prop · FW03166 · 1973-12-31 00:00:00 — Det synes därför föreligga skäl all på etl eller annatsätt begränsa barns och ungdoms rätt alt använda luft- och fjädervapen ocksåutanför sladsplanelagl område. I första hand kan därvid, liksom vid skjutninginom sladsplanelagl område, uppställas krav på polismyndighets tillstånd. Attalltid kräva sådant tillstånd synes dock vara att gå för långt. Ett lämpligtalternativ kan vara att fordra att sådan skjutning sker under kontroll av vuxenperson. En bestämmelse härom kan enligt promemorian ges den innebörden alt densom är inte får begagna luft- eller fjädervapen för skjutningutomhus utanför stadsplanelagt område ulan polismyndighets tillstånd, såvidainte en person som har fyllt har uppsikt över vapnet användning på ettfrån säkerhetssynpunkt betryggande sätt. Bestämmelsen kan lämpligen fogas till 6§ andra stycket AOst. Överträdelse av föreskriften bör medföra ansvar för den underårigeenligt 28 § första stycket AOst. Det synes enligt promemorian också lämpligtatt straff i likhet med vad som gäller enligt 28 § andra stycket AOst vidbrott mot bestämmelsen i 6 § andra stycket i viss utsträckning kan drabba vårdnadshavaren,om barn som ej fyUl handlar i strid mot den nya bestämmelsen, nämligen omvårdnadshavaren inte gjort vad som har ankommil på honom för alt förhindraförseelsen. Med vårdnadshavaren avses i detta sammanhang den som utövar denfaktiska vårdnaden eUer tillsynen över barnet. Omde i promemorian föreslagna ändringarna i AOst genomförs, synes det enligtpromemorian inte vara nödvändigt att göra VF tUlämplig på luft-och fjädervapenför att motverka missbruk ay dessa vapen. I allt fall bör man avvaktaerfarenheterna av dessa ändringar, innan en så viltgående åtgärd vidtas. Vidremissbehandlingen av departementspromemorian har så gott som samtiigaremissinstanser, som uttalat sig i frågan, vitsordat alt del föreligger ettbehov av skärpta regler beträffande luft- och fjädervapen med hänsyn lill deolycksrisker som uppstår särskilt när vapnen används av barn och ungdom. Mot enskärpning av bestämmelserna uttalar sig emellertid länsåklagaren i Älvsborgslän, som inte anser det påvisat att det i någon nämnvärd utsträckningförekommer olägenheter av del slag som anförts som skäl för de framlagdaförslagen. Han framhåller också att åldern är särskilt lämplig när detgäller att börja förvärva färdighet och vana att handskas med vapen.Polismästaren i är också tveksam om behovet av ytterligarebegränsningar i fråga om användandet av luflvapen och gör gällande attfrekvensen av anmälningar om missbruk är låg. Ifrågan huruvida samtliga luft- och fjädervapen bör föras in under VF:s tillämpningsområde ansluter sig det alldels övervägandeantalet remissinstanser lill promemorians ståndpunkt att så inte bör ske. Förgenerell licensplikl uttalar sig dock jaktvårdsföreningarna i ochÖstergötlands län samt Skånska jägarsällskapet. Några remissinstanser framhåller, att det bör vara möjligtall göra en klassificering av vapnen efter deras prestanda, och anser alt manbör allvarligt överväga att införa licensplikt för de farligaste typerna. Dennainställning har i MJ..nöhus län samt polismästarna i ,och . Polismästaren i förordar, att VF görs genereUttillämplig på vapnen men all del förs in en undantagsbestämmelse avinnebörd alt tillslåndstvång inte gäller för personer . FöreningenSveriges polismästare framhåller att del lill följd av den vapentekniskautvecklingen nu finns luftgevär med prestanda som inte förekom vid VF:stillkomst och alt ett närskotl från ett luftgevär av det slaget kan förorsakaallvarliga personskador. Under hänvisning lill att del bland medlemmarnaförekommer delade meningar i frågan vill föreningen dock inte framställa någotyrkande om licensplikl för de farligaste luft- och fjädervapnen. Uttalandet i promemorian att det kan finnas luft- ochfjädervapen som redan f.n. är underkastade licenslvång, eftersom del enligt I §tredje stycket VF endast är vapen avsedda för målskjutning som undantas