prop · FW03143 · 1973-12-31 00:00:00 — Vidare gäller enligt 12 § lagen att vidbehov t. ex. under transportarbete, lämplig personUg skyddsutrustning skalltillhandahållas och användas. I 29 och 45 §§ kungörelsen ges exempel på sådanutrustning. Enligt 53 § får arbetarskyddsstyrelsen eller yrkesinspektör(specialinspektör) meddela föreläggande eller förbud för arbetsgivare för attavhjälpa ett missförhållande, t. ex. vid transport av farligt gods. Bestämmelsernai 45 § arbetarskyddslagen, som ålägger tillverkare och försäljare av maskiner,redskap eller andra tekniska anordningar liksom upp-låtare därav vissaskyldigheter i skyddshänseende, gäller också tekniska anordningar som 'användsi samband med transportarbete. För att trygga att dessa bestämmelser iakttashar styrelsen getts möjlighet till tvångsåtgärd enligt 56 §arbetarskyddslagen. TiUledning vid tillämpningen av arbetarskyddslagen kan arbetarskyddsstyrelsenenligt 74 § lagen meddela råd och anvisningar. Några generella anvisningaravseende transport av farligt gods har inte meddelats av styrelsen. Däremothar styrelsen godkänt vissa av utarbetade och utgivnanormer att läggas till grund för arbetarskyddslagens tillämpning beträffandevissa tryckkärl och vissa andra behållare. Vid transport av brandfarliga ochexplosiva varor har debestämmelser som finns i förordningen om brandfarliga varor resp. förordningenom explosiva varor eller som meddelats med stöd av förordningarna fått tjänatUl ledning även när det gällt att tillgodose arbetarskyddssynpunkter.Detsamma gäller i fråga om giftiga eller andra hälsofarliga varor. Denförutvarande gift- och bekämpningsmedelslagstiftningens bestämmelser omhantering i vad den var av betydelse för transportarbete, t. ex. beträffandemärkning och förpackning, och de beslut m. m. som meddelats för tiUämpningen avdenna lagstiftning har sålunda ansetts böra iakttas också vid tillämpningen avarbetarskyddslagen. Enligt 47 §arbetarskyddslagen ankommer det på arbetarskyddsstyrelsen och, under dessöverinseende och ledning, yrkesinspektionens tjänstemän och kommunalatillsynsmän och vissa spedalinspektörer att utöva tillsyn över lagensefterlevnad. Denna tillsyn har i vad angår framställning, handhavande ochförvaring av explosiva och särskilt brandfarliga ämnen enligt kungörelsen(1948: 824) i viss omfattning uppdra-gits åt sprängämnesinspektören i egenskapav specialinspektör inom yrkesinspektionen. Enligt särskilda, avarbetarskyddsstyrelsen i samråd med kommerskollegium meddelade föreskrifterskall tillsyn av bl. a. transport av explosiv vara som ombesörjs avtillverkaren och transport av brandfarlig vara från fabrik, raffinaderi,lagringsanläggning e. d. utövas av sprängämnesinspektören. Denna tillsyn fårses mot bakgrunden av att även tillsynen över den yrkesmässiga tillverkningenav ifrågavarande varor åvilar sprängämnesinspektören. I fråga om denförutvarande gift- och bekämpningsmedelslagstiftningen var giftnämnden högstatillsynsmyndighet. På grund av nämndens begränsade resurser handladestillsynen på arbetsplatsema, t. ex. i fråga om hantering i olika former, docktill stor del av yrkesinspektionen. Som har nämnts i det föregående åvilar dencentrala tillsynen enligt den nya lagstiftningen om hälso- och miljöfarligavaror arbetarskyddsstyrelsen inom dess verksamhetsområde och naturvårdsverketi övrigt. Under arbetarskyddsstyrelsen utövas den närmare tillsynen avyrkesinspektionen. Vidsjötransporter gäller att lastnings- och lossningsarbete omfattas avarbetarskyddslagen när det utförs av stuveriarbetare och av lagen om säkerhetenpå fartyg när arbetet verkställs av ombordanstäUd personal på fartyg. Enligtsistnämnda lag har att medverkavid tUlsynen. Enligt de föreskrifter om samverkan mellan sjöfartsinspektionenoch yrkesinspektionen som fastställt i samråd medarbetarskyddsstyrelsen skall yrkesinspektionens tillsyn vid lastning ochlossning av fartyg främst avse att sådana vid arbetet använda arbetsinrättningaroch arbetsredskap som tillhör fartyget erbjuder betryggande