prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrand tillkaUadesår 1966 en särskild sakkunnig för att se över reglerna för det skatterätlsligafastighetsbegreppet och därmed sammanhängande frågor. Under utredningsarbetetsgäng tillskapades nya regler för avskrivning av fastighet och inventarier iförvärvskällorna inkomst av annan fastighet och inkomst av rörelse (prop. 1969;100, BeU 1969; 45, rskr 1969; 233, SFS 1969: 363364). Belänkandet Det skatterätlsligafastighetsbegreppet, som lämnades , utmynnar i korthet i att man inomskatterätten såvitt gäller rördsefastigheler bör hänföra till fastighet endastsådana delar av fastighet som enligt de nya avskrivningsreglema inte kanavskrivas enligt reglerna för inventarieavskrivning. Andra delar av fastighetenbör således behandlas som lös egendom. I betänkandet framhölls alt motsvarandesynsätt principiellt sett borde tUlämpas för bedömningen av begreppetjordbruksfastighet. Jag vill erinra om att nya avskrivningsregler numera ocksågenomförts för förvärvskällan jordbruksfastighet (prop. 1972: 120, SkU 1972;67, rskr 1972: 343, SFS 1972: 741747). Dessa avskrivningsregler motsvarar istora delar vad som gäller i fråga om rörelsefastigheter. Vid remissbehandlingen av detta betänkande framfördesåtskillig kritik mot förslaget. Det framhölls bl. a. att förslaget innebar enavsevärd minskning av kommunemas inkomster genom garantibeskattningen men attförslagets konsekvenser på denna punkt inte var närmare belysta. Dessutom framhöUsatt förslaget var behäftat med sådana tekniska brister att det inte kundegenomföras. En av fastighetstaxeringens grundprinciper är att värderingenskall ske med utgångspunkt i det allmänna saluvärdet. Att vid sådantförhållande skapa ett värderingsunderlag för byggnadsskal m. m. som enligtförslaget skulle hänföras till fastighet och sålunda värderas, ansågs ogörligtav många remissinstanser, bl. a. av fastighetstaxeringsutredning.Fastighetsprisstatistiken, som utgör det. huvudsakliga underlaget för fastställandeav prisnivån och som därför har avgörande betydelse för värderingen, byggernämligen på de civilrättsliga fången. Ur denna statistik kan man inte ta framsiffror avseende inventariebestånd som civUrättsligt hör tUl fastigheten ochendast såvitt gäller avskrivning i beskattningshänseende behandlas som lös egendom. Ipromemorian angående fastighetsbegreppet i skatterätten, m.m. har som nyssframhållits frågan ånyo setts över, varvid hänsyn tagits till den remisskritiksom riktals mot den sakkunniges förslag. Enligt det överarbetade förslagetanses det civUrättsliga fastighetsbegreppet skola i princip gäUa inomskatterätten. För byggnad på ofri grund skall, som , reglerna förfastighet äga motsvarande' tiUämpning. För att i möjligaste mån bibehäUaeffekterna i garantiskaltehänseende föresläs emellertid att industritUlbehörenskall undantas från underlaget vid beräkning av garantibeloppet. Vissaspecialbestämmelser för industritillbehör har enligt förslaget visat signödvändiga också såvitt gäller arvs-, gåvo- och förmögenhetsbeskattningen. Vid remissbehandlingen av det överarbetade förslaget harmottagandet varit övervägande positivt. På vissa håll bland näringslivets organisationeranses emellertid att den sakkunniges förslag bör genomföras. För egen del vill jag framhåUa följande. Frågan om den skatterätlsligadefinitionen av fastighetsbegreppet kan synas vara en fråga av underordnadbetydelse. De rättsregler vi f. n. har fungerar pä det stora hela taget rättväl. Att märka är då att vi egentiigen inte arbetar med något enhetligtfastighetsbegrepp. Så t. ex. används inom fastighetstaxeringen dettraditionella fastighetsbegreppet så som det kommit att utarbetasvid tillämpningen av numera civilrättsligt avskaffade regelsystem,kompletterat med de föreskrifter som föranleds av bestämmelserna omfastighetsregistrering och. som behövs för indelning i taxeringaenheter och längdföring.När det gäller skattepliktens omfattning finns särskilda regler, som tar