frånförordningens tillämpningsområde har föranlett några kommentarer. Statenskriminaltekniska laboratorium anför alt det i allmänhet torde vara omöjligt altgenomföra en gränsdragning mellan sådana luft- och fjädervapen som är avseddaför målskjutning och sådana som är avsedda för annat ändamål. Enligtlaboratoriet bör därför begränsningen av undantaget slopas. Samma uppfattninghar och Föreningen . Föreningen framhålleratt del i praxis inte torde förekomma någon sådan uppdelning av vapnen somförfattningstexten förutser. Tanken alt ytterligare begränsa den fria användningen avluft- och fjädervapen genom skärpning av bestämmelserna i vinner i principanslutning hos flertalet remissinstanser. Meningarna är däremot delade omutformningen av de nya bestämmelserna. Promemorians förslag att höjaåldersgränsen i 6 § andra stycket från 16 till och att låta bestämmelsengälla också utanför sladsplanelagl område, om inte skjutningen sker underbetryggande uppsikt av person som fyllt , tUlstyrks eller lämnas ulanerinran av bl.a. RÅ, hovrätten för , länsstyrelserna i ,och samt några polismästare. menaratt all skjutning med vapnen utomhus inom tättbebyggt område innebär ettonödigt risktagande och ifrågasätter om inte totalförbud för sådan skjutningbör införas även för vuxna. När det gäller skjutning utanför sladsplanelagl område biträder styrelsen i princip promemorieförslagetmen anser det tillräckligt om 'tillsynsmannen' har uppnått . ÅtskUligaremissinstanser menar att allmänheten ofta inte har klart för sig vad som menasmed sladsplanelagl område eller i varje fall inte vet var gränserna för olikaområden går. Med hänsyn härtill finner de det olämpligt all ha skilda reglerför olika typer av områden. i?PS förordar sålunda, att den nuvarande bestämmelseni 6 § andra stycket AOst får, efter höjning av åldersgränsen lill , gällautan undanlag även utanför sladsplanelagl område. För en sådan ordning uttalarsig också i . anser allsamma regler bör gälla såväl inom som utom stadsplanelagt område men förordaratt bestämmelserna utformas så att åldersgränsen för rätt alt självständigtanvända vapnen sätts vid samt att övning- och tävlingsskylte medges föryngre personer, om skjutningen övervakas av person som fyllt och ärmyndig. Liknande synpunkter framför bl.a. Föreningen ochlänsstyrelsen i . Länsstyrelseni är kritisk mot den föreslagna regeln om skjutning underkontroll av vuxen person. finner lösningen opraktisk och svårövervakadsaml påpekar, att den kan föranleda tveksamhet i fråga om ansvarsfördelningenvid brott eller skadevållande under sådan skjutning. i Malmöhuslän anför att regeln knappast torde få åsyftad effekt och ifrågasätter omförslaget i denna del bör genomföras. Polismästarna i och JVfa/möställersig tveksamma till både behovet och lämpligheten av en bestämmelse avifrågavarande slag, som man enligt deras mening har anledning befara intekommer att kunna praktiskt tillämpas. Promemorian innehållerinte något förslag om en regel som gör del möjligt all förverka vapnen ochammunition vid överträdelse av de aktuella bestämmelserna i . Ett stortantal remissinstanser, såsom RÅ, hovrätten för , RPS, FöreningenSveriges polismästare, länsstyrelserna i och samt ,, hävdar emellertid, alt en sådan regel bör införas, ochframhåller bl.a. att det bötesstraff som kan utdömas vid överträdelse av bestämmelsernainte är av den storleksordningen alt fara för förnyade överträdelser undanröjs. Underremissbehandlingen har från några håll även tagits upp den i promemorian intebehandlade frågan om kolsyrevapnens ställning. Skytteförbundens överstyrelse.Svenska sporlskytteförbundet, handelskamrarna i , och samlHusqvarna Vapenfabriks aktiebolag gör gällande all dessa vapen frånrisksynpunkt är att jämställa med luft- och fjädervapen och att de därför ocksåbör undantas från VF:s tillämpningsområde. m.fl.framför samma åsikt och finner det angelägel alt frågan utreds närmare, varvidäven en ny typ av vapen, s.k. elergevär, bör beaktas.Kommerskollegium påpekar alt