prop · FW03130 · 1973-12-31 00:00:00 — uttrycker dessa remissinstanser sinförståelse för att utredningen bl, a, med hänsyn till arbetsrättskommitténsuppdrag inte gått direkt in på frågor om arbetsledningsrätten ocharbetstagarnas beslutsmedverkan när det gäller driftsförhållanden ochpersonaladministration, utan i huvudsak begränsat sig till att inom ramen förgäUande arbetsrätlsliga principer söka skapa ett förbättrat mönster för hur deanställda i arbelsmiljöfrågor skall föra fram synpunkter och få dessa beaktade,Arbetsrättskommiltén erinrar om att kommitténs direktiv ger anvisningar omlagstiftningsåtgärder som kan komma att medföra betydelsefulla ändringar irättsförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare även när del gäller desenares inflytande över arbetsmUjöområdet, Behovet av sådana åtgärder harunderstrukits vid arbetspktsremissen. SAF anser för sin del att denorganiserade skyddsverksamheten i företagen även i fortsättningen bör bedrivasunder arbetsgivarnas ledning. Utredningens förslag med syfte att förstärkaskyddsombudens och skyddskommittéernas ställning i den lokalaskyddsverksamheten har fått mycket stark anslutning under arbetsplatsremissen.Därvid har inte minst den avsedda ökade självständigheten vid skyddsombudsuppdragetsfullgörande noterats med gillande. Som förut nämnts har behovet av utbildningför all möta det större ansvar för skyddsombuden som blir följden avutredningens förslag understrukits pä många håll. Utredningens inriktning iförsta hand på åtgärder för att vidga uppgifter och befogenheter förskyddsombud och skyddskommittéer anses riktig. finner attbestämmelser för att bättre än f, n, markera skyddsombudens ställning ochprecisera deras befogenheter kan vara motiverade. Enligt föreningen harutredningen emeUertid i vissa delar skjutit över målet och föreslagitbestämmelser som kan vara svåra att tillämpa och som dessutom kan skapasvårbemästrade situationer för skyddsombud, anser att efterlevnaden av allmännaoch lokala skyddsföreskrifter från de anställdas sida inte är tillfredsställandeoch anser att dessa frågor i första hand bör angripas med utökad informationoch upplysning och genom att uppmärksamheten på den enskilde arbetstagarensansvar skärps. Partssamverkan och arbetstagarinflytandet i den lokalaskyddsorgani-salionen kan enligt utredningen främjas genom att behandlingen avarbetsmiljöfrågorna knyts fastare till skyddskommittéerna. Denna uppfattningdelas av det slora flertalet remissinstanser. Arbetsplatsremissen ger besked omett markant stöd åt utredningens förslag rörande skyddskommittéernasorganisation och uppgifter. Däremot innehåller yttrandena från och i detta hänseende. Dessa remissinstanser anser alt utredningeninte tagit tillräcklig hänsyn till det syslem för arbetstagarinflytande, vanföretagsnämnderna ingår och där frågor med nära samband med arbetsmiljön skallbehandlas. har vissa invändningar rörandeskyddskommittéernas kompetensområde. Utredningens förslag om att skyddsombud utan undantagskall utses vid arbetsställen med minst fem arbetstagare har inte mött någrainvändningar under remissbehandlingen. Likaså har förslaget om alt skriva in enbesiämmelse om huvudskyddsombud i lagen genomgående tillstyrkts eller lämnatsulan erinran. Värdet av en reglering av huvudskyddsombudsinstitutionenunderstryks av arbetarskyddsstyrelsen, LO, KF och SFO. LO pekar på attbestämmelsen om huvudskyddsombud ökar möjligheterna lill samordning av denfackliga arbelarskyddsverksamheten på arbetsstället och underlättar förarbetsgivaren och dennes representanter att vända sig till huvudföreträdare påden fackliga sidan. Viktigt är också att utbildningen av skyddsombud kankoncentreras till huvudskyddsombud i initialskedet. Utredningen föreslår en i huvudsak redaktionell ändring igällande bestämmelse om hur skyddsombud utses. 