prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Ipunkt 2 i förslaget har intagits en regel om alt tillbehör till fastighetenligt 2 kap, 2 och 3 §§ JB skall räknas till taxeringsenhet, som utgörs avbyggnad på annans mark, under föratsättning att tillbehören ägs av byggnadensägare. Denna föreskrift är en konsekvens av den föreslagna regeln i 4 § andrastycket att bestämmelserna i om fastighet skall äga motsvarande tUlämpning ifräga om byggnad, som är lös egendom, I nuvarande punkt 2utvecklas grunderna för uppdelning av en fastighet på flera taxeringsenheter.Vad däri anförts avser som tidigare berörts delvis otidsenliga förhållanden.Motsvarande anvisningar i moderniserat och något förkortat sldck har tagits ini punkt 3 i förslaget. För de föreslagna reglerna om uppdelning itaxeringsenheter har redogjorts, Däratöver kan följande nämnas. Den ipunkt 3 första stycket åberopade regeln att uppdelning på grund av att del avfastighet innehas med sådan rätt att innehavaren enligt 47 § skall erlägga garantibeloppför delen har tidigare berörts. Vissa förtydliganden har gjorts. a. sägsatt tomträtt och rätt tUl ofri tomt i stad alllid avser hel fastighet.Uppdelning skall ske även när del av fastighet utgörs av publikt boställe. Såsomtidigare nämnts skall skilda användningssätt av olika delar av faslighetföranleda uppdelning av fastigheten på flera taxeringsenheter. Exempel påolika användningssätt som skall föranleda uppdelning har lämnats i andrastycket i punkt 3 i förslaget. Som föratsättning för att uppdelning skall fåske vid skilda användningssätt bör naturligtvis krävas att den olikartadeanvändningen skall bestå , dvs. är av viss varaktighet. nuvarande punkterna 3 och 4 behandlas sammanföring av fastigheter ochfastighetsdelar till en taxeringsenhet. Dessa punkter har ersatts med enomarbetad anvisningspunkt 4. För sammanföring av fastigheter ochfastighetsdelar till en taxeringsenhet bör följande huvudregel gälla.Fastigheter, där jordbruk bedrivs, skall ligga i sambruk för att sammanföringskall ske. Skogsområde, som är alt anse som brukningsenhet eUer administrativredovisningsenhet, bör sammanföras till taxeringsenhet kommunvis och i den måndet sträcker sig därutöver, lill en värderingsenhet. Fastigheter medbeskattningsnaturen annan fastighet skall, som förat nämnts, sammanföras om de angränsar varandra och används på ett likartat sättsamt står under gemensam förvaltning. För att likartad användning skall ansesföreligga, bör fastigheterna vara hänförliga till samma fastighelstyp, t.ex.hyreshus, fritidshus, industri. Liksom tidigare gällt synes även fortsättningsvisgrupper av enheter med likartad användning på en faslighet i vissa fall böraföras samman till en taxeringsenhet. Om det sålunda på en fastighet(taxeringsenhet) finns flera uthyrda fritidshus med tomter, som gränsar tillvarandra, bör de utgöra en ta.xeringsenhel, om de både såvitt gäller mark ochbyggnader står under gemensam förvaltning. Motsvarande bör gäUa i fråga om grapperav hyreshus resp. industribyggnader med därtill hörande mark. Vid användningför bostads-, hyreshus- och industriändamål bör en taxeringsenhet endastundantagsvis bildas av fasligheter eller fastighetsdelar, som inte gränsar tillvarandra. I nu berörda avseenden synes kunna meddelaanvisningar. I punkt 4 i förslaget har lämnats anvisningar om den betydelse försammanföringen till taxeringsenhet, som i vissa fall bör tillmätas detförhållandet att fasligheter ligger i samma kvarter o. d. Dennuvarande punkt 3 sista stycket av anvisningarna behandlar det s. k.uppdelningsvärdet. Detta stycke kan utgå med hänsyn lill den bestämmelse omuppdelningsvärde, som tagits in i 8 § 3 mom. sista stycket KL och föreskrifterom framställning om sådant värde i 150 § 3 mom. TF. Inuvarande punkt 5 lämnas bestämmelser om fördelning av värden på administrativaområden inom en kommun. Frågan om fördelning av värden på församlingar blirreglerad i 8 § 3 mom. första stycket. Bestämmelserna i nuvarandeanvisningspunkt 5 utgår därför. I denna anvisningspunkt har i ställetföreskrivits att egendom, som enligt. 