prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Ansökan bör vara sådan allsvaranden får klart för sig vilken ståndpunkt käranden intar och därigenom kanla ställning vid de förhandlingar som skall ske inför rätlen. Den bör vidare gesvaranden möjlighet alt bedöma vilken bevisning han bör la med sig tillsammanträdet, Mol denna bakgrund bör ansökan om tvistens upptagande innehållakärandens yrkanden saml en sådan berättelse om tvisldägel all grunderna förparlens talan framgår. Dessutom bör i ansökan anges vilken bevisning kärandenavser att förebringa vid sammanträdel inför rätten. Skriftliga bevis bör fogastill ansökan. Dessa kravär tämligen långtgående för en enskild part som själv skall föra sin talan. Deöverensstämmer i stort sett med vad som gäller enligt RB, SärskUda åtgärder bör därför vidtas för att underlätta förkäranden att sätta upp sin ansökan på ett riktigt säll. Ansökanbör vara skriftlig och särskilda formulär bör kunna användas. Sädana formulärförekommer vid de amerikanska bagatellmålsdomstolarna och en ordning meddetaljerade formulär finns redan vid allmänna reklamalionsnämnden. Formulärenbör kunna utformas så att de underlättar för käranden alt ange yrkande ochomständigheter saml den bevisning han avser all förebringa vid domstolen, Isistnämnda hänseende bör av formuläret framgå all käranden skall vända sig tillrätlen, om han genom rättens försorg vill ha någol vittne kallat lillsammanträdet. Är deninsända ansökningen bristfällig bör domstolen vara aktiv pä olika sätt. Rättenbör skriftligen eller per telefon kunna bistå parten med all avhjälpabristerna. Om det är lämpligt bör emellertid parlen också kunna kallas lilldomstolen för all få hjälp med ansökan. Underlåter parten all efler erhållenhjälp rätta lill bristerna bör han få ett formellt föreläggande all göra del.Leder inle heller delta lill avselt resullal, bör ansökan kunna avvisas, ombristerna är sä allvarliga all ansökan är otjänlig som grund för handläggning. Som redanhar nämnls bör en sökande ocksä ha möjlighet all direkt vända sig tilldomstolen och av denna fä hjälp med all upprätta en ansökan. Sedan käranden harlagt fram sin berättelse för en tjänsteman vid domstolen, bör denne sätta uppen ansökan. Tjänstemannen bör ocksä kunna ge sökanden vissa allmännaanvisningar i fräga om grunder och bevisning. Som förut nämnls bör förfarandeti allmänhet inledas med alt svaranden föreläggs all inkomma med skriftligt ellermuntligt yttrande. Syftet med föreläggandel skall vara all förmå svaranden allklargöra sin ståndpunkt i målet och ange sin bevisning. Även när del gällersvaranden bör domstolen biträda med råd och anvisningar skriftligen eller pertelefon. Några föreskrifterom hur sammanträdet skall gå till lorde inle behövas, 1 regel bör del kunnainledas pä samma sätl som en muntlig förberedelse enligt RB, Parterna böralltså tillfrågas om vilka yrkanden och medgivanden som skall gälla. Därefterbör de i lur och ordning få lägga fram sin version av tvisten, Efiersomparterna i regel inle kommer all företrädas av ombud måste rätten utöva enlångtgående materiell processledning. Vidare bör rätlen verka för allförlikning kommer till stånd. Frågorna om materiell processledning ochförlikning behandlas närmare i det följande. Av naturliga skäl bör bevisningeni allmänhet tas upp först sedan parternas slutliga ståndpunkter klarlagts.Någon gång kan det emellertid t,ex, av kostnadsskäl vara lämpligare att ettvittne hörs i ett tidigare skede av förhandlingen, I dettasammanhang finns anledning all la upp frågan om skriftliga vittnesintyg börkunna åberopas som bevis i del förenklade förfarandet. Enligt RB färvittnesattester i regel inle användas, I 35 kap. 14 § föreskrivs att berättelse som någon skriftligen har avgelt ianledning av redan inledd eller föreslående rättegång inte får åberopas sombevis, om det inte är särskilt medgivet eller rätlen på grund av särskildaomständigheter anser del kunna tillåtas. Bakgrunden lill bestämmelsen är attvitinesinlygen