prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — En sådan ordning kan klart spåras i tidigarefastighetstaxeringar men i mindre mått i den föreslagna värderingsmodellen.För att erhålla dels en genereUt sett acceptabel och verklighetsbetonadavkastningsvärdenivå, dels en realistisk avkastningsvärderelation mellan ungoch gammal skog, är det i samband med övergången till den modernarevärderingsmodellen därför nödvändigt att nu höja kalkylräntefoten. Vid 1975års taxering måste räntefoten sättas till i vart fall . redovisar samma uppfattaing. Förslagetatt de värden som framtagits på grundval av den föreslagna avkastningsmetodenskall marknadsvärdeanpassas vid taxering har föranlett delade meningarbland remissinstanserna. Det övervägande flertalet tillstyrker eller lämnarförslaget utan erinran. Bland de remissinstanser som tillstyrker enmarknadsvärdeanpassning vid taxering är RSV, lantbruksstyrelsen,lantmäteristyrelsen, skogshögskolan, domänverket och iKopparbergs län. Lantbruksstyrelsenanför bl, a, att verket med goda erfarenheter tillämpar envärderingsmetod med stark anknytning till marknadsvärdet. De invändnmgar motmarknadsvärdet som tidigare framförts från olika håll har baserats på alltförhöga krav på tillförlitligheten hos köpeskillingsstatistiken. Kritiken harbortsett från att avkastningsvärderingar på grund av svårigheten att göratillförlitliga, långsiktiga prognoser beträffande virkespriser, kostnader, m,m, lätt kan leda till avsevärt mycket större fel än vad även en begränsadköpeskillings-statistik gör, om den är rätt upplagd. Lantbruksstyrelsens egenköpeskillingsstatistik baseras på lantbraksnämndernas köp och försäljningar avskogsfastigheter. Lantbruksnämndernas slrukturpersonal har i sitt dagligaarbete med köp och försäljningar av fastigheter i allmänhet skaffat sig storerfarenhet av var en realistisk marknadsvärdenivå ligger för skogar medvarierande innehåU, Som utredningen framhåller bör åtgärder vidtas för attförbättra köpeskillingsstatistiken. nasvärderingar förekommer ett icke obetydligt antal värderingar som utförs avandra institutioner såsom skogsvårdsstyrelserna, lantmäteriet, domänverket,skogsägareföreningar, skogsbolag. m, fl. En lämplig målsättningvore att alla nämnda värderingar, som kan ledas fram till en fastighetsöverlåtelse, finge ingå i ett statistikunderlag tUl grund förmarknadsvärdebestämning av skogsbruk. anser attmarknadsvärdet på vissa mindre skogsmarksområden, som ligger insprängda inomlandets bättre jordbruksbygder och som motsvarar vad man förr benämndehusbehovsskog regelmässigt ligger betydligt över avkastningsvärdet. Sådan skogär sålunda förenad med näraliggande jordbruk. Att härvidlag användaavkastningsvärdebe-räkningar synes föga meningsfullt. Rimligt vore att i dessafall öppna möjlighet för taxeringsnämnderna att utnyttja ortprismetoden. SkogshögskolanframhåUer bl, a, att det torde erfordras synnerligen gött omdöme vidfastläggande av marknadsvärdenivån för skogsfastigheter. harvärdenivån i fräga om skogsfastigheler analyserats för vissa tUl sinsammansättning kända medelfastigheter i olika delar av landet. Man har därvidberäknat de värden som erhålls med prisföratsättningar på skogsprodukter, somstatistiskt kan härledas från närmast föregående prisperiod. Den värdenivå somdärvid erhålls har prövats av till att avse en acceptabel nivå. Deanalyser som gjorts av utfallet efter skilda taxeringar visar att man med småmarginaler lyckats genomföra taxeringen till åsyftad nivå. Den föreslagnametoden torde medföra större riskmoment och mindre säkerhet att genomtaxeringen erhålla den förändring av värdena som man önskar åstadkomma. Högskolananser att tyngdpunkten vid beräkningarna bör ligga påavkast-ningsvärdetabellema och att avstämningen mot fastighelsprisstatistikenär ett sista moment, som får ske på de punkter där det finns tillräckligtmaterial. Åtskilliga remissinstanseranser att en övergång till marknadsvärdeanpassning av skogsbruksvärdena böranstå till taxering. anser att en sådan