1 remissyttrandena från arbetsdomstolensordförande, arbetsrättskommiltén, RÅ och framförs önskemål omförtydliganden när det gäller ordningen för utseende av skyddsombud, alt bestämmelsen i detta hänseende utformas så att det i första handankommer på avlalsbunden lokal organisation att utse skyddsombud. Härigenom nåsöverensstämmelse med vad som enligt avtal mellan arbetsmarknadsparternashuvudorganisationer gäller för större delen av arbetsmarknaden,//ovrötfen/örövre Aforr-land anser alt del i första hand bör ankomma på dem som är anställdapå arbetsstället att utse skyddsombud. Enligt Skogs- och lantarbetsgivareföreningenbör del finnas möjlighet för tillsynsorgan att påverka valet av skyddsombud säatt lämpliga personer med gott omdöme utses, KF är tveksamt till det formella krav på huvudskyddsombudsom utredningen uppställt, KF åberopar all del i vissa typer av verksamhetfinns risk för att samordningsfunktionen går förlorad om man får en mängdhuvudskyddsombud i samma skyddsorganisation, TCO framhåller för sin del attflera huvudskyddsombud bör kunna utses på arbetsställen med verksamheter avskilda slag och i skilda former. I stort sett alla remissinstanser godtar utredningensförslag om ökade möjligheter att utse regionala skyddsombud utanför kretsen avarbetstagare vid arbetsstället, 1 samband med arbetsplatsremissen har stortoch positivt intresse visats för förslaget om de regionala skyddsombuden avdeltagare från fackliga organisationer vars verksamhet lill stor del läckermindre arbetsställen, Arbelarskyddsstyrelsen framhåller alt del är angelägelatt regionala skyddsombud utses i ökad omfattning med hänsyn lillskyddsfrågorna vid mindre förelag. Styrelsen betonar alt de regionala ombudenbör ses som representanter för arbetslagarna och inle som något slagstillsynsorgan. Några arbetsgivarorganisationer visar en viss reservationi hållningen lill utredningsförslaget om de regionala skyddsombuden, finneratt förslaget i stort sett är rimligt. Föreningen anser dock att man för arbetsställendär regionala ombud förekommer har att räkna med en viss risk för att dengemensamma skyddsverksamheten inom företaget eftersatts i avvaktan påinitiativ utifrån. Det finns enligt SAF också en risk för all det regionalaskyddsombudet av såväl arbetsgivaren som arbetslagarna kommer alt betraktasmera som en utomstående inspektör än som en medverkande i företagetsskyddsarbete. Med hänsyn härtill anser SAF att regionalt skyddsombud börtillsättas mycket restriktivt och att samråd alltid bör ske mellanarbetsmarknadsparterna i dessa frågor, HAO framhåller att parterna i första hand bör gemensamtbedöma förutsättningarna för tillsättande av regionall skyddsombud, grundernaför ombudets verksamhet, ersättningsfrågor m, m. Först i andra hand bör frågangå till yrkesinspektionen för avgörande och lagreglerna bör utformas i enlighethärmed. anser alt ändringar inte bör göras i nuvarandeförutsättningar för tillsättande av regionalt skyddsombud, vilket bl, a,innebär att sådant ombud bör kunna tillsättas först efter hörande avarbetsgivarorganisation, 1 utredningens betänkande föreslås att regionaltskyddsombud skall kunna tillsättas efler yrkesinspektionens behovsprövning förarbetsställen där skyddskommitté inte finns. Därvid har förutsatts altbestämmelserna om tillsättande av skyddskommitté också ändras så att redanbegäran av arbetsgivaren eller av arbetslagarna skall leda lill alt kommittéinrättas, LO och TCOpekar på all den föreslagna ordningen medför viss risk för alt skyddskommittétillsätts enbart för att undvika att arbetsstället skall komma att omfattas avregionalt skyddsombuds verksamhet. För att skapa garantier mot risken börenligt LO regionalt skyddsombud alltid kunna utses utan myndighelsprövning vidföretag med färre än 50 anställda. bör emellertid efler ansökanhos yrkesinspektionen under vissa förutsättningar kunna befrias frånskyldigheten att tillhöra regionalt ombuds verksamhetsområde. För företag medminst 50 anställda bör den av utredningen föreslagna ordningen gälla, TCOföreslår i stället den lösningen all förutsättningarna för tillsättande avskyddskommitté