prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — Del övergripandeorganet skall i sin tur kunna arrendera ut vissa anläggningar, driva andra i egenregi och helt eller delvis överlåta somliga anläggningar men - förprissättningens skull - med bibehållen insyn i de stödmolla-gande förelagensdrift. Kravet på samhälleligt delägarskap och ansvar eller andra former avinsyn gör sig speciellt gällande när lokaliseringsbidrag utgår för finansieringav arbetena. 1 fråga omstödsubjekl föreslår kommittén utvidgningar. Kommittén erinrar om att ensärskUd lag infördes genom beslut av riksdag lagen (1968:131) omvissa kommunala befogenheter inom turislväsendel enligt vilken det är möjligtför kommun all vidta åtgärder för uppförande och drift av turislanläggninar, iden mån det är påkallat för alt främja turislväsendel inom kommunen. Kommun kanenligt kommittén med stöd av lagen tillgodose den ökanderekreations-verksamhetens behov av campingplatser och semeslerbyar också förandra än kommuninvånare. Riksdagsbeslutet motiverades enligt kommittén av destarkt stigande kommunala ambitionerna inom turism och friluftsliv under1960-talel. Enligt kommitténs mening är ett direkt kommunallengagemang nödvändigt, om 1970-lalets utbyggnad av turistanläggningar skall fåden volym och den utformning som kommittén har bedömt som angelägen ochändamålsenlig. Som en följd av delta och i konsekvens med särskildalag om den utvidgade kommunala kompetensen på rekreationsområdet föreslårkommittén, alt kommun skall kunna vara mottagare av statligt lokaliseringsstödtill rekreationsanläggningar. Kommittén föreslår all nuvarande praxis som innebär attinte bidrag ulan endast lån beviljas för investeringar i turistanläggningarskall ändras. Stöd bör kunna utgå både som bidrag (avskrivningslån) och somlokaliseringslån. Kommittén föreslår vidare att slöd skall kunna beviljas ocksåi form av statlig lånegaranti för anskaffning av rörelsekapital både vidnyetablering och överlagande av turistförelag. Bidragsgivningen bör ske selektivt med utgångspunkt i deallmänna motiv och krav som kommittén förut har angett. Kommittén tillägger allbidraget inte i första hand skall syfta lill att underlätta driften under deförsta känsliga åren efler en etablering eller utbyggnad. Ränlebefrielse ochamorteringsanslånd kan som användas i detta syfte. Lokaliseringsbidragtill boendeanläggningar bör enligt kommittén utgå endast om särskilda skälföreligger. Ett sådant skäl är all behovet av billiga inkvarteringsformer stugbyar och lägenheter för självhushåll skall tillgodoses. Garantier bör sålångt möjligt finnas för all lokaliseringsbidraget slår igenom iprissättningen på de tjänster som kommer att bjudas ut. Lokaliseringsbidrag börvarken inom eller utom det allmänna stödområdet utgå enligt schablonmässigagrunder. Bidrag bör inle heller beviljas för förvärv av befintliga anordningar. Kommitténpåpekar all ell av lokaliseringsbidragets syfien är att kompensera för deneventuella förlust ett företag gör vid en nödvändig realisation av sina fastaanläggningar, om det har valt en ort för sina investeringar med en relativtsett begränsad ekonomisk aktivitet och därmed en förhåUandevis svag efterfråganpå företagels anläggningar. I dettasammanhang framhåller kommittén all kravet på lönsamhet bör hävdas vidprövningen av projekten. Om bidrag bör utgå eller inte måste avgöras medutgångspunkt i praktiska bedömningar av möjligheterna all stimulera olikaintressenter all realisera ett från regionalpohliska och socialt rekreativasynpunkter angeläget anläggningsmönster. Risker för snedvridning avkonkurrensförutsättningarna genom en mer eller mindre selektiv bidragsgivningfår enligt kommittén vägas mol de resultat som eftersträvas. Det är vidareväsentligt att bidragsgivningen så långt möjligt utnyttjas för att stimuleratill praktiska lösningar som tillgodoser också de anställdas behov av ett stabiltsysselsättningsunderlag. Enligt kommittén bör samråd ske medpersonalorganisationerna. Kommittén föreslår all