prop · FW031 · 1973-12-31 00:00:00 — av de flerfamiljshuslägenheter i saneringsområden somberörs av kommunala saneringsprogram ligger på annan mark än sådan somkommunerna äger. I exploateringsområden ligger och isaneringsområden av flerfamiljshuslägenheterna på tomträttsmark. Iföregående programomgång var dessa andelar något högre. Beträffande tiden mellan kommunaltmarkförvärv och planerad byggstart gäller för av produktionen på denkommunägda marken att kommunen innehaft marken än , för 31 %har kommunen innehaft marken och för före byggstart.Under perioden ökar andelen lägenheter på mark som kommunen ägt . Länsbostadsnämndernas bedömningar avbostadsbyggandets (påbörjandets) omfattning har för vart och ett av åren iprogramomgången 19721976 givit följande resultat. Påbörjande enligt länsbostadsnämnderna (istorstadsområdena de kommunala samarbetsorganen) , antal lägenlieter 1972 1973 1974 1975 1976 Storstadsområdena 39 000 38 000 38 000 38 000 38 000 Landet i övrigt 62 800 65 100 65 500 65500 65 700 Totalt 101800 103 100 103 500 104 500 103 700 I fråga om bostadsbyggnadsbehov ochbostadsefterfrågan anför att de preliminära resultat somredovisats av folk- och bostadsräkning gör det möjligt att på vissapunkter stämma av den prognos i fråga om bostadsbyggandets omfattning under1970-taIet, som redovisade och vars utgångspunkti huvudsak var uppgifter från folk- och bostadsräkningen 1965. Först erinrar styrelsen om attbedömningarna för 1970-talet gjordes i syfte att belysa behovet av nybyggnad ellermodernisering av lägenheter under förutsättning att vissa bostadspolitiska målskulle uppnås . I prognosen förutsattes sålunda att allalägenheter utan eget bad- eller duschrum skulle moderniseras eller ersättasunder samt att trångboddhet enligt mer än två boende per rumutöver kök och ett rum skulle avvecklas. Prop.1973:1 Bilaga 13 249 bedömdesäven som möjlig från efterfrågesynpunkt under förutsättning av en fortgåenderealinkomstökning med , oförändrade reala bostadskostnaderoch en i sina huvuddrag oförändrad bostadspolitik med stöd åt hushållsgruppermed svag betalningsförmåga i förhållande till bostadsbehovet. Andra förutsättningar för prognosen varbl. a. fortsatt ökning av hushållsbildningen inom den icke gifta befolkningen,omflyttning inom landet från glesbygd och tillbakagående tätorter tillexpanderande orter i ungefär samma omfattning som under senare delen av1950-talet och en nettoimmigration av 10 000 personer . Det totala tillskottet av modernalägenheter genom nybyggnad eller modernisering uppskattades för hela 1970-talettill i genomsnitt 120 000 vartill kom behov av specialbostäder såsomålderdomshem o, dyl, samt eventuella byggnadsbehov för större nettoimmigrationän den antagna. Omkring 20 000 äldre lägenheter antogs kunna bli moderniseradeårligen varför nybyggnadsbehovet inklusive specialbostäder och en marginal förökning av nettoimmigrationen uppskattades till 110 000 lägenheter . För perioden 19661970 kan konstaterasatt den faktiska förändringen av befolkningen överensstämmer väl med denberäknade med undantag för att antalet gifta par ökade mindre och antalet ickegifta mer än beräknat. Nettotillskottet av hushåll (bebodda lägenheter ibostadsräkningens mening) uppskattades för perioden 19661970 till knappt 50000 . Den faktiska ökningen var ca 55 000 , vilket innebär atthushållskvoterna ökat mer än som antagits. Ökningen av antalet hushåll varkoncentrerad till småhushåll med 12 personer, som an-delsmässigt ökade från 50till av samtliga hushåll. Förskjutningen i hushållens storleksfördelningligger i linje med den beräknade långsiktiga trenden. Vid jämförelse mellan bostadsräkningarnakan man konstatera att det totala antalet lägenheter ökat ungefär 6 000 mer perår än antalet hushåll, vilket helt eller delvis skulle kunna förklaras av attflera lägenheter än tidigare var lediga eller var outnyttjade på grundav reparationer eller dylikt. Differensen kan dock även ha andra orsaker, varfördet ännu inte går att dra några bestämda slutsatser. Nettoavgången av lägenheter åren19661970 kan uppskattas till omkring 35 000 , I prognosen antogs att nettoavgångoch eventuell ökning av lägenhetsreserv eller andra förändringar i beståndetsutnyttjande vari den ovannämnda differensen mellan ökning av antaletlägenheter och antalet hushåll kan inräknas tillsammans skulle uppgå till ca45 000 lägenheter . Antalet lägenheter med badrum beräknasåren 19661970 ha ökat med 20 000 i det äldre beståndet genommoderniseringar, vilket överensstämmer med prognosens antagande. 