jämkas så att skyddskommitté skall kunna inrättas pä arbetsställenmed mindre än 50 anställda endast om parterna är ense därom eller arbetstagarnabegär det. Enligt LO.s mening bör kostnadsfrågan för de regionalaskyddsombuden lösas genom en generell arbetsgivaravgift, LO anservidare att del av praktiska och administrativa skäl bör införas möjlighet förarbelarskyddsstyrelsen att medge huvudorganisation (arbetstagarförbund) attutse regionalt skyddsombud för hel bransch eller för större bevakningsområde änsom täcks av lokal organisation. Villkoren för att medgivande skall kunna gesbör vara desamma som när det gäller lokal organisations möjlighet att utseregionalt skyddsombud. Skyddsombuds uppgifter och befogenheter Utredningens förslag om att skyddsombudens grundläggandeuppgifter skall anges i lag tillstyrks eller lämnas utan erinran avremissinstanserna. Likaså godtar remissinstanserna allmänt vad utredningenanfört om skyddsombudsuppdragets innehåll i stort. Vid arbetsplatsremissen harsärskilt stor vikt fästs vid den avsedda rätten att delta i planeringen avarbetslokaler, anordningar och arbetsmetoder, I anslutning därtiU har betonatsatt skyddsombuden behöver tillgång lill informationer om förhållanden iföretagen som rör arbetsmiljön, TCO understryker värdet av att fasta former liUskapas förskyddsombudens handlande. Av särskilt intresse är att möjhghet finns förskyddsombud att påkalla yrkesinspektionens ingripande om arbetsgivaren dröjeronödigtvis med besked i skyddsfråga. SAF anserbeträffande handläggningsordningen, all alla framställningar i skyddsfrågorbör gå genom arbetsgivaren som är ansvarig för arbetarskyddet i förelagen.Enligt SAF är det knappast motiverat att skyddsombud skall kunna direkt påkallaskyddskommitténs behandling av skyddsfråga, SAF påpekar också allskyddsombudels verksamhet måste gå ul på att i samråd med arbetsgivaren aktivtverka för bättre skyddsförhållanden i företaget och att en aktiv insats ävenmåste inbegripa att påverka arbetskamraternas inställning till skyddsarbetetoch gällande regler för detla. Skyddsombudets föreslagna rätt all ta del av handlingaroch upplysningar av betydelse för uppdraget möter inte någon erinran frånremissinstanserna, SAF godtar förslaget i och för sig men anser att denlystnadsplikt som utredningen föreslagit för skyddsombud inte är tillräckligtomfattande för att balansera risken för företagen att uppgifter avkonfidentiell natur skall komma till allmänhetens kännedom, LO anser alt detbehöver klargöras att skyddsombud har möjUghet all föra vidare information tillfackföreningsstyrelse eller klubbstyrelse och att motsvarande tystnadsplikt dåbör gälla. Denna fråga har också tagils upp av några grupper vidarbetsplatsremissen. Frågan om särskild befogenhet för skyddsombud alt avbrytafarligt arbete i vissa allvarliga situationer har tilldragit sig storuppmärksamhet under remissbehandlingen. Vid arbetsplatsremissen harutredningens förslag i denna fråga fått ett mycket starkt gensvar. Remissinstansernahar även i övrigt mottagit förslaget om en lagbestämmelse i ämnet i huvudsakpositivt. Endast i två yttranden, från Skogs- och lantarbetsgivareföreningenoch Föreningen , intas en avstyrkande hållning. Många remissinstanser synes ha uppfattat förslaget somviktigt framför allt från principiell synpunkt. Inte sällan förutsätts attbestämmelsen om arbetsavbrott kommer att tillämpas bara i rena undanlagsfall.Denna bedömning görs av bl, a, arbetarskyddsstyrelsen, TCO och arbetsrättskommittén. LO anser alt förslaget ger skyddsombudet ökadebefogenheter av stor betydelse, eftersom skyddsombud inte kunnat ingripadirekt ens mol allvarliga missförhållanden utan påtagliga ekonomiskarisker för egen del. TCO framhåller att skyddsombudens ställning somarbetstagarnas ombud blir klart markerad om förslaget genomförs. Genom skyddsombudetssärskilda befogenhet undviks att den enskilde arbetstagaren i allvariigafarosituationer kommer i det läget att han behöver vägra