prop · FW0313 · 1973-12-31 00:00:00 — Inskrivningsdomaren i domsaga ochkammarkollegiet anser att utskrift från terminal vid inskrivningsmyndighetunder inga omständigheter bör lämnas ut till allmänheten och att ersättning iallt fall inte bör utgå för fel i sädan terminalutskrift. Jag är f. n. inteberedd att ta ställning till denna fråga, som enligt min mening bör kunnaregleras i tillämpningsföreskrifter. I den mån terminalutskrift kommer att expedieraspå samma sätt som bevis i allmänhet, bör staten dock ansvara för dess innehåll. Jag delar den i promemorian framförda åsikten attstatens skadeståndsansvar för tekniska fel bör begränsas på samma sätt somenligt 19 kap. 19 § första stycket JB. Om den skadelidande genom passiviteteller på annat sätt medverkat till förlusten genom eget vållande, bör ersättningensålunda efter en skälighelsprövning sättas ned eller helt bortfalla. I promemorian uttalas att, om promemorieförslagetgenomförs och förlust på gmnd av fel i IR ersätts av staten, när felet vållatsav tjänsteman eller är av teknisk art, ersättning torde kunna utgå i så gottsom alla fall när IR har ett innehåll som avviker från det beslut inskrivningsmyndighetenavsett att meddela. Förslaget utesluter inte, framhålls det vidare, attersättning kan utgå i de undantagsfall avvikelse uppkommit av annan anledning,t, ex, på grund av utomståendes inverkan. Det sägs att goda skäl talar för attstaten svarar för registrets innehåll också i sådana fall samt att frågan fåröverlämnas åt rättstill-lämpningen. Jag delar denna uppfattning och anser ilikhet med promemorian men i motsats till ett par remissintanser att fråganinte nu bör lagregleras utan får överlämnas åt rättstillämpningen, I promemorian har föreslagits att ersättning förförlust till följd av tekniskt fel alltid bör stanna på statsverket och attfrågan om hur förlusten slutligen skall bäras får regleras i avtal mellanstaten och dataleverantören. Jag delar denna uppfattning men vill samtidigtframhålla att det kan tänkas fall, där staten i sin tur kan rikta anspråk motden som enligt andra skadeståndsregler skall vara ansvarig för förlusten, Iären- denav detta slag liksom i andra situationer kan ett starkt intresse föreligga avatt kunna fastställa, på vilket sätt fel uppkommit. Jag anser därför atttillämpningsföreskrifterna bör utformas med sikte på att införingar i IR ochavföringar ur registret blir dokumenterade på ett sådant sätt att det kanavgöras om ett eventuellt fel ligger hos inskrivningsmyndigheten eller ej. Vissa remissinstanser har gått in på frågan omändringar också i fastighetsbildningslagstiftningen. Sådana ändringar kanövervägas i fråga om rättelse av felaktighet i FR och ersättning för förlust pågrund av sådan felaktighet. Jag vill nu belysa denna fråga närmare. Enligt 19 kap, 4 § första stycket FBL kan uppgift ifastighetsregistret som är uppenbart oriktig rättas, om det kan ske utanförfång för fastighetsägare eller rättlghetshavare. Är det uppenbart attförfång inte kan uppkonmia, skall rättelse ske . I aimat fall skallfastighetsägare eller rättlghetshavare få tillfälle att yttra sig. Enligt vadchefen för uttalat i förarbetena (prop. 1969:128 B s.958 959) lär fråga om förfång sällan bli aktuell. Rättelsen kan dock avse enoriktighet som uppkommit vid redovisningen av en ändring i fastighetsindelningen.Det kan då tänkas att rättelsen innebär förfång för rättsägare som harinrättat sig efter den oriktiga redovisningen, I sådant fall torde enligtdepartementschefen ändring i fastighetsredovisningen inte böra ske annat än medledning av avgörande vid fastighetsbestämning eller i allmänt tvistemål omfastighetsbildningens beskaffenhet eller efter extraordinär besvärstalan enligt15 kap, 10 § FBL eller extraordinär talan enligt . Rättelsebefogenheten enligt FBL är inte inskränkttill oriktigheter av typen skrivfel utan är mera vidsträckt. Fråga om rättelseav skrivfel fär enUgt förordningen (1908: 74) angående jordregister ellerstadsregister-kungörelsen (1971: 