1973: 1 Bilaga 13 250 badrum var vid slutet av inemot 700 000,varav omkring 350 000 uppskattas vara omoderna, dvs, saknade även wc och/ellercentralvärme. Motsvarande antal 1965 var omkring 1 miljon resp, 660 000, Behovetav att modernisera eller ersätta lägenheter av låg standard synes således varaav minst den omfattning som antogs i prognosen för 1970-talet. Behovet av nybyggnad föratt tillgodose ökningen av antalet hushåll är beroende av bl, a,befolkningsutvecklingen och ökningen av hushållens disponibla inkomster. Såvälden låga nettoimmigrationen som inkomstutvecklingen har verkat återhållande påhushållsbildningen. Arbetslösheten, osäkerhet om den fortsattasysselsättningen och minskad inrikes inflyttning till expanderande tätortertorde ha förstärkt denna tendens , Det går knappast attbedöma den kvantitativa betydelsen på kort sikt av att förändringen av olikaefterfrågebestämmande faktorer har avvikit från de långsiktiga antagandena, Ilångsiktskalkylerna motsvarar dock en nettoimmigration av 20 000 personer perår ett hushållstillskott av ca 8 000 . Enbart förändringen av dennafaktor kan således ha haft relativt stor betydelse för försvagningen avefterfrågan, vilket givetvis varit särskilt märkbart i orter som harhaft en stark expansion och stor nettoimmigration. Vid bedömningar avhushållsblldningen på måste givetvis beaktas för det första attdenna till stor del bestäms av demografiska faktorer som inte ärkonjunkturberoende och för det andra att beräknade genomsnitt för entioårsperiod givetvis kan innefatta både lågkonjunkturer och högkonjunkturer.Någon omprövning av de långsiktiga bedömningar av befolkningsutveckling,sysselsättning och allmän ekonomisk utveckling, som gjordes av 1970 årslångtidsutredning, har inte gjorts. Det är då inte heller motiverat attrevidera uppskattningen av hushållsbildningen på , I fråga om hushållensgenomsnittiiga utrymmesstandard kan för åren 19661970 konstateras en störreförbättring än under tidigare perioder. Antalet rumsenheter per 100 personerökade således från 131 till 146 eller (åren 19611965 var ökningen ). Det relativa antalet trångbodda hushåll minskade enligt "högsttvå boende per rum utöver kök och ett rum" från och enligtden äldre från . Enligt den förstnämnda fanns det 477000 trångbodda hushåll . Om denna trångboddhet skall kunna avvecklasunder , krävs ett fortsatt stort tillskott av lägenheter om minst 3rum och kök genom nybyggnad eller genom ändring av befintliga lägenheter. Den prövning som harkunnat göras ger inte skäl för någon väsentlig ändring av de tidigarelångsiktsbedömningama. Såväl utvecklingstendenserna ifråga om befolkning ochhushållsbildning (bortsett 1973:1 Bilaga 13 251 frånkonjunktursvängningarna) som förekomsten av trångboddhet och bostäder med lågstandard talar för att det finns behov av en fortsatt ny- ochombyggnadsverksamhet på ungefär den nivå som gällt . Vissavariationer i produktionsnivån med hänsyn till den aktuella efterfrågan tordevara ofrånkomliga. De aktuella tendensema till minskad byggvilja tyder på enminskning av igångsättningen . De nuvarande tendensematill minskning av bostadsbyggandet kan i första hand ses som en reaktion påsvårigheterna att få avsättning för alla nybyggda lägenheter i flerfamiljshus.Ytterligare orsaker torde vara bl, a, kommunernas ansträngda ekonomiska läge,ökade produktionskostnader och vissa byggherrars oro inför den storaskuldökning, som till följd av det höga ränteläget uppkommer för fastighetermed