övergångbör närmare övervägas först till taxering. Skogsindustriernas samarbetsutskott ochSveriges skogsägareföreningars riksförbund anser att en övergång inte kan sketill taxering. Skälet för att uppskjuta övergången tillmarknadsvärdeanpassning anges främst vara brister i prisstatistiken förskogsfastigheler. pekar påproblemet att avgöra hur stor del av köpeskillingen som i realiteten är hänförligtUl skogsbruksdden. Detta problem borde närmare ha belysts. Utredningen harinte tagit definitiv ställning till vilken metod som bör användas vidreducering av till att omfatta endast skogsvärdet. Detförhållandet att ett stort antal köp är tillköp tUl redan befintligabrukningsenheter torde inte sällan innebära att ett strikt avkastningsvärdespelar en underordnad roll vidfastställande av köpeskillmgen. Man har kunnat konstatera attköpe--skillingarna för tillköpen i medeltal varit avsevärt högre än för nyköpenräknat per hektar och produktiv skogsmark. Man har även märkt en klarsuccessiv ökning av antal tillköp, vilka för uppgick till mer änhälften av totala antalet köp av jordbruksfastigheter. En -starkt bidragandefaktor tUl detta förhållande anges vara de gynnsamma skatteregler som gällervid fastighetsreglering (ensidigt ägoutbyle). Det svaga samband som ofta rådermellan erlagda per hektar skogsmark och aktuellt skogstUlståndkan också orsakas av det förhållandet, att såväl nyköp som tillköp ofta följsav avverkningar upp till vad skogsvårdslagen tUlåter som engångsuttag. Sådantskogsbruk kan inte karaktäriseras som uthålligt och utgör då inte hellerlämplig grund för indirekt bestämning av taxeringsvärde. anseratt pro-'blematiken omkring marknadsvärdeanpassningen av skogstaxeringen kräverfortsatta analyser av de faktorer som påverkar eller kan tänkas påverkaprisbildningen av skogsfastigheter och tillgänglig köpeskillingsstatistik.Lantbrukets skattedelegation framhåller att värdeinnehället i skogen inte är pålångt när så stabilt som för varje annat taxeringsobjekt (mark, byggnader m,m,). Värdet konstitueras till övervägande del av mängden virke vidvärderingstillfället. Virkesvolymen utgör emellertid ofta till en väsentlig delackumulerad avkastning, tUl vilken en stor del av skogens värde koncentreras,bl. a. för att uttagstidpunkten ligger nära. Värdeuttaget drabbas med visstundantag av inkomstskatt och ibland även av allmän arbetsgivaravgift m. m.Några motsvarande förhållanden råder inte i fråga om t. ex. villa- ochhyresfastigheter. Skillnaden bör på något sätt komma till uttryck vidvärdesättningen. Vidare torde inga andra fastighetstaxeringsobjekt i fråga omvärdet vara underkastade konjunkturens växlingar så som skogen. Delegationenifrågasätter om uppnådda försäljningspriser för en ytterligt liten del avlandets totala skog och skogsmark över huvud taget bör påverka värdesättningenav de fastigheter, som utgör och skall förbli självständiga, beståendeenheter. Den helt övervägande delen av de skogsbraksfastigheter som tillförsfastighetsmarknaden uppgår i andra, ofta angränsande skogsbraksegendomar. Dehöga priser som betalas för sådana fastigheter betingas utan någon tvekan avatt fastigheterna har marginalvärden för köparen. Men priserna påtUlskottsmarkema påverkar också prisnivån på de få skogsfastigheter som i öppnamarknaden kan köpas av nyeta-blerare. Dessa måste givetvis ge ett pris som göratt de kan konkurrera med och slå ut dem som vill köpa för sambrak med annanegendom, I köpeskillingarna vid skogsindustriföretagens allt vanligare förvärvinbakas ofta bl, a, en del av företagens organisationskostnader, som skulleuppkommit om motsvarande virkeskvantitet anskaffats genom rotposter eller påannat sätt. Tillräckliga analyser av de förhållanden som konsti- tuerarfastighetspriser och hur priset skall fördelas på olika komponenter i enkombinerad enhet föreligger inte. Sä länge dessa förhållanden kvarstår, kan enmarknadsvärdering av skogen inte ske. bör som hittUls besluta om denvärdenivå som med hänsyn till alla påverkande omständigheter skall gälla