det torde vara tekniskt möjligt att framställa gasdrivnavapen med avsevärt högre prestanda än luft- och fjädervapen och anser deldärför tillrådligt att behålla licenskravel för kolsyrevapen och andragasvapen. Som tidigare nämnts är om skjutvapentillämpliga också på en del lösa vapenlUlbehör, nämligen slutstycken, eldröroch med vissa undanlag pipor lill skjulvapen. Ljuddämpare lill skjutvapenomfattas inte av bestämmelserna och kan alltså förvärvas och innehas ulantillstånd. Frågan togs upp i departementspromemorian med anledning aven skrivelse från , i vilkenförbundet hemställde om förbud mot tillverkning och försäljning av ljuddämparesom kan monteras på skjulvapen. I skrivelsen nämndes bl.a. att ljuddämpare lillsalongsgevär finns tillgängliga i handeln och all tjuvskylte lär förekomma medsalongsgevär som har försetts med sådant tillbehör. Enligt 5 §I mom. jaktstadgan får skjutvapen med ljuddämpare inte användas vid jakt.Möjligheterna att se till att bestämmelsen efterlevs skulle enligtdepartementspromemorian underlättas, om ljuddämpare inte kunde köpas fritt. Detär tveksamt om det föreligger något legitimt behov att använda ljuddämpare tillskjulvapen. Så länge man inte helt kan utesluta att ett sådant behov iundanlagsfall kan finnas bör man emellertid enligt promemorian inte förbjudatillverkning och försäljning av ljuddämpare utan i stället kräva tillstånd förrätt att inneha tillbehör av delta slag. Del föreslås därför alt ljuddämparelas med bland de lösa tillbehör lill skjulvapen som räknas upp i 1 § andrastycket VF. Ipromemorian förordas att tillämpningsföreskrifterna till VF i anslutninghärtill kompletteras med ett uttalande att tillstånd till förvärv avljuddämpare bör meddelas endast för sökande som förmår visa alt han på grund avsärskilda omständigheter har behov därav. Det anmärks all till ljuddämpare intebör hänföras s.k. rekyldämpare, trots all dessa kan ha även en vissljuddämpande effekt. 1 promemorian las också upp frågan om behovet av enövergångsbestämmelse om ljuddämpare förs in under VF. Den som vid tiden för dennya bestämmelsens ikraftträdande innehar ljuddämpare bör enligt promemorianåläggas alt inom viss lid, exempelvis , från ikraftträdandet sökatillstånd lill fortsatt innehav hos den myndighet som har alt pröva ansökningarom innehav av vapen. Om sådan ansökan görs inomföreskriven tid, bör ansvar inte inträda för den tid som vederbörande innehaftljuddämpare utan erforderligt tiUstånd. Får sökanden inte tiUstånd tillfortsatt innehav av ljuddämparen, bör bestämmelserna i 15 och 16§§ VF omskyldighet att avlämna vapen som ej får innehas och om inlösen av sådant vapenäga motsvarande tillämpning. Vid remissbehandlingentillstyrks promemorians förslag av bl.a. RÅ, hovrätten för , RPS,kommerskollegium, länsstyrelserna i , och ,Skånska jägarsällskapet, jaktvårdsföreningen i ochpolismästaren iÄlmhult. Den sistnämnde framhåller därvid alt ljuddämpare iblandkan länkas vara motiverad i villvårdssammanhang inom tätort och när det gälleralt hålla efter skadedjur, t.ex. genom hälsovårdsmyndigheternas försorg. framhåller att förbundets framställning i frågan syftade tillatt omöjliggöra tjuvjakt vid vilken man använder skjulvapen försett medljuddämpare. Enligt förbundels mening finns inget legalt användningsområde,vare sig vid jakt eller målskjutning, för skjulvapen med särskilt anbringadljuddämpare. Förbundet vidhåller därför sitt förslag om ett totalförbud förljuddämpare. Samma inställning framförs också av m.fl.,jaktvårdsföreningen i och polismästaren i . Itvå likalydande motioner tUl riksdag (1:830 och 11:976) hemslälles bl.a.om förbud mot tillverkning, införsel och saluföring av ljuddämpare förjaktgevär. Första lagutskottet ansåg i sitt utlåtande (1970:16) att riksdagensställningstagande i frågan borde anstå i avbidan på resultatet av den pågåendeöversynen av vapenförfatlningarna. EnUglI § andra stycket VF är förordningens bestämmelser tillämpliga på lösa piportill skjul vapen. Undanlag gäUer dock