paritetslån. Samtidigtsom det finns lediga lägenheter 1 de senaste årgångarna av flerfamiljshus ärefterfrågan på egnahem stor. Den vikande efterfrågan på lägenhetema iflerfamiljshus kan därför inte bara ses som en konjunkturföreteelse utan måstebetraktas som ett uttryck för hushållens värderingar av olika boendeformer.Intresset för småhus framstår klarare i nuvarande bostadsmarknadsläge och börtillgodoses genom att småhusen ges ökat utrymme vid bostadsplaneringen. Dettainnebär givetvis vid en oförändrad total produktionsvolym vissaomställningsproblem inom planerings- och produktionsprocessen. Styrelsenhar i andra sammanhang framhållit att utbudet av bostäder med direktmarkkontakt bör ökas. En ökning av småhusbyggandet är med hänsyn härtilltillfredsställande. Den nuvarande utvecklingen inger emellertid betänkligheterpå grund av att småhusbyggandet huvudsakligen består av stora lägenheter,medan flerfamiljshusen i ökad grad domineras av mindre lägenhetstyper.Tendenserna till en ensidig hus-hållssammansättniiig i olika bostadsområden medavseende på såväl hushållstyper som inkomstgrupper skärps härigenom. Detframstår därför som allt angelägnare med en planering som inriktas på att görabostäder och bostadsområden mer likvärdiga genom att markkontakt och tillgångtill markutrymmen förbättras och lägenhetsfördelningen görs mer differentieradinom varje område. En ökad produktion av föga mark-krävande småhus som rymmerbåde små och stora lägenheter, såväl egnahem (dvs. hus som ägs av de boende)som hus med hyres- eller bostadsrätt, framstår också som angelägen. En sådanproduktion försvåras av bl. a. skattereglerna som gynnar egnahemsformen ochsannolikt stimulerar till byggande av stora och relativt dyra egnahem. Sammanfattningsvisanför styrelsen följande om det långsiktiga behovet och den aktuellasituationen. En hög produktionsnivå är inget självständigt mål utan ett medelför att förbättra bostadsförhållandena och tillgodose hushållens efterfrågan. 1973:1 Bilaga 13 252 bedömningar som kan göras alltjämt talar föratt produktionen på lång sikt bör ligga på ungefär nuvarande nivå. Det ärmöjligt att behovet av välutrustade lägenheter på kan tillgodosesi ökad omfattning genom ombyggnad, vilket kan leda till en minskning avnyproduktionen. Vissa variationer iproduktionens omfattning torde vara ofrånkomliga med hänsyn till kortsiktigaväxlingar i efterfrågan. Det är dock angeläget att söka begränsa enkonjunkturmässig produktionsminskning och framför allt att upprätthålla en högplaneringsberedskap i kommunerna. Planeringen måste beakta de långsiktigatrender i efterfrågans inriktning, som i det nuvarande läget framstår tydligareän förut. Olika former av småhus markbostäder bör ges ökat utrymme i produktionen.Det förhållandet att bostadsbyggandet av stark ökning kanberäknas på lång sikt bli av tämligen oförändrad omfattning och i en delkommuner kan komma att minska tillfälligt torde ge kapacitet och tid för enförbättrad planering. Brister i serviceavseende bör också kunna avhjälpas. Med hänsyn till de storapåfrestningar på kommunernas ekonomi och krav på besparingar som kan förväntasbör deras möjligheter att upprätthålla en god planering och markförsörjningstödjas. Styrelsen anser att detta kan åstadkommas bl. a. genom förbättrademöjligheter till markförvärvslån. I nuvarande läge framstårdet som ännu allvarligare än tidigare att olika former av bostadsinnehavbehandlas olika i skattehänseende, vilket påverkar hushållens efterfrågan ochskärper problemen på bostadsmarknaden. Styrelsen vill därför på nyttunderstryka att lösningen av detta problem är brådskande. De problem som uppståttmed paritetslånesystemet på grund av en oförutsedd ränteutveckling torde varaen av orsakerna till sviktande byggvilja. Styrelsen vill därför understryka attdet är angeläget att utredningen om dessa problem bedrivs skyndsamt och attlösningen av de aktuella problemen ges prioritet. Det finns också ett behov avökat bostadsstöd för vissa hushåUsgrupper. I sinanslagsframställning