prop · FW03203 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition nr 1973 Prop. Maj:ts proposition om tiUämpning av aUmännaransoneringslagen (1954:280) m. m.; given . Maj:t viU härmed, under åberopande av bUagda utdragav statsrådsprotokoUet över handelsärenden, föreslå att bifaUa detförslag om vars avlåtande tiU föredragande departementschefenhemställt. I propositionen begärs att samtycker tiU att Kungl.Maj:t förordnar att aUmänna ransoneringslagen och aUmänna förfogandelagen skaUäga tiUämpning och med i den omfattning, som närmareanges i propositionen. 1 1973. ! Utdrag av protokollet över handelsärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: statsministem , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , , ,, , , , , , , , ,. Chefen för , statsrådet , anmälerefter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om tillämpningav allmänna ransoneringslagen och allmänna förfogandelagen och anför. Den senaste utrikespoUtiska utvecklingen, särskilt iMellersta östern, medför en uppenbar fara för försörjning med olikalivsviktiga förnödenheter, främst flytande bränsle och drivmedel. Det kandärför bli nödvändigt att myndigheterna med kort varsel vidtarregleringsåtgärder för alt trygga landets försörjning med sådana förnödenheter. Lagregler, som ger befogenheter att vidta de erforderligaåtgärderna, finns i allmänna ransoneringslagen (1954:280) och allmännaförfogandelagen (1954:279). Lagarna är av beredskapsnatur och kan därförtillämpas endast då vissa fömtsättningar föreUgger. Dessa förutsättningar tas ivardera lagen upp i dess inledande paragraf. Lagarna innehåller även regler omde ändamål, för vUka tiUämpning av dem kan komma i fråga. De grundläggandebestämmelserna om ransonerings- och förfogandeåtgärder finns i 25 §§ allmännaransoneringslagen och i 29 §§ aUmänna förfogandelagen. Dessa bestämmidserberättigar Kungl. Maj:t att meddela vissa föreskrifter och att lUl underordnadmyndighet delegera rätt att meddela föreskrifter. De efterföljande paragrafernainnehåller mera allmänna regler om tUlämpningen av föreskrifterna saml omersättning, uppgiftsskyldighel, straff m. m. De träder i tillämpning sä snartde grundläggande bestämmelsema tillämpas. Bortsett från de nu icke aktuella fallen att Sverigekommer i krig, befinner sig i krigsfara eller har varit i krig krävs förtillämpning av 2-5 §§ aUmänna ransoneringslagen och 2-9 §§ allmännaförfogandelagen att det tUl följd av krig mellan främmande makter eller annanutom riket inträffad utomordentlig händelse uppkommit knapphet eller betydandefara för knapphet inom riket på förnödenhet, som erfordras för krigsbruk eUerför ekonomisk försvarsberedskap eller som eljest är av vikt för befolkningen eUerproduktionen (1 § tredje stycket i vardera lagen). En ytterligare förutsättningför att Kungl. Maj:t under dessa omständigheter skaU få förordna, attifrågavarande bestämmelser utom 2 § andra stycket allmänna förfogandelagen,som endast får tillämpas om landet är i krig eller krigsfara skall tUlämpas,är att samtyckt därtUl. Förordnande får meddelas , högst etl år.Skulle emeUertid samtycke ej utan synnerlig olägenhet kunnaavvaktas, får dock Kungl. Maj:t utan sådant samtycke förordna att 2 § allmännaransoneringslagen helt eller delvis skaU äga tiUämpning. Förordnandet skall iså fall understäUas . De bådalagarna är avsedda alt användas i princip blott för försörjningspolitiskaändamål. Således får föreskrift enligt 2 § första stycket allmännaransoneringslagen endast meddelas för att möjUggöra en av förhållandena påkaUadhushållning med förnödenhet, som erfordras för krigsbmk eller för ekonomiskförsvarsberedskap eller som eljest är av vikt för befolkningen ellerproduktionen. Om det är nödvändigt för att liUfredssläUande kunna kontroUera ensådan reglering får dock enligt 2 § andra stycket undantagsvis föreskriftmeddelas även beträffande annan förnödenhet. I 3-5 §§ hänvisas tiU 2 §. Enligt2 § första stycket allmänna förfogandelagen