siktenärmast på fastighetens användning och som ingalunda strikt följer fas- tighetsbegreppetsåsom det annars är vedertaget. Vidare har, som framgår av det föregående, förinkomsttaxeringens vidkommande numera införts avskrivningsregler för rörelse-och jordbruksfastigheter enligt vUka regler det traditionellafastighetsbegreppet materiellt sett helt och hållet genombrutits och ersattsmed företagsekonomiskt motiverade distinktioner. Även på andra områden inomskatterätten, t. ex. såvitt gäUer kapitalbeskattningen och mervärdeskatten, ärfastighetsbegreppet inte enhetligt. Justdetta manifesterade behov av differentierade rättsregler för olUcafunktioner inom skatterätten leder emellertid enligt min mening tUl att man böröverge tanken på att skapa ett särskilt skatterättsUgt fastighetsbegrepp. Dettakan ju ändå knappast göras enhetligt. Den enklaste och från terminologisksynpunkt redigaste lagstiftningsmetoden synes därför vara att helt begagna sigav de civUrättsliga definitionerna och med utgångspunkt häri meddela de sär-föreskriftersom behövs i de olika sammanhangen. Det överarbetade förslaget i promemorianangående fastighetsbegreppet i skatterätten, m. m. innebär en lösning efter delinjer som jag nu har uttalat mig för. TUl den författningsmässiga utformningenliksom effekterna härav i ma-terieUt avseende återkommer jag i det följande. 8.3Materiella regler för fastighetstaxeringen Vidfastighetstaxeringen bestämmer man underlaget för beräknjng av garantibeloppsamt av inkomsten delvis i förvärvskällorna jordbruksfastighet, annanfastighet och rörelse. Någon ändring i detta hänseende är inte avsedd. Tvärtomfår det anses önskvärt att fastighetstaxeringen utnyttjas så långt det ärmöjligt för att få fram underlag för inkomsttaxeringen. F. n. finns inte någonbestämmelse om att man vid fastighetstaxe ringen skaU besluta huruvida faslighet är skattepliktig eller inte. Denna fråga är emellertid av stor betydelse för fastighetstaxeringen och påver kar frågoma om indelning i taxeringsenheter och längdföring såväl som själva värderingen. Det förefaller lämpligt att föreskriva alt frågan om skatteplikt prövas vid fastighetstaxering, vilket f.n. sker i praktiken. Jag vill erinra om att nytaxering skall ske redan en ligt gällande bestämmelser, om förhållandena föranleder ändring i skat tepliktshänseende. Några olägenheter av att frågan om skatteplikt av görs i fastighetstaxeringssammanhang torde inte uppkomma. Förslaget i promemorian angående fastighetsbegreppet i skatterätten, m.m. att byta ordet skatteplikt mot ordet garantiplikt och därav följande konsekvens ändringar finner jag inte motiverat. . , Fastighetstaxeringsutrednmgenhar ansett att reglerna om undantag frånskatteplikt är otidsenliga och även i andra hänseenden otillfredsställande.Utredningen har emeUertid ansett det ligga utanför sitt uppdrag att göra enmera genomgripande översyn av dessa regler men anser liksom åtskUliga remissinstanseralt en sådan översyn bör ske. Utredningenhar dock redan nu till anpassning av nya regler i naturvårdslagen (1964;822) föreslagit att naturminnen enUgt äldre lagstiftning i fortsättningeninte skall vara undantagna från skatteplikt. Förslaget har lämnats utan erinranav remissinstansema. Jag tillstyrker förslaget liksom förslaget att man vidvärderingen skall beakta beslutade skyddsföreskrifter enligt naturvårdslagen,lagen (1942: 350) om fornminnen, lagen (1960: 690) om byggnadsminnen ellerjämförlig lagstiftning. Detta gäller i första hand naturreservat. Regleringenav denna värderingsfråga bör emeUertid ombesörjas av . därom i KL finner jag inte nödvändiga. Andrafrågor som rör omfattningen av skatteplikten än vad som direkt föranleds avförslagen till fastighelsbegrepp inom skatterätten är jag inte beredd attdiskutera i delta sammanhang. Ipromemorian angående fastighetsbegreppet i skatterätten, m. m. har föreslagitsytterligare en del ändringar i reglema om skatteplikt. Dessa ändringar utgörkonsekvenser av förslaget att