säkerhet. I frägaom annan risk för ohälsa och olycksfall än vid stuveriarbete skallyrkesinspektionen medverka vid tillsynen när fartygsbefäl eller företrädare förbesättningen påkallar det på grund av yrkesinspektionens ispeciella sakkunskapeller närhet till plats där fartyget ligger. Såväl vid denna medverkan som vidden tiUsyn avstuveriarbete som åligger enligtarbetarskyddslagen förutsätts det att vissa tillämpningsbestämmelser tilllagen om säkerheten på fartyg som har meddelats av , t. ex. ivad avser förpackning och märkning vid hantering av farligt gods, skallbeaktas. Genomlokal trafikföreskrift kan bestämmas att trafik med fordon med last av vissbeskaffenhet inte får förekomma på viss väg eller väg-sträcka eller på samtligavägar inom visst område (147 § vägtrafikkungörelsen (1972: 603) (VTK)). meddelas av trafik-nämnden (148 § VTK) och skall i principutmärkas med vägmärke (2 b § kungörelsen (1966: 270) om vägmärken m. m., ändradsenast 1972: 604). Något särskilt vägmärke med vilket förbud mot trafik medfordon som transporterar farligt gods kan utmärkas finns f. n. inte i Sverige.Genom Europaöverenskommelse i anslutning till Wienkonventionom vägmärken och trafiksignaler har fastställts två nya märken som innebärförbud mot trafik med fordon som transporterar viss mängd explosiva ellerlättantändliga ämnen resp. förbud mot trafik med fordon som transporterar vissmängd ämnen som kan förorsaka vattenförorening. Dessa förbudsmärken täckeralltså endast vissa transporter av farligt gods. Märket som innebär förbud mottransporter av gods som kan förorsaka vattenförorening har dessutom etttämligen obestämt tillämpningsområde. En del europeiska stater har därföranmält sin avsikt att reservera sig mot Europaöverenskommelsen i denna del. Manhar mot denna bakgrund inom Europeiska transportministerkonferensen (CEMT)diskuterat en europeisk överenskommelse om ytterligare ett förbudsmärke påförevarande område. Detta märke skall kunna användas för att utmärka förbud mottrafik med fordon som enligt föreskrifter om vägtransport av farligt gods (t.ex. ADR) skall vara särskilt utmärkt på grand av lastens beskaffenhet.Diskussionerna i CEMT har lett till beslut att framlägga förslag ifrågan inom ECE. Utredningenerinrar inledningsvis om att traditionellt befinner sig i främsta ledetbland de stater som verkar för en utbyggnad av det internationella samarbetetinte minst när det gäller att undanröja hinder för handel och samfärdsel övergränserna. har åstadkommits ett internationellt transportreglementesom underlättar handelsutbytet inom . Föreskrifterna i ADRöverensstämmer i alla tillämpliga hänseenden med föreskrifterna i RID. har tillämpat på internationellajärnvägstransporter av farligt gods. Någon olägenhet härav har inte visat sig.Det saknas därför enligt ut- redningensmening anledning anta att motsvarande säkerhetsföreskrifter skulle visa sigmindre lämpliga när det gäller iriternationella vägtransporter. Genom Sverigesanslutning till ADR skulle dessutom för vidkommande en enhetligreglering av internationell järnvägs-och landsvägstransport av farligt gods isäkerhetshänseende komma till stånd. Eftersom nästan allaeuropeiska stater som berörs av svensk utlandstrafik för godstransport snartkommer att vara ADR-stater och eftersom vidare huvudparten av dessa, enligtvad deras delegationer i ECE-arbetsgruppen förklarat, avser att låta ADR bildaunderlag också för nationella bestämmelser, kommer svenska exportörer ochtransportföretag att tvingas rätta sig efter ADR:s säkerhetsföreskrifter ävenom inte ansluter sig tUl ADR. Vad beträffar importen av farligt godstorde de myndigheter, som enligt gäUande svenska bestämmelser har att besluta ifrågor om transport av dylikt gods, beträffande hit ankommandeADR-transporter medge undantag från avvikande svenska bestämmelser ommärkning, emballage, fordon, utrustning m. m. Huruvida formelltansluter sig till ADR eller inte kan från dessa utgångspunkter sägas ha ringareellt intresse. Utöver vad som har anförtsom