1010) prövas av fastighetsregistermyndigheten.Annars ankommer prövningen på lantmäteristyrelsen, som dock kan delegerabeslutanderätten i vissa slag av ärenden till fastighetsregistermyndigheten. Enligt 19 kap, 4 § andra stycket FBL får fastighetuteslutas ur registret om det är uppenbart att den är obefintlig. Bestämmelsensammanhänger med stadgandet i 19 kap, 1 § 1 FBL, som föreskriver att i registretskall redovisas alla enheter som redovisades som fastigheteri fastighetsregister. Den nu nämnda regleringen bör enligt min meningkunna tillämpas också i ett ADB-system. Här tillkommer emellertid i likhet medvad som är fallet på inskrivningssidan problemet med tekniska fel. Bestämmelsen i 19 kap. 4 § första stycket FBL kanenligt min mening inte tillämpas på tekniska fel utan ändring. Den mycketviktiga inskränkningen att rättelse inte får ske om den kan leda till förfångför fastighetsägare eller rättlghetshavare begränsar nämligen i alltför hög gradmöjligheterna att rätta tekniskt fel. De rätta uppgifterna bör så gott somundantagslöst kunna hämtas ur den ajourföringsuppgtft, som skall ha skrivits uti samband med den ursprungliga registreringen. Rättelse bör därför kunna skegenom ett mmdre omständligt förfarande än genom fastighetsbestämning, allmänttvistemål eller extraordinär besvärstalan. Jag föreslår därför att rättelse avtekniskt fel får ske utan hinder av att beslutet kan medföra förfång förfastighetsägare eller rättlghetshavare. Den som lider förlust till följd avrättelsen bör i stället få ersättning av staten. Jag föreslår att bestämmelserhärom förs in i FBL. Den närmare regleringen av frågan om rättelse av tekniskafel i FR torde, i likhet med vad som är fallet i gällande rätt, kunna ske iföreskrifter som meddelas av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Förlustkan också tänkas uppstå till följd av en felaktig införing i FR, oberoende avom rättelse sker eller ej. Vidare kan förlust orsakas till följd av teknisktfel i bevis om innehållet i FR, när FR i och för sig är korrekt. Frågan omsådana förluster bör ersättas kompliceras av att vitsord kan tillerkännas FR iendast begränsad omfattning (jfr prop. 1969:128 B s. 78). Av betydelse ärhärvid att bristfälligheter finns i de nuvarande fastighetsregistren och attåtskilliga av dessa brister kan väntas följa med över till FR. Bristernabestår framför allt i att uppgifterna i registret inte är fullständiga. Medhänsyn till det sagda kan det synas tveksamt om ersättning bör utgå i de fallFR eller utdrag ur FR saknar uppgift om visst förhållande. Man måste emellertidfråga sig om inte allmänheten skall ha rätt att lita på registerinnehållet, isynnerhet som detta i datasystemet presenteras tillsammans med uppgifterna iIR. Kan det visas att någon faktiskt Udit förlust på grund av en felaktiginföring i FR som orsakats av tekniskt fel, bör enligt min mening statenersätta förlusten. Om registerutdrag avviker från irmehållet i FR, bör också ersättningutgå vid förlust. Härav följer att ersättning bör kunna utgå om en uppgift intekommit med i utdrag ur FR eller om en i sådant utdrag lämnad uppgift visar sigvara felaktig och någon i förlitan på innehållet i det oriktiga utdragetdrabbas av ekonomisk förlust. Reglerna om ersättning för förlust till följd avtekniska fel i FR bör utformas efter mönster i JB och förslaget till lag ominskrivningsregister. Samma inslcränkningar i rätten till ersättning vid denskadelidandes medverkan bör såledeä gälla. Iövrigt får frågor om ersättning för förlust på gmnd av felaktighet i FR bedömasenligt skadeståndslagen. 