förskogen. Några förändringar av den generella värdenivån vid taxeringbör inte komma i fråga. För en oförändrad värdenivå talar också t, ex,osäkerheten i fråga om den framlida skogsbeskattningen och skogspolitiken iallmänhet och de konsekvenser för skogens avkastning och fastighetsprisernadetta kan ha. Liknande synpunkter framförs av och Skogsindustriernas samarbetsutskott. Marknadsvärdeanpassninggenom föreslagen omräkning av nivåfaktorerna behandlas av bl, a, tekniskahögskolan i och lantmäteristyrelsen. Lantmäteristyrelsen anser attnivåanpassningen i första hand bör ske genom valet av räntefot. För denytterligare justering av avkast-ningsvärdenivån som därutöver kan erfordras börkomma i fräga en procentuell korrigering eller ett fast tUlägg eller avdrag perobjekt eller per enhet av någon värdefaktor inom objektet. Detta ger en bättreinblick i värderingsförfarandet och gör det lättare för de skattskyldiga attbilda sig en uppfattning om värderingsresultatens skälighet. Den föreslagnaomräkningen av pris- och kostnadsföratsättningarna tillgodoser inte dettaönskemål, även om den i och för sig kan leda till samma slutresultat. Tekniskahögskolan framför liknande synpunkter, Förslagenom värdetabellernas innehåll godtas i stort sett av remissinstansema. a.skogsstyrelsen anser emellertid som tidigare nämnts att tabeUema för dennoggrannare värderingsmetoden bör innehålla värden som hänför sig lill såvälvirkesförrådets åldersklassfördelning som på dess dimensionsfördelning. Ifråga om deklarationerna tUl ledning för skogslaxeringen har bl. a.skogsstyrelsen och skogshögskolan uttalat sig. Skogshögskolan anför att detskulle underlätta taxeringen, om deklarationsblanketten utformas så attuppgifter om virkesförrådets åldersklassfördelning kan redovisas i densamma.Skogsstyrelsen framför liknande synpunkter och anför vidare att de lämnadedeklarationsuppgifterna erfarenhetsmässigt alltför ofta är helt utan eller avmycket begränsat värde vid taxeringen. Det skulle därför vara av väsentligbetydelse om deklaranterna kunde bringas att i sina deklarationer lämna sådanauppgifter som dels är relevanta för taxeringen, dels fyUer rimliga anspråk påsäkerhet. Skogsvårdsstyrelsernai och anför att dentid per fastighet som den skogssakkunnige i taxeringsnämnden hai tillförfogande för åsättande av skogsbruksvärde är för kort. Man föreslärtypfasligheter, utökad tid per taxeringsenhet och ökat antal skogssakkunnigasom verksamma åtgärder för en förbättring av taxeringen. Förslagetatt skogsuppskattningshandlingar skall kunna infordras dels frånfastighetsägare genom anmaning och med vitesföreläggande, dels frånskogsvårdsstyrelse har behandlats av åtskilliga remissinstanser. a,länsstyrelserna i , och tillstyrkerförslaget. i anför att tillgång tUl skogsbruksplanökar säkerheten vid taxeringen och att det därför förefaller helt naturligt attmarkägaren skall vara skyldig att uppvisa befintliga uppskattningshandlingar.Länsstyrelsen i understryker betydelsen av att allaskogsuppskattningshandlingar i vems hand de än må vara obetingat ställstill taxeringsmyndighetens förfogande. Negativatill förslaget om utiämnande av skogsuppskattningshandling-arna är bl. a.skogsstyrelsen, lantbruksstyrelsen. Lantbrukets skattedelegation och . Detsamma gäller åtskilliga skogsvårdsstyrelser.Skogsstyrelsen anför att det primära syftet med skogsbraksplanen är att skapaunderlag för en planmässig drift av skogsfastigheterna. Fleraskogsvårdsslyrdser framför att risk föreligger att skogsägarnas intresse förupprättande av skogsbraksplaner minskar om man genomför förslaget rörandeskyldighet att efter anmaning överlämna sådana handlingar. ärväl medveten om det goda underlag planema utgör för taxeringsarbetet. Lämnadeskogsuppskattningshandlingar torde lika ofta kunna leda till ett lägre som etthögre taxeringsvärde än det som skulle åsättas utan sådana handlingar. Allteftersom detta blir känt bör ett utökat frivilligt utlämnande kunna förväntas.Styrelsen anmäler stor tveksamhet till förslaget att av skogsvårdsstyrelsernakunna tvångsvis infordra sådana skogsuppskattningshandlingar som är upprättadepå uppdrag av enskild markägare. Styrelsen anser dock att skyldighet medvitesföreläggande bör föreligga för fastighetsägare att lämna ytterligareuppgifter utöver vad som lämnats i deklarationen, om detta är angeläget förtaxeringen. 