stödunderlagel för bidrag och lånutvidgas. I investeringskostnader för byggnad vill kommittén räkna in ävenkostnader för vatten- och avloppsledningar, el-ledningar, vägar, uppställningsplatseroch markberedning. Stöd bör kunna utgå också för kostnader för anskaffning avinventarier, t. ex. möbler, textilier och konferensulrust-ning. Del fordras ett mer preciserat ställningstagande änhittills beträffande inventarier, framhåller kommittén. Av praktiska skäl vara svårt all avgöra vad som är inventarier och vad som ärförbrukningsartiklar inom ett hotellföretag. Viss återhållsamhet kan varamotiverad när man för beräkningen av stödunderlaget fastställerinventariebegreppet, om man därmed begränsar anskaffningen av en alltförkostnadskrävande utrustning som förelagaren kan ha ambitioner all erbjuda sinagäster. Del kan ske genom alt lokaliseringslånel lill vissa invenlarieinköp fårkortare Prop, 1973:50 23 amorteringslid eller genom all en del avinvenlarieanskaffningen finansieras genom statlig kreditgaranti föranskaffning av rörelsekapital. Sådan garanti för all underlätta anskaffandet avvissa inventarier bör kunna lämnas antingen förelaget finansierar det reguljärarörelsekapitalet genom statlig borgensmedverkan eller inte. Kommittén föreslår ell undanlag från gällande regel attkostnad för markförvärv inle får räknas in i stödunderlaget. Förslaget innebärall sådan kostnad i enstaka fall skall få räknas in i stödunderlagel för lån,t. ex. när del krävs myckel omfattande arealer för all effektivt kunna ta tillvara de möjligheter som ell större projekt erbjuder. Kommittén erinrar i detlasammanhang om all anslag för bidrag till markförvärv kanutnyttjas, om det finns skäl att säkra vissa arealer förrekreationsändamål. Enligt kommitténs förslag skall lokaliseringslån kunnautgå lill förvärv av befintliga anläggningar, i synnerhet om överlåtelseninnebär en fusion mellan olika förelag eller ell bättre utnyttjande avgemensamma resurser eller är ett led i en angelägen förändring avföretagsstrukturen. Stödorganen bör i sin prövning av stödet ta hänsyn till ombidrag/lån redan har utgått för etablering eller utbyggnad. Från samhälleligsynpunkt ändamålsenliga förvärv bör kunna möjliggöras genom överlagande avbeviljat stöd. Stödets storlek m. m. Kommittén föreslår alt statligt lokaliseringsbidrag lillrekreationsanläggningar skall kunna utgå med högst av investeringarna ibyggnader. Bidrag och lokaliseringslån skall få uppgå tillsammans lill högst2/3 av del sammanlagda stödunderlagel. Statlig kreditgaranti vid anskaffande avrörelsekapital bör kunna beviljas med en andel av stödunderlagel som anges frånfall till fall. Kommittén anger som genereU regel alt det sammanlagda stödetinte skall vara större än vad som fordras för att anläggningen, med samhälletskrav på socialt anpassat utbud, skall komma till stånd. I fråga om reglerna för ränte- och amorteringsbefrielseför lokaliseringslån föreslår kommittén inga ändringar men rekommenderar enflexibel användning av dessa instrument. Beslut i alla ärenden om lokaliseringsbidrag lillturistanläggningar skall enligt kommitténs förslag fallas av Kungl. Kommittén ulgår från alt möjligheterna tillutbildningsstöd inom regionalpolitikens ram också kommerrekrealionsverksamhelen till del. Behovet av ett ulbUdningsstöd gäller enligt kommitténrekreationsföretag lika väl som industriföretag. Utvecklingen inomhotellföretagen mot en högre grad av mekanisering ställer ökade krav på deanställda. Den nuvarande svaga lönsamheten bland företagen beror lill en del på Prop, 1973:50 24 förändringar i efterfrågan men sannolikt också lill en delpä svårigheterna all finna arbetskraft med rätta kvalifikationer, bl, a, enändamålsenlig grundutbildning. Serviceförmågan hos personalen kan bh enavgörande konkurrensfaktor företagen emellan. Enorganiserad utbUdning med statligt ekonomiskt stöd kan enligt kommitténs meningöka intresset för ohka arbeten inom den rekreativa verksamheten och kansannolikt medverka till alt ell antal individer får ett