prop · FW03110 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1973 Prop.1973:110 Majrts proposition angående ändringar ivalutalagstiftningen, m. m.; given . Maj:t vill härmed, under åberopande av bUagdautdrag av statsrådsprotokollet över finansärenden, dels föreslå alt bifaUa del förslag om vars aviåtandelill föredragande departementschefen hemställt, dels inhämta yttrande över vad föredragandedepartementschefen förordat. I propositionen föreslås viss ändring i valulalagen isyfte att förbättra möjlighetema att motverka ett alltför starkt inflöde avutländska valutor till . Dessutom begärs samtycke till attden föreslagna ändringen skall äga tillämpning till utgången av ochdärefter den 1 juli 1973den . För yttrandeframläggs i anslutning härtill förslag till kungörelse om ändring i ochfortsatt giltighet av valutaförordningen. 1 saml Nr 110 Lag om ändring i valutalagen (1939: 350) Härigenom förordnas, att 2 § valutalagen (1939: 350) skallha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 §1 Konungen äger i förordnande, sora av meddelas,föreskriva: 1) att allenastriksbanken och annan bank, som därtill bemyndigar (valutabank), mådriva handel med utiändska sedlar och skiljemynt, raed växlar, checkar, andrapenninganvisningar och fordringar, som innefatta rätt tiU betalning i utländsktmynt (utländska betalningsmedel och utländska fordringar), ävensora medaktier, obligationer och likartade värdepapper, vilka äro utfärdade av någon,som är bosatt i utlandet (utiändska värdepapper); 2) att utländskabetalningsmedel, utländska fordringar och utländska värdepapper må, motvederlag som bestämmes i svenskt mynt, förvärvas och förytlras allenast i den orafattningoch pä de villkor Konungen eller, efter Konungens bemyndigande, riksbankenbestämmer; 3) att dylikatillgångar skola erbjudas eller valutabank till inlösen raot kontantersättning i svenskt raynt; 4) att svenska ochutländska betalningsmedel, fordringar och värdepapper icke utan särskilt tUlståndmä utföras ur riket eUer på annat sätt överföras tUl utlandet eller överlåtas äden, som är bosatt i utiandet; 5) att dylikatillgångar icke utan tillständ av mä införas tiU riket; 6) att över värdepaper,sora in- 6) att över värdepapper, sora införestill riket eller som här för- föres till riket eller som här förva-varas förden, som är bosatt i ut- ras för den, sora är bosatt i ullan-landet, sä ocköver köpeskUling, det, så ock över köpeskilling, som som influtit vidförsäljning av så- influtit vid försäljning av sådana dana värdepapper, ej måförfogas värdepapper, ej raå förfogas i vida-i vidare raän än Konungen eller,re mån än Konungen eller, efter efter Konungens bemyndigande, Konungensbemyndigande, riksriksbanken bestämmer; och banken bestämraer; 7) att iannat hänseende än un- 7)att i annat hänseende än under 2)6) sägs ej raå över ut- der 2)6) sägs ej måöver utländska betalningsmedel, utländska ländska betalningsmedel, utländskafordringar och utländska värde- fordringar och utländska värdepap-papper utantillstånd av per utan tillstånd av förfogas annorledes ängenom för- förfogas annorledes än genom föryttring till eller tillva- yttring till eller till valutabank, lutabank; och 8) alt avgift som bestämmes med stöd av meddelat förordnandeskall tillfalla . 1 Senaste lydelse 1963:174. Genoraförordnande, sora här avses, raå ej inskränkning ske i lillkoraraandebefogenheter. Dennalag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad uppgiftutkommit från trycket i . Bestämmelsen i 2 § förstastycket 8 äger tillämpning även pä avgift, sora raed stöd av förordnande ifråga ora vad som avses i 2 § första stycket 2 beslärats för tiden från och raedden 20 raars 1973. Kungörelseom ändring i och fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959: 264) Härigenomförordnas i fräga om valutaförordningen (1959: 264) delsatt 3 § skall ha nedan angivna lydelse, delsatt förordningen, som enligt kungörelse (1972: 136) gäller till utgången avjuni 1973, skall äga fortsatt giltighet till utgången av . 