prop · FW0317 · 1973-12-31 00:00:00 — I ett utbyggt skede torde sex å sju regionala laboratorierkorcuna att behövas. Flertaletövriga remissinstanser anser att utredningen inte beaktat redan befintUgaregionala eUer lokala laboratorieresurser. Särskilt pekas på möjligheterna attutnyttja Aktiebolaget och de lokala lantbrukskemiskakontrollstationerna. Enligt dessa remissinstanser bör ytterligare utredningföretas innefattande närmare inventering och överväganden om samordning avolika resurser. Behovet av toxikologiska utrednings- ochundersökningsresurser påtalas av ett antal remissinstanser. Vissa av dessaanser att utredningen bort behandla denna fråga utförligare. Fleraremissinstanser tar särskUt upp frågan om omgivningshygieniska avdelningensframtida ställning och arbetsuppgifter. Arbetarskyddsstyrelsen anser attställning inte bör tas i denna fråga förrän arbets-mUjöutredningen och utredningenom hälsovårdsinspektörernas utbildning avslutats. Även arbetsmiljöutredningenanser att dess förslag bör avvaktas. Utredningen om hälsovårdsinspektörernasutbildning har däremot inte något att erinra mot förslaget att dela uppavdelningen men fömtsätter att den personal som förs över tUl naturvårdsverketalltjämt kan ställas till förfogande för utbildning av hälsovårdsinspektörer. Socialstyrelsenunderstryker det behov som många myndigheter har att kunna anlita dennaavdelning. Ett nära samarbete äger mm meUan styrelsen och omgivningshygieniskaavdelningen. Styrelsen betonar att det från flera synpunkter är angeläget attden nuvarande inriktningen hos avdelningen kan bevaras. Ett fortsatt samarbetemed hygieniska institutionen vid är därför angeläget.Även från utbildningssynpunkt är en sådan samordning önskvärd. EnUgt socialstyrelsenter sig därför förslaget tUl delning av avdelningen ytterUgt allvarligt. ifrågasätter om inte avdelningenskemiska sektion bör överföras tiU verket med hänsyn tUl att sektionenombesörjer kemiska undersökningar i fråga om konsumtionsvatten. anser att omgivningshygieniskaavdelningen i sin helhet bör permanent knytas till verket, i stort sett utanändring av organisation, verksamhetsinriktning och arbetssätt i övrigt.Avdelningens knytning till bör därvid t. v. bibehållas.Vissa jämkningar i avdelningens arbetsuppgifter kan dock bli aktuella närarbets- 6 1973.1 saml. miljöutredningenoch utredningen om hälsovårdsinspektörernas utbUdning slutförts. Avdelningensverksamhet omfattar undersöknings- och kunskapsområden som har stor betydelseför såväl verkets nuvarande arbetsuppgifter som för den nyaproduktkontrollverksamheten. Även anser att avdelningenbör permanent inordnas i . Viss kritik riktas mot utredningsförslaget för dessbehandling av samordmngen meUan undersökningsverksamheten vid det föreslagnalaboratoriet och forskningens och utbUdningens behov. Naturhistoriskariksmuseet konstaterar att betänkandet inte innehåller någon analys avforskningsverksamhetens natur eUer omfattning. En sådan analys är enligtriksmuseet nödvändig för bedömning av laboratoriefrågans praktiska lösning. LOkritiserar förslaget för avsaknad av stäUningstagan-den till frågor omforskaratbildning och sådan utbildnings integrering iundersökningsverksamheten. På mindre än ett århundrade har utvecklingen gettmänniskan tidigare oanade möjligheter att bruka naturens krafter och förfogaöver dess tillgångar. Industrialiseringen och befolkningsomflyttningen är ivårt land de mest framträdande yttre tecknen på den omvandling som skett. Dennaprocess och de krafter den frigjort har i grunden förändrat vår tillvaro. Denmateriella standarden har ökat kraftigt. Men har miljövärdenförstörts. Miljö är liktydigt med omgivning. Här avses denomgivning som människan möter på arbetsplatsen, i bostaden och i naturen. Engod miljö framstår i allt högre grad som en väsentlig del av vår totala levnadsstandard. Ekonomisk tillväxt är en förutsättning för envidareutveckling av samhället. De betydande kvalitativa förbättringar ilivsvillkoren som uppnåtts exempelvis i fråga om