5 § 5 mom. undantagits från skatteplikt,inte skaU utgöra särskild taxeringsenhet. Ävenpunkterna 6 och 7 utgår. Regeln i punkt 6 om taxering av egendom tillhörigregisterfastighet i en kommun men enklaverad i annan kommun är med hänsyn tillde nya indelningsreglerna inte längre aktuell. I punkt 7 lämnas föreskrift omutformningen av fastighetsspe-cifikalioner m. m. i taxeringslängd(fastighetslängd). bör inte meddelas i KL. I nuvarande punkt 1 första stycket definieras begreppet allmäntsaluvärde. I andra- sjunde styckena lämnas beskrivningar av devärderingsmetoder som bör användas för uppskattningen av allmänna saluvärdet. Punkt1 i förslaget har samma principiella uppbyggnad som den nuvarandeanvisningspunkten men den har förkortats avsevärt. I första stycket har lämnatsen definition av den föreslagna generell värderingsgranden, marknadsvärdet,vilken tidigare behandlats. I samma stycke anges vissa undantag fränmarknadsvärdeprincipen. Dessa avser kapitalvärdet av vissa privaträttsligaförpliktelser m. m. Etl slopande av undanlagsregeln som gällt harinte ansetts kunna ske. Skälet till detta är bl. a. svårighetema att fåkännedom om alla privat- rättsligaförpliktelser som kan påverka marknadsvärdet och till de möjligheter som skulleöppnas att, disponera över fastigheternas marknadsvärden, om undantagsregelnslopades. Denna har särskild betydelse i fråga om taxeringen av de s. k,tomträttsfastigheterna och byggnader på ofri grand. För dessa bör gälla attbyggnadsvärdet bör bestämmas som om byggnadens ägare varit ägare tiU ävenmarken. Markvärdet bör bestämmas som om tomtplatsen varit obebyggd men bebyggbaroch med bortseende från tomträtlsavgäldens eller arrendebeloppets storlek.Varken byggnadsvärdet eller markvärdet kommer därvid alt påverkas avprivaträttsliga förpliktelser som inte är av servitutskaraktär. Ipunkt 1 andra stycket i förslaget beskrivs i korthet de värderingsmetoder somskall användas för beräkning av marknadsvärdet. För dessa metoder har tidigareredogjorts. Ipunkt 1 tredje stycket i förslaget har intagits regeln om att taxeringen skallvara individuell. Liksom nu skall således omständighetema i det enskilda falletbeaktas. Inuvarande punkt 1 åttonde stycket finns en föreskrift om taxering av mark medobetydligt värde. Frågan kan regleras i anvisningar av . Inuvarande punkterna 2, 4 och 5 lämnas utförliga värderingsregler för olikatyper av fastigheter. Dessa är tiU stor del föråldrade. De har i praktiken ihuvudsak ersatts av moderna anvisningar i värderingsfrågor som lämnats avdåvarande riksskattenämnden och av . Enligt denlagstiftningsprincip för värderingsreglerna som tidigare förordats utgår denuvarande värderingsanvisningarna i punkterna 2, 4 och 5.1 punkt 2 har tagitsin en regel om undantag i vissa fall från den generella taxeringsvärdenivän.Undantaget har tidigare Ijehandlats. Särbestämmelseni nuvarande punkt 6 om s.k. gemensam taxeringsenhet som sträcker sig överkommungräns gäller fortfarande. Den föreslagna ändringen är av redaktioneUnatur. Anvisningartill 10 §. I nuvarande punkt 1 föreskrivs att taxeringsvärdet skall redovisasi del värden och att dessa skall utföras i jämna tasen-tal kronor. Dessabestämmelser blir intagna i 10 och 11 §§ och kan darr för utgå ur punkt 1. Därtas nu i stället in regeln att ddvärden liksom det totala taxeringsvärdet iprincip skall beräknas till den procentuella nivå och efter de övriga grandersom gäller enligt 9 §. nuvarande punkterna 24 b lämnas definitioner för de delvärden som skallredovisas för jordbruksfastighet. I nuvarande punkt 5 lämnas motsvarandeuppgifter beträffande annan fastighet. Nyaregler för delvärdesredovisning har föreslagits för jordbruksfastighet. Fördessa har redogjorts. Definitionerna härav anges i punkt 2 iförslaget. Ifråga om det nya delvärdet byggnadsvärde har tidigare framhåUits att det iprincip skall utgöra det mervärde som fastigheten har på grundav alt den är