i fortsättningen tillämpa det civUrättsligafastighetsbegreppet inom skatterätten. För att bibehålla ett i princip såvittmöjligt oförändrat underlag för beräkning av garantibeloppet föreslås attindustritillbehör enligt 2 kap. 3 § JB inte skall vara skattepliktiga. Vidareföresläs att värdet av industritillbehör inte skall ingå i taxeringsvärdet. Enligt2 kap. 1 § andra stycket JB skall till fastighet höra byggnad eller annananläggning som är uppförd utanför fastigheten, om den är avsedd förstadigvarande bruk vid utövning av servitut till förmån för fastigheten ochinte hör till den fastighet där den finns. Enligt gällande praxis vidfastighetstaxeringen har sådana byggnader inte taxerats tillsammans med denhärskande fastigheten. Vid en tillämpning av det civilrättsligafastighetsbegreppet skulle ledningar för elektrisk ström som innehas med servitutoch som enligt särskild bestämmelse i 4 § tredje stycket KL inte anses såsomfastighet, hänföras till fastighet och taxeras tillsammans med den härskandefastigheten, om man inte inför en undantagsbestämmelse. I promemorian angåendefastighetsbegreppet i skatterätten, m. m. föreslås att ledningar av nu avseddtyp undantas frän skatteplikt. Motsvarande förhållande synes gälla i fråga omvattenledningar. Är dessa belägna utanför fastigheten med vattenverk och pumphus,taxeras de enligt gällande praxis inte, även om de innehas med servitut. Pågrand av bestämmelsen i 2 kap. 1 § andra stycket JB skulle emellertid taxeringske, om förslaget i fråga om fastighetsbegreppet god- tas.Därför föreslås i nyssnämnda promemoria att ledningar tUl allmän va-anläggningenligt lagen (1970: 244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar skall undantasfrån skatteplikt. Därvid är alt märka att avloppsledningar ochavloppsanläggningar redan nu är undantagna från skatteplikt. Vidare föreslås ipromemorian att man skall bortse från ledningar för elektrisk ström och förallmän va-anläggning liksom från industritillbehör då man åsättertaxeringsvärde. Förslagetatt undanta industritillbehören från skatteplikt för att bibehållakontinuiteten i fråga om underlaget för beräkning av garantibelopp har mottagitspositivt av flertalet remissinstanser. Åtskilliga framhåller emellertid attdet kommer att uppstå problem vid gränsdragningen mellan industritUlbehör och byggnadstiUbehör.Enligt min mening bör promemorieförslaget godtas. Gränsdragningssvårigheterkommer att uppstå hur man än drar gränsen för vad som skaU ingå i underlagetför garantibdoppet och alltså såväl om man från taxeringen undantar tillgångarför vUka avskrivning sker enligt reglema för maskiner och andra inventarier somom man blir tvungen att skilja mellan industritUlbehör och lös egendom. Den särskUdasvårighet som är förknippad med de s. k. skräddarsydda industribyggnaderna haruppmärksammats i promemorian. Ett tolkningsutlalande har gjorts i prop. 1966:24 (s. 90). Detta tolkningsuttalande, tUl vUket jag tUl fullo ansluter mig,innebär att i det fall en industribyggnad inte är åtminstone begränsatanvändbar inom annan industriell verksamhet, byggnadens maskinella utrustningbör betraktas som byggnadstUlbehör och inte som industritillbehör. Detsammagäller även om byggnaden runt en anläggning utgör ett i sig tämligen värdelöstskal och måste rivas om anläggnmgen skall flyttas. Vad som i övrigt anförts ipromemorian i detta hänseende kan jag godta. Förslagetalt ledningar för elektrisk ström skall undantas från skatteplikt har lämnatsutan erinran av remissinstanserna. och anser att befrielsen frånskatteplikt bör avse även vissa andra eldistributions-anläggningar än ledningarför elektrisk ström, såsom transformator-och koppluigsstationer påkraftdistributions- och kraftöverföringsnätet. Taxeringen av dessa stationerskulle bli besvärlig och inte medföra taxeringsvärden av betydelse.Kostnaderna för anläggningarna täcks genom avgifter enligt taxor som bygger påsjälvkostnadsprincipen. Störstadelen av de transformator- och kopplingsstationer