mer omfattande, stabiltarbete och högre inkomster. Det föreligger såvitt kommittén harkunnat bedöma ell ackumulerat behov av en sådan utbildning, som därför börkunna organiseras också utan att företagen har genomfört eher genomförnågon utbyggnad. mening bör ulbUdningsstöd till rekreationsföretag inte utgå enligtschablonregeln. Utbildningen är för de anställda och för företagen en så viktigfråga all den dels kräver aktiva åtgärder och alltså inte kan ersättas av ellbidrag som närmast har karaktären av sysselsällningsstöd, dels sannoliktfordrar en samhällelig ekonomisk medverkan ovanför schablonstödels nivå. åsikt saknas f. n. tillräckliga erfarenheter och underlag för enrationell, från de anställdas och förelagens synpunkt angelägen utbildning. Enförutsättning för att ulbUdningsstöd skall utgå bör vara alt en effektivutbildning ordnas i samarbete med personalorganisationerna. Kommittén avser allåterkomma i sitt slutliga betänkande rill dessa frågor. Kommitténanser att ett generöst slöd till utbildning av personal vid nya och äldrerekrealionsanläggningar i viss mån kan ersätta sysselsällningsstöd av del slagsom f. n. ulgår till industriförelag i det inre stödområdet. Den låga andelenhelårssysselsatta inom rekrealionsseklorn gör del fortfarande svårt attpraktiskt administrera sysselsättningsstödet. Enligt kommitténs mening är detav större betydelse för det ekonomiska resultatet att personalen blir utbildadför att handha kvalificerade servicearbeten och all ett generöst ulbUdningsstödkan beviljas för detta ändamål. 1 och försig skulle helårssysselsältningen i rekrealionsverksamhelen kunna öka genom ettpermanent sysselsättningsstöd. Kommittén har övervägt frågan men anser allkonsekvenserna ännu inte kan överblickas. Redan de samlade planeringsövervägandenaoch övriga ekonomiska stödåtgärder bör kunna medverka tUl en fortsatt ökandehelårssysselsättning. Kommittén anser därför att de närmaste årenserfarenheter bör avvaktas innan ställning tas lill frågan. Organ isa tio nsfrågor AMS och samarbete i slödärendena börvidgas. Kommittén framhåller att del längre fram kan visa sig nödvändigt med enfastare samordning verken emellan, t. ex. i form av en särskild delegation förhela den statliga stödgivningen. En ledamot av kommittén () har anmält skiljaktigmening beträffande lokaliseringsstödets användningsområde. Liksom kommitténanser reservanten all ett omfattande statligt slöd i form av investeringsbidragtill rekrealionsanläggningar är en nödvändig förutsättning för attrekreationslivel i landet skall kunna utvecklas på önskvärt sätt. Sådanastatliga stödinsatser bör emellertid i första hand syfta lill att skapa degrundläggande förutsättningarna för olika rekreationsverksamheter i form av gemensamhetsanordningarav olika slag, vägar, va-anläggningar o. d. och därför främst inriktas på attfrämja en uppbyggnad av infrastrukturen inom de primära rekreationsområdena.Med en sådan inriktning av bidraget till rekrealionsanläggningar borde del varamöjligt att undvika alt ge bidrag till enskilda, kommersiellt drivna företagoch i princip förbehålla det kommuner, kooperativa organ e. d. som bör kunnavara huvudmän för sådana investeringar. Enligt reservantens mening harkommittén underskattat de svårigheter och olägenheter som kan hänga samman medatt lokaliseringsbidrag i större omfattning ges lill kommersiellt drivnainkvarleringsanläggningar. Endast i undantagsfall bör lokaliseringsstöd lillsådana anläggningar utgå i form av bidrag. Lokaliseringsbidrag bör eljest ienhghet med vad som förut har sagts kunna lämnas lill kommuner o. d. förinvesteringar i sådana gemensamhetsanordningar som kan anses vara av särskildbetydelse för rekrealionslivets utveckling, i första hand inom de primärarekreationsområdena. 