bebyggd. Detta medför i praktiken all jordbraksvärdet och skogsbraksvärdetskall vara detsamma för bebyggda och obebyggda fastigheter, som i övrigt ärlikartade. Om man tiUs vidare bortser frän de arealmässigt mycket storataxeringsenheterna, bör inte heller jordbruks- och skogsbraksvärdena påverkasav fastighetsstorleken. Utformningenav normerna för bestämmande av jordbraksvärde, skogsbruksvärde ochbyggnadsvärde måste samordnas. Härvid bör uppmärksammas särskilt de frågor somsammanhänger med utarbetandet av riktvärden för åker, bostadsbyggnader ochekonomibyggnader. Tillledning vid bestämmande av taxeringsvärdet för åker bör inom varjeanvisningsområde, där gemensamma regler för åsättande av åkervärde skallgälla, finnas tabeller som utvisar åkervärdet vid varierande förutsättningar ifråga om t. ex. dränering. Värdenivän i dessa tabeller skaU i principåterspegla den prisnivå som utbildats vid köp av obebyggda fastigheter.Byggnadsvärdet för jordbraksfastighets bostadsbyggnader skall i principbestämmas enligt den byggnadsvärdetabell (P-tabell) som tillämpas för viUafastigheteri området. Byggnadsvärdetför omoderna ekonomibyggnader är vanUgen obetydligt och bör kunna beräknasmycket schablonartat. För halvmoderna och moderna ekonomibyggnader kan byggnadsvärdetabellerupprättas av i princip samma slag som skett beträffande bostadshus på villafastighet.Även beträffande specialbyggnader och stora nybyggda ekonomibyggnader kanriktlinjer för värderingen lämnas av . För att få behövligsakkunskap vid taxering av sådana byggnader är det lämpligt att fastigheter avhär aktuellt slag överförs till gemensamt distrikt, som har tillgäng tillSärskild sakkunskap. Enväsentlig del av den fastighetsprisstatistik soin finns att tillgå avser bebyggdafastigheter med omoderna ekonomibyggnader. Med ledning av denna får avgöras ivilken utsträckning det är möjligt att tillgodose både principen och låtaprisnivån på obebyggd styra äkervärdet och att samma normer skalltillämpas för taxering av bostadshus på jordbruksfastighet och likabelägnavillafastigheter. De erfarenheter som fastighetslaxeringsutredningen lämnat isin undersökning tyder på alt de båda önskemålen blir svårare att tiUgodose justörre fastighetsarealen är. För att inte de bebyggda fastighetemas totalvärdeskall bli för högt, torde det därför bli nödvändigt dels att lägga värdenivånpå åker något under den prisnivå som framkommer vid försäljningar av obebyggdafastigheter, dels att reducera det bostadsbyggnadsvärde som framkommer ur debyggnadsvärdetabeller som skall tillämpas för likabelägna viUafastigheter utom möjligen för de allra minsta jordbraksfastigheterna. Genom dessajusteringar minskar man risken för att prisnivån på obebyggda fastigheter gerett för högt genomslag för åker tillhörande bebyggd fastighet. Förhalvmoderna och moderna ekonomibyggnader kan ledning för nivåställning avvärdetabellerna hämtas främst ur den fastighetsprisstatistik som avserförsäljning av fastigheter med sådana byggnader. Tillgången på köp avfastigheter tillhörande denna kategori är relativt liten men detta kompenserasav att dessa tabeller kan baseras på förhåUandena i större regioner. Vidredovisningen av byggnadsvärdet skaU urskiljas och särskilt anges bl. a.byggnad, som används av ägare eller arrendator för bostadsändamål. Till sådanbyggnad skaU naturligtvis räknas även byggnad som för nu avsett ändamål användsav ägarens eller arrendatoms familjemedlemmar. I uttrycket bostadsändamålligger även användning av ickepermanent slag, t. ex. som sommarbostad e. d. Vidbestämmandet av åkervärdet för mycket stora fastigheter bör en viss mindrereduktion göras av de hektarvärden som framtagits för övrigafastighetsstorlekar. Idelta sammanhang kan erinras om att riktvärdena för åker och byggnader m. m.inte avses skola fastställas förrän de varit föremål för en omfattande testningpå det lokala planet. Syftet därmed är främst att kontrollera att föreslagnariktvärden leder till att föreskriven taxeringsvärdenivå uppnås