3 §1 Riksbankenäger närraare bestänuna, i vilken omfattning och på vilka villkor utländskabetalningsmedel och utländska fordringar mä, mot vederlag i svenskt mynt,förvärvas eller föryttras. ÄrviUkor förenat med föreskrift om alt avgift skall utgå, må ävenbestämma att avgiften skall tiUfalla . Begränsningmä ej ske i omfattningen av valulabanks förvärv frän eller föryttrmg tillallmänheten av utländska betalningsmedel eller utländska fordringar, somhärröra från eller fordras för löpande betalning. (Se vidare anvisning) Dennakungörelse träder såvitt avser ändringen i 3 § i kraft dagen efter den, dåkungörelsen enligt därå meddelad uppgift utkorarait frän trycket i Svenskförfattningssamling. får dock besläraraa att avgift sora påförts allraäntkonto tillhörande utländsk bank eller bankir för lid före ikraftträdandet, docktidigast från och raed den 20 raars 1973, skall tillfalla . Senastelydelse 1963: 176. Utdrag av protokollet över finansärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: Statsrainislern , statsråden ,, , , , , , , ,, , , , . Chefen för , statsrådet , anmälerefter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om ändringar ivalutalagstiftningen och anför. Enligt valutalagen (1939: 350) kan Kungl. Maj:l päframställning av fullmäktige i under vissa förutsättningar förordnaom valuta-reglering i enlighet med närmare bestämmelser i lagen. I allraänhetfår sådant förordnande meddelas för högst i sänder och endast eflerriksdagens samtycke. Därvid skall även de valutareglerande föreskrifter som Kungl.Maj:t avser all meddela föreläggas . Dessa föreskrifter är intagna ivalutaförordningen (1959: 264). Förordnande om valutareglering har senast meddelats förliden den 1 juli 1972den . Förordnandet avser vad som föreskrivs i2 § första stycket 1, 2 och 47, 5 § 1 och 3 saml 9 § valulalagen (SFS 1972:135och 136). 1973:82 till årets vårriksdag har begärts samtycketill att Kungl. Maj:t ger enahanda förordnande om valutareglering för lidenden 1 juli 1973den . En närmare redogörelse för bestämmelserna i valutalagenoch de hitintills gällande bestämmelserna i valutaförordningen har lämnats i prop.1968: 55 s. 38. Här redovisas därför endast vissa bestämraelser i de näranda författningama. I 1 § Iredje stycket valulalagen (1 § ändrad 1959: 262)uppställs för andra fall än vid krig och krigsfara som förutsättning förförordnande om valutareglering att sådant förordnande bedöms erforderUgt föralt uppnå del mål, som fastställts för penningpoHliska verksamheteller annars med hänsyn till rikets betalningsförhällanden med utlandet.Huvudbestämmelserna om vad de valutareglerande föreskrifterna(valutaförordningen) får innehålla finns i 2 § första stycket valutalagen (2 §ändrad : 174). a. kan föreskrivas att utländska betalningsraedd,utländska fordringar och utländska värdepapper endast i den orafattning och påde villkor Kungl. Maj:l eller efter Kungl. Maj:ls bemyndigande riksbankenbestämmer får förvärvas och förytlras mot vederlag i svenskt raynt (punkt 2). Enligt 3 § valulaförordningen (3 § ändrad 1963: 176) fårriksbanken bestämma närraare i vilken orafattning och på vilkavillkor utländska betalningsraedd och utländska fordringar får förvärvas eller förytlrasmot vederlag i svenskt mynt. Begränsning fär dock inte ske i omfattningen av valulabanksförvärv från eller föryttring lill allmänheten av utländska betalningsmedeleller utländska fordringar som härrör från eller fordras för löpande betalning. Vidare gäller enligt 6 § andra stycket valutaförordningen(6 § ändrad : 176) att får, i den raän del inle är fråga oralöpande betalning, bestärama över dels valutainlännings möjligheter att ta emotbetalning från utlandet, dels valutainlännings rätt all ikläda sig gäld iförhållande till ullandel. Fullmäktigei har i skrivelse hemställt om viss ändring i valulalagenoch valutaförordningen. Fullmäktige anför i huvudsak följande. Med anledningav den senaste tidens oro pä valutamarknaden har i meddelande den 20mars 1973 lämnat vissa anvisningar till valutabankerna i syfte att motverkainströmningen av utländska valutor till . Beträffande s. k. allmännakonton, dvs. konton i svenska kronor i valutabank för valulautlänning raed fastbostad i utlandet, erinrar ora den generellt gällande besläraraelsen,att behållningen pä sådant konto inte får överstiga vad sora kan betecknas somnormal kontobehållning. anger i meddelandet i fråga om allmäntkonto, som tillhör utländsk bank eller bankir, alt som norraal kontobehållningskäll anses det nettotillgodohavande som genomsnittiigt innestår under januari1973. I meddelandet anges vidare, att i den mån befintlig behållning pä sådantallmänt konto överstiger den sålunda definierade normala behållningen förkontot, kontoinnehavaren skall anmodas alt omgående disponera överskjutandebelopp genom att beordra utbetalning till valuta-inlänning för godkänt ändamåleller genom omväxling till utländsk valuta. Skulle efter ändåkvarstå överskjutande belopp, har förbehållit sig att vidtaga ätgärderi syfte alt med verkan från och med dagen för meddelandets utfärdande ta ut enper dag beräknad ränta på beloppet och att göra den kontoförande bankenbetalningsansvarig för sådan ränta. Avsikten är alltså att kontoinnehavare somefler håller en kronbehållning på sitt konto, sora överstigervad sora betraktas sora normalt, skall för