förutsättningarna för att parternasjälva skall komma lill en uppgörelse som inle kränker den enskildes rätt äremellertid i hög grad beroende av alt en reell möjlighet lill rättslig prövningstår till buds. Som jaghar nämnt har del nuvarande tvistemälsförfarandet kritiserats bl,a,för alt det är tidskrävande. Ytterligare har sagts all förfarandet äromständligt och formaliserat. Kritiken har emellertid främst gått ut på altförfarandet är alltför kostnadskrävande. Allförfarandet vid domstol ofta är ganska tidskrävande, i synnerhet om målet försgenom flera instanser, lorde ofta bidra lill all parter drar sig för att processa.Den avhällande effekten är givelvis störst när det gäller tvister om mindrevärden. Närkritiken har gått ul på all förfarandet är omständligt eller komplicerat tordeutgångspunkten ha varit hur förfarandet ter sig för den rältssökande. Ofta ärspråkbruket i domstolens förelägganden och andra skrivelser sådant alt del är svårtillgängliglför den enskilde. Vidare är huvudförhandlingens förlopp tämligen hårt formaliserat.Härtill kommer all reglerna ställer tämligen slora krav på aktivitet fränparterna. Del åligger sålunda parterna all själva dra upp ramen för processenoch sedan presentera tvisten i en noga bestämd ordning. Domstolens roll ärförhållandevis passiv och begränsar sig före avgörandet i huvudsak lill allövervaka att reglerna följs. nämnda förhållanden kan otvivelaktigt vara enbidragande orsak lill all domslolsförfarandel framsiår som svårtillgängligl.Vidare har de lett lill all parterna i regel har svårt alt föra sin talan utanhjälp av juridiskt biträde. Det är emellertid uppenbart all det är frånkostnadssynpunkt som den 1 saml Nr 87 allvarligaste kritiken kan riktas mot den nuvarandeordningen. De i promemorian redovisade uppgifterna angående kostnaderna i målom mindre värden bestyrker uppfattningen att förfarandet är alltförkostnadskrävande. Den viktigaste anledningen lill det höga kostnadsläget lordevara all den enskilde som förfarandet är utformat i regel inte kan föra sintalan ulan juridiskt biträde. Det högakostnadsläget ulgör enligt min mening ett allvarligt rätlssäker-hetsproblem närdel gäller tvister om mindre värden. Ett särskilt problem är all del ärutomordentligt svårt för den enskilde att förutse hur höga kostnaderna kankomma alt bli i det enskilda fallet. Detla sammanhänger bl.a. med möjligheternatill fullföljd. Del måste antas att den enskilde med hänsyn främst till koslnadsriskendrar sig för alt föra en tvist om ell mindre värde lill domstol även i mångafall när hans anspråk framstår som berättigade. Han är i stället hänvisad tillatt försöka komma fram lill en uppgörelse utom rätta. Förutsättningarna för enrimlig uppgörelse är emellertid osäkra efiersom en rättegång i mänga fall inleär ett realistiskt alternativ. Härigenom uppslår en risk all dekonfliktlösningar som har beslämls genom civilrällslig lagstiftning intetränger igenom på ell effektivt sätl. Del lorde vara hell klart all dessakonsekvenser av del höga kostnadsläget främst verkar till nackdel för de mindrebemedlade. Enligt minmening kan del alltså med fog göras gällande att nuvarande ordning brister iflera hänseenden. Den är för dyr och tidskrävande och den framstår somkomplicerad för den enskilde. Bristerna torde ha störst betydelse när detgäller tvister om mindre värden. När delgäller kostnadssynpunkterna måste givelvis den antagna rällshjälpsreformenbeaktas. Den allmänna rättshjälpen innebär all den räilssökandes kostnadsriskvid rättegång begränsas i hög grad. Reformen tar emellertid sikte endast påparlens egna kostnader och begränsar inte del ansvar som föreligger förmotpartens kostnader om denne vinner målet. Denna utformning av rättshjälpen ärinte att betrakta som en brist i rättsskyddet. Allmänt sett är det nämligennödvändigt att den som inleder en rättegång tar en viss koslnadsrisk. Denallmänna rättshjälpen syftar inle till all helt eliminera denna risk utan tillatt begränsa den och ge den rältssökande möjlighet alt förutse kostnaderna.När det gäller tvister om mindre värden blir emellertid den relativa koslnadsriskenäven med beaktande av rättshjälpen alltför hög med nuvarande rättegångsordning. Även medde nya reglerna om rättshjälp kan process därför i många fall te sig som ettorealistiskt alternativ från ekonomisk synpunkt. Oavsett detta kan det inleannat än undanlagsvis vara rimligt alt rättegångskostnaderna ligger i nivå med processföremålelsvärde. Detla gäller i lika hög grad vare sig det är parterna själva eller slaiendlereventuellietlförsäkringskollekiivsom fär slå för kostnaderna. Härtill kommer alt den utökade rättshjälpen baraobetydligt kan påverka de ölägenheter som följer av att nuvarande regler kan göra alt rättegången bir tidskrävande ochframstår som komplicerad, Ipromemorian diskuteras om inle andra