har ansetts vara mycket otillförlitliga och alt de därför harringa bevisvärde (SOU 1938:44 s, 338), Bestämmelsen åsyftar inte sedvanligapersonbevis och i praxis tillämpas inte förbudet i fräga om läkarintyg ochandra liknande handlingar, som närmast har karaktär av enklare sakkunnigintyg.Ej heller i det förenklade förfarandet bör vitinesinlyg i allmänhet få åberopassom bevis. Del kan dock finnas anledning alt ge rällen någol vidsträcktare möjlighetall godta vitinesinlyg när fråga är om mål om mindre värden. kanomständigheterna vara sädana all del saknas anledning ifrågasätta ellvilinesintygs riktighet, även om dess innehåll inle uttryckligen vitsordas avmotparten. Någon lagregel om vilinesintygs värde som bevismedel bör inle gesför det förenklade förfarandet. Frågan får avgöras av rätten med hänsyn tillomständigheterna i del enskilda fallet, I delföregående har understmkits det angelägna i att endast ell enda sammanträdehålls i målet. Genom det förenklade förfarandets starka inriktning päförlikning bör målet ofta kunna avskrivas på grund av alt parterna har träffatuppgörelse. Kommer förlikning inle lill stånd, torde ett rikligt avgörande imånga fall kunna grundas enbari på parternas berättelser. Skall bevisning lasupp bör denna i regel kunna vara tillgänglig vid sammanträdet. I vissafall kan del emellertid visa sig att målet inte kan avgöras vid del utsattasammanträdel och alt ett andra sammanträde blir nödvändigt. Förfarandet mästevara flexibelt och kunna anpassas efter omständigheterna i det enskilda målet.Den huvudsakliga anledningen till uppskov lorde bli all bevisning börförebringas. Ett vittne som inte är närvarande vid sammanträdet kan behövahöras. Att målet inte kan avgöras kan vidare bero på att syn bör hållas.Framför allt torde emellertid uppskov bli nödvändigt därför all en sakkunnigbör anlitas. Uppskjuts förhandlingen uppkommer frågan, om man vid del andrasammanträdet kan forlsälla förhandlingen eller om målet då på nytt bör las upplill fullständig handläggning. Enligt 43 kap, 11 § RB skall uppskjuten huvudförhandlingåterupptas sä snart lämpligen kan ske. Överstiger, när målet efler ell ellerflera uppskov återupptas, den sammanlagda tid varunder uppskov ägt rum inle 15dagar, får huvudförhandlingen forlsälla, 1 annat fall skall i regel ny huvudförhandlinghällas. Enligt 42kap, 20 § RB får huvudförhandling i förenklad form hållas, förutom i omedelbartsamband med förberedelsen, frän den dag då den muntligaförberedelsen avslutades, under förutsällning alt samma domare sitter i rätten.Det förutsätts sålunda all rätten och parterna fortfarande haraktuellt vad som har förekommit under Prop, 1973:87 111 tidigare behandling, och något upprepande därav behövsalltså inte. 1 del förenklade förfarandet bör ett andra sammanträderegelmässigt kunna hällas i nära anslutning till det första sammanträdel.Tidsfristen enligt RB bör normall kunna hållas om del gäller alt vid ett andrasammanträde höra ett vittne eller la upp skriftlig bevisning eller hålla syn. 1andra fall kan längre tidsfrist behövas, l.ex, när fråga är om all inhämtasakkunnigbevisning. Någon regel om fortsall eller ny förhandling böremellertid inle uppställas, Rällen får från fall lill fall avgöra om man viddet andra sammanträdet kan fortsätta förhandlingen eller om målet då bör las omfrän början. Om uppskov föranletts av att skriftligt sakkunnigutlåtande skallinfordras eller skriftligt bevis företes bör f,ö, möjlighet finnas allundvika ett andra sammanträde, I åtskilliga fall lorde det vara lillräckligtalt parterna ges möjlighet all skriftligen yttra sig över den nya bevisningen.Finner rällen därefter att ell andra sammanträde inle behövs, bör målet kunnaavgöras på handlingarna, I sammanhanget bör framhållas att del endastundanlagsvis bör förekomma att en sakkunnig hörs muntligen inför rätten, Ellskriftligt utlåtande bör i allmänhet vara tillfyllest, Förslaget att tingsrätt vid handläggning enligt den nyalagen skall bestå av en lagfaren