utföra visst arbete,Arbetsrättskoinmittén uttalar att befogenheten kan ge stöd ål skyddsombuden ideras samarbete med arbetsgivaren i skyddsfrågor, SAF finner det önskvärt att arbete som innebär akut faraför arbetstagares liv eller hälsa avbryts. Kan inte rättelse skeefter hänvändelse till arbetsledningen på vanligt sätt är det rimligt attskyddsombud kan avbryta arbetet eller på annat sätt eliminera faran. SAFframhåller dock att oskickligt uppträdande av en arbetstagare väl så ofta ärorsaken till fara som maskinen eller arbetsprocessen som sådan, EU flertal remissyttranden berör omfattningen ochverkningarna av den föreslagna stoppningsrätten. Enligt LO bör omedelbar fara alltid anses föreligga omarbetsgivaren efter framställning frän skyddsombud inte genast vidtar denbegärda åtgärden ehuru risken för kroppsskada är så stor att yrkesinspektionensbesked inte kan avvaktas. Allvarlig fara bör anses föreligga så snart risk förkroppsskada finns för arbetstagaren och dennes anställningsavtal inte uppenbartförutsätter att visst risklagande är förenat med arbetsuppgifterna. Huruvidaden skada som kan befaras är att bedöma som allvarlig från rent medicinsksynpunkt bör däremot vara ovidkommande. Kammarrätten i anser att det kan framstå som enonödig inskränkning att kräva att arbetet skall innebära både omedelbar ochallvarlig fara. Det bör kunna övervägas att ta bort eller mjuka upp kravet påatt faran även skall vara allvarlig. Arbetsdomstolens ordförande och arbetsrättskommittén antarall en räll för den enskilde arbetstagaren att vägra arbeta på grund av riskför ohälsa eller olycksfall föreligger i alla de fall där skyddsombud enligtutredningsförslaget skall få ingripa. Dessa remissinstanser anser att behovfinns av all i olika hänseenden klarlägga verkningarna av den föreslagna rättenatt avbryta arbete. a, berörs frågan om den enskilde arbetstagarens rätttill lön vid arbetsavbrott pä grund av skyddsombuds ingripande. uttalar att de ökade befogenheterna för och kraven påskyddsombud aktualiserar ansvarsfrågor av juridisk natur som inte närmareberörts av utredningen, utgår från att dessa frågeställningar analyserasså att praktiska anvisningar till ledning för skyddsombuden kommer till befarar att skydd.sombud kan komma altutsättas för påtryckningar av arbetskamrater att avbryta arbete som kan varafarofyllt men som inle är av den arten att det bör få stoppas, I anslutning till utredningens åsikt att särregler föroffentlig förvaltning inte behövs erinrar och statenspersonalnämnd om att det på flera områden inom den offentliga sektorn finnsfunktioner som med hänsyn till det allmänna bästa alltid måste upprätthållas. Beträffande ordningen för skyddsombudets ingripande»framhåller att samråd om möjligt bör skemellan skyddsombud och huvudskyddsombud och att huvudskyddsombudets mening börgälla om dessa har olika meningar. SHIO anser för sin del att det bör krävasatt skyddsombudet, om rättelse inte kan näs genom arbetsgivaren, hänvänder sigtill yrkesinspektionen innan han ingriper. Utredningens förslag om skadeståndspåföljd för skyddsombuddå det uppenbart saknas skäl att avbryta ett arbete har tagits emot kritiskt isamband med arbetsplatsremissen. Den övervägande delen av de grupper sombehandlat frågan om den föreslagna ersättningsskyldigheten för skyddsombudredovisar en negativ inställning. Del framhålls särskilt att skyddsombudetutses av de fackliga organisationerna och att i detla Ugger en garanti motmissbruk av skyddsombudets befogenheter, LO reserockså invändningar mot utredningens förslag i denna fråga, LO ser bestämmelsenom skadestånd för skyddsombud på högst , som en begränsning av denskadeståndsskyldighet som skulle kunna drabba skyddsombud enligt allmännaskadeståndsrättsliga regler, LO ifrågasätter Ukväl om skadeståndsskyldighetenbör lagfästas . Bl, a, med hänsyn till risken att försvåra rekryteringen avskyddsombud bör I, v, annan påföljd inte kunna förekomma för skyddsombud sommissbrukar rätten att