3.7Övriga frågor vid taxering av jordbraksfastighet Ianvisningarna till 9 § KL lämnas bl. a. särskilda regler för värdesättning avsådant område på jordbruksfastighet som inte utgörs av skogsmark och växandeskog. Även för sådant område av jordbruksfastighet som kan exploateras förbebyggelseändamål ges särskilda värderingsregler. Enligtpunkt 1 fjärde stycket av anvisningarna till 9 § KL bör vad angårjordbraksfastighet till ledning vid uppskattningen av det allmänna saluvärdetgäUa de enhetsvärden, som föreslagits i den ordning som närmare sägs i TF. Omenhetsvärdena stadgas i 144 § 1 mom. TF. Däri sägs alt vid sammanträde införlandskamreraren med bl. a. ordförandena i fastighetstaxeringsnämnderna,fastighetstaxeringsombuden och andra fastighetsvärderingssakkunniga skallföreslås enhetsvärden för ytenhet mark av olika ägoslag, godhetsklasser ochbrakningsförhåUan-den under förutsättning av normalt byggnadsbestånd. EftereventueUa justeringar av förslagen på grand av erinringar av RSV (RN) fastställdesvärdena i fastighetsprövningsnämndernas anvisningar. Vidvärdesättning av jordbraksfastighet till den del den inte utgörs av skogsmark ochväxande skog skaU enligt punkt 2 av anvisningarna tUl 9 § KL noga beaktas omdet föreligger för fastigheten säregna förhållanden som bör föranleda ökningeller minskning av fastighetens taxeringsvärde. Ett flertal exempel på sädanaförhållanden, som bör beaktas vid värderingen, anges i anvisningspunkten.Såvitt gäller byggnaderna, i fräga om vilka man utgår från förutsättningen avnormalt byggnadsbestånd, anges som sådana säregna förhållanden att åbyggnadernasbeskaffenhet skiljer sig frän i orten för fastigheter av motsvarande storlekvanligt medelbeständ, dvs. om på fastigheten finns förnämligare bostadsbyggnadeller eljest ovanligt goda åbyggnader eUer om åbyggnaderna är olämpliga,förfaUna eller otUlräckliga. Ifråga, om byggnader på skogsmark stadgas i punkt 4 av anvisningarna till 9 §att sådan byggnad, som är behövlig för skogsbruks-drift, inte skall åsättassärskilt värde. Dennas värde anses ingå i skogsvärdet. Vidare föreskrivs altskogskojor och liknande mera tillfälliga byggnader inte skall åsättas särskiltvärde ulan att deras värde skall anses ingå i skogsmarkens värde. Ipunkt 5 av anvisningarna till 9 § lämnas regler om värderingen av sådan mark påjordbraksfastighet som har ett övervärde på grund av möjligheter att exploateraden för bebyggelseändamål. I anvisningspunkten sägs bl. a. alt ett sådanthögre värde i allmänhet endast finns på sådan jordbraksfastighet, som ärbelägen i närheten av större stad eller i tillväxt varande industri-, järnvägs-eller annat tätare bebyggt samhälle eller grav- eller vattenkraftsanläggning,m. Vid värderingen bör iakttas att värdet oftast är beroende avutvecklingens hastighet och att hänsyn skall tas till detta. Om område, somutgörs av skogsmark och växande skog, har ett högre värde vid utnyttjande förbebyggelseändamål än för skogsbruk, skall det värderas efter det aUmännasaluvärdet i stället för efter avkastningsvärdet. I10 § och anvisningarna till denna paragraf lämnas främst föreskrifter om desärskUda värden, s. k. delvärden, som tillsammas utgör en fastighetstaxeringsvärde, samt vad de olika delvärdena avser. dåre lämnas vissa föreskrifter om beräkningen avdelvärdenas storlek m. m. Delvärdena är för jordbraksfastighet jordbruksvärde,skogsbraksvärde, värde av övrig mark, värde av särskilda tUlgångar och exploateringsvärde.Värde av byggnader kan ingå i jordbraksvärde, skogsbraksvärde och värde avsärskilda tiUgångar. Byggnadernas värde fördelas på delvärdena enligt de reglersom lämnas i punktema 2, 3 och 4 a av anvisningarna till 10 § KL. I