allmänna inställning tUl internationellt samarbete finns det dockenligt utredningen speciella skäl som talar för svensk anslutning. F. n. pågårett omfattande arbete med en revision av ADR:s tekniska föreskrifter. Sedanöverenskommelsen numera trätt i kraft kan bortsett från Förenta nationernasgeneralsekreterare endast fördragsslutande part lägga fram förslag till ändringi dessa föreskrifter eller göra invändning mot sådant förslag (art. 14). Somfördragsslutande part skulle ha större möjligheter att påverka ADR:sframtida utformning. Vidare, finns risk för att kommer i ett sämre lägei förhållande till viss ADR-stat, om står utanför ADR. Innebär enADR-stats nationella bestämmelser en skärpning av säkerhetskraven iförhållande till ADR, får sådan strängare reglering tillämpas mot stat som intehar anslutit sig till ADR men inte mot ADR-stat. Utredningen anser att gällandesvenska bestämmelser inte innefattar villkor för vägtransport av farligt godssom är strängare än de som finns upptagna i ADR. Det är enligt utredningensuppfattning dock inte uteslutet att det kan bli motiverat att genomnationella föreskrifter på någon punkt skärpa säkerhetskraven förinternationella transporter utöver vad som gäller enligt ADR. Avstår Sverigefrån att ansluta sig tiU ADR kan detta visserligen ske lättare än om ärfördragsstat. Som medlemsstat kan dock påyrka erforderliga ändringaroch med större tyngd delta i det fortlöpande revisionsarbetet på ADR:s bUagor. Utredningenföreslår på grundval av det anförda att ansluter sig till ADR. Därvidframhålls att i ADR upptagna övergångsbe- stämmelser beträffande fordon som inte helt uppfyllerADR:s krav i fråga om konstruktion m. m. och beträffande tankar avsedda förtransport av vissa ämnen inte kan åberopas av vårt land. a. av dennaanledning synes svenska tillverkare, transportföretag m. fl. behöva viss tidför omställning. Tidpunkt för en svensk anslutning bör inte fastställas förränberörda myndigheter och organisationer yttrat sig i denna fråga. Rörande frågan vilka myndigheter som bör utses tillbehöriga myndigheter att i vårt land handlägga ADR-frågor framhållerutredningen att ADR:s bilagor består av en serie krav på egenskaper hos gods,emballage och transportmaterid samt på handhavande av fordonen och pähanteringen av godset och att en svensk anslutning till ADR kan komma attmedföra myndighetsuppgifter även av andra slag än de i ADR särskilt uppräknade.Enligt utredningens uppfattning behövs ett centralt samordnande, rådgivande ochvid behov beslutande organ för ADR-frågor i allmänhet, även om speciellauppgifter uttryckligen läggs på andra myndigheter eller instruktionsmässigtfaller inom dessas kompetensområden. Utredningen föreslår att det t. v. skallankomma på kommerskollegium att vara centralt organ för ADR-frågor. Medutgångspunkt i svenska myndigheters verksamhetsområden enligt gällandeinstruktioner och med beaktande av de önskemål som uttryckts inom ECEframlägger utredningen vissa förslag rörande fördelningen av de i ADR nämndamyndighetsuppgifterna om ansluter sig till ADR. Beträffande innebördeni dessa förslag får jag hänvisa till en särskUd uppställning. kommerskollegium 2005, 2010, 3503*, 10108, 10 602, 11 171 och 11 520 statens provnings- 2032, 2034 och 2066 arbetarskvddsstyrelsen 2132, 2134, 2141. 2145, 2510.210021.210140 och 210 420 giftnämnden ,2503, 2511, 2513, statens strålskydds- 2452, 2454, 2455 och Institut (2) delegationen (1)och (3)(13) 10 507, 11407, 11509, 14 407, 14 509.41407, 41 509 och 71509 1), 2), 10), 13) och 14) 4)7) 9) utom frågor rörande klyvbara ämnen 9) såvitt avser frågor rörande klyvbara äm-neii 11) 12) * efter ändring numera 3504. Utredningensöverväganden i betänkande IImynnar ut i att en nationellreglering av frågan om transport av farligt gods bör ske genom enramlagstiftning. Sålunda föreslås en ramlag om transport av farligt gods medsäkerhetsföreskrifter av generell betydelse för alla transportmedel. Denföreslagna lagen innehåller vidare regler som skall säkerställa