hälsa, arbetstid, socialaförhållanden, utbildning och kultur skulle inte varit möjliga utan ekonomisktillväxt. Men framstegen får inte åstadkommas genom misshushållning med våranaturresurser eller betalas med ohälsa och vantrivsel i arbetslivet ellerförstörelse av den yttre miljön. Produktionsutvecklingen får inte styras enbartav kortsiktiga ekonomiska intressen. Omtanke om miljövärdena måste påverkautvecklingen och bli en utgångspunkt för samhällets handlande. Målet för miljöpolitiken är att skapa ett sådantsamhälle för dagens och morgondagens människor att vars och ens berättigadekrav på en livsvänlig miljö kan tillgodoses. Miljöförstörelsen måste hejdas ochförstörd miljö så långt som möjligt återställas. Somett led i miljöpolitiken har tillkommit en rad lagaroch författningar på olika områden. Jag kan nämna naturvårdslagen (1964: 822),miljöskyddslagen (1969: 387), kommunala renhållningslagen (1970: 892),PCB-lagen (1971: 385), förordningen (1968: 551) om begränsning av svavelhalteni eldningsolja och lagen (1972: 123) om förbud mot spridning avbekämpningsmedel från luften. Genom lagstiftning i anslutning till den fysiskariksplaneringen har möjligheterna till hushållning med vårt lands mark- ochvattentillgångar förbättrats. En omfattande administration har byggts upp påmiljövårdsområdet. Genom ständigt ökade anslag till forskning och utvecklingsarbetehar våra kunskaper om miljöproblemen ökat och nya metoder att lösa dessa kommitfram. Statliga stimulansåtgärder har resulterat i en kraftig utbyggnad avkommunala reningsverk och reningsanordningar inom industrin. Vårt land deltari det allt intensivare internationella samarbetet på mUjövårdsområdet. Fortfarandeåterstår många miljöproblem att lösa. Nya forskningsrön blottlägger nyamiljörisker. stiger människomas krav på miljön. Reformarbetet påmiljövårdsområdet måste därför fortsätta. kommer att iannat sammanhang föreslå lagstiftning för förbättring av arbetsmiljön. Ettannat område där en reformering av lagstiftningen är angelägen är användningenav hälso- och mUjöfarliga varor. 7.1Allmänna grunder för en utvidgad lagstiftning om hälso- och miljöfarliga varor Få miljövårdsfrågor har såintresserat en bred allmänhet som dem som rör miljögifterna. Frågorna om olikakemiska ämnens akuta giftighet, successiva upplagring i naturen, ackumulation inäringskedjorna, svårobserverade effekter i låga doser och kompliceradeekologiska verkningar är ett stort och svårt problemkomplex. I takt med attkunskapen om problemen har ökat har också motåtgärderna intensifierats.Erfarenheterna och fortlöpande vetenskapliga rön visar emellertid att storvaksamhet måste iakttas. Våra möjligheter att skaffa oss säkra kunskaper omolika ämnens egenskaper och effekter är nämligen begränsade. Så t. ex.är kunskapen om långtidseffekterna av moderna kemiska produkter i många fallofullständig. Likaså är kunskapen om resultatet av en sammanlagd belastning avflera olika kemikalier bristfällig. har tUlverloiingen av kemiskaprodukter ökat snabbt. Detta gäller industrikemikalier och kemlsk-tekniskaprodukter av många olika slag som används inom industrin, i jordbmket ochskogsbruket och i hemmen. Det kemiska produktsortimentet förändras ocksåständigt. Helt nya ämnen tas i bmk och redan kända produkters innehållvarieras. Utvecklingen har gått snabbt. Nya hot mot vår hälsa och biologiskamUjö kan härigenom aktualiseras. Som miljökontrollutredningen har redovisat i sittbetänkande (SOU 1972: 31) med förslag till lag om hälso- och miljöfarliga varorfinns f. n. inte någon samlad lagstiftning angående hälso- och miljöfarligavaror. Väl finns i miljöskyddslagstiftningen moderna och effektiva bestämmelserom s. k. miljöfarlig verksamhet, dvs. vattenföroreningar, luftföroreningar ochandra immissioner, med vars hjälp utsläpp av bl. a. kemiska substanser frånfasta anläggningar kan motverkas. Men de bestämmelser om s. k. direktproduktkontroll, som har funnits I vår lagstiftning,medger ingripanden bara mot enstaka kemiska ämnen och produkter