domare har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av det stora flertalet remissinstanser som har berörtsammansällningsfrägan särskilt. Till denna majoritet hör bl,a, hovrätten förÖvre , KredUköpskommUtén, Föreningen ,Föreningen , och . I två yttranden har andra lösningar av sammansättnings-fråganförordals. Del har skett i de yttranden som avgetis av hyresnämnden förStockholms län och . Bland detillstyrkande remissinstanserna nöjer sig flera, bland dem hovrätten för ÖvreNorrland och Föreningen med all konstatera attförslaget är lämpligt, och Grossistförbunduttalar att ensamdomarförfarandel är i hög grad ägnat att förbättraförutsättningarna för en snabb och smidig på förlikning inriktad handläggning.De understryker emellertid att det måste ställas höga krav i fråga omerfarenhet och lämplighet på de domare som skall handlägga målen. anser att höga krav måste ställas på domaren och uttalartveksamhet lill förslaget med hänvisning till att promemorian inte ger någonantydan om hur ensamdomarna skall utses. Emellertid förefallerensamdomareförfarandet i så hög grad ägnat alt förbättra förutsättningarna fören snabb och smidig på förlikning inriktad handläggning samt innebära sädanakostnadsbesparingar alt systemet bör prövas. i anför bl,a, allerfarenheterna frän reklamationsnämnden starkt talar för att sakkunniga lekmänbör delta i besluten. Härigenom kan avgörandena vinna förtroende och liksom ihyresnämnd i betydande omfatning vinna laga kraft i första instans. Del börenligt kommittén inle vara svårt all finna personer lämpliga såsom ledamöter.De bör utses av Kungl, Maj:l och föresläs, pä tillverkar- och säljardan avlämpliga organisationer och på 'konsumentsidan' av . För all fåtillräcklig kunnighet och erfarenhet hos ledamöter utanför landels meratätbefolkade områden, där målfrekvensen kanske inle blir så stor i varjedomsaga, kan i dessa områden ledamöterna utses med skyldighet all tjänstgöravid flera tingsrätter. Däremot bör koncentration av målen lill endast visstingsrätt inle förekomma, - Rätten bör vara domför med ordföranden ensam isamma utsträckning som gäller för hyresnämnd och därutöver i del fall alttvisten är sådan, alt dellagande av sakkunniga ledamöter kan antas saknabetydelse. Även förordar lekmannaddtagande irättsskipningen. Bl,a, framhålls att parts-valda nämndledamöter kan bidra medbetydande erfarenheter på de områden som blir mest aktuella, dvs, del renakonsumentområdet. Enligt förbundet bör nämndledamöterna utses på likadant sällsom inom hyresnämnderna. En ledamot bör alltså utses avköpmannaorganisalionerna och en av konsumentorganisationerna, 1 de mål som behandlarandra tvister kan nämndledamöter utses av organisationer som har speciellakunskaper på del aktuella området. Eskilstunatingsrätt uttalar alt del, med hänsyn särskilt lill alt möjligheterna att fådomen prövad av högre rätt enligt förslaget skall begränsas, starkt kanifrågasättas, om del är lämpligt all försvaga underdomslolens sammansättning. Förslagetatt särskUda formulär för stämningsansökan skall komma till användningtillstyrkes allmänt under remissbehandlingen. Bland dem som ullalar sig häromunderstryker att det är angeläget att blanketter för stämningsansökan etc,skapas och hålls tillhanda på lämpliga ställen. Intresset av blanketter blirstort även om rättshjälp kommer att slå till buds. Man får dock vara medvetenom att enskild person, som inle har någon särskild teoretisk utbildning, i deflesta fall har svårt alt tillfredsställande fylla i även förhållandevis enklablanketter. Vad somanförs i promemorian om ett något vidgat användningsområde för s,k,vitinesinlyg har i allmänhet lämnats utan erinran under remissbehandlingen.Från några håll ullrycks dock tveksamhet. rättshjälpsanstaUunderstryker vikten av all vitinesinlyg begagnas endast med störstaförsiktighet och stads rättshjälpsanstaU ifrågasätter om vittnesintygöverhuvudtaget skall få åberopas i större omfattning än som sker, HD:sledamöter anser all betänkligheter