för instickspipor för kulgevär ochpistoler eller andra dylika fickvapen. Den som vill förvärva en lös pipa lill etlvapen är alltså, med angivna undantag, skyldig att söka tillstånd attinneha den. Tillstånd krävs dock inte, när den som är berättigad att innehaskjutvapen vill byta ut exempelvis en försliten eller eljest otjänlig pipa moten ny av samma modell, förutsatt att bytet sker hos någon som har rätt alttillverka eller idka handel med skjutvapen eller hos kronans förråd (6 § tredjestycket VF). Del är då tillräckligt att vederbörande företer sitt tillstånds-eller deklarationsbevis rörande vapnet. Avförarbetena till bestämmelserna framgår, att det inte ansågs föreligga någotpraktiskt behov av licensplikt för sådana inslickspipor till gevär och pistolersom används i syfte alt förbilliga ammunilionskoslnaderna vid övningsskjutning.Att undanlagsbestämmelsen begränsades till instickspipor tUl kulgevär ochpistoler eller andra sådana fickvapen motiverades med att man viUe motverka atthagdgevär med hjälp av inslickspipa skulle kunna tillfälligt utnyttjas somkulgevär. ISvenska jägareförbundets skrivelse hemslälles, att undanlagetför vissa inslickspipor slopas. Det är, enligt förbundet inte rimligt att enperson genom att förvärva en instickspipa tUl en grovkalibrig studsare kanändra denna till etl salongsgevär. I marknaden förekommer numera licensfria inslickspiporför såväl kula som hagel, avsedda för hagdgevär. Ansökningar om tillstånd altför jaktändamål förvärva inslickspipor till såväl hagel- som kulvapen bör behandlasrestriktivt. För Iräningsskjutning däremot är inslickspipor av värde och tiUståndsgivningenför sådant ändamål bör därför enligt förbundet kunna göras mer liberal. Vidremissbehandlingen har förslag genomgående tillstyrkts ellerlämnats utan erinran. 3.2.4Vapen av äldre typ Enligt1 § tredje stycket VF gäller förordningen inte skjulvapen som är tillverkatföre . Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse i samband med deändringar i VF som genomfördes . gällde motsvarande undanlagandra framladdningsvapen än sådana som ingick i krigsmaktens utrustning.Anledningen till ändringen i denna del var närmast att det hade upplysts på marknaden ämnade införa en revolver av framladdningslyp som kunde laddasmed flera skott. I propositionen (prop. 1961:21 s. 23) uttalade föredragandedepartementschefen bl.a. att sådant vapen uppenbarligen inte kunde varaundandraget licensplikl. Den då gällande undanlagsbestämmelsen hade tillkommitför att äldre vapen, lill vilka ammunition inte längre fanns, skuUe kunnaförvärvas och innehas utan tillstånd. användbara bakladdningsvapenför enhetspatroner hade börjat tillverkas . Syftet med ditlillsvarandeundantagsbestämmelse skulle därför enligt departementschefens mening lika välkunna nås om bestämmelsen ändrades så alt vapen tillverkade undantogsfrån förordningens tillämpningsområde. Propositionens förslag i denna delföranledde ingen erinran från sida. Chefenför vapensektionen inom och styrelsen för Svenskavapenhistoriska sällskapet har i skrivelser till Kungl. Maj:t den 15 maj 1967resp. gjort gällande att nu ifrågavarande bestämmelse börändras. I båda skrivelserna förordas en ordning som innebär att vapen, tiUvilket det inte finns ammunition tillgängligi handeln, blir licensfrilt oavsett tillverkningsår. Vidarehar kriminalkommissarien i i skrivelsetill RPS kritiserat den nuvarande bestämmelsen somotillfredsställande i två hänseenden. För del första påpekas, att tillverkningsårelsällan är angivet på vapen och att det därför är svårt och ibland omöjligt exakt bestämma ell äldre vapens ålder. För det andra framhålls, att delfinns vapen av precis samma typ som har tillverkats t.ex. under åren 1855-1870.Den nuvarande bestämmelsen medför därför att ett vapen ur en sådantillverkningsserie kan vara licenspliktigt, medan ett annat av helt identiskkonstruktion kan vara licensfritt. 