främst dågifter, vådliga ämnen, bekämpningsmedel och PCB (polyklorerade bifenyler).Behovet av en utvidgning av denna lagstiftning har belysts i utredningensförslag. Utredningen slår fast att det gäUer att så långt som möjligtförhindra att hälso-skador och miljöskador uppkommer till följd avskadebringande egenskaper hos kemiska produkter. Detta kräver ökade kunskaperom kemiska produkters verkningar och en mera effektiv kontroll från samhälletssida med stöd av lagstiftning. Lagstiftningen för kontroll av kemiskaprodukter måste enligt utredningen ge möjlighet att snabbt och effektivt kunnautnyttja de resultat som forskningen ger. Gällande bestämmelser ger emellertidinte möjlighet att I den omfattning som behövs ingripa mot alla de ämnen ochkemiska produkter som är eller kan misstänkas vara farliga för människor ochmiljön. Utredningen föreslår därför att den nu gäUande, begränsadelagstiftningen för produktkontroll ersätts av en ny, effektiv lagstiftning somomfattar i princip alla kemiska varor som kan befaras medföra hälsofara ellerskadlig verkan i mUjön. En ledamot i utredningen reserverar sig motutredningsmajoritetens allmänna motiveringar till lagförslaget. Reservantenanser att utredningen har lagt för stor vikt vid frågorna om den yttre miljön.Det primära syftet med en lagstiftning till skydd mot skadliga kemiska varorbör enligt reservanten vara skyddet mot kemiska skaderisker i arbetsmiljön.Dessutom finns enligt reservanten brister i samordningen mellanarbetarskyddslagstiftningen och den föreslagna lagstiftningen. Remissinstanserna vitsordar allmänt behovet av enutvidgad och skärpt lagstiftning om hälso- och mUjöfarliga produkter. Frånflera håll framhålls att den snabba utvecklingen av nya kemisk-tekniska produkter,den ökade kunskapen om dessa produkter och de risker de innebär för människangör det angeläget med en effektiv rättslig reglering på området. Fleraremissinstanser, som är ense med utredningen om att lagstiftningen behöverreformeras, ansluter sig till reservantens uppfattning attarbetarskyddsfrågorna kommit i skymundan I utredningens betänkande. Från någothåll görs gällande att frågan om samordningen mellan den nya lagstiftningenoch arbetarskyddslagstiftningen inte är tillräckligt genomlyst. Även jag anser att det behövs en effektiv rättsligreglering av användningen av kemiska produkter. Vi har att på detta område emotseen fortsatt teknisk utveckling som kräver en skärpt produktkontroll. Vidgadkunskap om kemiska och biologiska sammanhang kan komma att visa att de kemiskavarorna utsätter människor och mUjö för större risker än vi räknatmed. Av utredningens betänkande och remissyttrandena framgår klart att detbehövs en utvidgning och skärpning av nuvarande lagstiftning på området för attförebygga skador på människor och i mUjön. Det är att märka att den nya lagstiftningen tillskillnad mot giftförordningen föreslås omfatta inte bara kemiska varorseffekter för människors hälsa utan även sådana varors verkningar i miljön. Detär enligt min mening viktigt att anlägga en helhetssyn på problemen med dekemiska produkterna med hänsyn till att ett och samma kemiska ämne kan påverkanästan alla delar av miljön. Jag har sålunda i många sammanhang framhållitvikten av att man beaktar mUjöutvecklingen i stort och att ingripanden frånsamhällets sida för att tillgodose miljövården på olika områden inte vidtasisolerade från varandra. Fömtom en tidsenlig lagstiftning på området krävsnaturligtvis också en effektiv organisation och en brett upplagd forskning. TUldessa åtgärder på det nationella planet kommer ett allt starkare behov avsamarbete länderna emellan. Lagstiftningen bör i möjligaste mån anpassas tillinternationella förhåUanden. Frågan om samordningen mellan en lagstiftning omhälso- och miljöfarliga varor och arbetarskyddslagstiftningen är som fleraremissinstanser framhåller viktig. En lagstiftning om hälso- och miljöfarligavaror får stor betydelse för arbetsmiljön. Jag behöver bara nämna de storarisker för skadeverkningar