föreligger mot ell någol vidgatanvändningsområde. Prop.1973,87 113 12 Rättegången i hovrätt I promemorian erinras om att tingsrätts dom i tvistemålenligt gällande ordning kan överklagas lill hovrätt. Några materiellabegränsningar i denna fullföljdsrätt föreligger inte. Detta är däremot falletmed rätten ull omprövning i HD, För sådan omprövning krävs prövningstillstånd. Frågan omden i princip obegränsade rällen att fä tingsrätts avgörande omprövat i hovrättbör behållas i del förenklade förfarandet är enligt promemorian av storbetydelse bl,a, från kostnadssynpunkt. Det kan nämnas att möjligheten tillfullföljd är begränsad eller utesluten vid vissa av de amerikanskabagatellmålsdomstolarna. Vidare är av intresse all del engelska konsumenlrådeti sill betänkande om sådana domstolar ullalat all utrymmet för fuUföljd börvara mycket begränsat, om fullföljd alls skall medges, Ipromemorian framhålls vidare all del inle torde råda någon tvekan om att enobegränsad rätt lill omprövning av avgöranden som meddelas i del förenkladeförfarandet skulle på ett betänkligt sätl motverka syfiet med ell sådantförfarande. Därmed skulle inga garantier kunna lämnas för att tvisten skullekunna lösas . Såväl parts- som domstolskostnaderna skulle stigaväsentligt. Detta skulle givelvis missgynna i första hand den ekonomisktsvagare parlen. Den kostnad som part drar på sig genom att inleda rättsligtförfarande i en bagatdllvisl skulle bli myckel svår alt beräkna i förväg. Dekonsekvenser som har berörts skulle sannolikt i många fall avhålla denenskilde från all föra sin sak till domstol. Del är alltså uppenbart att enobegränsad rätt till omprövning av avgöranden som meddelas under det förenkladeförfarandet är oförenlig med de principer som bör ligga till grund förförfarandet. En sådan omprövningsrält bör därför inte komma i fråga. Deomständigheter spm talar mot en fri omprövningsrält kan givelvis anföras lillstöd för ett fuUföljdsförbud, Emellertid talar starka skäl för all möjlighetatt överklaga bör finnas i vissa situationer. Ett sådant fall är när det är avvikt för rättstillämpningen alt talan prövas av högre rätt. En möjlighet lillprejudikatdispens bör rimligen finnas, I annat fall skulle en enhetligrättstillämpning försvåras inom betydande delar av centrala rättsområden. Enannan situation där en möjlighet lill fullföljd bör finnas är när underrättentill följd av grovt misstag eller av annat liknande skäl meddelat en uppenbartoriklig dom. Till en del skulle visserligen intresset av rättelse kunnatillgodoses genom tillgången till extraordinära rättsmedel, dvs, resning ochdomvilla. Dessa rättsinstitut är emellertid utformade på sådant sätl alt deinte skall komma till användning annat än i rena 1 saml Nr 87 De extraordinära rättsmedlen bördärför inte ses som något alternativ lill en fullföljdsrätt. Även för nämndasituationer, vilka kan antas bli myckel säUsynta, synes alltså påkallat allparterna har möjlighet att fullfölja talan. Enmöjlighet att lösa fullföljdsfrågan skulle kunna vara att med hyresnämndsförfarandetsom förebild ha en ordning som innebär all part får klandra avgörandet genomatt väcka talan hos tingsrätt i ordinär väg. Någon materiell begränsning avmöjligheten lill fullföljd innefattar denna lösning inle. Urrättssäkerhetssynpunkt är en sädan ordning givetvis fördelaktig. Denavgörande svagheten med en sådan lösning är självfallet att den utökar antaletöverinstanser i stället för all minska dem. Del finns därför stora risker attreformens syfte allvarligt skulle motverkas om denna ordning skulle väljas. Delär alltså nödvändigt all finna en annan lösning. Som enförsta utgångspunkt bör gälla att fullföljden bör ske enligt RB:sinstansordning. Talan mol avgörande i tingsrätt bör alltså föras i hovrätt.Beträffande eventuella begränsningar i möjligheten lill fullföljd bör beaktasall det förenklade förfarandet kan göras flexibelt och anpassas till delenskilda målets svårighetsgrad. Man måste också ta hänsyn till all detförenklade