1departementspromemorian konstaleras till en början, att den regel sominfördesår inte är helt fri från olägenheter. Vidare anförs följande. Det ärsvårt att på detta område utforma en bestämmelse så, att den helt läcker vadsom är åsyftat och är lätt alt tUlämpa i praktiken. Mot samlaroganisationernasförslag lill lösning av gränsdragningsfrågan kan sålunda riktas bl.a. deninvändningen att det skulle bli svårt för den tillståndsgivande myndigheten attfastställa om ammunition till vapnet finns tUlgänglig i handeln eller inte.Enligt ett annat, under hand framfört förslag skulle licensfrihet gälla försådana vapen av äldre typ tUl vUka 'självlälande enhetspatroner' (dvs.patronhylsa med tändhatt, krut och projektil) inte kan användas. En sådanlösning skulle emellertid bl.a. leda till att sådana från säkerhetssynpunktfarliga revolvrar av framladdningslyp som föranledde ändring i VF pådenna punkt skulle falla utanför förordningens tillämpningsområde. Dennuvarande ordningen är visserligen inte hek invändningsfri men bristerna i denbör dock inte överdrivas. Beträffande svårigheterna att åldersbestämma vapenkan man räkna med all antalet vapen i omlopp som tillverkats omkring år 1860kommer att minska efter hand som åren går. Tillämpningssvårigheterna kommer dåhelt naturligt alt bli mindre framträdande. Den omständigheten att ett före år1860 tillverkat men alltjämt användbart vapen f.n. får förvärvas och innehasulan tillstånd anses knappast innebära någon nämnvärd risk frånsäkerhetssynpunkt. Att den nuvarande bestiimmelsen medför att tillstånd i vissafall krävs för vapen som inte kan användas i brist på passande ammunition stårvisserligen inte helt i överensstämmelse med bestämmelsens huvudsyfte, menolägenheterna därav får dock antas vara tämligen begränsade. TiUståndsgivningenkan i dessa fall vara mycket liberal. Medhänsyn till det anförda anses det enligt promemorian inte föreligga tUlräckliganledning att ändra gränsdragningen mellan licensfria och licensplikliga vapenav äldre typ. Vidremissbehandlingen av departementspromemorian har bl.a. hovrätten för ÖvreNorrland, RPS, Föreningen , kommerskollegium,länsstyrelserna i , och Norr- och statens kriminaltekniska laboratorium instämt i promemoriansståndpunkt att tUlräcklig anledning saknas att ändra den nuvarande regeln. RPSframhåller alt del torde vara omöjligt att göra en frän alla synpunktertillfredsställande gränsdragning mellan licensplikliga och licensfria vapen aväldre typ. De ölägenheter som är förenade med den nuvarande bestämmelsenbetecknar styrelsen som små. Kriminaltekniska laboratoriet vitsordar, att detibland kan vara svårt att fastställa ett vapens tiUverkningsår. De svårbedömdagränsfallen är emellertid enligt laboratoriet så sällsynta att problemet intebör överskattas. Föreningen anser att begreppet 'vapentill vilken ammunition inte finns tillgänglig i handeln' är alltför svårbestämbartför att kunna användas i en bestämmelse som den förevarande. Särskilt igränsfallen skulle del enligt föreningen dessutom kunna medföra en avsevärdarbetsbelastning för den licensgivande myndigheten. Biträdande länspolischefen i finner dennuvarande bestämmelsen mindre tillfredsställande och förordar att frågan utredsytterligare. i /öner ansluter sig till denna uppfattaing. Svenskavapenhistoriska sällskapet hävdar all del i många fall är en lika olöslig uppgiftalt kontrollera om för vapnet avsedd ammunition finns i handeln som all avgöraom det är tillverkat före eller efter ett fixerat årtal. Sällskapet anser altgränsdragningen bör göras så, att licensfrihel kommer all gälla för dels framladdningsvapenmed undanlag för sådana som ingår i krigsmaklens utrustning, dels sådana bakladdningsvapensom inte är avsedda för självtätande enhetspatroner. Som motivering för sittförslag anför sällskapet i huvudsak följande. Från säkerhetssynpunkt innebär framladdningsvapen,som är ett passerat utvecklingsstadium med uteslutande historisktintresse, avsevärt mindre risker än bakladdningsvapen. Laddandet av ett framladdningsvapenär, särskilt i fräga om revolvervapen, en omständlig procedur. Såväl