8.6Undantag från bestämmelserna om inskrivning i inskrivningsregister Inskrivningsförhållandena rörande fastigheter ochtomträtter är komplicerade och svåröverskådliga. Delvis kan dettabero på att den rent tekniska redovisningen i fastighets- resp. tomträttsbokenär svår att överblicka. Brister av sådan art kan avhjälpas genom lämpligberedning av böckerna. Oklarheter i fråga om själva inskrivningsförhållandenakan däremot inte lösas på ett så enkelt sätt. Dessutom umehål-ler särskiltfastighetsböckerna inskrivningar av ålderdomlig art och inskrivningar som inteskulle tillåtas enligt . Redovisning av fastigheter med sådanainskrivningsförhållanden i IR medför problem. Inskrivningskommitténfömtsatte i sitt betänkande (s. 46) att alla fastigheter inte skulle kunnaföras över till IR under en samlad överföringsaktion. Sådana fastigheterskulle enligt kommittén tills vidare få redovisas i fastighetsbok. Under försöksverksamhetenoch det pågående systemarbetet har klarhet vunnits om vilka omständigheter somorsakar komplikationer i samband med överföringen till IR. I promemorian lämnasen rad exempel på sådana förhållanden. Antalet fastigheter som på grund härav intekunde föras över till IR inom försöksområdet motsvarade av det totalafastighetsbeståndet, I promemorian konstateras att de tekniskaförutsättningama visserligen föreligger för att alla fastigheter skall kunnaredovisas fullständigt i IR men att kostnaden för detta Inte skulle stå irimlig proportion till nyttan. De remissinstanser som yttrat sig i frågan harframhållit det angelägna i att så många fastigheter som möjligt redovisas i IRfrån början. Några remissinstanser lämnar förslag till olika åtgärder, medhjälp av vilka antalet fastigheter utanför IR skall kunna nedbringasytterligare. Enligt min mening bör det inte komma ifråga attuppskjuta införandet av datasystemet i avbidan på att alla fastigheter kanredovisas i IR. Den vägledande principen för överföringsarbetet bör självfalletvara att, inom rimliga kostnadsramar, så många fastigheter som möjligt skallföras över till IR under den samlade överföringsaktionen. Det kan ifrågasättasom alla de förhållanden som angivits i promemorian verkligen hindrar enöverföring. Denna fråga får övervägas vid utfärdandet av föreskrifter föröverföringsarbetet. Det kan förmodas att, när den frågan skall ges en slutliglösning, antalet fall där kostnaderna för en överföring inte uppvägs avfördelarna med redovisningen i IR ytterligare kan reduceras. Det fåremellertid accepteras som oundvikligt att inskrivningsförhållandena rörandeett begränsat antal fastigheter redovisas i fastighetsbok. Tomträtterna bördäremot så gott som undantagslöst kunna föras över. Ifråga om fastigheter och tomträtter som redovisas i fastighetsbok el- lertomträttsbok inom inskrivningsmyndighets område där IR lagts upp, bör somföreslås i promemorian gäUa samma regler om inskrivningsintervall och uppskovsom för IR. 8.7Frågan om ändring lag om uppläggande av nya fastighetsböcker förlandet I promemorian uttalas att lag omuppläggande av nya fastighetsböcker för landet bör utan ändring kunnatillämpas även i ADB-systemet. Denna synpunkt kan jag inte dela. Som DONanfört är lagen i behov av översyn. En sådan översyn bör lämpligen ske isamband med det nu föreliggande lagstiftningsärendet. Genom lagstiftning angående lagfart ochinteckning infördes särskilda fastighetsböcker. Dessa var för landsbygdens deluppdelade i lagfartsböcker och inteckningsböcker. För städernas del skullelagfarts-och inteckningsärenden anteclaias i en gemensam fastighetsbok, därvarje fastighet i princip fick ett särskilt upplägg. I fråga om lagfarts- ochinteckningsböckerna för landet framträdde snart nog stora tekniska brister.Först genom inskrivningsreform fastställdes emellertid hurfastighetsbokföringen skulle vara ordnad och hur inskrivningsväsendet skullegestaltas. Bestämmelsema om fastighetsbolrföringen togs upp lag omuppläggande av nya fastighetsböcker för landet. Fastighetsbokföringen i städerna ansågs inte vara ibehov av någon omläggning vid inskrivningsreform. Beträffande ettstort antal städer föreskrev emellertid Kungl. Maj:t genom särskilda beslut attnya fastighetsböcker skulle inrättas och föras på samma sätt som förlandsbygden. Vid utfärdandet av fastighetsbokskungörelsen (1971:708) ansågs inte den omständigheten att uppläggandet och förandet avfastighetsbok reglerades genom olika författningar