2,3,5 Remissyttrandena Nästan samliga remissinstanser är positiva till all destatliga insatserna också i forlsältningen får i huvudsak formen avanläggnings-stöd. anser däremot all möjligheterna alt nåkommitténs mål inle ligger i vidgad användning av lokaliseringsstöd ulansnarare i generella åtgärder, t. ex. generella räntesubventioner, slöd föruppbyggnad av infrastrukturen, slöd till marknadsföring och utbildning. Ökadanvändning av generella medel på bekostnad av anläggningsslöd förordas även avSAF, och . SAF anser dock alt förslagetom förbättrade möjligheter till lokaliseringsstöd är ell steg i rätt riktning.Det är rimligt att turistnäringen från lokaliseringssynpunkl behandlas påprincipiellt samma sätt som industriell näringsverksamhet.Sysselsättningseffekten bör dock inte överskattas. ochSvenska landstingsförbundet anser all anläggningsstöd är otillräckligt för allfå effekt på driftkostnaderna. menar alt insatserna kommeratt få begränsad effekt om de inte kombineras med subventioner avresekostnader. Kommitténs förslag att nuvarande bidragsformer bibehållsmen all fortsatt samordning mellan dem eftersträvas får instämmande avflertalet remissinstanser. Den nuvarande stödstrukturen är dock komplex ochsvår all överblicka, anser statskontoret. Prop, 1973:50 26 rationalisering och förenkling av bidragsstrukturen ärnödvändig enligt vad bl, a. fiskeristyrdsen och i länanför. Del övervägande antalet remissinstanser menar altytterligare stödformer inle bör tillskapas. understryks från flerahåll nödvändigheten av samhälleliga insatser med avseende på infrastrukturen.Förutom av kommerskollegium, SAF, och delta av bl. a. statskontoret, KF, Företagareföreningarnas förbund.Svenska turisttrafikförbundet, länsstyrelserna i och länsamt flera företagareföreningar och regionala turistorganisationer. Slöd lillmarknadsföring förordas av ett stort antal remissinstanser, bl. Företagareföreningarnas förbundoch flera länsstyrelser. En sänkning av transportkostnaderna anser åtskilligaremissinstanser nödvändig. Fierlalet remissinstanser, bl. a. lantbruksstyrelsen,, , , , , och . ,, , TCO och de flesta länsstyrelserna ärpositiva till förslaget att lokaliseringsstöd till turistnäringen bibehållsoch utvidgas. En mera tveksam inställning framkommer i remissyttrandena frånbl. a. statskontoret, riksbanksfullmäktige, ERU, glesbygdsutredningen samllänsstyrelserna i och . Några remissinstanser ärnegativa lill förslaget. Till dessa hör kommerskollegium, kontor iÖstersund samt handelskammaren för , och län. Förslaget all stödet skall inriktas i huvudsak pågemensamhels-anläggningar tillstyrks av de remissinstanser som har behandlatfrågan, dvs. statskontoret, , kommerskollegium, glesbygdsutredningen.Svenska kommunförbundet. och nio länsstyrelser. Flertalet remissinstanser är positiva till förslaget attbidrag skall kunna utgå lill kommersiellt drivna boendeanläggningar. hörriksrevisionsverket, lantbruksstyrelsen, AMS, KF, Svenska kommunförbundet.Svenska landstingsförbundet. medinstämmande av SAF och , , samltio av de 16 länsstyrelser som uttryckligen har angett någon uppfattning ifrågan. Förslaget lämnas utan erinran av bl. a, ytterligare tre länsstyrelser,riksbanksfullmäktige och LO. , glesbygdsutredningen ochFöretagareföreningarnas förbund anser all bidrag skall utgå i första hand tillgemensamhetsanlägg-ningar. i menar att bidragendast i undantagsfall och endast om Kungl. Maj:t beslutar därom skall utgå liUboendeanläggningar. Negativa lill förslaget på denna punkt är statskontoret,kommerskollegium saml länsstyrelserna i och län.Statskontoret anser att stöd lill gemensamma nytligheler för att förbättrainfrastruktur och förutsättningarna för turism och rekreation är att föredraframför stöd till enskilda anläggningar. Flera remissinstanser, både av dem som här nämnts och avde övriga, framhåller vikten av all hänsyn las lill befintliga anläggningarssituation. m. fl anser att stödet i förstahand bör inriktas på dessa. Förslaget alt övergripande organ skall få varastödmoltaga-re tas upp endast av i , som tillstyrkerförslaget. i föreslår alt folkrörelseorganisalioner,t. ex. Reso, skall kunna vara stödtagare. Praktiskt taget samtliga remissinstanser som har yttratsig i frågan har lillslyrkl att kommuner skall