som ingår i kraftöverförings-och kraftdistribulionsnätet torde inte ha taxerats vid allmännafastighetstaxering, eftersom värdet av dem i allmänhet understeg . Omde innehas med servitut, skall emellertid enligt det nu diskuterade förslagetderas värde i vissa fall läggas till värdet av den härskande fastigheten.Därigenom kommer underlaget för beräkning av garantibeloppet att ökas. Även ifråga om sådana större anlägg- ningarsom inte taxerades tidigare eftersom de inte ansågs som byggnad men som i ochmed ett genomförande av förslaget torde komma att tillhöra en härskandefastighet kan en utvidgning av skatteplikten komma att bli följden. En sådaneffekt är emellertid inte önskvärd. Dessutom uppkommer olägenheter och merarbetei värderingshänseende som inte uppvägs av några samhällsekonomiska vinster.Sålunda skulle man bli tvungen att taxera mer än 100 000 transformator- ochkopplingsstationer. Stationer av nu angiven art kan jämföras med jämvägsstationeroch landsvägsbroar, vilka liksom jämvägs- och landsvägsnätet är befriade frånskatteplikt. Mittförslag i delta hänseende är således att såväl ledningar som transformator- ochkopplingsslationer som ingår i kraftöverförings- och kraftdistributionsnätetskall undantas från skatteplikt. Transformator-och kopplingsstationer somdirekt hör till kraftverk skall dock givetvis inte undantas. Förslaget att ledningarför allmän va-anläggning skall undantas frän skatteplikt tiUstyrks avremissinstanserna. Det bör enligt min mening genomföras. För att nåöverensstämmelse vid behandlingen av olika typer av va-anläggningar anser jagemellertid att befrielsen från skatteplikt bör avse även pumpstationer,pumpanläggningar och pumpar på vattenledningssystem. Motsvarande anläggningar m.m. i avloppssystem är redan nu befriade frän skatteplikt. Den nu föreslagnautvidgningen av befrielse från skatteplikt innebär inte skattebortfall av någonbetydelse. Vidare har från en del håll framhållits att ledningar i olika försörjnings-och kommunikationssystem såsom t. ex. Aktiebolaget vattenförsörjningssystemför vissa delar av bör kunna befrias från skatteplikt även om de endastindirekt ägs av slät eUer kommun och inte ingår i allmän va-anläggning enligtlagen om allmänna vatten- och avloppsanläggningar. Jag anser dessa synpunktervärda alt överväga. Överväganden i denna fråga liksom angående skat-lepliklsförhåUandenaför t. ex. vissa ledningsliknande tunnlar och pipe-lines bör emellertid ske iannat sammanhang. 8.3.2Taxeringsenhet, samfälligheter m. m. Taxeringsenhet Ipromemorian angående fastighetsbegreppet i skatterätten, m. m. harbestämmelserna om taxeringsenhet föreslagits moderniserade. Förslaget anknyter tUlden principiella systematiken för nuvarande bestämmelser. Liksom avsessålunda fastighetsindelningen enligt de officiella fastighetsregistren utgöragrundval för bildandet av taxeringsenheter. Emellertid förordas i promemorianlängre gående anpassnmg än f. n. till de civilrättsUga reglerna om fastighet,fastighetsbildning och fastighetsregistrering. Vidare föreslås i promemorian,till skillnad mot vad som nu fäller,att särskUd taxeringsenhet inte skall bildas av värdedel för vUken skattepliktinte föreligger. Skälet härtill är att samköming då inte kan ske med deregister som handhas av (). Remissinstansernahar allmänt accepterat förslaget i princip. Register-fasligheten skall således bUdaden primära taxeringsenheten. Sekundära taxeringsenheter sägs liksom nu böra fåkomma till stånd genom uppdelning av den primära enheten. En uppdelning börkunna grundas t, ex, på skilda sätt att använda olika delar av den primäraenheten. Tertiära enheter bör vidare liksom nu få bildas vid olikaformer av gemensam användning av primära eller sekundära enheter. Till det härskisserade förslaget till principiell uppbyggnad av taxeringsenhetssystemet kanäven jag ansluta mig. Tillden primära taxeringsenheten, registerfastigheten, skall enligtpromemorieförslaget höra alla tUlbehör till fastighet. Som en följd