för skildafastighetskategorier. Marksom f. n. hänförs till tomt- och trädgårdsmark skall hänföras till ägoslagettomt. Med tomt avses här byggnadsplats och sådant område därintill som användsför prydnadsträdgård, upplagsplats, parkeringsplats o. d. Någon sakligförändring avses inte i förhållande till vad som gäller f, n. Ägoslaget skallemellertid särredovisas under delvärdet värde av övrig mark. Delvärdetövervärde utgör i princip ett restvärde. Det skall sålunda innefatta sådanavärden som inte skall innefattas i övriga delvärden, I praktiken synes man dockknappast kunna tänka sig några andra slag av sådana överskjutande värden än debåda som exemplifierats i lagtexten. Det bör dessutom observeras att taxeringsvärdenivånbeträffande detta delvärde enligt punkt 2 av anvisningarna tUl 9 § i förslagetnormalt får antas bli nedsatt. Det ankommer på att utfärdanärmare anvisningar om tillämpningen. Här kan dock erinras om att åsättandet avövervärde på grund av exploaleringsmöjlighet vid allmännafastighetstaxering bör bli föremål för särskild uppmärksamhet med hänsyn tillde ändrade regler rörande rätt till ersättning vid mistad bebyggelserält sominförts i bl, a, naturvårdslagen (1964; 822), ändrade regler i byggnadslagen(1947: 385) om fastighets glesbebyggelsemöjlighet samt införandet av en presumtionsregeli expropriationslagen (1972: 719), som begränsar möjUghetema att erhållaersättning för förväntningsvärden tillkomna efter , Frågan om åsättandeav övervärde med hänsyn till exploateringsmöjlighet i vissa områden, 1. ex, iStockholmsregionen, torde vara av sådan karak- täratt berörda fastigheter bör laxeras i gemensamt fastighetstaxeringsdistrikt, Ipunkt 3 i förslaget har definitionerna för delvärdena på annan fastighet tagilsin, I fråga om dessa har den sakliga ändringen gjorts alt särskilt maskinvärdeinte skall redovisas särskilt i byggnadsvärdet. Detta har behandlats tidigare.Vidare har vissa redaktioneUa och förtydligande ändringar gjorts av defmitionernaav markvärde, som tagits in i punkt 3 a) och av byggnadsvärde, som angetts ipunkt 3 b). Från nuvarande punkt 6 har vidare överförts en föreskrift omtaxering av rätt till ersättningskraft. Såvitt gäller rätt tillersättningskraft på jordbruksfastighet har motsvarande bestämmelse lämnats isamband med definitionen av delvärdet värde av särskilda tillgångar. Eftersomnuvarande punkt 6 i övrigt endast innehåller längdföringsregler och sädanaregler inte bör ingå i KL, har denna punkt utgått. Anvisningarnatill 13 §. Punkt 1 innehåller föreskrifter om åsättande av taxeringsvärde vidny taxering. Med hänsyn till det föreslagna innehållet i 9 § tredje styckethar anvisningspunkten utgått. Anvisningarnatill 22 §. I punkt 3 åttonde stycket har den föreslagna regeln omproportionering av anskaffningskostnaden för jordbruksfastighet tagits in.Förslaget har behandlats tidigare. Dennuvarande skogsvärderingsinstruktionen (1951: 440) ersätts av en ny skogsvärderingsinstruktion.Denna består av tre avdelningar, A, B och C. A. Grundläggandebestämmelser. I denna avdelning anges de prin cipieUa bestämmelsema om skogsvärderingen vid fastighetstaxering. Skogsbruksvärdet skall beräknas till av marknadsvärdet för den växande skogen och skogsmarken. Marknadsvärdet skall bestämmas med ledning av värdetabeller. Denna fråga liksom de grandläggande principerna för tabellernas upprättande, vilka intagits i avdelning A, har berörts i det föregående. B. Innebördenav begreppet skogsmark. I avdelning B lämnas den definition av ägoslaget skogsmark; som skall användas vid fastighets taxeringen. Definhionen motsvaras i princip av den definition som an vänds vid riksskogstaxeringen. C. Bestämmelserom värderingen och förfarandet. Först ges allmän na bestämmelser om s. k. värderingsenhet, liksom om de områden som riket skall indelas i för skogstaxeringen, s. k. värderingsområden. Mo tiveringen har lämnats i det föregående. Därefterlämnas bestämmelser om värdefaktorerna, dvs. godhetsklass, kostnadsklass,trädslagsklass