punkt 2föreskrivs att med jordbraksvärde förstås en fastighets värde av bl. a. debyggnader och andra anläggningar, som är behövliga för jordbruksdrift. Ijordbraksvärdet skaU ingå värdet av byggnad som tillhör jordägaren och ärbehövlig för jordbraksdriften, såsom mangårds- och driftbyggnad samt byggnader,avsedda för jordbrukets binäringar. I punkt 3 stadgas att med skogsbraksvärdeförstås fastighetens värde av bl. a. de byggnader och andra anläggningar som ärbehövliga för skogs-braksdrift. Vidare föreskrivs att värdet av sistnämndabyggnader och anläggningar skall ingå i skogsvärdet. Enligt punkt 4 a förståsmed värde av särskUda tillgångar fastighetens värde av bl. a. sådana särskildaförmåner, som skulle verka höjande på köpeskillingen vid en överlåtelse. Häriinräknas, föreskrivs det, exempelvis värdet av sådana byggnader ochanläggningar, som inte kan anses behövliga för jordbraks- ellerskogsbraksdrift. Enligt punkt 4 b av anvisningarna till 10 § förstås medexploateringsvärde det värde, som fastigheten eller del därav äger utöverjordbruksvärde, skogsbraksvärde, värde av övrig mark samt värde av särskildatillgångar på grand av att mark som hör tiU fastigheten kan tiUgodo-göras förbebyggelse. För värdesättning av åker, byggnader m. m. påjordbraksfastighet lämnade RN utförliga anvisningar års allmännafaslighets-taxering. 3.7.2 Utredningsförslaget 3.7.2.1 Byggnadsvärde Allmänt Som en bakgrand till sina förslag framhåller utredningenbl. a. det samband som råder mellan frågan om ett särskilt byggnadsvärde påjordbruksfastighet och reglerna om avskrivning på sådan fastighet. Delvärdet byggnadsvärde, som redovisats för annanfastighet, har bl. a. haft betydelse i vissa fall vid inkomsttaxeringen förbestämmande av avskrivningsunderlaget för byggnader. Då byggnadsvärdet interedovisats särskilt för jordbruksfastighetema har motsvarande möjlighet intestått tiU buds vid taxering av inkomst av jordbruksfastighet. Man har i frågaom dessa fastigheter i stället fått utgå från ett schablonmässigt framräknatunderlag för byggnadernas; avskrivning, vilket enligtpunkt 2 a av anvisningarna till 22 § KL utgör två tredjedelar av summan avtaxerat jordbruksvärde, skogsmarksvärde, värde av övrig mark och värde avsärskilda tillgångar med viss reduktion av skogsmarksvärdet och värdet av dosärskilda tillgångarna. Förslagtill ändrade regler för avskrivning av byggnader på jordbruksfastighet hadeframlagts i prop. 1972: 120. Enligt dessa regler skulle avdrag förvärdeminskning av byggnader på jordbraksfastighet alltid beräknaspå grundval av anskaffningsvärdet, dvs. den faktiska byggnadskostnaden, med s.k. planenlig avskrivning. Om utredning om de faktiska anskaffningskostnadernaför byggnader saknades, skulle avskrivningen göras på ett underlag beräknat påföljande sätt. Om i taxeringsvärdet inte ingick exploateringsvärde, värde avmera betydande naturtillgångar eller särskilda förmåner eller skogsbruksvärdeöverstigande , skulle av fastighetens anskaffningskostnad ansesbelöpa på byggnaderna. I annat fall skuUe på byggnaderna anses belöpa vad somsvarar mot av taxeringsvärdet minskat med exploateringsvärde, värde avmera betydande naturtUlgångar eller särskilda förmåner eller skogsbruksvärdetUl den del skogsbruket översteg . Det schablonmässigt framräknadeavskrivningsunderlaget skulle regleras i punkt 3 av anvisningarna tUl 22 § KL.Det borde kunna jämkas om det i avsevärd mån över- eller understiger vad somkunde anses rimligt i det särskilda fallet. Ifrågan om avskrivningsprocenten anförde föredragande departementschefen att sålänge ett särskilt byggnadsvärde inte redovisades vid fastighetstaxeringavskrivning i normalfallet borde ske kollektivt enligt en enhetlig procentsatsför hela landet. Det borde ankomma på RSV att efter samråd medlantbruksstyrelsen och jordbrukets organisationer lämna anvisningar omtillämplig avskrivningsprocent vid koUektiv resp. individuell avskrivning. Ifråga om den koUektiva avskrivningen kunde det enligt departementschefen inormalfaUet synas