av de civilrättsUgareglerna kommer härigenom byggnad som uppförts med stöd av servitut attomfattas av den taxeringsenhet som den härskande fastigheten utgör, och dettaäven om byggnaden ligger i en annan kommun än den härskande fastigheten. Nägoninvändning häremot har inte njorls i remissyttrandena, och jag godtar en sådanordning. Idetta sammanhang vill jag behandla ett förslag i promemorian som väckt intresseunder remissbehandlingen och som innebär att fastighetsdel inte skall få utgörasärskild taxeringsenhet innan fastighetsdelen avstyckats. Enligtskatterättslig praxis anses den som köpt en faslighet eller fastighetsdel såsomägare i och med att köpekontrakt eUer motsvarande handling undertecknats.Härvid saknar det således betydelse om fastighetsbildning, som fånget föratsätter,rättsligen genomförts. Garantibelopp bestäms för fastighetsdelen. Den är ävenunderkastad förmögenhetsskatteplikt. Vidare beaktas fastighetsdelen vidberäkning av inkomst i den av köparens förvärvskällor vari fastighetsdeleningår. Vid tillämpning av reglema om skatt för reaUsationsvinst räknasinnehavstiden frän dagen för kontraktet. Enligt nuvarande regler kan nytaxeringsenhet bildas av fastighetsdelen året efter köpet även om det inteföranlett fastighetsbildning. En förutsättning är emellertid att köpet avsettett arealförvärv, dvs, ett på marken bestämt område, S, k. sämjedelning efterden föranleder däremot inte att ny taxeringsenhet skall bildas, Sämjdoltenhar då ansetts som en ided andel i fastigheten, och sådana andelar bryts inteut tUl särskUda taxeringsenheter. Förslagetatt särskild taxeringsenhet inte skall få bildas förrän fastighetsbUdning rättsligenskett och sålunda fastigheten registrerats liksom, i konsekvens härmed, att säiskUdtaxeringsenhet inte skall bildas i de fall ett fång blir ogiltigt tUl följd avatt fastighetsbildningen inte kan genomföras har föranlett meningsskiljaktigheterbland remissinstanserna. flestaär positiva till förslaget. ÅtskUliga har dock anmärkt att , iblandflera år, kan förflyta innan fastighetsbUdningsmyndigheten avgör ansökningar omfastighetsbildning. Härigenom skulle fastighetsdelar sakna taxeringsvärde undermellantiden, vilket i sin tur kan skapa svårigheter i taxeringsarbetet. Frånlantmäteristyrelsen har inhämtats att antalet oavgjorda ansökningar om avstyckningvid ärfkiftet 19721973 uppgick till sammanlagt omkring 25 000, Därav grandadesig ca 10 000 på fång av olika slag. har fastighetsbildningsmyndigheternaavgjort minst 25 000 avstyckningsärenden . Den genomsnittliga väntetidenutgör således omkring T flertalet fall är väntetiden dock mindre än ettår. Enligtmin uppfattning bör praktiska hänsyn få spela den avgörande rollen i den härdiskuterade frågan. Av det anförda framgår att man inom skatterätten harbehov av att särskilt för sig behandla fastighetsdel, som ännu inte rättsligenavskilts. Vidare kan nämnas att ett stort antal taxeringsenheter, som bildatsmed stöd av nuvarande regler, omfattar fastighetsdelar som fortfarande inteblivit registrerade som särskilda fastigheter men som aUtså redan harutrustats med taxeringsvärden. Någon ändring av nu gällande ordnuig börsåledes inte ske på denna punkt. Enannan fråga, som också den rör uppdelning i sekundära enheter på grundval avägandeförhållandena, har tagits upp av . Styrelsen anser attdet är önskvärt av redovisningstekniska skäl att varje verk blir taxerat försin förvaltningsdel av statligt ägda fastigheter. Detta innebär att t, ex,domänverket taxeras som innehavare av marken och för byggnadema.Som förvaltande myndigheter kan knappast komma i fråga andra änbyggnadsstyrelsen, domänverket, fortifikationsförvaltningen ochlantbruksnämnderna. Enuppdelning av den primära taxeringsenheten i det hänseende byggnadsstyrelsenföreslagit synes inte föranleda olägenheter vid taxeringen. En uppdelning avnu avsett slag bör emellertid få ske endast mellan mark å ena sidan ochbyggnader å andra sidan. Däremot bör uppdelning t, ex, i procentuella