prop · FW03196 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt förslaget ipromemorian skulle högst vara till fyllest, om möjlighet fanns alt avsynnerliga skäl förlänga liden ytterligare högst . Reformen begränsas ipromemorian vidare till stadsplanelagda områden och områden inom vilkabyggnadsförbud råder i avbidan på sådan planläggning. Enligt vad som framhållsi promemorian torde också en på detta sätl begränsad reform som alltså baraskulle ta sikte på saneringsmogen bostadsbebyggelse i väsentliga styckentillgodose det bl. a. vid riksdagsbehandlingen framförda önskemålet om ökatskydd för kulturhistoriskt och miljömässigt värdefull bebyggelse. Förslaget i promemorian alt åstadkomma enrivningsreglering genom tidsbegränsade rivningsförbud har nästan genomgåendetillstyrkts av remissinstanserna. Enligt vad jag anfört är det uteslutetatt i den provisoriska reform, varom nu är fråga, få tUl stånd en meragenomgripande reglering. Jag finner mot denna bakgrund förslaget varaändamålsenligt. Enligtpromemorieförslaget skall bostadsförsörjningssynpunkten vara avgörande vidbedömningen av frågan om rivningsförbud skall utfärdas. Inom ramen för denna bedömning- som inte, vilket vissa remissinstanser synes anse, är avsedd att varabegränsad till endast flerfamiljshus - skall man enligt promemorian i väsentliga stycken kunnatillgodose också behovet av skydd för kulturhistoriskt och miljömässigtvärdefull bebyggelse. Emellertid har ett mycket stort antal remissinstansermotsatt sig en begränsning av regleringen till bostadsbebyggelse. Enligt dessaremissinstanser talar starka skäl för att man genom en rivningsreglering skallkunna skydda all bebyggelse av kulturhistoriskt och miljömässigt värde, oavsettom det rör sig om bostadsbebyggelse eller ej. Promemorieförslaget synes ligga i linje med vad civilulskottetavsett med sitt uttalande i sitt av gillade betänkande CU 1973:20.Detta uttalande gjordes i samband med behandlingen av förslaget tiUbostadssaneringslag, och avsikten var att ge kommun ökade möjligheter attgenomdriva ett bevarandeintresse under ett programskede och under förhandlingarmed fastighetsägare. Utskottet uttryckte därvid önskemålet om en sådanrivningsreglering som medgav att man i byggnadslovsärenden enligtbyggnadslagstiftningen fick tiU stånd en prövning motsvarande den kommunen gavuttryck för i ärendena angående byggnadstillstånd. Jag vill framhålla att denprövning som kommunen har att göra i byggnadstUlståndsärendena avser justhusets tjänlighet som bostadshus. Emellertid har den starka remissopinionen på nuifrågavarande punkt övertygat mig om att promemorieförslaget getts en något förstark begränsning. Vad som kommit fram under remissbehandlingen visar sålundaatt det , då kulturhistoriska eUer mUjömässiga skäl särskUt starkttalar för ett bevarande, skulle bli omöjligt att hävda bevarandeintresset, omman begränsade rivningsregleringen till bostadshus. Som jag också i börian avmitt anförande framhållit är bevarandet av äldre byggnader över huvud taget avstort allmänt intresse. Jag finner därför de skäl som förebragts för att rivningsregleringenskall omfatta även annan bebyggelse än bostadshus övertygande och förordar atti denna provisoriska reform rivningsförbud skall kunna utfärdas, om förbudet ärpåkallat från bostadsförsöriningssynpunkt eller för bevarande av kulturhistoriskteller miljömässigt värdefull bebyggelse. Som en konsekvens härav bör den ipromemorian föreslagna anknytningen till bostadssaneringslagen inte behållas. Den i promemorian gjorda begränsningen avtillämpningsområdet för rivningsförbud till område med stadsplan eller områdedär förbud mot nybyggnad enligt 35 § BL råder har mött erinringar från någraremissinstanser. Dessa anser att tillämpningsområdet bör vidgas, eftersombebyggelse som framför aUt av kulturhistoriska skäl är värd att skyddas kanvara belägen även inom andra områden än de i promemorian angivna. Som