från kemiska varor som finns i arbetsmUjön medhänsyn tUl varomas ofta starka koncentration och till att arbetstagare oftaunder utsätts för påverkan av ett och samma ämne. Tillämpningsområdetför den föreslagna lagen om hälso- och miljöfarliga varor kommer att i vissaavseenden sammanfalla med tillämpningsområdet för arbetarskyddslagen (1949: 1)som enligt 1 kap. 1 § i lagen med vissa inskränkningar har tillämpning på varjeverksamhet, vari arbetstagare används till arbete för arbetsgivares räkning.Det område som formellt kommer att beröras av de båda regleringarna blir iprincip all yrkesmässig hantering av hälso- och mUjöfarliga varor såvitt avserskyddet av arbetstagarnas hälsa. F. n. arbetar arbetsmiljöutredningen med denfortsatta översynen av arbetarskyddslagstiftningen. Vid den revision avarbetarskyddslagstiftningen som sålunda är att vänta får samordningsfrågan tasupp på nytt. Jag återkommer närmare i nästa avsnitt till hur denna fråga tillsvidare bör lösas. I fråga om lagstiftningens utfomming framhåUerutredningen att det är nödvändigt med en flexibel lagstiftning. medkemiska varor är enligt utredningen beroende på många, varierandeförhållanden. Så t. ex. framhålls att en befarad skadeverkan kan behöva mötasmed olika åtgärder för skilda produkter. Dessutom måste intensiteten iingripandet i det enskUda fallet bli beroende på en avvägning mellan å enasidan risken med varan och å andra sidan behovet av varan. Vidare kräverutvecklingen på. det vetenskapliga området en fortlöpande omprövning avgällande regler och beslut. En mera preciserad reglering kan därför enligtutredningen inte komma i fråga. Utredningen föreslår att den nya lagen fårformen av en central ramförfattning, som Innehåller dels allmänna ochgmndläggande principbestämmelser om föratsättningarna för import, tillverkning,handel eller annan hantering av varorna i fråga, dels bemyndigande för Kungl.Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer att i administrativ ordningutfärda särskilda tillämpningsförfattningar och föreskrifter. Remissinstanserna tUlstyrker eller lämnar förslageti dessa delar utan erinran. De nya bestämmelserna bör som utredningenföreslagit och enligt numera ofta tillämpade lagstiftningstekniska principerdelas upp på en ramförfattning innehållande huvudsakligen grundläggandeföreskrifter och en tillämpningsförfattning med mera detaljerade regler.Eftersom dessa senare bestämmelser meddelas av Kungl. Maj:t eller myndighet somKungl. Maj:t bestämmer, kan de på ett smidigt sätt anpassas till omständigheternai det särskilda fallet och till de vid varje tid rådande förhållandena och gerdessutom möjlighet till snabba ingripanden. Jag anser således att utredningens förslag börläggas till grund för lagstiftning. Utredningen föreslår att den nya lagen i förstahand skall bli tilllämplig på hälso- och miljöfarliga varor, varmedutredningen avser ämnen och beredningar som med hänsyn till egenskaper ochhantering kan befaras medföra förgiftning eller annan kemisk eller fysikalisk-kemiskskada hos människor eller skadlig verkan i miljön. Utredningen föreslår ocksåatt Kungl. Maj:t skall få fullmakt att tiUämpa lagens bestämmelser på andravaror än kemiska under förutsättning att det är av särskUd betydelse frånhälso- eller miljöskyddssynpunkt. Ett sådant bemyndigande öppnar enligtutredningen möjlighet att i den mån behov uppkommer ingripa t. ex.mot material, såsom engångsemballage, och mot andra produkter som kan ha frånhälso- och miljöskyddssynpunkt negativa kemiska, fysikalisk-kemiska eUer andraverkningar. Med sådana andra verkningar avser utredningen bl. a. effekter sombuller och skakningar och verkningar från tekniska produkter såsom tern- peraturförändringaroch störningar i form av olika typer av vågrörelser t. ex. ljus och mikrovågor. Förslagettill avgränsnlng av den nya lagstiftningen innebär enligt utredningen att bl.a. sådana varor som omfattas av giftförordningen, bekämpningsmedelsförordningenoch PCB-lagen kommer att falla under den nya lagen. Från