fär föreskrift enligt 39 §§ denlagen meddelas endast för att tillgodose behovet av förnödenhet av samma slagsom omförmäls i 2 § första stycket allmänna ransoneringslagen. Deväsentliga ransoneringsbestämmelserna återfinns i 2 § allmännaransoneringslagen. EnUgt denna paragraf kan föreskrifter om handeln med ochanvändningen av viss fömödenhet meddelas. Reglering av handeln införs genom föreskriftatt viss förnödenhet får saluhåUas, utbjudas mot vederlag, överlåtas ellerförvärvas endast i viss ordning eller på vissa villkor. Användningen avförnödenhet regleras genom föreskrift att förnödenheten får användas endast förvissa ändamål, på vissa villkor eller med vissa begränsningar. Enligtparagrafen kan också förbud utfärdas att saluhåUa, utbjuda motvederlag, överlåta eller förvärva viss förnödenhet. Med stöd av 3 § kanutövande av viss näring förbehållas näringsidkare, som erhållit särskUd auktorisation.Sådan föreskrift får dock meddelas endast då detta är oundgängligt för attåstadkomma tillfredsstäUande kontroU av införd ransonering eller, om synnerligaskäl föreligger, då detta erfordras för hushållning med viss förnödenhet. I 4 §ges möjlighet att, i syfte att tillgodose behov av förnödenhet, utjämnaprisskillnader nieUan importvaror av samma eller likartat slag eller mellanimportvaror och inom riket tillverkade varor av samma eller Ukartat slag.Utjämningen sker genom att clearingavgifter läggs på vissa varor och clearingbidragutgår för andra. 5 § medger rätt att belägga exportvara medprisutjämningsavgift i syfte att tillgodose behov av varan. I 3 § allmänna förfogandelagen ges möjlighet att tvingaägare eller Innehavare av förnödenhet att avstå denna till kronan eller annanoch att ålägga honom att ombesöria viss beredning av förnödenhet som avstås.Enligt 4 § kan egendom las i anspråk med nyttjanderätt, varvid ägaren ellerinnehavaren kan bU skyldig att tåla eller vidta vissa åtgärder med egendomen.Såsom förberedelse till föreskrift enligt 3 § kan förbud utfärdas för ägareeller innehavare av viss förnödenhet alt förfoga över denna (9 §). I 5-8 §§öppnas möjlighet att ålägga ägare eller innehavare av viss egendom att ulföraverksamhet för kronans eller annans räkning. Denna verksamhet avser frambringande av förnödenhet, som kan utvinnas från fastighet eller gruva, produktion och beredningm. m. av förnödenhet vid fabrik eller dylik anläggning, lagring av förnödenheti lageranläggning samt medelst olika transportmedel. Som jag tidigare nämnde, är förhållandena för närvarandesådana att betydande fara föreligger för knapphet på flytande bränsle ochdrivmedel. Detta kan i sin lur medföra återverkningar på bränsleförsörjningeni stort. Det finns också vissa risker för att knapphet kan uppkomma även påandra förnödenheter av grundläggande betydelse för folkförsörjningen, t. ex.varor som framställs ur olja. Det är därför nödvändigt alt Kungl. Maj:l får debefogenheter som anges i ifrågavarande lagar så att åtgärder kan vidtas snabbtom så krävs. Bestämmelserna i allmänna förfogande- och ransoneringslagarnamåste därför sällas i tillämpning. Härför erfordras samtyckeoch detta torde alltså böra inhämtas skyndsamt. Självfallet skall de i lagarnaangivna befogenheterna icke utnyttjas tidigare eller i större omfattning änförhållandena med nödvändighet kräver. Samtycke torde nu lämpligen böra begärasför tiden t. o. m. . Om ingripanden blir nödvändiga och dessa medför kostnader,för vilka anslag ej finns, torde erforderliga anslagsäskanden få göras . Under åberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl.Maj:t måtte föreslå att samtycka tUl att Kungl. Maj:l får förordna, att 25 §§allmänna ransoneringslagen och 2 § första och tredje styckena samt 39 §§allmänna förfogandelagen skall äga tillämpning längst till och med den 30november 1974. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att tUlriksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga tUl detta protokollutvisar. GOTAB 73 5455 S 1973