dessa remissinstanser framhållit är naturligtvissådana fall tänkbara, där ett bevarandeintresse kan göra sig gällande ävenutanför sådana områden som avses i promemorieförslaget, särskilt om man som jaghar förordat i det föregående inte begränsar rivningsförbud tillbostadsbebyggelse utan låter det omfatta all kulturhistoriskt ellermiljömässigt värdefuU bebyggelse. Emellertid måste rivningsskyddet anses ha sitt aUra största berättigande inom äldre stadskärnor och dylika områden, dvs. områden som regelmässigt ligger inomstadsplan eUer i vart fall är föremål för nybyggnadsförbud och där man kanbefara en forcerad rivning. Att i den provisoriska, tUl tiden begränsadereform, som det nu är fråga om, utvidga liUämpningsområdet ytterligare kanenligt min mening komma att medföra en alltför stor belastning på det organ somhar att meddela rivningsförbud och förhindra att man koncentrerar sig på deområden, som enligt vad jag har anfört är i behov av särskilt skydd. Jagbiträder därför promemorieförslaget. I promemorian föresläs att rivningsförbuden begränsas tillatt gälla högst med möjlighet till förlängning ytterligare högst ett årom synnerliga skäl föreligger. Det kan ifrågasättas om en tidsbegränsning överhuvud taget kan anses motiverad, om man i enUghet med vad jag förordat i detföregående inte längre anknyter till enbart bostadsförsöriningssyn-punkten och hostadssaneringslagenutan utsträcker tillämpningsområdet för rivningsförbudet till allakulturhistoriskt eller miljömässigt värdefulla byggnader. Som jag emellertidflera gånger har framhållit är det fråga om en provisorisk reform i avbidanpå den väntade, mera genomgripande rivningsreglering, som kan bU resultatet avbygglagutredningens kommande betänkande. För att inte föregripa och i aUtförstor utsträckning binda den kommande regleringen förordar jag därför i likhetmed promemorian att rivningsförbuden tidsbegränsas. Jag vill också framhållaatt, när det gäller annan kulturhistoriskt intressant bebyggelse änbostadsbebyggelse där åtgärder enligt bostadssaneringslagen inte kan komma ifråga, ett tidsbegränsat rivningsförbud i många fall kan ge det rådrum som eventueUtkan behövas för att bedöma om åtgärd enligt byggnadsminneslagen bör tillgripas. När det gäller omfattningen av tidsbegränsningen framhållsi flera remissyttranden att de i promemorieförslaget angivna tiderna är förkorta med hänsyn till kommunernas och de kulturvårdande myndigheternas resurserför inventering och planering. Jag finner de skäl som anförts för enförlängning av tidsfristerna vara övertygande. Jag förordar, i likhet med deflesta remissinstanser som yttrat sig i frågan, en förbudstid om högst tre årmed möjlighet tUl förlängning . Av det sagda framgår att jag idenna provisoriska reform inte kan biträda väckta förslag om att i ställetanknyta till de tider under vilka förbud mot nybyggnad gäller. En sådan ordningkan medföra att rivningsfrågan hålls öppen under en alltför . Genom att rivningsförbuden tidsbegränsas anser jag, ilikhet med vad som anförs i promemorian, det inte behövligt med regler omekonomisk kompensation till fastighetsägare. De senaste årens lagstiftning rörandemarkanvändningsfrågor har inneburit etl ökat inflytande för kommunala organ ochden fortsatta UtveckUngen kan förväntas gå i samma riktning. I enlighet med vadriksdagen har uttalat och i likhet med promemorieförslaget förordar jag därföratt det skaU ankomma på ett kommunalt organ att handha frågor omrivningsförbud. I promemorian föreslås att skall vara det kommunala organ som beslutar i frågan. Förslagettillstyrks av bl. a. planverket, som finner det naturligt att beslutsfunktionenhandhas av . Några remissinstanser anser emellertid att beslutom rivningsförbud i stället skall fattas av kommunfullmäktige i Ukhet med vadsom är fallet vid t. ex. anlagande av stadsplan. En rad olika synpunkter kan behöva läggas på ett ärende omrivningsförbud, t. ex. plansynpunkter, tekniska