lagens tillämpning börenligt utredningen dock undantas kemiska och liknande varor som redan nu ärunderkastade betryggande kontroll i annan ordning, nämligen bl. a. läkemedel,fodermedel och radioaktiva ämnen och dessutom i viss utsträckning brandfarligaoch explosiva varor. Bestämmelser i specialförfattningar till skydd motskada på människor och miljö vid hantering av kemiska produkter bör enligtutredningen vara tillämpliga vid sidan av den föreslagna lagstiftningen. Så t.ex. avses enligt utredningen arbetarskyddslagstiftningen och miljöskyddslagstiftningengälla fullt ut vid sidan av den nu föreslagna lagstiftningen. Enledamot i utredningen reserverar sig i fråga om lagstiftningens omfattning ochhävdar att tUlämpningsområdet måste avgränsas skarpare så att endast Iegentlig mening hälso- och miljöfarliga varor kommer att falla inom det.ÅtskUliga kemiska varor är nämligen helt ofarliga. Enligt reservanten hartillämpningsområdet kommit att omfatta hela det kemiska vamområdet. Som tidigare berörts anser en ledamot i utredningenatt frågan om samordningen mellan arbetarskyddslagstiftningen och den nuföreslagna lagstiftningen inte är tillräckligt klarlagd. Utredningens förslag till avgränsnlng avlagstiftningens tillämpningsområde mottas övervägande positivt av de flestaremissinstanserna. Från en del håll föreslås att det varusortiment på vilketlagen avses få till-lämpning utvidgas och får omfatta inte bara ämnen och beredningarsom är att anse som hälso- och miljöfarliga utan även föremål som inte räknassom ämnen och beredningar men som innehåller hälso- eller miljöfarligt ämneeller beredning i sådan mängd eller form att föremålet därigenom blir farligt.Remissinstanserna i fråga anser det inte vara nog att Kungl. Maj;t enligtutredningens förslag får möjlighet att utvidga lagen till att omfatta ävensådana föremål i de fall då särskilda skäl föranleder det. Enligt dessaremissinstanser bör sådana föremål direkt omfattas av huvudbestämmelserna omhälso- och mUjöfarliga varor. En remissinstans anser att den omständigheten attvissa kemiska varor kan skada människokroppen på enbart fysikalisk väg eller påmekanisk väg i stället för på kemisk eller fysikalisk-kemisk väg inte börmedföra att sådana varor undantas från produktkontrollen. Från andra håll föreslås begränsningar avvambegreppet. Sålunda ansluter sig några remissinstanser till den reservationvari hävdas att lagen inte bör sträckas ut till att avse hela det kemiskavaruområdet. instansernai fråga uttalar att hälso- eller mUjöfarligheten måste vara konstaterad ellerockså måste kvalificerad misstanke om sådan farlighet föreligga innan en varaklassas som hälso- och miljöfarlig och underkastas olika slag av restriktionermed stöd av den nya lagen. Andra remissinstanser åter vänder sig motutredningens uttalanden i fråga om innebörden av begreppet miljöfarlighet "skadlig verkan på miljön" som av utredningen bl. a. anges som en"mbbning av något förhållande som vi uppfattar såsom skadlig eller i varjefall ej önskvärd". Detta är enligt dessa remissinstanser att gå alltförlångt. Miljöförändringar av ringa betydelse eller av betydelse främst frånnaturvårdssynpunkt bör enligt remissinstanserna regleras i annan ordning. Utredningens förslag att Kungl. Maj:t skall fåbemyndigande att göra lagen tillämpUg på andra varor än sådana som kanbetecknas som kemiska möter kritik från vissa håU. a. invänds attbemyndigandet blir för vittomfattande och att det är mindre lämpligt att låtaen produktkontrollagstiftning omfatta bl. a. olika former av vågrörelser ochsådana typiska immissioner som buller och skakningar. Andra remiss-Instanser,som ansluter sig till förslaget, framhåller bl. a. att bemyndigandet har stortvärde med hänsyn till beredskapen i oförutsedda situationer. I fråga om samordningen med och gränsdragningen motannan lagstiftning framförs synpunkter från många håll. Särskilt frågan om samordningenmed arbetarskyddslagstiftningen har som redan antytts väckt stort intresse.Från arbetarskyddshåll