det överskjutande beloppet lill denkonloförande banken erlägga en avgift beräknad såsom en negativ ränta.Fullmäktige aniser del klart att de givna förordnandena ligger inom de allmännabefogenheter som har enligt 3 § och 6 § andra stycket valulaförordningen. Fullraäktige anser att del är önskvärt, att den negativaräntan inte slutligt koramer den kontoförande valutabanken till godo ulan istället inlevereras till del allmänna. Annan mottagare än torde inlekomraa i fråga. Härför talar inte bara del allmänna argumentet att om vissaavgifter tas ut för att raotverka en från aUraän sarahäUsekonomisk synpunkt inleönskvärd utveckling, dessa avgifter inte utan raotpresta-tion bör tillfalla denene av de två parterna i det enskUda avtalsförhållandet. DärtUl koraraer attom uttagna avgifter inte överförs lill det allmänna, den sora gynnas avavgifterna, dvs. valutabanken, i många fall torde ha möjlighet alt i annatsammanhang kompensera den därav missgynnade, dvs. den utiändska banken ellerbankiren, genom andra transaktioner till inte raarknadsmässiga villkor. Även omsjälvfallet valutabankernas lojala medverkan kan förutsättas, är det intetillfredsställande ora dessa skulle behöva riskera alt från utiandet bliutsatta för uppraaningar att i en eller annan förra återföra vad som frän denutländske kontohavarens sida kan uppfattas som en oskäligt uttagen raarginal.Riksbankens raeddelande till valutabankerna om uttagande av en negativ ränta påutländska bankers och bankirers kronkonlon i svenska banker bör därförkompletteras med ett åläggande för bankerna att till inbetala vadsom kan komma att tas ut på grund av föreskrifier. Valulaförfaltningarnager emellertid f. n. inle stöd för att ålägga valutabankerna att tillriksbanken inbetala en sådan avgift. Medhänvisning till det anförda hemställer fullraäktige dels att i 2 § förstastycket valutalagen under en särskild punkt anges alt avgifter sora besläratsvid tillämpningen av meddelat förordnande skall tillfalla , dels att Kungl.Maj:t inhämtar samtycke tUl att Kungl. Maj:t förordnar att vad somföreskrivs i den nya bestämmelsen skall äga tUlämpning t. o. m. , delsatt Kungl. Maj:t måtte inhämta yttrande över ell tillägg i 3 §valutaförordningen innebärande att, om bestämt att avgift under vissfömtsättning skall utgå, dessutom får föreskriva att avgiften skalltUlfalla , dels att Kungl. Maj;t för tiden den 30juni 1974 begär samtycke till att den nu föreslagna bestämraelsen ivalutalagen skall äga fortsatt tUlärapning samt inhämtar yttrandeöver den föreslagna ändringen i valutaförordningen. Dekriser som under senare lid förekommit på valutaområdet har pä olika sättberört den svenska valutahandeln. Ett inslag i störningarna på valutamarknadenhar för del varit ett starkt valutamflöde. 1973: 82 anfördejag som ett skäl för att ha kvar valutaregleringen att denna gav möjlighettill kontroll av inte önskade betalningsströmmar. har, som framgårav riksbanksfullmäktiges skrivelse, med tUlämpning av valutaförordningenvidtagit vissa åtgärder i syfte att minska inflödet av utländska valutor.Riksbanken har genom föreskrift i meddelande till valutabankemabl. a. förbehållit sig rätt att i fråga om behållning på allmänt konto, soratill- hörutiändsk bank eller bankir, ta ut en på viss sätt beräknad avgift avseendeliden fr. o. ra. De av fullmäktige föreslagna författningsändringamainnebär att sådan avgift skaU tillfalla och har tUl syfte att göranäranda föreskrift effektivare. Avgiftsbestära-melser av likartad innebörd harinförts på andra håll i utlandet. Jag delar fullraäktiges uppfattning ombehovet av bestämraelser raed föreslaget innehåU också för del ochbiträder därför fullraäktiges fraraställning. Reglerna bör ges retroaktivverkan pä sä sätt, att fär raöjlighet att bestärama att avgift sompåförts konto för tid fr. o. m. den 20 raars 1973 skall tillfalla riksbanken.Under åberopande av det anförda herasläller jag att Kungl. Maj:t dels föreslårriksdagen att antaga ett inora finansdeparteraentet upprättat förslag tUl lag oraändring i valutalagen (1939: 350), delsbegär saratycke till att Kungl. Maj:t med stöd av 1 § Iredje stycketvalutalagen (1939: 350) förordnar, alt vad sora föreskrivs i 2 § förstastycket 8 sararaa lag, 1. skall äga tiUärapning till utgången av , 2. skaU äga fortsatt tUlämpning den 1 juli1973den , delsinhämtar yttrande över ett inom upprättatförslag till kungörelse ora ändring i och fortsatt giltighet avvalutaförordningen (1959: 264). Medbifall lill vad föredraganden sålunda med instäraraande av statsrådets övriga ledaraöterheraställl förordnar Hans Maj:t Konungen all till skall aviätasproposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.