för /73 föreslog attbostadsbyggnadsplanen borde ta sikte på ett påbörjande av 105 000 lägenheterför samt 110 000 lägenheter för vart och ett av åren 19731976. Beträffande harriksdagen (CU 1972: 9) uttalat sig för en bostadsbyggnadsplan innebärande ettgaranterat program omfattande 95 000 lägenheter, varav 87 000 med statliga lån,samt en projektreserv om 10 000 lägenheter. Liksom tidigare skall ramen fördet statligt belånade byggandet anges i kvadratmeter våningsyta för bostädermed utgångspunkt från genomsnittsytan i långivningen 1968. Istatsverkspropositionen angavs att denna plan innebar ett anta- Prop.1973:1 Bilaga 13 253 gandeom att det totala påbörjandet skulle få en omfattning av ca 100000 lägenheter. Planen för innefattar ett garanterat program och enprojektreserv av samma storlek som planen för . Beträffandebostadsbyggandet kan följande redovisas. Genom olika beslut avKungl. Maj:t har till disposition för fördelning ställts enlåneram svarande mot 89 000 lägenheter. Härav får 500 lägenheter under tidenföre tas i anspråk endast för sådana bostadsbyggnadsbehov sombedöms vara särskilt brådskande och som har samband med statligtlokallseringspolitiskt beslut eller som eljest uppkommer på gmnd av snabbexpansion inom näringslivet. Bostadsstyrelsenhar till storstadsområdena och länen och i samband med ramutvidgningar till enskilda kommuner fördelat ca 88 500 lägenheter. Mellanstorstadsområden/län och inom länen har vissa omfördelningar skett. Härigenomoch i samband med ramutvidgningar har praktiskt taget alla anmälda, startklaraprojekt kunnat ges ramutrymme. Återstående projekt torde kunna tillgodoses medvad som totalt återstår av ramen och i samband med omfördelningar. För bostadsbyggandet utan statliga lånhar för beslut om byggnadstillstånd fastställts och fördelats en ram påtillhopa 7 000 lägenheter. Som lägenheter har därvid räknats även platser iålderdomshem. Genom beslut har Kungl. Maj:t medgivit atttillstånd för småhus får meddelas utan rambegränsning under förutsättning attde egentliga byggnadsarbetena påbörjas septemberdecember 1972. Medledning av uppgifter om inneliggande ansökningar kan uppskattningsvis högst 5 000 lägenheter härigenomges tillstånd utöver angivna ram. Beslut om lån eller byggnadstillstånd kansålunda meddelas för företag med tillhopa högst ca 100 000 lägenheter.Praktiskt taget alla företag för vilka det finns förutsättningar för ochönskemål om lånebeslut resp. byggnadstillstånd torde därmed kunna tillgodoses.Ytterligare överväganden från kommunernas och byggherrarnas sida kan dock ledatill att beslut om lån eller tillstånd inte kommer att utnyttjas. Kommunernas ändrade bedömning avbostadsbyggnadsbehov, bostadsefterfrågan och möjligheter att bygga kommerklart till uttryck i bostadsbyggnadsprogrammen för åren 19721976. Behovsnivånoch nivån för det planerade bostadsbyggandet har sålunda enligt det senasteprogrammet sjunkit med 10 000 lägenheter jämfört med de tvånärmast föregående. Enligt vad som redovisats i närmastföregående avsnitt har inte funnit skäl för någon väsentligändring av sin tidigare långsiktsbedömning av bostadsbyggnadsbehovet. Dennainnebär att nyproduktionen bör uppehållas på de senare årens nivå. Prop.1973:1 Bilaga 13 254 höllsvidare att det är angeläget att söka motverka en konjunkturmässigproduktionsminskning och att upprätthålla en hög planeringsberedskap ikommunema. Mot denna bakgrund har styrelsen funnitdet rimligt att föreslå en bostadsbyggnadsplan med denomfattning som svarar mot den som gäller , dvs. ettgaranterat program på 95 000 lägenheter med möjligheter till ökning inom enprojektreserv på 10 000 lägenheter. övergår härefter tillbostadsbyggnadsplanens konstruktion. Genombeslut vid riksdag har bostadsbyggnadsplanen ett femårigt perspektiv.Planen innehåller ett garanterat pro gram för det statsbelånadebyggandet. För vart och ett av upptar planen dessutom ettberäknat byggande utan statliga lån samt en projektreserv som avser både detstatsbelånade och det inte