kunna få lokaliseringsstöd. a. statskontoret, AMS, . Svenska turistföreningenoch de 16 länsstyrelser som har yttrat sig i ämnet. villinle motsätta sig alt slöd ges lill kommun men pekar på de negativa följder förkommuner som i vissa fall har uppstått till följd av engagemang i anläggningarsom har blivit olönsamma. Vissa remissinstanserär positiva till bidragsgivning över huvud laget, dvs. oavsett om det gällerkommersiellt drivna enskilda anläggningar eller gemensamhetsanläggningar ochoavsett ägarintresse. Hit hör dels de som allmänt har tillstyrkt utredningensförslag, t. ex. , lantbruksstyrelsen, domänverket, och några länsstyrelser, dels vissa remissinstanser som harbehandlat frågan särskilt, såsom AMS, KF, LO, . AMS anser all, mot bakgrund av all investeringar i lurislholellär lunga och inte utan hjälp av bidrag kan bh lönsamma, lokaliseringsbidragskall kunna utgå i alla de situationer där lokaliseringsstöd över huvud tagetkan lämnas. i län anser all avskrivningslån skallanvändas i stället för direkt bidrag till kommersiellt drivna anläggningar.Utanför stödområdet bör endast lån förekomma, anser i Norrbottenslän. Mest negativa lill bidrag är statskontoret, kommerskollegium ochlänsstyrelsen i . avvisar punkt för punkt de avkommittén anförda motiven för bidrag. Om bidrag ändå skall utgå bör deförbehållas speciella fall av investeringar i gemensamhetsanläggningar, dockendast efler beslut av Kungl. Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig ifrågan instämmer i kravet på lönsamhet. Till dem hör bl. a. kommerskollegium,AMS, riksbanksfullmäktige. Länsstyrelserna i och länvill anlägga ett samhällsekonomiskt lönsamhetskrilerium och godta attturistanläggning går med föriust, om projektet sammanlaget innebär vinst ikommunen i fråga. i anser all man inte kankräva lönsamhet i alla projekt på kort sikt och i Kristianstadslän vill göra undanlag för enklare friluflsanläggningar. Förslaget om lånegaranti för anskaffning av rörelsekapitalhar inle mött någon erinran vid remissbehandlingen. Endast ell mindre antal remissinstanser behandlar frågornaom slödunderlag och slödels storlek särskilt och i de fall så sker föreslås iallmänhet utvidgningar. Flera övriga remissinstanser tillstyrker rent allmäntförslagen i belänkandet, t. ex. luftfartsverket, lantbruksstyrelsen, AMS ochdomänverket saml ett par länsstyrelser. förordar enanpassning lill vad som gäller för industri. Förslaget att kostnader för vägaroch va-anläggningar skall ingå i stödunderlagel tillstyrks av iGotlands län saml av , som anser alt bidrag härför börlämnas . i förordar beredskapsarbeten förnyss nämnda anläggningar och menar all lokaliseringsbidrag i stället bör gestill vissa aktivitetsanläggningar, särskilt om stöd i annan form inle kanerhållas. förordar större bidrag i deområden som kommittén betecknar som primära rekreationsområden och föreslår attliden för ränlefrihet förlängs till . Länsstyrelserna i ,, , och föreslår en maximigränsför bidrag på i särskilda faU, t. ex. i det inre stödområdet. Några avdessa remissinstanser förordar också större sammanlagt stöd i vissa fall.Länsstyrelsen i anser att lånegaranti skall maximeras tUl vadsom gäUer för andra näringar. Flera remissinstanser anser all frågan om slöd tillmarknadsföring borde ha lagils upp eller bör utredas. Hit hör kommerskollegium,, länsstyrelserna i , och , ochVästerbottens län. Kostnader för marknadsföring bör ingå i stödunderiagel,säger och . Förslaget att Kungl. Maj: t skall besluta i alla bidragsärendenbehandlas av AMS, och iGotlands län, vilka är negativa till förslaget. AMS framhåller all förslaget irealiteten betyder att alla ärenden går lill Kungl. Maj:l, Riksförbundetbefarar långsammare handläggning om Kungl. Maj:l skall pröva allabidragsärenden. anser att en enhetlig behandling bör eftersträvas.