avbryta arbete än att fackföreningen fråntar skyddsombudetdennes uppdrag. Vidare motsätter sig LO bestämt lagregler om skadestånd förfackföreningar. Från juridiska utgångspunkter riktar at-betsdomstolensordförande och arbetsrättskommittén kritik mot innehåll och utformning av deföreslagna lagbestämmelserna om skadeståndsansvaret, SHIO anser att skyddsombuds och fackorganisationers ansvarför oberättigat ingripande bör förstärkas för att förhindra attingripandemöj-hgheten missbrukas som stridsåtgärd i arbetskonflikter. Ävenkammarrätten i finner det viktigt att rätlen alt avbryta arbetekombineras med skadeståndsskyldighet. Någon uppmjukning av den föreslagna200-kronorsbegränsningen bör enligt kammarrätten övervägas, SAF godtar iprincip utredningsförslaget men finner det motiverat att vidga skadeståndsansvaretnågot utöver de fall utredningen avsett. Bl, a, med hänsyn till de invändningar som kan resas motden föreslagna skadeståndsregleringen anser arbetsdomstolens ordförande att manmöjligen kan överväga en annan lösning än att ge skyddsombud rätt att avbrytaarbete, Alternativet skulle innebära att skyddsombudet får befogenhet attanmoda arbetsgivaren att avbryta farligt arbete och att skadeståndsskyldighetföreskrivs för arbetsgivaren om han inte efterkommer anmodan.Skadeståndsskyldighet skulle dock inte drabba arbetsgivaren om skyddsombudetsaknat skäl för sin åtgärd. Fördelen med en sådan ordning anses vara att riskenför felbedömning läggs på arbetsgivaren, varav skulle följa en minskadbenägenhet att söka motverka skyddsombudet. Utredningen har ullalat att det för ett skyddsombud sommissbrukat sin befogenhet att avbryta arbete också kan bli fråga om avsked pågrund av kontraktsbrott i anställningen. Såväl LO som arbetsdomstolens ord- förande och arbetsrättskommiltén ställer sig tveksammalill ullalandet och framhåller att möjligheten till avsked i principförutsätter alt skyddsombud när han utövar sin särskilda befogenhet handlarunder det ansvar som är förbundet med anställningsavtalet. Vidare påpekas attdet är oklart hur möjlighet att avskeda skyddsombud skall kunna förenas medanställningsskyddet enhgt 42 § arbetarskyddslagen. Inte heUer TCO godtar utredningensuttalande om avsked. Skyddsombuds ledighet för uppdraget Remissinstanserna anser allmänt alt det är en självklarprincip all skyddsombud skall beredas erforderlig lid för att fullgöra sinauppgifter. Inte från något håll motsätter man sig all principen slås fast ilag, SAF framhåller att skyddsombud måste ha god kännedom om skyddsområdet samllid för att få sådan kännedom och för att verka inom skyddsområdet. Utredningens åsikt att skyddsombud skall kunna fullgörasina uppgifter ulan alt bli ekonomiskt Udande genom minskad arbetsinkomstlämnas också utan erinran vid remissbehandhngen. Betydelsen av utredningensståndpunkt har särskilt underslrukits vid arbetsplatsremissen. Arbetsrätlskommitténoch arbetsdomstolens ordförande framhåller att lagbestämmelsen i frågan måsteklart ange vad som åsyftas. Utredningens uttalande all skyddsombud i akuta risksilualionerskall kunna avgöra lidsåtgången för sin insats har inte heller mött någrainvändningar vid remissbehandlingen. Rörande behovet i övrigt av ledighet för uppdraget harutredningen hänvisat lill alt parterna bör kunna träffa överenskommelser, I fallav oenighet bör frågan kunna avgöras av yrkesinspektionen. Arbetarskyddsstyrelseninstämmer i utredningens bedömning all olika uppfattningar beträffandetidsåtgången normalt bör kunna sammanjämkas avlalsvägen. I den mån sä inte skerfinner styrelsen att det blir en tidskrävande och grannlaga uppgift föryrkesinspektionen att ta ställning i del särskilda fallet, SAF framhåller attbehovet av ledighet växlar från företag till företag. Anpassning till olikabranscher och företag sker bäst genom avtal mellan parterna. Utredningens majoritet har hävdat att skyddsombud iavvaktan på yrkesinspektionens avgörande av vad som är behövlig tid inte skallvidkännas