statligt belånade byggandet. För det tredje åretfastställs en projektreserv som avser endast det statsbelånade byggandet.Planen omfattar hela landet, medan den för de tre senareåren i princip avser endast orter med klart expansivt näringsliv ochlångsiktigt positiv befolkningsutveckling. Beträffande planperiodens tredje årär delar av det garanterade programmet och projektreserven avsedda att tillgodosebehoven av ett treårigt planeringsperspektiv i orter som inte är klartexpansiva men där behovet av ramtilldelning är klart dokumenterat genomkonkreta projekt. Det garanterade programmet skall någotunderstiga den nivå som anses möjlig att uppnå med hänsyn till den aktuellakonjunkturbedömningen. Projektreserven bör vara så stor att den ger utrymmeför att öka bostadsbyggandet upp till nämnda nivå men också dämtöver, omkonjunktumtvecklingen blir svagare än som har antagits. Syftet med denna konstruktion av planenär att dels främja en mera långsiktig planering av bostadsbyggandet, dels få enmöjlighet att anpassa planen till konjunktumtvecklingen. Ramsystemet inom dennabostadsbyggnadsplan har visat sig vara administrativt svårhanterligt. Syftetatt främja en långsiktig planering torde inte ha uppnåtts i någon högre grad.Detta samt de nya länsstyrelsernas uppgifter inom samhällsplaneringen ochregionalpolitiken på länsplanet bör enligt mening föranledaen omprövning av planens konstruktion och hantering. Antalet kommuner som får del av degaranterade ramarna för åren 35 har måst begränsas för att syftet med dennaramtilldelning i största möjliga omfattning skall kunna uppnås. Ramarna avserde tre storstadsområdena och dämtöver 45 kommunblock. Kritik har riktats motdetta urval, gjort Inom den bostadspolitiska administrationen, bl. a. därföratt det kan få regionalpolitiska konsekvenser. Prop.1973:1 Bilaga 13 255 harmåst fördelas centralt av för att få en riktig fördelningmellan de kommuner som har kunnat få del av dem. Denna centrala fördelning kanifrågasättas mot bakgrund av de nya länsstyrelsernas uppgifter. Degaranterade ramarna för åren 4 och 5 är lägre än de för år 3. a. dettaskäl torde de för kommunerna knappast ha utgjort något incitament till enlångsiktig planering. Det är här fråga om kommuner som under alla förhållandenhar en långsiktig planering vars omfattning inte torde ha styrts av dessa lågagaranterade ramar. Att ramarna för åren 4 och 5 fastställtstill samma antal lägenheter har inneburit med hänsyn till deras karaktär avgaranterade ramar att man vid de årliga fördelningarna måste ha sammafördelning för år 4 som föregående år för år 5. Det har sålunda för detta årinte varit möjligt att göra eljest motiverade omfördelningar. Det är hellerinte möjligt att ta in ytterligare någon kommun i fördelningen annat än för år5. Förde kommuner som inte kunde få del av de garanterade ramarna för åren 35innebar beslut den förändringen att deras möjligheter till besked omramar begränsades till utöver det löpande. Motivet för denna förändringvar att det inte syntes lämpligt att utsträcka planeringsperspektivet längremed hänsyn till risken för en felaktig regional avvägning av bostadsbyggandet.Denna förkortning av ramperioden för flertalet av landets kommuner föranleddeett beslut vid riksdag innebärande den förut angivna möjligheten attför planperiodens tredje år göra en viss fördelning för sådana kommuner därkravet på stabila produktionsbetingelser var dokumenterat genom konkretaprojekt. Kommunerna har i mycket begränsad omfattning utnyttjat dennamöjlighet till ramtilldelning. Motbakgrund av vad här anförts föreslår att bostadsbyggnadsplanenbegränsas till , att den avser hela landet och att den omfattar ett garanterat program för det statsbelånade byggandet, ett beräknatbyggande utan statliga lån samt en projektreserv som avser både detstatsbelånade och det inte statligt belånade byggandet. Den erforderligaanpassningen till konjunkturutvecklingen erhålls genom de projektreserver somKungl. Maj:t har möjlighet att utnyttja för utvidgning av