framhålls bl. a. att det bör noga övervägas hur långt nuifrågavarande produktkontrollagstiftning kan utsträckas att gälla vid sidan avarbetarskyddslagstiftningen utan att syftena med sist nämnda lagstiftningskadas. Några remissinstanser tar också upp frågan om gränsdragningen mellanmiljöskyddslagstiftningen resp. livsmedelslagstiftningen och den nu föreslagnalagstiftningen. Enligt min mening föreligger otvivelaktigtsvårigheter att i lagtext närmare ange vilka slag av varor som skall anses somhälso- och miljöfarliga. Jag kan i likhet med de allra flestaremissinstanserna godta att den nya lagen blir tillämplig på ämnen ochberedningar som med hänsyn tUl egenskaper och hantering kan befaras medföraskada på människor eller i miljön. De typer av skadeeffekter som därvidåsyftas är i likhet med vad som gäller enligt giftförordningen effekter avkemisk eller fysikalisk-kemisk art, däremot inte skadeverkningar som är attbetrakta som rent fysikaliska eller mekaniska effekter. Jag är alltså inteberedd att som någon remissinstans synes förorda ge upp kravet på attlagstiftningen i första hand skall ge skydd mot kemiska eller fysikalisk-kemiskaeffekter. Det skulle nämligen få till följd att lagen kom att omfatta bl. a.alla varor som kan åstadkomma sårskädor genom Utan nämnda begränsning blir enligt min meningvarusortimentet alltför omfattande. I dessa delar biträder jag alltsåutredningens förslag. Det är sålunda i första hand varor som kan betecknas somkemiska som bör omfattas av lagstiftningen, låt vara att lagstiftningen enligtmin mening i undantagsfall också bör kunna göras tillämplig på andra varor änkemiska såsom strax skall framgå. Begreppet hälso- och miljöfarlig vara böremellertid enligt min mening i ett annat hänseende göras något mera omfattandeän vad utredningen föreslagit. Som några remissinstanser förordat bör tillbegreppet hänföras inte bara ämnen och beredningar utan också varor som innehållereller behandlats med ämne eller beredning, om varorna därigenom och med hänsyntill sin hantering är hälso- eller miljöfarliga. Motsvarande vambegrepp finnsi PCB-lagstiftningen. Den är tillämplig dels på PCB som sådant, dels på varorvars miljöfarliga egenskaper betingas av att PCB ingår i varan, t. ex.kondensatorer innehållande PCB. Den kritik som går ut på att utredningsmajoritetenslagförslag blivit alltför vidsträckt och kommit att omfatta hela det kemiskavamområdet oavsett om varan faktiskt är farlig eller inte eller om misstanke omfarlighet föreligger saknar enligt min mening fog. Som jag redan har redovisat anknyterdefinitionen av hälso- och miljöfarlig vara enligt utredningens förslag bl. a.till fömtsebarheten med avseende på risken med varan. Utredningen har somnämnts föreslagit att endast ämnen eller beredningar som "kan befarasmedföra" skador av nämnd typ skall hänföras till definitionen. Dettainnebär att kemiska varor som är att anse som riskfria inte räknas som hälso-och miljöfarliga varor. Denna begränsning har enligt min mening goda skäl försig. En annan sak som jag skall återkomma till är att de tillämpandemyndigheterna enligt utredningens förslag bör få infordra uppgifter om kemiskavaror över huvud taget för att det skall bli möjligt att avgöra vilka varor sombör bli föremål för kontroll enligt den nya lagstiftningen. Jag biträder alltsåutredningens förslag på denna punkt. Frågan om den närmare innebörden av dennariskbedömning, till vilken definitionen av hälso- och miljöfarlig vara sålundaanknyter, kommer jag att ta upp i ett senare avsnitt. En del remissinstanser anser att utredningen hargått för långt i sina uttalanden om innebörden av begreppet miljöfarlighet.Remissinstanserna vänder sig särskilt mot att begreppet beskrivits som enmbbning av något förhållande som uppfattas som skadlig eller i varje fall inteönskvärd. Jag kan med vissa modifikationer ansluta mig till vad utredningenhar uttalat i fråga om innebörden av begreppet. Det är av olika skäl inte lättatt närmare beskriva riskerna för skadeverkningar på miljön.