att lagen ochmed stöd av lagen meddelade föreskrifter efterlevs och den ställer vissatvångsmedel till tUlsynsmyndighetens förfogande. Lagen ger Kungl. Maj:t ellermyndighet som Kungl. Maj:t bestämmer bemyndigande att meddela närmareföreskrifter. Av praktiska skäl föreslår utredningen att lagen till att börja medträder i kraft endast i fråga om landtransporter, dvs. Betänkande II innehåller förslag till enkungörelse om landtransport av farligt gods. I övrigt lägger utredningen intefram förslag till den följd-lagstiftning som föranleds av utredningens förslag. I organisationsfråganförespråkar utredningen en koncentration av handläggningen av frågor omtransport av farligt gods. Utredningen anser att en särskild myndighet etttransportsäkerhetsorgan bör inrättas för ändamålet. Transportsäkerhetsorganetbör enligt utredningen t. v. knytas tUl kommerskollegium och utgöra en särskUdenhet inom kollegiet. Utredningen har diskuterat även andra myndigheter föruppgiften som transportsäkerhetsorgan, bl. a. , som avmiljökontrollutredningen föreslagits som central produktkontrollmyndighet.Också arbetarskyddsstyrdsen har övervägts i sammanhanget med tanke på denregionala organisation som där finns att tillgå. Utredningen har dock stannatför att föreslå kommerskollegium, främst på gmnd av den säkerhetsinriktadeverksamhet som redan bedrivs av kollegiet. Sålunda handlägger kommerskollegiumärenden om explosiva och brandfarliga varor, av vilka de brandfarliga varorna utgör den volymmässigt mest betydande vamgruppen när det gäller transportav farUgt gods. Transportsäkerhetsorganetbör enligt utredningen handlägga frågor om internationella och nationellatransporter av farligt gods med alla slags transportmedel i den mån inte sådanafrågor särskilt anges ankomma på annan myndighet. Organet skall ha ett allmäntansvar för samordningen av säkerhetsregleringen och i övrigt handha de centralaförvaltningsuppgifterna beträffande väg- och järnvägstransporter av farligtgods. Genom kungörelsen om landtransport av farligt gods skalltransportsäkerhetsorganet få bemyndigande att meddela nödvändiga föreskrifter.De närmare föreskrifterna om landtransport av farUgt gods förutsätts avutredningen,ansluta i allt väsentligt tUl de intematio: nella bestämmelserna påområdet. I fråga om sjö- och lufttransporter anser utredningen att motsvarandeuppgifter t. v. bör ankomma pä sjö- luftfartsverket i samarbete med transportsäkerhetsorganet. Idet internationella arbetet skall transportsäkerhetsorganet enligt utredningensförslag företräda på myndighetsnivå rörande frågor om transport avfarligt gods. Därvid bör i fråga om sjö- och lufttransporter samråd ske medoch expertis anlitas från resp. luftfartsverket i nödvändigomfattning. TransportsäkerhetsorganetbÖr enligt utredningen insamla, tillhandahålla och sprida information ombestämmelser och andra förhåUanden i fråga om transport av farligt gods inomalla transportgrenar. Utredningenföreslår vidare att transportsäkerhetsorganet skall verka för utbildning avpersoner som har att hantera farligt gods och medverka vid planläggning avräddningstjänst som sammanhänger med landtransport av sådant gods. Ifråga om uppgifterna som behörig myndighet enligt ADR och enligt motsvarandeinternationella bestämmelser rörande järnvägstransport (RID) föreslårutredningen att transportsäkerhetsorganet sä långt som möjligt skall fullgörasådana uppgifter. Dessutom skall transportsäkerhetsorganet få de centraltsamordnande funktionerna i fråga om de uppgifter som inte nämns särskilt i ADR.Med hänsyn tiU de i prop. 1972:54 framlagda förslagen angående bl. a.organisationen av officiell provning och kontroll anser utredningen att dennödvändiga tekniska provnings- och godkännandeverksamheten i princip börombesörjas av statens provningsanstalt. Den närmare fördelningen avmyndighetsuppgifterna enligt utredningens förslag framgår av en särskilduppstäUning tUl vUken hänvisas här. som föresläs erhålla uppgift beskriven under 2.4 vid 2005, 2010, 2429, 2455, 2456, 2503, 2511, 2513, 2515, 2518, 3503*, 10 108,10 602, 11171 och 11 520 1), 2), 8), 9) såvitt avser frågor om individuella transpornill-ständ, 10), 13) och 14) 2032, 2034, 2066, 2132, 2134, 2145, 2452, 2454, 2455, 2456, 2510, 210 021. 