och trädslag eller grapp därav samt dimensionsklass. Även värdefaktoremahar behandlats i det föregåen- de.Då det gäller kostnadsklassen anges transportkostnadernas betydelse för prisetpå virket som en omständighet som inverkar på klassificeringen ikostnadsklass. Ideklarationerna skall uppgifter kunna lämnas om skogens dimension och/ellerålder. Lämnas åldersklassuppgifter, kan de omräknas för att grunda bestämningenav dimensionsklass. Anvisningar till ledning för sådan omräkning kommer attlämnas av . Somtidigare nämnts avses skogstaxeringen skola ske enligt två olika metoder, dennoggrannare och den förenklade metoden. För vardera metoden kommer att finnasen tabeUserie. Den noggrannare metoden skall tillämpas då skogsuppskattningshandlingarär tillgängliga. TabeUvärdenabör följas utom i undantagsfall. I skogsvärderingsinstraktionen har angettsvissa fall då en justering kan ske av det värde som beräknats med ledning avvärdetabell. Detta skall gälla t.ex. då det föreligger tekniska fel i virket,vilket är en omständighet som påverkar värdet även enligt gällande bestämmelser.Bland omständigheter som kan inverka på värdet anges skydds- och fridlys-ningsföreskrifter. 10.3 Förordningenom statlig inkomstskatt Ändringen innebär att hänvisningen tiU nu gäUande skatterätlsligafastighetsbegrepp utgår och alt hänvisning i stället görs till vad som särskiltsägs i 4 § KL om bl. a. fastighet och byggnad som är lös egendom. Ändringen är av redaktionell art. 10.4 Förordningenom statlig förmögenhetsskatt 1 §.Ändringen är av samma slag som föreslagits i fråga om 3 § SI. Ändringen innebär att icke skattepliktig fastighet, på vilken taxeringsvärdeinte skall åsättas, inte skall tas upp som tillgång vid förmögenhetsberäkningen.Det skattebortfall som ändringen kan föra med sig torde i praktiken vara heltbetydelselöst. Redan enligt den nu gällande regeln i 6 § 2 mom, KL sätts ingettaxeringsvärde på sådan egendom som avses i 5 § 1 mom, första stycket c), 2mom, och 4 mom,, dvs. försvarsfastigheter, kommunikationsfastigheter ochbyggnader på ofri grund värda . Till grund förförmögenhetsbeskattningen skall enligt 4 § andra stycket SF såvitt gällerfastighet läggas taxeringsvärdet, Nägon förmögenhetsbeskattning av egendom somnu nämnts kommer således inte i fråga. Egendom i övrigt enligt 5 § 1 mom, KLinnehas endast undantagsvis av enskild person. De ägarkategorier som kan kommai fråga är genomgående fria från skattskyldighet till förmögenhetsskatt. Avegendom, som omfattas av 5 § 1 mom, KL i dess nuvarande lydelse tordeenskild ägare kunna förekomma endast i fråga om naturminne och sådanakyrkobyggnader och bönehus vari offentlig gudstjänst förrättas. Någoninvändning kan inte riktas mot att enskild ägare blir fri från förmögenhetsskattför sådant objekt, eftersom någon förmögenhetsskatt f. n, inte utgår, om ägarenär förening, samfund eller stiftelse. Vidare bör anmärkas attför den egendom som enligt 5 § 5 mom, KL i dess föreslagna lydelse avses bliundantagen från skatteplikt en särskild regel vid förmögenhetsbeskattningenlämnas för industritiUbehör enligt 2 kap. 3 § JB. IndustritUlbehören skallgivetvis omfattas av förmö-genhetsskalteplikt, men kommer i värderingshänseendealt behandlas som lös egendom. Värderingsregeln återfinns i 4 § SF. I fråga omövrig egendom som enUgt 5 § 5 mom. KL i dess föreslagna lydelse avses bliundantagen från skatteplikt kan anmärkas att elektriska kraftdistributions-eller kraftöverföringsledningar f. n. inte taxeras och sålunda inte förmögenhetsbeskattasi den mån de är hänförliga tiU fast egendom. Allmänna va-anläggningar ägs ihuvudsak av kommun som inte är skattskyldig vid förmögenhetsbeskattningen. Ävenannan kan driva sådan anläggning om bifallit ansökan därom. Sådanägare torde generellt sett kunna föratsättas inte vara skattskyldig för förmögenhetsbeskattningenligt gällande regler. Skulle emellertid skattskyldighet i någotundantagsfall föreligga enligt gällande regler synes det materiellt sett varabefogat med undantag