delareller mellan våningar i en byggnad inte få äga rum, eftersom då samköming med inte kan ske. Förslagenom sammanföring tUl tertiära enheter har på det hela taget mottagits positivt.Skogsindustriernas samarbetsutskott har ansett att förslaget att bUda storaskogliga taxeringsenheter är riktigt från värderings- ochfastighetstaxeringssynpunkt. har framhållit attregeln inte bör göras tvmgande med hänsyn till den inverkan som indelningen itaxeringsenhet har på de fasta avdragen för bostadsbyggnad vidrealisationsvinstbeskattningen. Jag vill i detta avseende hänvisatill vad realisationsvinstkommitlén anfört i sitt remissyttrande. Kommitténframhåller att reglerna om fastighet och fastighetstaxering i första hand måstebestämmas. De problem som kan uppkomma i fråga om regleringen avrealisationsvinstbeskattningen anser kommittén kunna bemästras utan störresvårigheter. Av kommitténs yttrande framgår vidare att kommittén särskilt haruppmärksammat frågan om sambandet mellan bestämningen av taxeringsenheter ochde fasta avdragen för bostadsbyggnader. Kommittén förordar att man vidfastighetstaxeringen redovisar uppgifter om bostadsbyggnaderna. SammanfattningsvisvUl jag sålunda framhålla att jag ansluter mig till promemorieförslaget såvitt gäUerbildandet av taxeringsenhet utom på en punkt, nämligen när det gäller fastighetsdelar,som ännu inte utgör rättsligen bildade fastigheter. Där anser jag att man börbehålla nuvarande ordning. Särskildaregler för fastighetstaxeruig finns för endast ett fåtal typer av samfälligheter,t, ex. häradsallmänningar och s. k. besparingsskogar. Dessa samfälligheterutgör särskilda taxeringsenheter. En särskild regel gäller dock för samfälligheter,som undantagits vid skifte och som inte står under särskild förvaltning. Värdetav sådan samfällighet skall tas upp som värde av särskild förmån vid taxeringav den anddsberättigade egendomen. Praxis vid fastighetstaxering av samfälligheterär att man bildar särskild taxeringsenhet av alla samfälligheter som står undersärskild förvaltning av juridisk person. I fråga om andra slag av samfälligheterfördelas värdet mellan de fastigheter som har del i samfälligheten. Ipromemorian angående beskattning av vissa gemensamhetsanläggningar harföreslagits att värdet av gemensamhetsanläggning, som bildats enligt lagen omvissa gemensamhetsanläggningar, alltid skall fördelas på de fasligheter somingår i samfällighelen. De remissinstanser som yttrat sig i frågan har i deflesta fall uttalat sig för att man bör söka en samtidig lösning för alla slagav samfälligheter. Många remissinstanser har dessutom ansett önskvärt att ävennärliggande problem, som rör taxeringen av anslutningsavgifter,anläggningsbidrag m. m., behandlas i detta sammanhang. Reglemavid fastighetstaxering av samfälligheter bör i första hand möjliggöra enrealistisk värdering enligt förhållandevis enkla metoder. Man bör dessutom idetta speciella avseende, likaväl som rent aUmänt sett, sträva efter att görafastighetstaxeringen så användbar som möjligt som underlag vid inkomsttaxeringen.Vidare bör även taxeringen av samfälligheter så långt som möjligt ske pågrundval av en samordning med fastighetsregistret och CFD:s register. samfällighetbör därför ha sin utgångspunkt i de.civilrättsliga reglerna om samfällighet. Samfällighet är enligt 1kap. 3 § fastighetsbUdningslagen (1970: 988) mark som hör tUl flera fastighetergemensamt. Sådan samfällighet är liksom fastighet registerenhet ifastighetsregistret. Det hade varit lämpligt, om samfällighet av nu nämntslag, dvs. mark som är gemensam för flera fastigheter (i det följande benämnd marksamfäUighet)hade kunnat utgöra taxeringsenhet. Därigenom hade bl. a. enhetligarealredovisning kunnat ske i fastighetsregistret och fastighetslängden.Emellertid kommer registreringen av marksamfälligheterna, såvitt nu kanbedömas, vid allmänna fastighetstaxering att vara genomförd endastinom begränsade delar av landet. En sådan lösning måste därför skjutas påframtiden.