210 140 och 210 420 3), 4), 5), 7) och 9) utom frågor om individuella transporuill-stånd 10 507,11407,11509, 14 407, 14 509, 41 407, 41 509 och 71 509 efter ändring numera 3504. Sammanfattningsvis anger utredningen att den särskildaenheten inom kommerskollegium huvudsakligen kommer att få syssla med internationelltarbete, meddelande av tiUämpningsföreskrifter, tillstånds- och dispensgivning,handläggning av särskilda frågor om landtransport och informationsverksamhet.De personalresurser som behövs för verksamheten beräknas av utredningen till14 tjänster, varav 10 för handläggande personal. Kostnadema uppskattas till ca1 milj. kr. En avtransportsäkerhetsorganets viktigaste uppgifter blir enligt utredningensamordning av åtgärder och synpunkter från ett stort antal intressenter ochspridning av information bland dessa. Med hänsyn härtill föreslår utredningenatt företrädare för sådana intressenter eller de mest betydande av dem skallingå i en till transportsäkerhetsorganet knuten rådgivande nämnd. Utredningensförslag innebär att beslutsfunktionerna, vid en anknytning avtransportsäkerhetsorganet till kommerskollegium, ankommer på kollegietsordinarie ledning och att den föreslagna nämnden fungerar som rådgivandeinstans i frågor om transport av farligt gods. Ordförande i nämnden bör enligtutredningen vara chefen för kommerskollegium. Antalet ledamöter i nämnden föreslåstill högst tio personer. Samtliga remissinstanser tillstyrker utredningens förslagi betänkande I om en svensk anslutning till ADR. I fråga om tidpunkten föranslutningen föreligger något olika uppfattningar. intarståndpunkten att anslutningen bör ske . Däremot anser bl. a. , färgfabrikanters förening och kemiskaindustrikontor att anslutningen bör ske först sedan pågående revisionsarbete påADR:s bilagor avslutats. Häri genom skulle möjlighet skapas att införa en samordnad reglering av inte bara nationella ochinternationella föreskrifter utan även av en synnerligen angelägenharmonisering av de föreskrifter som reglerar transport av farligt gods inomövriga trafikgrenar. finner en samordningönskvärd mellan , , och så att ADR kan börja gällasamtidigt i dessa länder. Behovet att ge transportörer m. fl. tillfälle att anpassasig till ADR understryks Svenska godscentraler, AB Godstrafik &, . Biltrafikens arbetsgivareförbundoch Svenska åkeriförbiindet. Utredningensförslag i betänkande II om inrättande av ett särskilt transportsäkerhetsorgan tillstyrks ellerlämnas uttryckligen utan erinran av , försvaretsmaterielverk, arbetarskyddsstyrelsen, SJ, postverket, statens vägverk, statenstrafiksäkerhetsverk, luftfartsverket, statskontoret, lantbruksstyrelsen, statens prövningsan- stalt, ,delegationen för atomenergifrågor, länsstyrelserna i , , , och , AB Godstrafik & ,. , ,och kemiska industrikontor. Också giftnämndenoch kommerskollegium är positiva. Enligtsocialstyrelsen talar mycket för att transport av farligt gods omfattas av dettUlsynsansvar som i övrigt åvilar resp. giftnämnden ochsprängämnesinspektionen. Härigenom skulle kunna vinnas den fördelen atttiUsynen beträffande samtliga led i hanteringen handhas av de myndigheter somhar den största erfarenheten och kännedomen om resp. farliga ämnen. Trotsdetta vill styrelsen inte motsätta sig utredningens förslag i detta hänseende. avstyrker att frågor rörande transport av radioaktiva ämnenflyttas från institutet, vUket skall ske enligt utredningens förslag iförevarande del. anser det olämpligt att handläggningenav frågor rörande transport av farligt gods skUs från handläggningen avsäkerhetsfrågor rörande förvaring och användning av sådana varor. Dessa frågorbör handläggas av samma centrala förvaltningsorgan. Sveriges redareföreningstryker under att transportsäkerhetsfrågorna inte får ses isolerade från