nya som gamlaframladdningsrevolvrar torde sakna intresse för eventuella missbrukare. Genomatt införa del entydiga begreppet självtätande enhelspatron undgår mansvårigheten med den kortlivade grupp av bakladdningsvapen som historisktutgjorde övergången mellan framladdningsvapen och de modernare bakladdningsvapnenmed självtälande enhelspatron. Vapen i denna grupp, t.ex. de s.k. kammarladdningsvapnen,saknar numera varje betydelse från säkerhetssynpunkt. Med sällskapets förslagkommer alla bakladdningsvapen frånsett denna lilla grupp alt bli licensplikligaoavsett tillverkningsår och den eventuella förekomsten av brukbar ammunition. och är starkt kritiska mot den nuvarande bestämmelsen. Om gränsdragningenäven kommer alt ske med anknytning till årtalet 1860, anserorganisationerna alt det bör vara tidpunkten för vapnets konstruktion och inte tillverkningsårel som blir avgörande. Samma meninghar Aktiebolaget . 3.2.5 Startpistoler och s.k. ollonpistoler Enligt 1 § tredje stycket VF gäller förordningen inte startpisloler.Av den i samma paragrafs första stycke intagna definitionen på skjulvapen tordefölja all s.k. ollonpistoler, som är konstruerade enbart för att åstadkommaljudeffekter, inte heller faller in under förordningens tillämpningsområde. Frågan om ändring av bestämmelserna för start- och ollonpislolerhar tagits upp av /fl/i55/yre/5e7ii Gä v/eborgi/än i skrivelser den 9 november1960 och . anser del otillfredsställande altdessa vapen kan köpas utan tillstånd av envar, trots all de ofta är utformadeså att de efter en tämligen enkel ändring kan användas som målskjutningsvapenoch bli farliga i händerna på ungdomar eller brottsliga personer. I departementspromemorian konstateras, att start- och ollonpislolerfaller under bestämmelserna i om vapnet ändras så, alt kulor, hagel ellerandra projektiler kan skjutas ut frän det. Pistolerna får efter sådan ändringinte innehas ulan tillstånd. Detta förhällande utgör givelvis i och för siginte någon garanti mot att sådana ändrade vapen ändå innehas ulan tillstånd ochmissbrukas. Ett sätt att försöka komma till rätta med sådant missbruk är, somlänsstyrelsen i har föreslagit, att vidga VF:stillämpningsområde så, att startpisloler och ollonpistoler alllid blirunderkastade licenslvång. I stort sett alla typer av sådana pistoler tordekunna ändras tUl skjutvapen. Men även andra pistoler av leksakskaraklär änollonpistoler lär i stor utsträckning kunna ändras på motsvarande sätt. Det kangivetvis också länkas all t.ex. ämnen lill vapen eller vapendelar eller andrahalvfabrikat av vapen kan missbrukas. Skäl av varierande styrka skulle därförenligt promemorian kunna anföras för att även vissa halvfabrikat och etl stortantal andra typer av 'leksakspistoler' än ollonpistoler underkastaslicenstvång. Att föreskriva licenslvång i den utsträckning som har antyttsär emellertid av praktiska skäl knappast möjligt. Enligt vad som vidare anförsi promemorian kan en författningsändring med denna innebörd inte heller ges lillbakaverkandekraft. Man kan därför inte på denna väg helt stävja etl missbruk. Varjeutsträckning av licenstvånget på detta område måste också i praktiken medföraavsevärda gränsdragningsproblem. Sammanfattningsvis uttalas i promemorian att flerabetänkligheter således kan anföras mot en vidgning av VF:s tillämpningsområde iförevarande avseende. Härtill kommer att det påtalade missbruket, såvitt ärkänt, inte är särskilt utbrett. Redan gällande bestämmelser torde ha en viss Enligt promemorian bör framställning därför inte f.n.föranleda någon författningsändring. Däremot är det enligt promemorianvärdefullt om tUlverkare av sådana vapen som det här är frågan om medverkar lUlen bättre ordning genom att så långt som möjligt undvika att ge vapnen en sådanutformning att de lätt kan ändras om till skjutvapen i VF:s mening. Vidremissbehandlingen av promemorian har förslaget att i denna del inte göra någonändring i gällande ordning nästan genomgående tUlstyrkts eller lämnats utanerinran.