de garanteraderamarna. Någon förhandsfördelning av dessa projektreserver är inte nödvändig. Vid fördelningen för år 3 bör till enbörjan något mindre fördelas på storstadsområden/län än för år 2 så att maninte binder sig för en, som det senare kan visa sig, felaktig regionalfördelning. Enramfördelning grundas på bedömningar av bostadsbyggnadsbehovet som utgör denprimära fördelningsgrunden och det möjliga byggandet.Behovet, med de modifikationer som möjligheterna att bygga kanföranleda, skall sålunda tillgodoses i samma relativa omfattning i alla 1973:1 Bilaga 13 256 Från tidpunkten för dessa bedömningarkan givetvis förutsättningarna ändras. Detta bör kunna föranleda omfördelningav ramarna. Sådana omfördelningar har aktualiserats särskilt under år 1972.Flera kommuner har sålunda anmält att de inte kommer att utnyttja den för åretfastställda ramen. Detta har öppnat möjligheter till omfördelningar tillkommuner med startberedda projekt utöver ramarna. Det måste också finnasmöjligheter till minskning av en fastställd ram utan att kommunen tarinitiativet härtill. Detta bör kunna ske 1 de fall bostadsbyggnadsbehovetuppenbart har minskat i förhållande till behovet i andra kommuner, om det idessa senare kommuner finns startberedda projekt. kommer attgé ut föreskrifter av denna innebörd. Det beslut som fattadesvid riksdag (CU 1972: 28) om en för bostäder och lokaler gemensam ramangiven i kvadratmeter våningsyta innebär att den nuvarande försöksverksamhetenmed en kvadratmeterram för bostäder upphör med utgången av , Detgaranterade programmet skall sålunda fastställas till ett bestämt antalkvadratmeter våningsyta för bostäder och bostadskomplement med angivande av detantal bostadslägenheter som uppskattas kunna byggas inom denna ram. Beslut omlanspråktagande av projektreserven uttrycks beträffande byggandet med statligalån likaså i kvadratmeter våningsyta med angivande av uppskattat antallägenheter (prop, 1972: 72), föreslårföljande garanterade program för . I det föregående harbostadsstyrelsen föreslagit att bostadsbyggnadsplanen för de närmaste årenomfattar ett garanterat program på 95 000 lägenheter och en projektreserv på 10000 lägenheter. Av det garanterade programmet bör, liksom redan preliminärtbeslutats för , 87 000 lägenheter avse företag med statliga lån. Vid fördelningen av ramenför beslut om bostadslån har omräkning av lägenhetsantalet skettmed utgångspunkt i den genomsnittliga ytan i långivningen (94,8 m- våningsyta). Under innevarande år synes ytan i de företag somberäknas få beslut om lån ungefär svara mot detta genomsnitt. Styrelsenföreslår att detta genomsnitt tills vidare tillämpas vid beräkningen av ramarnaför åren 19731975. Eftersom bostadsbyggnadsplanen mot bakgrund av bl. a.behovsberäkningar tar sikte på att möjliggöra tillkomsten av ett visst antallägenheter, bör anpassning av beräkningsunderlaget för ramarna (lägenheter ochgenomsnittsyta) göras om den faktiska genomsnittsytan avviker alltför mycketfrån den antagna. Det garanteradeprogrammet skall fr. o. m. utöver den del som beräknas för bostäder innehålla en del som beräknas för lokaler. Enligt beslut (prop,1972: 72, CU 1972: 28) bör lokalbyggnadsvolymen 1 ett inledningsskede ihuvudsak bestämmas med utgångs- 1973:1 Bilaga 13 257 punkt i tidigare lokalbyggande och bestämmastill av bostadsbyggnadsramen. Den del av detgaranterade programmet som enligt vad som förut sagts bör beräknas för bostäderuppgår till (87 000 Igh X 94,8 m =) 8 247 600 m. I anslutning tillriksdagens beslut kan sålunda beräknas att i det garanterade programmet iförsta hand skall ingå en våningsyta för lokaler på (4,X 8 247 600 m =) 370 000 m. Enligt beslutskall fr, o, m, bostadslån kunna utgå även för lokaler i äldrebostadsområden där husen finansierats utan stöd av statiiga lån, I prop, 1972:72 anförs att i avvaktan på närmare erfarenheter en viss del av lokalramenavsätts för detta ändamål. föreslår att utöver angivnalokalyta tills vidare 20 000 m våningsyta beräknas för dennalångivning.