och ekonomiska synpunkter,bostadsförsörjningssynpunkter och kulturhistoriska synpunkter. Sådanasynpunkter företräds av olika kommunala organ, men något organ måste ha densamordnande och beslutsfattande funktionen. Skäl kan naturligtvis tala för attkommunfullmäktige ges den roUen. Jag vUl emellertid erinra om att rivningsförbud, bådeenligt vad jag har förordat och enligt promemorieförslaget, skall kunnameddelas både för alla byggnader inom visst område och för viss byggnad. Somjag skall utveckla närmare i det följande förutsätts rivningsförbud i allmänhetha föregåtts av någon form av planmässig bedömning. Det synes naturligast attsådana bedömningar görs av kommunfullmäktige, medan den närmare prövningen frånfall tiU fall får ankomma på . Som jag närmare skall utveckla idet följande kan fråga om rivningsförbud ibland tänkas uppkomma först i ärendeom byggnadslov för rivning. Som framhålls i promemorian är det vidare angeläget attbedömningen i ärende om rivningsförbud samordnas med den bedömning som kan skei ärende om byggnadslov avseende t. ex. ombyggnad eller annat ärende somhandläggs av byggnadsnämnd rörande samma byggnad. Det får sålunda inteförekomma att å ena sidan rivningsförbud meddelas och å andra sidan t. ex.byggnadslov för trängande förbättrings- eller ändringsarbeten vägras ellerkanske t. o. m. rivningsföreläggande med stöd av 5 1 § 1 mom. BS utfärdas. Med hänsyn till del anförda förordar jag attpromemorieförslaget i denna del genomförs. Jag delar också uppfattningen i promemorian all beslut omrivningsförbud inte skall behöva underställas statlig myndighet för att fårättsverkningar. Som anförs i promemorian finns det knappast andra skäl änrättssäkerhetssynpunkter som skulle tala för etl underställningsförfarande ochdessa tillgodoses lika väl genom parts besvärsrätt. Besvär bör i sista instansföras hos Kungl. Företrädare för de antikvariska intressena har i dettasammanhang föreslagit införande av rätt för ochlandsantikvarie att anföra besvär över beslut om rivningsförbud. Jag finner detangeläget att de antikvariska intressena blir väl belysta i detta sammanhang.Det bör emellertid ske genom ett samråd mellan kommunen och de antikvariskamyndigheterna: Att införa besvärsrätt för dessa myndigheter skulle stämmamindre väl överens med det sätt varpå relationerna mellan statliga ochkommunala myndigheter bör byggas upp på detta område. Som jag redan antytt anförs i promemorian att formerna förkommunens bedömning av frågan om viss byggnad bör stå kvar inte synes behöva regleras men att bedömningen normalt torde framgåav en upprättad saneringsplan eller plan enligt BL. Jag delar uppfattningen attdetta normall bör vara fallet. Jag vill emellertid betona att varkenpromemorieförslaget eller vad jag har förordat innebär att förden skull skulle vara förhindrad att meddela rivningsförbud när sådan plan intefinns. Så snart det i det enskilda fallet står klart att förutsättningar förrivningsförbud föreligger kan självfallet ett sådant meddelas. Ofta kan dettavara fallet just när någon planläggning i bevarandesyfte inte upprättats.Sålunda kan tänkas att det först genom att rivningsfrågan aktualiserats i ettbyggnadslovsärende kommer fram att en sådan planläggning behövs. Givetvis skallrivningsförbud då kunna meddelas för att möjliggöra att erforderligainventeringar och planulred-ningar utförs. Remissbehandlingen av promemorieförslaget har föranlettvissa påpekanden rörande erforderliga följdändringar i BL och BS. Jagåterkommer till dessa frågor i specialmotiveringen till författningsförslagen. och Näringslivetsbyggnadsdelegation har tagit upp frågan om den nuvarande rivningsregleringeninom ramen för lagstiftningen om byggnadstillstånd bör upphävas, om de förslagjag nu har lagt fram blir genomförda. Som styrelsen anfört måste det anses sommindre angeläget från arbelsmarknadssynpunkt att ha en särskild regleringbeträffande