alternativ än domstolsförfarandel står lillbuds för de mindre tvisterna. Beträffande konsumenltvister hänvisas till reklamalionsorganen,i första hand . Enligt promemorian erbjuderemellertid dessa organ i sin nuvarande utformning inte någon fullständiglösning på problemet med de mindre tvisterna. Under remissbehandlingen harflertalet remissinstanser som berört frågan anslutit sig till den uppfattningsom kommit till uttryck i promemorian. Del har därvid anförts att endomstolsprövning är naturlig med hänsyn till domstolarnas traditionellauppgifter all lösa rältstvisier mellan medborgarna och deras för ändamåletsärskilt utbildade befattningshavare. Även rättssäkerhetsskäl och intressetall tingsrätterna inte utarmas och förlorar sin bredd har åberopats för ensådan lösning. har från konsumenlhåll underslrukits att allmänna reklamalionsnämndenbör bibehållas i sina nuvarande funktioner, par remissinstanser haremellertid ullalat sympatier för all hänvisa de mindre tvisterna lill reklamalionsnämnd.Till slöd för en sädan lösning har åberopats de goda erfarenheterna frånallmänna reklamalionsnämnden och alt ell förfarande vid reklamalionsnämndutifrån önskemålen om en snabb, billig och sakkunnig prövning av konsumenltvisterär överlägset ett domslolsförfarande, I sammanhanget har ocksä föreslagilsregional utbyggnad av nämndens verksamhet och möjligheter att tvångsvisgenomföra nämndens avgöranden. För egendel kan jag inle se någon motsatsställning mellan domstolarnas och allmänna reklamalionsnämndensverksamhet. verksamhet är i huvudsak inriktad på ensärskild typ av tvister, nämligen frågan huruvida en tillhandahållen vara ellertjänst motsvarar de krav konsumenten har rätt all ställa. Endast konsumentenkan föra en tvist inför nämnden. En talan vid domstol däremot kan väckas avbåda parter i en tvist och grundas pä de mest skilda omständigheter. Domstolensavgörande kan verkställas tvångsvis. Genom sin starka förankring hos såväl konsument-somnäringsidkarinlressena utgör nämnden ett värdefullt konsument-politiskt organ,som bygger på frivillig medverkan från parternas sida. En förändring avreklamationsnämndens verksamhet i riktning mol domstolsliknande arbetsformerskulle enligt min mening kunna menligt påverka nämndens betydelse som konsumenlorgan.Det är sålunda tvivelaktigt om det nuvarande mycket smidiga förfarandet hosnämnden kan bevaras för den händelse nämnden också skulle la befattning medbevisprövning oc"h avgörandena skulle bli bindande. Därtill kommer all enutbyggnad efler nu angivna riktlinjer skulle dra betydande kostnader.Ytterligare kan tilläggas all en lösning inom ramen för reklamalionsorganensjälvfallet endast skulle lösa de problem som rör konsumenltvisterna. övriga tvister skulle de rältssökande vara hänvisade tillnuvarande processordning. Som framhållits i promemorian behövs sålunda både ettdomslolsförfarande och ell reklamalionsförfarande beträffande konsumenltvisterna.Allmänna reklamationsnämnden bör därför enligt min mening bibehållas i sinnuvarande funktion även efler en reform av rätlegängsförfarandel. Dessa bådaformer för prövning av tvister har emellertid ett nära samband och kompletterarvarandra. Del är därför angelägel alt en samordning sker så att bådaförfarandena utnyttjas på ell ändamålsenligt säll, Efler bör enutvärdering göras av hur de båda möjligheterna all lösa konsumenttvisterfungerat, I detta sammanhang kanävenenöversynav allmänna reklamalionsnämndensställning och verksamhet göras, 1 några remissyttranden diskuteras möjligheten all införa ellsärskilt förlikningsförfarande vid domstol eller inrätta särskilda förlikningsnämnderefler förebild av hyres- och arrendenämnderna. Självfallet bör alla möjligheter lill förlikning avtvister tas tillvara inom ramen för ell förenklat förfarande i mindre tvister.Detta bör emellertid enligt min mening ske inom ramen för ell förfarande somger domstolen möjlighet all avgöra tvisten med bindande verkan för parterna.Ett särskilt förlikningsförfarande synes inle ägnat att nedbringa vare sigtidsåtgången eller kostnaderna. När det gäller att utforma ell förenklaträttegångsförfarande synes erfarenheterna frän förfarandet i hyres- ocharrendenämnd böra beaktas. Däremot anser jag del inle lämpligt all anknytaverksamheten till hyresnämndsorganisalionen med dess speciella uppgifter. Med hänvisning lill det anförda anser jag alt delföreligger ell starkt behov av att inrätta ell lättillgängligt förfarande föratt lösa tvister om mindre värden och att delta förfarande bör förläggas tillde allmänna domstolarna. Även om åtgärder sålunda i första hand bör sättas in föratt åstadkomma ett bättre tvistemålsförfarande, vill jag understryka attallmänna reklamationsnämnden bör bibehållas och vidareutvecklas. Riktmärketvid utformningen av det nya domstolsförfarandel bör inle vara att övertaallmänna