från skatteplikt även i förmögenhetshänseende föregendomen. Även för transformator- och kopplingsstalioner för det elektriska kraftdistributions-och kraftöverföringsnätet samt pumpar, pumpstationer och andrapumpanläggningar för allmän va-anläggning gäller i stort sett samma synpunktersom redovisats i fråga om ledningar för allmän va-anläggning. Transfor-niatorstationeroch kopplingsstationer för det elektriska kraftdistributions- ochkraftöverföringsnätet skulle till en mycket stor del åsättas ett lägretaxeringsvärde än . De taxeras därför vanligtvis inte med de regler somgäller f. n. och blir följaktligen inte heller förmögen-hetsbeskattade. För atttransformator- och kopplingsstalionerna skall befrias från skatteplikt enligt 5§ 5 mom. KL, och därmed enligt förslaget också från skalleplikt iförmögenhetshänseende, krävs att de skall tillhöra överförings- ellerdistributionsnät för elektrisk kraft. Dessa typer av ledningsnät tillhör iövervägande grad staten, kommun, aktiebolag eller annat sådant rättssubjekt somär befriad från skyldighet att erlägga förmögenhetsskatt. Den effekt påutfallet av förmögenhetsbeskattningen som förslaget ändå möjligen kan ha,torde väl uppvägas av de inbesparingar som förslaget medför vidtaxeringsarbetet. Ändringen har motiverats under 3 §. Se motiveringen till 47 § KL. 8§ 1 mom. 1 momentet har tagits in en regel om industritillbehör, liknanderegeln i 4 § SF och 22 § 1 mom. AGF. Regeln har motiverats tidigare.Fastställandet av värdet för industriliUbehör avses skola göras avinskrivningsmyndigheten med stöd av intyg från sakkunnig eller annan utredning.Det kan erinras om att inskrivningsmyndigheten har möjlighet att enligt 33 §andra stycket stämpelskatteförordningen förelägga den skattskyldige att tiUhandahåUamyndigheten de bevis och intyg, som fordras för skattens fastställande tillriktigt belopp, 10.6 Förordningenom arvsskatt och gåvoskatt Det civilrättsliga fastighetsbegreppet skall i princip gälla på alla områdeninom skatterätten. Hänvisningen till lagen (1895: 36 s, 1) angående vad tillfast egendom är att hänföra i 20 § tredje stycket har därför utgått, 22 §1 och 2 mom. I 1 mom. första stycket har tagits in en värderingsregel förindustritillbehör av samma innebörd som regeln i 4 § SF, Som konsekvens häravhar även 2 mom. fjärde stycket ändrats. Enligt 4 § andra stycket KL skaU reglerna i KL om fastighet tillämpasäven på byggnad på ofri grund som är lös egendom. Motsvarande regel har tagitsin i TF. 38 §.Hänvisningen i 1 mom. andra stycket till administrativt område, inom vilketmenighet äger utöva beskattningsrätt, är delvis inaktuell. Den har ändrats attavse församling. 102 §.Ändringen är redaktionell och en följd av att faslighetstaxe-ringsrätt är andrainstans i fastighetstaxéringsmål. I det nuvarande första momentet lämnas föreskrifter om organisationen avfastighetstaxeringen i första instans. Bestämmelsema avser bl. a. indelningen ifastighetstaxeringsdistrikt och omfattningen av dessa distrikt. De nya reglernainnebär bl. a. att taxeringsarbetet fördelas på två slag avfastighetstaxeringsdistrikt, lokala och gemensamma distrikt. Nämnderna i dessadistrikt har betecknats lokala fastighetstaxerings-nämnder resp. gemensammafastighetstaxeringsnämnder. Reglerna har behandlats i det föregående. Degemensamma fastighetstaxeringsnämndernas uppgift är att förbättra ocheffektivisera taxeringen av svårvärderade fasligheter. I andra stycket iparagrafen har angetts exempel på sådana svårbedömbara fastigheter som avses.Tidigare har nämnts ytterligare fastighelstyper som får anses varasvårvärderade och som därför bör taxeras av gemen- Detta gäller jordbruksfastigheter medspecialbyggnader och stora nybyggda ekonomibyggnader samt fastigheter medövervärde. Motsvarande gäller även för exploateringsfastigheter. Till dennagrupp fastigheter bör även vissa andra fastighelstyper mera generellt föras,t. ex. vissa stora jord- och skogsegendomar. Gemensammafastighetstaxeringsdistrikt skall finnas i alla län.