beroende på fastighetensbelägenhet ha någon större praktisk betydelse. Genom fastighetsbokskungörelsenersattes därför de tidigare gällande författningarna med enhetliga bestämmelserför hela landet. Äldre bestämmelser gäller dock övergångsvis för fastighet förvilken upplägg ej gjorts i fastighetsbok enligt lös-bladssystem. För min del anser jag det inte längre motiverat atti lag upprätthålla skillnad mellan kommun som varit stad medrådhusrätt och övriga delar av landet. Jag föreslår därför att lag omuppläggande av nya fastighetsböcker för landet görs generellt tillämplig förhela riket. Som framgår av det anförda är reformen mera av lagteknisk än avsaklig betydelse. Enligt 1 § lag skall fastighetsbokläggas upp för varje domsaga. Med hänsyn till att inskrivningsmyndighetsområde ej behöver sammanfalla med en domsaga, bör skyldigheten att lägga uppfastighets- boki stället anknytas till inskrivningsmyndighetens område. Till övrigabestämmelser som bör ses över lag återkommer jag ispecialmotiveringen. I enhghet med det anförda har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändring i jordabalken, 2. lag om inskrivningsregister, 3. lag om ändring ifastighetsblldningslagen (1970: 988), 4. lag om ändring i lagen (1932:169) om uppläggande av nya fastighetsböcker för landet. Förslagen torde få fogas till statsrådsprotokolleti detta ärende som bilaga. Rörande de enskilda bestämmelserna i lagförslagenvill jag ytterligare anföra följande. 8.9.1Förslaget till lag om ändring i jordabalken. JB bör innehålla en bestämmelse som ger Kungl.Maj:t möjlighet att föreskriva att inskrivning inom viss inskrivningsmyndighetsområde skall ske i IR. Ett stadgande av angivna innebörd föreslås i form av enny paragraf, 24 §, i 19 kap. JB, I detta sammanhang bör understrykas, attADB-reformen måste genomföras successivt inskrivningsområde förinskrivningsområde. Jag förutsätter att ändringar i den gällande indelningen iinskrivningsmyndigheternas områden blir nödvändiga i samband med reformgenomförandet.Denna fråga får tas upp i annat sammanhang. Enligt 19 kap. 2 § första stycketJB har Kungl. Maj:t rätt att om särskilda skäl föreligger bestämma annanindelning än den som följer av Indelningen i domsagor. Enligt 1 § andra stycket inskrivningskungörelsenfår hovrätt förordna att inskrivningsmyndighets område skall vara delat i tvåeller flera distrikt. Ett sådant förordnande innebär att inskrivningsärendenadagbokförs och handläggs särskilt för varje distrikt. Detta förfarande börenligt min mening inte förekomma i datasystemet, eftersom det blir opraktisktoch tekniskt komplicerat, I den mån inskrivningsmyndighets område bedöms varaså stort, att ärendemängden överstiger vad som utgör ett lämpligtarbetsunderlag för en inskrivningsmyndighet, bör således en ändring avindelningen i inskrivningsområden övervägas. Som påpekat innebär detta enändring i materiellt hänseende genom att utrymmet för gemensanama inteckningarinskränks. I motsats till anser jag emellertid att detta förhållande intebör tillmätas avgörande betydelse vid ändring av gällande indelning iinskrivningsområden. En arman fråga är om fastigheterna inom eninskrivningsmyndighets hela område måste vara överförda till IR, innanregistret kan ges rättsverkan. En successiv övergång till datasystemet ocksåinom ett och samma område kan bli oundviklig av praktiska och ekonomiska skäl.Jag föreslår därför, att Kungl. Maj:t skall äga föreskriva att IR skall kunnaföras också för del av inskrivningsmyndighets område i avvaktan på att IRupplagts för området i övrigt. Huren sådan successiv övergång till inskrivning i IR inom en inskrivningsmyndighetsområde skall genomföras torde få lösas från fall till fall. I promemorian harföreslagits att om förfarandet hos inskrivningsmyndighet börtillämpas för den del av inskrivningsmyndighetens område, inom vilkeninskrivning ätmu inte sker i IR, Förslaget har mötts av kritik från Sveahovrätt, , CFD, och jordbmkskasseförbund.Remissinstanserna påpekar att rättsliga