reklamalionsnämndens uppgifter. Nämnden och domstolarna bör i ställetfungera som komplement åt varandra. Jag återkommer i del följande lill fråganom samordningen mellan allmänna reklamalionsnämnden och domstolarnasverksamhet, 16.2 Allmänna riktlinjer för ett förenklaträttegångsförfarande i tvister om mindre värden Som en grundläggande målsättning för ell förenklatförfarande anges i promemorian alt sådana förenklingar måste åstadkommas allkostnaderna blir betydligt lägre ulan att befogade rätlssäkerhetskraveftersatts. Med hänvisning lill att behovet av biträde i särskilt hög gradleder till höga rättegångskostnader bör förfarandet utformas så all parternakan föra sin talan utan bilrädeshjälp, Mol denna bakgrund föreslås i huvudsakföljande ändringar i förhållande lill nuvarande ordning. Förfarandet är i princip tillämpligt i alla disposilivatvistemål som rör ett mindre värde. Som värdegräns gäller ell halvt basbeloppenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Målen skall i tingsrätthandläggas av ensamdomare. Rätten åläggs en betydligt utökad skyldighet allbiträda och vägleda parterna. En särskild tjänsteman vid varje tingsrätt skall tillhandagåde rältssökande med råd och upplysningar. Ökade möjligheter lill skriftlighandläggning införs. Beträffande rättegångskostnaderna skall gälla all biträdesersätlninginle blir ersällningsgill. Möjligheterna lill kvittning av kostnaderna vidgas, Rällenall fullfölja talan lill hovrätt begränsas i viss utsträckning. Promemorians riktlinjer för ell förenklat förfarande harföranlett starkt delade meningar under remissbehandlingen. Remissinstanserna har i stor utsträckning anslutit sig lillde i promemorian angivna riktlinjerna. Dessa remissinstanser däribland KO,fackliga organisationer och företrädare för näringslivet har ansett allpromemorian ger ullryck för en realistisk syn pä civilprocessen. De angivnariktlinjerna anses av dessa remissinstanser göra del möjligt och rimligt frånekonomisk synpunkt för den enskilde all hävda sin rätt även om det gällermindre värden och att en reform efter dessa riktlinjer ger ell stort antalmänniskor väsentligt ökad rättssäkerhet. Många remissinstanser däribland praktiskt laget allahörda hovrätter, tingsrätter och rättshjälpsanstaller samt organisationer somföreträder domare och advokater har emellertid intagit en starkt kritiskhållning lill de i promemorian angivna riktlinjerna för ett förenklatförfarande. Som skäl för denna ståndpunkt har i allmänhet åberopats attadvokaternas insatser i processen inte på det sätt som föreslagits kan ersättasav bistånd och vägledning frän domstolens sida ulan allvarliga faror förrättssäkerheten. Enligt min mening bör målsättningen vid utformningen avett nytt rättegångsförfarande i tvister om mindre värden främst vara attåstadkomma ett mindre kostnadskrävande förfarande utan all rimliga krav pårättssäkerhet eftersatts. Beträffande kostnaderna gäller också önskemålet attde bör vara i görligaste mån möjliga att överblicka på förhand. Den kriiik som framförts mol de föreslagna riktlinjernaför förfarandet går ul på att den nya ordningen i olika avseenden är betänkligfrån rättssäkerhetssynpunkt. Jämförelse görs i regel med nuvarande ordning somdärvid anses erbjuda ell större mått av rättssäkerhet. Enligt min mening är delmissvisande all begränsa jämförelsen till del fall alt rättegång verkligenkommer till stånd. Det är visserligen uppenbart alt promemorieförslaget påvissa punkter lämnar mindre garantier än nu gällande regler för all ellmateriellt riktigt avgörande kommer till stånd i en påbörjad process. Har t,ex,tingsrätten meddelat en oriklig dom vilket givetvis kan hända i alla syslem är möjligheterna lill rättelse enligt promemorieförslagel mindre än enligt nuvarande ordning. Som jag har framhållit i detföregående används emellertid del nuvarande systemet i ganska obetydlig utsträckning.Främst av ekonomiska skäl anser part det i många fall uteslutet all hävda sinrätt vid domstol även om han har rätt i sak. Han är istället hänvisad lill attpå ett eller annat sätl försöka komma fram lill en uppgörelse med motparteneller all avslå från sin rätt. Med ell förenklat förfarande kan han erbjudasförbättrade möjligheter alt få sin talan prövad vid domstol och framför alltall med processmöjlighelen som påtryckningsmedel få lill stånd en rimliguppgörelse. Enligt min mening måste stor hänsyn tas lill dessa omständigheternär man jämför nuvarande ordning med ett förenklat förfarande. En avvägningmåste alltså ske mdlan intresset av all upprätthålla bästa länkbara garantierför ett riktigt domstolsavgörande i varje enskilt fall och intresset av attåstadkomma ell snabbt och kostnadsmässigt rimligt och därigenom ocksånågorlunda ofta anlitat domslolsförfarande. Den tyngsta kostnadsposten är f.n. ersättningen lilljuridiskt biträde.