Övriga remissinstanser framställer inga erinringar mot förslaget. Kommitténs förslag rörande utbildningsstödet tillstyrks avkommerskollegium. , och , länsstyrelserna i , Jämtlaiids ochNorrbottens län. anser att också schablonstödskall utgå. i vill att även befintliga företag sominte bygger ut skall kunna fä utbildningsslöd lill utbildning enligt plan. Länsstyrelserna i , och länföreslår alt Prop, 1973:50 29 sysselsättningsstöd skall kunna utgå också tillturistföretag. förordar utredning härom. Kravet på ökad samordning mellan de beslutande myndigheternastöds av flertalet remissinstanser. Statskontoret anser att frågan bör utredasnärmare. pekar på att en utvidgning av lokaliseringsstödettill anordningar i närheten av större tätorter, vilket verket föreslår, ledertill ell ökat samordningsbehov mellan i första hand ochnaturvårdsverket. De berörda myndigheterna bör även erhålla personella resurserför att fullgöra dessa utökade uppgifter. Riksbanksftdlmäktige föredrar attendast en beslulsmyndighel finns. ,länsstyrelserna i och föreslår att en rådgivandedelegation inrättas. 2,4,1 Beslut vid riksdag Genom beslut (InU 1972:28, rskr 1972:347) medanledning av prop, 1972:11 1 (bil. I) har skett en viss utvidgning avlokaliseringssamrådets användningsområde. Utvidgningen har samband medriksdagens beslut med anledning av prop. 2 i fråga omriktlinjerna för lokaliseringen av viss industri. har i sistnämndahänseende i huvudsak godtagit vad som har förordats i propositionen (bil, 2)beträffande riktlinjer för hushållningen med mark och (CU 1972:35, rskr1972:348), Beslutet innebär bl.a, att har godkänt förslaget att marki vissa områden reserveras för sådan industriell eller annan verksamhet sombehöver speciella natur- eller transportförul-sällningar eller åstadkommerbetydande miljöstörning. beslut i fråga om lokaliseringssamrådelinnebär alt samrådet utvidgas till att omfatta de åsyftade områdena ochanvändes för att avråda industri, som inte är särskilt resurskrävande ellermiljöstörande, från alt etablera sig eller bygga ut där. I fråga om tillämpningen av samrådet i storstadsområdenahar i propositionen (bil. 1 s, 508), mot bakgrund av de skillnader somföreligger mellan de olika storstadsområdena i fråga om näringslivets strukturm, m, saml att hänsyn måste las lill aktuella utvecklingstendenser inomframför allt industri, betonats att samrådet måste tillämpas med försiktighet ipressade konjunkturlägen, så att inle eventuella arbelsmark-nadsproblemförvärras. Uttalandet har inte föranlett någon erinran från sida(InU 1972:28, rskr 1972:347). Riksdagenhar på Kungl, Maj:ts förslag i prop, 1972:1 11 (bil. I) godkänt en plan förutveckling av den regionala strukturen, enhgt vilken kommunblock skallutgöra regionalt centrum. Som en följd härav har Kungl, Maj:t ändratkungörelsen (1971:51) om lokaliseringssamråd så till vida att Alingsåskommunblock har avförts från del område - därsamrådsskyldighel föreligger (SFS 1973:23), Reglerna om lokaliseringssamråd återfinns i lagen(1970:725) om lokaliseringssamråd och kungörelsen (1971:51) omlokaliseringssamråd, Lokaliseringssamrådel har tUl syfte all garantera attförelag, som överväger all etablera eller utvidga viss verksamhet i de mestexpansiva regionerna, får ingående information om samhällets regionala politik,det statliga regionalpolitiska stödet och övriga lokaliseringsförutsättningar iolika delar av landet. Härigenom skall förelagen få underlag för en nyanseradbedömning av lokaliseringsfrågan. Meningen är all de skall få denna informationinnan de fattar definitivt beslut om lokaliseringen av den nya eller utvidgadeverksamheten. Avsikten är all företagen genom samrådsförfarandet skall förmåsatt frivilligt gå med på en lokalisering utanför berörda regioner. Samrådsskyldighet föreligger så snart den tilltänktabyggnadsåtgärden medför ett lokaltillskott av minst 500 m våningsyta ochlokalerna är avsedda att helt eller till huvudsaklig del användas förverksamhet inom någon av de näringsgrenar som anges i bilaga till kungörelsen(1971:51) om lokaliseringssamråd. Staten, kommun och landstingskommun är inlesamrådsskyldiga. Den somplanerar byggnadsåtgärd som sagts skah möjligt anmäla sina planerhos AMS.