förfarandet är avsett all omhänderhas av kvalificerad personal medbetydande erfarenhet av rättslig prövning av tvister. Häri ligger enbetydelsefull garanti för en hög kvalitet på avgörandena. Mot denna bakgrundbor en omprövning få ske endast om särskilda skäl talar för del, I renaskälighetsfrågor bör som regel tingsrättens avgörande slå fast. Från nuangivna utgångspunkter bör talan mol tingsrätts avgörande i det förenkladeförfarandet få ske till hovrätt. Fullföljd bör emellertid bara få ske eflersärskilt tillstånd. Reglerna om sådant tillstånd lorde kunna utformas delvismed bestämmelserna om fullföljd lill högsta domstolen som förebild. Vad förstbeträffar de grunder som bör föranleda all prövningstillstånd meddelas bör gäUaall bevisbedömningsfrågor och andra omdömesfrägor, t,ex, frågor om skälighet avbegärt skadestånd, i regel inte bör prövas i flera instanser. De grunder somanges i 54 kap, 10 § RB för fullföljd lill högsta domstolen bör i stort sellkunna accepteras i sak. Vissa mindre jämkningar synes dock påkallade. Beträffandefrågan hur hovrätten bör vara sammansatt vid tillståndsprövningen talargivetvis önskemålet om en snabb handläggning för all prövningen får göras avensamdomare. Av rättssäkerhetsskäl synes emellertid Önskvärt med en starkaresammansättning. En lösning som innebär all frågan om prövningstillstånd prövasav fullsutlen hovrätts-avdelning, dvs, fyra domare, synes å andra sidan förflertalet fall innebära en överorganisation och skulle kunna leda lill enonödigt långsam handläggning. Den lämpligaste ordningen synes vara att fråganprövas av två domare. Som omröstningsregel bör därvid gälla altprövningstillstånd vägrasendast om båda domarna är ense därom. Frånhovrätt bör fullföljd kunna ske lill högsta domstolen. Några särregler förtillståndsprövningen i de mål som handlagts i det förenklade förfarandet synesinle behövliga. Meddelasprövningstillstånd med anledning av talan mol tingsrätts dom, börhandläggningen i hovrätten främst av hänsyn lill kostnaderna i princip varaskriftlig. Skulle del undanlagsvis visa sig nödvändigt att la upp muntlig bevisningbör målet ibland kunna återförvisas till tingsrätten, I allmänhet är del docklämpligare all höra parterna och ta upp bevisning i hovrätten. Dekoslnadsregler som har förordals för rättegången i tingsrätt bör enligtpromemorian gälla även i högre rätt. Detta innebär bl,a, alt part inte bör varaberättigad lill ersättning för biträde. Del är därför viktigt att part även ihögre rätt får allt rimligt bistånd från rätlens sida. Med hänsyn bl.a. tillall handläggningen i högre rätt i princip skall vara skriftlig är det dockuppenbart att biståndet ät part måste bli mer begränsat där än i underrätt. Dellorde framför allt vara bistånd med all åstadkomma en fullständigfullföljdsinlaga som kan komma i fråga. Någon materiell processledning av delslag som har berörts i del föregående lorde mera sällan aktualiseras. När talanförs i högre rätt kan det därför vara praktiskt alt befattningshavare itingsrätt bistår parten, Detstora flertalet av de remissinstanser som lar upp frågan om en begränsning avrätten till fullföljd godtar promemorians uppfattning all ett behov av en sådanbegränsning föreligger. Till denna majoritet hör bl,a, , hovrättenför , ett flertal tingsrätter, KO, kreditköpskommittén, LO, LR, ,och . Endast i några få yttrandenställer man sig starkt kritisk till promemorieförslaget i denna dd. Uttalandensom ger ullryck för en sådan inställning återfinns bl,a, i de yttranden somavgetis av justitierådet m.fl, en minoritet inom styrelsen förFöreningen och . Bland dem som delarpromemorians uppfattning uttalar KO att möjligheterna till fullföljd måstebegränsas om det förenklade förfarandet skall tjäna sitt ändamål. De motiv somanförs för en begränsning kostnadshänsyn och krav pä en snabb handläggning finner KO bärande. anför att förslaget i denna dd ter sigväl ägnat att påskynda och förbUliga ell slutligt avgörande i de mindretvistemålen. Del markerar att