rivningsarbete. Inte heller från bostadsförsöriningssynpunkt finnsdet behov av att behålla en sådan reglering vid sidan av de bestämmelser somjag nu har föreslagit. Enligt vad jag har erfarit kommer chefen förinrikesdepartementet att, om de nu framlagda förslagen genomförs, i ett senaresammanhang ta upp frågan om att upphäva den nuvarande rivningsregleringen inomramen för lagstiftningen om byggnadstillstånd. Detta medför att en mindreändring måste göras i bostadssaneringslagen. I enlighet med det anförda har inom civildepartementetupprättats förslag 1 lag om ändringi byggnadslagen (1947:385), 2 kungörelse omändring i byggnadsstadgan (1 959:61 2) och 3 lag om ändringi bostadssaneringslagen (1973:531). Förslaget till lag om ändring i byggnadslagen Bestämmelserna om rivningsförbud föreslås i enlighet medpromemorieförslaget införda i en ny paragraf, 35 a §, i BL. Paragrafen har,med hänsyn till att dess tillämpningsområde i enlighet med vad jag anfört i den allmänna motiveringen begränsats till att gälla inomområde med stadsplan eller område med förbud mot nybyggnad i avbidan på antagandeeller ändring av stadsplan, sin naturliga plats bland bestämmelserna omnybyggnadsförbud i tredje avdelning, som handlar om stadsplan ochstadsplans rättsverkningar. I enlighetmed vad jag anfört i den allmänna motiveringen anges i första stycket såsomförutsättning för att rivningsförbud får utfärdas att förbudet skaU vara påkaUatfrån bostadsförsöriningssynpunkt eller för bevarande av kulturhistoriskt eUermiljömässigt värdefuU bebyggelse. Paragrafen är utformad så att det framgår allrivningsförbud kan avse viss byggnad eller byggnaderna inom visst område. I andrastycket anges att rivningsförbud får meddelas för av högst menatt, om synnerliga skäl föreligger, förbudet får förlängas . Avuttrycket synnerliga skäl följer att förlängning av förbudet bör ske endast i undantagsfaU.Beslut om förlängning skall meddelas innan giltighetstiden för det ursprungligaförbudet gått ut och sådant beslut kan meddelas endast en gång. I paragrafen ges bestämfnelser om att vissa beslut avlänsstyrelse enligt BL, t. ex. om förbud mot nybyggnad, skaU lända tiUefterrättelse utan hinder av förd klagan. a. planverket framhåUit börockså ett beslut om rivningsförbud, för att få avsedd betydelse, ha sammaverkan. I ett nytt andra stycke föreskrivs därför att vad som föreskrivs iparagrafen om beslut av länsstyrelse också skall gälla byggnadsnämnds beslut omrivningsförbud. Förslaget till kungörelse om ändring i byggnadsstadgan 24 § 1 mom. Paragrafen föreskriver bl. a. skyldighet för länsstyrelsenatt underrätta markägarna om vissa förbud, bl. a. mot nybyggnad, enligt BL ochatt på karta eller annorledes tydligt ange det område som avses med förbudet. Iett nytt sista stycke till stadgandet föreskrivs att motsvarande skyldighet attunderrätta markägarna och att ange området skall åvUa byggnadsnämnd i fråga ombeslut om rivningsförbud. 54 § I mom. Systematiskt bör rivningsförbudet utformas så att det utansärskUd föreskrift skall ha den verkan att byggnadslov för rivning skallvägras. Att rivningsförbud kan meddelas också för byggnad inom område därbyggnadsförbud råder i avbidan på stadsplaneläggning föranleder vidgning avbyggnadslovsplikten lill att gälla också rivning av byggnad inom sådant område.Stadgandets näst sista stycke föreslås därför ändrat i enUghet härmed. Med hänsyn till att rivningsförbuden i enlighet med vadjag har förordat kommer att få en begränsad giltighetstid finner jaginte, som i län förordat, erforderligt att införamöjlighet att medge undantag från ett rivningsförbud. Ett rivningsförbud kangivetvis upphävas helt eller till viss del av , om det intelängre anses behövligt t. ex. på grund av att planeringsarbetet avslutats elleråtgärder kommit till stånd enligt bostadssaneringslagen i önskad omfattning. Förslaget till lag om ändring i bostadssaneringslagen 10 § första stycket bostadssaneringslagen föreskriver bl.a. skyldighet att sända beslut om upprustningsåläggande till länsarbetsnämnden.Den nu föreslagna ändringen, som innebär att denna skyldighet upphör, ärföranledd av all den nuvarande rivningsregleringen inom ramen förlagstiftningen om byggnadstillstånd avses bli upphävd, om de förslag jag harlagt fram blir genomförda. Författningsändringarna bör, i likhet medbostadssaneringslagen, träda i kraft . Några särskildaövergångsbestämmelser behövs inte. Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. dels föreslår att antaga förslagen till lag om ändring i byggnadslagen (1947:385) och lag om ändring ibostadssaneringslagen (1973:531), dels bereder tillfälle att avge yttrande överförslaget till kungörelseom ändring i byggnadsstadgan (1959:612). Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. Lag om ändring i byggnadslagen (1947:385) Härigenom förordnas att i byggnadslagen (1947:385)' skallinföras en ny paragraf, 35 a, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse får meddela förbud mot rivning av byggnadinom område med stadsplan eller inom område där förbud mot nybyggnad råderenligt 35 §, om byggnaden inrymmer bostadslägenhet som ägaren regelmässigtuthyr för annat ändamål än fritidsändamål och som ej utgör del av hans egenbostad och om sådant förbud är påkallat från bostadsförsörjningssynpunkt. Förbud enligt första stycket får meddelas för avhögst . Om synnerliga skäl föreligger får förbudet förlängas ytterligarehögst . Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 1972:775. Kungörelse om ändring i byggnadsstadgan (1959:612) Härigenom förordnas att 54 § 1 mom. byggnadsstadgan(1959:612)' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 54 § I mom. Åtgärd, som enligt 75 § är all hänföra tiU nybyggnad, måej förelagas utan lov (byggnadslov). Byggnadslov erfordras jämväl för följande åtgärder,nämligen sådan lUl nybyggnad ej hänförlig ändring av byggnad, somberör konstruktionen av dess bärande delar eller av eldstäder, rök- eUerventilationskanaler eller som avsevärt påverkar dess planlösning eUer yttreutseende; sådan till nybyggnad ej hänförlig ändring av byggnad, sominnefattar inrättande av ledningar för vattenförsörjning eller avlopp samtdärmed förbundna anordningar, så ock mera väsentlig ändring av befintlig sådanledning eller anordning; ianspråktagande av byggnad eller del därav för väsentligenannat ändamål än del, vartill byggnaden förut varit använd eller som finnesangivet å godkänd ritning; uppförande eUer väsentlig ändring av mur, plank eUerdärmed jämförlig anordning; schaktning, fyUning eller annan liknande åtgärd inom tomt,såvida åtgärden innebär avsevärd ändring av höjdläget för tomten eller deldärav; inrättande av fast cistern eller annan fast anordning förhantering eller förvaring av brännbara vätskor, såvida åtgärden ej avserallenast alt tillgodose viss fastighets husbehov; samt inrättande av upplag. Inom område med stadsplan Inom område med stadsplan er- erfordras härutöver byggnadslov fordras härutöverbyggnadslov för för omfärgning av fasad som ej omfärgning av fasad som ej vetter vetter mot kringbyggd gård eller mot kringbyggd gård eUer annan annan sådan plats, för utbyte av sådan plats, för utbyte av laktäck- laktäckningsmaterial, för rivning ningsmaterial, för rivning av bygg- av byggnad samt för uppsättande nad samt för uppsättande eUer eller väsentlig ändring av skyll el- väsentlig ändring av skylt eUer ler ljusanordning. Vad sålunda gäl- ljusanordning. Vad sålunda gäller ler om skylt och ljusanordning äger motsvarande tillämpning, i äger motsvarande tUlämpning in- fråga om rivning inom område där om område med byggnadsplan. förbud mot nybyggnad gäller en- I Stadgan omtryckt 1972:776. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse ligt 35 § byggnadslagen och i fråga om skylt ochljusanordning inom område med byggnadsplan. Denna kungörelse träder i kraft .