löneminskning för den tid han lägger ner på det löpandeskyddsarbetet, LO och TCO instämmer i denna ståndpunkt som också fåll kraftigtstöd vid arbetsplatsremissen. SAF, SHIO och har däremot anslutit sig till den reservation somtvå av utredningens ledamöter anmält i denna fråga. Mot bakgrund av principen att skyddsombud skall kunnafuUgöra sina uppgifter på betald arbetstid har utredningen ansett allarbetsgivaren skall svara också för kostnaderna för regionall skyddsombudsverksamhet. Utredningens uppfattning har under remissbehandlingen vunnit stödsåväl på arbetsgivarsidan som på arbetstagarhåU, Några invändningar har inleheller gjorts mot att kostnadsansvaret slås fast i lagstiftningen, LO 6Riksdagen 1973. 1 saml Nr 130 anser dock i motsats tiU utredningen att det inte ärmöjligt att förhandlingsvägen lösa de praktiska frågorna kring uppbörd m. m. aversättningen till regionala skyddsombud. Som förut nämnts finner LO därför attkostnadsfrågan bör regleras genom en generell arbetsgivaravgift.Arbetsdomstolens ordförande anser all de föreslagna reglerna om ersättning tillregionalt skyddsombud inle är tillräckligt uttömmande. En möjlighet bör varaatt ge arbetarskyddsstyrelsen bemyndigande att fastställa taxor avseendeersättningens storlek m. m. Frågan om anställningstryggheten för skyddsombud har underarbetsplatsremissen bedömts som myckel viktig. Ett stort antal grupper harsärskilt framhållit att garantin inte bör begränsas liU själva anställningenutan att den bör gälla också mol försämrade anställningsvillkor m. m. De remissinstanser som berör utredningens förslag omkomplellering av gällande bestämmelser i fråga om anställningsskydd förskyddsombud tUlstyrker i huvudsak detta, LO anser dock att motsvarande utvidgning av skyddet somföreslagits beträffande skiljande från anställningen bör komma till stånd närskyddsombud gör gällande att han tillskyndats försämrade arbetsförhållandeneller arbetsvillkor med anledning av uppdraget som skyddsombud. Skyddsombud börsåledes i dessa fall ha rätt att kvarstå i anställningen vid förut gällandeförhållanden och villkor till dess frågan slutligt prövats. Enligt LO behöverdel klarläggas vem som skall begära förhandUng eller väcka talan enligtföreslagna bestämmelser. LO liksom arbetsdomstolens ordförande och arbetsrättskommilténanser alt det behöver belysas hur tolkningen av trakasseribestämmelserna i 42 §arbetarskydds-lagen påverkas av utredningens förslag om skyddsombudens ändradeställning. Vidare pekar de båda sistnämnda instanserna på att del finns ettbehov av att samordna bestämmelser om anställningsskydd i arbetarskyddslagenmed den lagstiftning om anställningsskydd som förbereds på grundval avbetänkandet SOU 1973:7, ifrågasätter om inte denna lagstiftningkommer att göra det obehövligt med särskilda bestämmelser om anställningsskyddför skyddsombud. Utredningens förslag innebär att skyddskommitté somhittills skall vara obUgatorisk vid arbetsställen med regelbundet minst 50arbetstagare samt att skyddskommitté i övrigt skall tillsättas så snartarbetsgivaren eller arbetstagarna begär det. Förslaget har, sett för sig, intemött några direkta invändningar vid remissbehandlingen. Med hänsyn till det sambandsom utredningen avsett med reglerna om tillsättande av regionalt skyddsombudhar dock, som nämnts i avsnitt 3,3,2, väckts förslag från TCO om jämkning avförutsättningarna för inrättande av skyddskommit- Prop, 1973:130 83 Innebörden av jämkningsförslagel är att skyddskommittéskall kunna tillsättas på arbetsställen med mindre än 50 arbetstagare endastnär parterna är ense därom eller när arbetstagarna begär del, Enhgt SAF kanövervägas att moderera rällen all tillsätta skyddskommitté på små arbetsställeneller vid tillfälliga arbetsplatser så att skyddskommitté inrättas endast därden verkligen har en funktion att fylla i skyddsarbetet. Några remissinstanser instämmer i vad utredningen anförtom att förelagsnämnd skall kunna fungera som skyddskommitté under vissavillkor.