lämpligt . Vidövergång till redovisning enligt bokföringsmässiga grander skulle enligtpropositionen som ingångsvärde för byggnad i första hand tas upp den faktiskaanskaffnmgskostnaden. Då anskaffningskostnaden inte kunde utredas föreslogsavskrivning få ske med hjälp av den schablonregel som fanns i anvisningspunkt 2a till 22 § KL, dvs. två tredjedelar av taxerade jordbraksvärdet m. m., iförekommande fall med tillägg för senare kostnader för ny-, till- eUerombyggnad. Hade fastighet förvärvats genom köp, byte eller därmed jämförligtfång efter utgången av och kunde anskaffningskostnaden för byggnadeninte visas fick avskrivningsunderlaget beräknas enligt den nya, i punkt 3sjunde stycket av anvisningama tUl 22 § intagna proportioneringsregeln, iförekommande fall med tillägg för kostnader som efter förvärvet nedlagts påny-, till- eUer ombyggnad. Hade den skattskyldige förvärvat fastigheten påannat sätt än genom köp, byte eUer därmedjämförUgt fång före , fick han som ingångsvärde förbyggnadsbeståndet uppta samma värde som överlåtaren vid övergång fått upptaenligt förenämnda bestämmelser. Ipropositionen anförde föredragande departementschefen bl. a. altfastighetstaxeringsutredningen enligt sina direktiv hade i uppdrag alt finna enmetod för redovisning av ett särskUt delvärde för byggnader päjordbruksfastighet vid fastighetstaxeringen. I den mån det kom ifräga att vid fastighetstaxeringen redovisa särskilt byggnadsvärde bordegivetvis de då aktuella spörsmålen på inkomsttaxeringens område omprövas. UtredningenframhåUer att den enligt sina direktiv ålagts att framta ett särskilt byggnadsvärdepå jordbraksfastighet och återger direktiven i denna del; Förvärdering av jordbruksfastighet finns f. n. två metoder, den s. k.konventionella metoden och den s. k, norrlandsmetoden. Den konventionellametoden innebär alt värdet av de byggnader som hör till jordbruket räknas in iheklarvärdena för åkermarken. Med norrlandsmetoden sker värderingen avåkerjord och byggnader separat med ledning av särskUda enhetsvärden för åkeroch byggnader. Oberoende av vilken av dessa metoder som kommer tUl användningär det angeläget att få fram ett system där särskilt byggnadsvärde kan angesför varje taxermgsenhet. En av fastighetstaxeringens grundpruiciper äremellertid att värdet av en taxeringsenhet skall motsvara taxeringsenhetensallmänna saluvärde. Undantag från denna princip har av särskilda skäl hittillsgjorts endast för område som utgörs av skogsmark och växande skog. Entaxeringsmetod som innefattar särskUt angivande av byggnadsvärde bör såledesinte få leda till ett åsidosättande av den angivna grundprincipen. Detförsta av de principiella krav, som enligt utredningen bör ställas på etttaxerat byggnadsvärde, är att det skall kunna användas vid beräkning avavskrivning av jordbrukets och skogsbrukels byggnader. Med denna utgångspunktoch målsättning bör värdet av en jordbruksfastighets hela byggnadsbestånd ingåi det särskilda byggnadsvärdet. Värde av byggnader på jordbruksfastighet ingårf, n, i jordbruksvärde, skogsbruksvärde och värde av särskilda tillgångar, TiU denomdisponering av delvärdena, som följer av en utbrytning av värde av byggnaderur nuvarande jordbruksvärde, skogsbruksvärde och värde av särr skildatillgångar, återkommer framstäUningen . Förutomkravet att det taxerade byggnadsvärdet skall utgöra ett skäligtavskrivningsunderlag måste enligt utredningens mening ytterligare tvåprindpella krav ställas på detta värde. Som ett andra krav måste gälla attbyggnadsvärdet defmieras och bestäms så att det totala taxeringsvärdet kommeratt återspegla hela taxeringsenhetens marknadsvärde. Byggnadsvärdet måste kunnaåsättas inom ramen för en marknadsvärdering av taxeringsenheten i dess helhet. 14 1973.1 saml. Dettredje principiella kravet sammanhänger med värderingen av den tilltaxeringsenheten hörande marken. I fråga om annan fastighet är det föreskriveti KL att byggnadsvärdet skall utgöra skUlnaden mellan taxeringsenhetensallmänna saluvärde i dess helhet och markvärdet.