och praktiska problem kan uppstå omolika regelsystem skall tillämpas och nämner som exempel svårigheteratt entydigt bestämma prioriteten om gemensam inteckning söks i fastigheter,av vilka några redovisas i IR och några i fastighetsbok. Föregen del anser jag i likhet med och att, om del avinskrivningsmyndighets område lämnas utanför IR, samma regler bör tillämpas somgäller för fastigheter som inte kunnat föras över till IR på gmnd avkomplicerade inskrivningsförhållanden (jfr 10 § andra stycket förslaget tilllag om inskrivningsregister). Detta innebär att inskrivning skall ske enligtJB:s regler, men att inskrivningsintervallet och möjligheterna att meddelauppskov skall vara desamma som i datasystemet. Bestämmelse härom har tagits uppi förslaget till lag om inskrivningsregister. Vid bedömningen av om IR skall fåföras för del av inskrivningsmyndighets område bör alltså beaktas desvårigheter som kan föranledas av att ett kortare intervall måste användas vidfastighetsbokföringen inom återstoden av området. I likhet med och anser jag attinskrivningsmyndighets område bör föras över till IR i ett sammanhang.Förordnande om att IR skall få föras för del av område bör således endast avseen kortare övergångstid. Genomförandet av ADB-reformen kan påbörjas tidigastden . Lagen bör därför träda i kraft . Det ankommer sedanpå Kungl. Maj:t att avgöra om systemet skall ges rättsverkan den dag lagenträder i kraft eller senare dag. Tidpunkten för driftstarten måste av naturligaskäl väljas så att den inträffar lämpligt med hänsyn till inskrivningsintervalleti det nuvarande systemet. 8.9.2Förslaget till lag otn inskrivningsregister Enligt förevarande paragraf skall den föreslagnalagen äga tillämpning, om Kungl. Maj:t förordnat att inskrivning skall ske iIR i stället för i fastighetsbok eller tomträttsbok. I deima paragraf har tagits upp en bestämmelse omatt IR skall föras med användande av ADB. Detta förhållande utgör käman i helareformen och bör följaktligen framgå av lagtexten. Bestämmelser om uppläggandeoch förande av IR kan meddelas av Kungl. Detsamma gäller bestämmelser omvilken myndighet som skall svara för databehandlingen i administrativthänseende och för underhåll och utveckling av system och program. kommer att svara inte bara för IR utan också bl. a. för FR. Den föreslagna reformen kommer att få mycket liteninverkan på själva prövningen av inskrivningsärendena. I den mån avvikelserförekommer, hänför sig dessa till föreskrifterna i 19 kap, JB. I förevarandeparagraf har därför tagits upp en bestämmelse som gör JB:s inskrivningsreglertillämpliga på inskrivning i IR, såvida inte aimat föreskrivs i den härföreslagna lagen. Vad som i dessa regler sägs om fastighetsbok och tomträttsbokskall äga motsvarande tillämpning på IR. Paragrafeninnehåller regler om inskrivningsdagar samt regler om upptagande avinskrivningsärende på inskrivningsdag m, m. Förslaget har närmare motiverats iavsnittet 8.3. Som framgår av vad jag anfört i den allmännamotiveringen bör inskrivningsdag i princip hållas varje arbetsdag. Regeln harformulerats så att inskrivningsdag skall hållas varje måndagfredag, som inteutgör helgdag. Bestämmelsen har tagits upp i paragrafens första stycke. Somjag framhållit i det föregående bör Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl.Maj:t bestämmer ges möjlighet att när särskilda skäl föreligger förordna omundantag från den nyssnämnda bestämmelsen. Vad jag närmast syftar på är att detbör finnas möjlighet att ställa In inskrivningsdagen ianslutning till större eller , då tjänstgöringsfrihet kanerhållas under villkor att tjänstetiden arbetas in i förväg. Den nu avseddabestämmelsen har fått sin plats i första stycket. Såsomföreslagits i promemorian bör även i ett system med endagsintervallinskrivningsdagen avslutas vid visst klockslag . För att underlättaarbetet vid inskrivningsmyndigheten kan det finnas anled- ningatt avsluta inskrivningsdagen än den tidpunkt kloc-ian 12 somgäller f, n. Frågan är inte av den