rättskipningens tyngdpunkt ligger i förstainstans. Bland dem som ställer sig avvisande till förslaget uttalarjustitierådet m.fl. att det föreslagna fullföljdsförbudel innebär ettfrångående av den i RB från rättssäkerhetssynpunkt upprätthållna principen allen tvist alllid skall få prövas i två instanser, vilket är desto vanskligare eftersomavgörandet i första instans måste förutsättas enligt den föreslagnaprocessordningen ofta vara grundat på ell bristfälligt processmaterial. Flertaletav de remissinstanser som godtar principen om en begränsning av rätten tillfullföljd har i huvudsak tillstyrkt eller icke haft någon erinran molutformningen i promemorieförslagel, 1 detta flertal ingår bl,a, hovrätten förÖvre , KO, kredUköpskommUtén, LO, LR, ochnågra tingsrätter. Bland dem som i princip inle motsätter sig en begränsningfinns emellertid flera som förordar någol vidgade möjligheter liU fullföljd.Från en del håll förordas sålunda att möjlighet till ändringsdispens införs, Iandra yttranden föreslås regler om inlressedispens. Till demsom anser alt ändringsdispens bör kunna beviljas hör justitierådet Romanusm.fl. Dessa ledamöter anför bl,a, följande. Grunderna för alt meddelaprövningstillstånd i hovrätten anknyter nära till de för prövningstillstånd ihögsta domstolen fr,o,m, gällande reglerna, låt vara all de äri vissa hänseenden någol mindre restriktiva. Att märka är au när fråga är omfuUföljd lill högsta domstolen målet behandlats i två instanser med ellförfarande som uppbyggts för all i möjlig mån säkerställa ell materielltrikligt avgörande. Situationen i de fall dä enligt förslaget fråga omprövningstillstånd i hovrätten uppkommer är en hell annan. Målet har dåhandlagts i endast en instans och processen vid denna kan knappast anses utgöranågon större garanti för alt avgörandet är riktigt. Med de starka begränsningarsom förslaget uppställer för fullföljd mäste man räkna med all del skulle ledalill ett visst antal fall där tingsrättens dom framstår som oriklig ulan altdärför någon av de upptagna grunderna för prövningstillstånd kan tillämpas.Att detta även är avsikten framgår av uttalandena i motiven att bevisbedömningsfrågoroch andra omdömesfrågor i regel ej bör prövas i flera instanser. Mot bakgrundenav de svaga rättssäkerhets-garantier behandlingen i tingsrätten innefattarframstår förslaget på denna punkt som otillfredsställande. En möjlighet attvinna ökad rättssäkerhet ulan att därför processen vidgas lill alt meragenerellt kunna omfatta mer än en instans synes vara all som en grund förprövningstillstånd upptaga att anledning förekommer till ändring i del slut,vartill tingsrätten kommit. Det föreslagna förfarandet för prövningstillståndbör kunna gälla även i detta fall. Prövningen skall alltså ankomma på tvåhovrättsledamöter och för avslag krävas enighet mellan dem. Även /lofraftförordar möjlighet lill ändringsdispens. Bland demsom förordar intressedispens uttalar och Industriförbundetalt de delar förslagets uppfattning att möjligheterna till överprövning avunderrättens avgörande i del förenklade förfarandet måste vara väsentligtbeskuret. De vill emellertid ifrågasätta om det inte borde finnas enmotsvarighet lill 54 kap, 10 § punkt 1 i dess äldre lydelse, nämligen för det fall att part visar"alt talans prövningskulle ha synnerlig betydelse utöver det mål, varom är fräga.Finansieringsföretagens förening gör uttalanden av samma innebörd, LO ullalar all det är svårt att undvika att ett förenklaträttegångsförfarande inte har samma förutsättningar som det traditionella alttillgodose prejudikalsbehoven. Detta är en nackdel som får uppvägas av depositiva sidorna. Även ivisleavgöranden som bygger pä förlikning eller överhuvud på mera materiella hänsynstaganden kan dock fungera som prejudikat,beroende på vilka beslutsmodeller som tillämpas och del säll varpåbeslulsmotiven klargöres. Man kan också tänka sig all i vissa fall låtaparterna i samråd med domstolen fä målet handlagt enligt del ordinarierällegängsförfarandel.