andrasäkerhetsfrågor. Föreningen tUlstyrker att ett transportsäkerhetsorgantiUskapas men menar att detta organ bör få formen av en samordningskommittémed experter på sjö-, landsvägs-, järnvägs- och lufttransporter, medan deegentliga säkerhetsfrågorna bibehålls inom resp. myndighet. Sjöfartsverketanför i ett utförligt yttrande liknande synpunkter. Enligt verkets mening bördet räcka med att ett permanent samrådsorgan skapas inom vUket harmoniseringsfrågornahandläggs och en svensk policy i dessa frågor utstakas. Verket motsätter sigatt vissa av dess ämbetsuppgifter överförs till en särskildtransportsäkerhetsmyndighet och föreslår att, om .sådana åtgärder ändåövervägs, frågan detalj studeras och verkningarna av en omorganisationklarläggs av en särskild arbetsgrupp, innan beslut fattas i frågan. uttalar att beträffande säkerheten vid transport av farligt godstiU sjöss endast samordningsansvaret bör läggas på den nya transportsakerhetsmyndigheten. Utredningensförslag att transportsäkerhetsorganets verksamhetsområde t. v. bör begränsastUi landtransporter och att regleringen av sjö- och lufttransporter alltså börligga kvar hos resp. luftfartsverket tillstyrks eller lämnasutan erinran ay de flesta remissinstanserna. Förslaget kritiseras av 5/,ge/iera/iMZ/iry'''-sen, , statens provningsanstalt,delegationen för atomenergifrågor, för lagring och containertransporter. , , och kemiska industrikontor. Därvid framhåller SJ attinte minst utvecklingen av enhetslasttekniken också i fråga om transporter avfarligt gods kan väntas leda till ett ökat behov av enhetiig reglering ochadministration över hela fältet. Enligt är det angelägetatt ett centralt allmänt samordningsansvar för frågor rörande transport avfarligt gods kommer att omfatta alla transportgrenar. Endast härigenom, anserverket, kommer det att bli möjligt att utvinna de fördelar i fråga omenhetlighet, samlat ansvar, information m. m. som utgör själva grunden förutredningens förslag. Svenska åkeriförbiindet anser att den av utredningen föreslagnaprovisoriska organisationen ställer mycket stora krav på samlande åtgärder föratt så långt som möjligt åstadkomma samordning av de skilda bestämmelser somkan finnas för olika transportgrenar. Förbundet finner att de organisatoriskafrågorna är ofuUständigt utredda. Också förslaget att transportsäkerhetsorganet knyts tillkommerskollegium fär ett positivt mottagande av remissinstansema. Det storaflertalet instanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Blanddessa kan nämnas , giftnämnden, postverket, SJ, statensvägverk, , luftfartsverket, ,, , länsstyrelserna i , , , och . Svenska hamnförbundet.Svenska institutet. , ,och kemiska industrikontor. Socialstyrelsenmotsätter sig inte förslaget. lämnar denföreslagna ordningen utan erinran men betonar att den bör ses som en lösning påkort sikt. Förbundet erinrar om ett i annat sammanhang av förbundet framlagtförslag om inrättande av ett trafikverk och förväntar sig att en samlandeorganisation inom transport-och trafikområdet av den typ, som förordats avförbundet och ansetts önskvärd på av utredningen, blirföremål för överväganden och beslut från statsmakternas sida. Kommerskollegiet diskuterar i sitt yttrande två lösningarför transportsäkerhetsorganets organisatoriska inplacering, dels inplacering idet blivande industriverket, dels inplacering i en särskild produktkontrollmyndighetutformad i enlighet med de i en reservation tiU miljökontrollutredningenframförda tankegångarna. Kollegiet finner övervägande skäl tala för enförläggning till det nya industriverket och pekar därvid bl. a. på denomfattande erfarenhet av problematiken kring de i transporthänseendekvantitativt dominerande brandfarliga och explosiva varorna som finnsvid kollegiet. I ett längre perspektiv anser kollegiet dock att det börövervägas att till ett särskUt produktkontroll- organ förlägga inte bara kontrollen av farliga kemiskaämnen och beredningar utan i princip också kontrollen av andra hälso- ochmiljöfarliga produkter.