beskaffenheten att den l)ör regleras i lag.I andra stycket föreslås emellertid, att ansökan som inkommit efter dentidpunkt då inskrivningsdagen enligt därom meddelade bestämmelser avslutatsanses gjord på nästföljande inskrivningsdag, I tredje stycket regleras den i avsnittet 8.3berörda frågan om företrädet mellan fastighetsregistrering och inskrivning.Eftersom ajourföring av FR och IR i ett system med endagsintervall mellaninskrivningsdagarna en viss dag kan avse samma fastighet, måste det bestämmas,vilken av åtgärderna som skall anses ha skett först. Som jag närmare utvecklati det föregående, bör ansökningen i inskrivningsärendet behandlas som om dengjorts efter registreringen. Jag vill i sammanhanget påpeka att registrering iFR inte kan anses ha skett förrän den nya uppgiften tillförts registret genomfysisk uppdatering. Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnittet8,4) föreslår jag att en ny gmnd för uppskovsbeslut i inskrivningsärendeninförs. Bestämmelser härom har tagits upp i denna paragraf. Regeln har utformatspå ett sätt som medger en ganska vid tillämpning. Möjligheten att meddelauppskov på grund av ärendets beskaffenhet eller omfattning föreslås nämligenmed tanke på att det slutliga godkännandet av en inskrivningsdag inte skallbehöva fördröjas, därför att beslut inte fattats i samtliga ärenden. Uppskovetöppnar här en utväg att snabbt redovisa beslut i de ärenden som till följd avsin komplicerade natur eller sin omfattning inte hunnit färdigbehandlas underinskrivningsdagen. Givetvis måste det, som jag framhållit i denallmänna motiveringen, skapas garantier för att tillämpningen av nyssnämndauppskovsregel inte leder till att handläggningen av inskrivningsärendena blirfördröjd. Andra stycket av förevarande paragraf iimehåller därför en bestämmelseom att inskrivningsärende, som uppskjutits med stöd av paragrafens förstastycke, skall tas upp till prövning senast på femte inskrivningsdagen efterden inskrivningsdag ansökningen gjordes. Genom en sådan regel åstadkommer manför det första att uppskjutna ärenden blir föremål för prövning inom en mycketkort tid, närmare bestämt , efter uppskovsbeslutet. För det andra tordeden motverka onödiga uppskovsbeslut. Eftersom ett sådant beslut är förenat medett visst arbete, torde det nämligen bli föga lönsamt från arbetssynpunkt attskjuta upp ett relativt enkelt ärende om beslut i ärendet ändå måste meddelasinom . Jag vill i sammanhanget understryka, att ärendet ommöjligt bör handläggas av samma person . Undantag får givetvisgöras, om frånvaro på grund av sjukdom eller annan anledning lägger hinder ivägen eller ärendet visar sig vara av den beskaf- fenhet,att det enligt allmänna regler bör handläggas av inskrivningsdomaren själv.Enligt det inom CFD utarbetade systemförslaget kommer bl. a. uppskjutna ärendenatt automatiskt redovisas på en bevaknings-lista, som skall skrivas ut en gångi veckan. Några ärenden skall alltså inte kunna hoppas över eller falla iglömska. Listan erbjuder också goda möjligheter till kontroll avbestämmelsernas efterlevnad. Enligt 19 kap. 12 § första stycket JB gäller attfastighetsboken och tomträttsboken äger självständigt vitsord i fråga om besluti inskrivningsärende som införts i boken. Det kan naturligtvis ifrågasättas omen motsvarande regel utan vidare skall tillämpas i datasystemet. Mot att ge IRsjälvständigt vitsord skulle nämligen kunna invändas att IR genom sin teknisktkomplicerade konstmktion och sitt omfattande innehåll (inskrivningsdata frånhela landet) ter sig avsevärt sårbarare än fastighetsböckerna ochtomträttsböckerna. För att IR på ett tillfredsställande sätt skall kunna fyllasin uppgift är det emellertid ofrånkomligt att såväl inskrivningsmyndigheternasom allmänheten grundar sitt handlande vid beslutsfattande eller i andrasammanhang på innehållet i IR. Med hänsyn härtill bör denprincipiella utgångspunkten vara att innehållet i IR äger vitsord. Jag anseratt detta bör framgå direkt av lagen om inskrivningsregister.