prop · FW034 · 1973-12-31 00:00:00 — Ersättningutgår av statsmedel. Enligt förordningen har Kungl. Maj t rätt att besluta attersättning av statsmedel skall utgå även i andra fall än de nämnda. Förordningen (1954:248) omersättning av statsmedel vid olycksfall, som till följd av krigsåtgärd drabbarfiskare avser yrkesfiskare som till följd av krigsåtgärd drabbas av olycksfallunder fiske eller vid försök att rädda människoliv ur sjönöd eller vidanvändning av fiskebåt utan att fiske bedrivs. Om krigsförsäkringslagen inte ärtillämplig och om skadan inte uppkommit vid användning av utländsk fiskebåt,har den skadade eller hans efterlevande rätt till ersättning efter sammagrunder som gäller enligt krigsförsäkringslagen för ombordanställda och derasefterlevande. Arbetsgivare som fått kännedom ominträffad yrkesskada är enligt YFL och föreskrifter i kungörelse (1968:595)angående anmälan om yrkesskada skyldig att ofördröjligen göra anmälan omskadan, om denna medfört eller skäligen kan antas medföra rätt till sjukpenningenligt AFL eller ersättning enligt YFL. Anmälan skall göras till den allmännaförsäkringskassa, hos vilken den skadade är inskriven, eller, om han ej ärinskriven hos sådan kassa, till . Har försäkringskassaanledning anta att inträffad sjukdom är att anse som sådan yrkesskada som skallanmälas hos kassan, skall kassan se till att anmälan kommer in. Kassan skallvidare se till att anmälan gjorts på fastställd blankett och, om det behövs,föranstalta om komplettering. Om anmälan kommit in och den försäkrade avlidittill följd av skadan eller denna skäligen kan antas komma att medföra beståendeförlust eller nedsättning av hans arbetsförmåga, skall kassan sändaanmälan vidare till . Detsamma gäller de fall dåsjukersättning skall utges av verket, dvs. då denskadade inte är försäkrad för sjukpenning enligt AFL eller då det är fräga omersättning för utgifter som inte alls eller endast till en del ersätts av sjukförsäkringen.1 övriga fall skall anmälan ligga kvar hos till desssamordningstiden gått ut. Om skadan inte slutreglerats enligt sjukförsäkringsbestämmelsernai AFL , skall anmälan på nittioförsta dagen sändas över till riksförsäkringsverket.Om slutreglering skett skall särskild slutuppgift, som anger i vilkenomfattning sjukpenning utbetalts av kassan , sändas intill verket. Enligt tillämpningskungörelsen tillMeF skall vederbörande truppför-bandschef anmäla inträffad skada direkt tillriksförsäkringsverket om skadan skäligen kan antas föranleda ersättning enligtförordningen. I fråga om hemvärnspersonal åligger samma skyldighet hemvärnschefeller driftvärnschef och i fråga om viss annan frivillig personal vederbörandelänsstyrelse. Motsvarande förfarande skall enligt kungörelsen om vapenfriatjänste plikt iga iakttas beträffande dessa. Även enligt förordningen omersättning i anledning av kroppsskada, ådragen under tjänstgöring icivilförsvaret, kungörelserna om ersättning på grund av verksamhet förbrandsläckning m. m. och om ersättning på grund av medverkan i skyddsarbete vidolyckor i atomanläggningar m. m. samt förordningen om ersättning i anledning avkroppsskada, ådragen under vistelse å anstalt m. m., skall anmälan göras direkttill . Mot beslut iärende enligt YFL och specialförfattningarna får talan föras hosförsäkringsrädet genom besvär. Den som önskar ändring i allmän föreskrift, sommeddelats av , får enligt YFL göra ansökan härom hosförsäkringsrådet. Även om talan inte förts eller ansökan inte gjorts får rådetta upp beslut eller allmän föreskrift till prövning. Det åligger även rådet attmed uppmärksamhet följa försäkringens tillämpning och utveckling. Mot beslut av försäkringskassa iärende angående försäkring enligt AFL (således även beslut i yrkesskadeärendensom inom samordningstiden skall handläggas enligt sjukförsäkringsreglema i AFL)får besvär anföras hos . Verket får också utan att talanförs ta upp ärende enligt AFL till prövning. Uppstår tvist mellan allmännaförsäkringskassor angående tolkning eller tillämpning av AFL, skall tvisten päyrkande av nägon av kassorna avgöras av . Verket utövaräven tillsyn över de allmänna försäkringskassorna, som skall ställa sig verketsanvisningar till efterrättelse. Mot försäkringsrådets beslut iärende enligt YFL och specialförfattningarna och beslutenligt AFL får talan föras genom besvär hos försäkringsdomstolen. Vad angårbeslut enligt AFL får verket självmant underställa sådant beslutförsäkringsdomstolens prövning, om det för enhetlig lagtolkning ellerrättstillämpning är av synnerlig vikt att saken prövas av domstolen ellereljest särskilda skäl finns för sådan prövning. Kommittén betonar att den enligtsina direktiv skall gå igenom hela lagstiftningen om yrkesskadeförsäkring.Samtidigt har kommitte'n haft i uppdrag att pröva om det är möjligt att som en förstaetapp genomföra en partiell decentralisering av handläggningen i första instansav vissa ärenden inom yrkesskadeförsäkringen, främst sjukersättningsärenden,från till de allmänna försäkringskassorna. För attfullgöra sistnämnda del av sitt uppdrag har kommittén med förtur behandlatfrågan om decentralisering av yrkesskadeförsäkringens sjukersättningsdel. Visserligen har kommitte'n ännuinte varit i tillfälle att pröva om de materiella reglerna om sjukersättningvid yrkesskada behöver ändras, men de ändringar i dessa regler som kan kommaatt genomföras i samband med en ny lagstiftning om yrkesskadeförsäkring tordeenligt kommittén inte vara av den art och omfattning att de hindrar en etappvisgenomförd decentralisering av hithörande ärenden. Kommittén har följaktligen ansettsig kunna lägga fram förslag om vissa decentraliseringsåtgärder rörandeyrkesskadeförsäkringens sjukersättningsdel och därvid förutsatt att någonändring nu inte vidtas i de till denna del hörande materiella reglerna. Enbartden obligatoriska yrkesskadeförsäkringen har behandlats av kommittén, som inteansett det lämpligt att redan nu pröva frågan om en decentralisering avskaderegleringen inom den frivilliga försäkringen. Kommittén anser att det i och försig ligger nära till hands att försäkringskassorna får överta hela den skadereglerandeverksamheten inom yrkesskadeförsäkringen. Samordningsregeln, som infördes år1954, har kommit att innebära att den allmänna sjukförsäkringen svarar försjukhjälpen även i övervägande antalet yrkesskadefall, nämligen de fall därsjukdomen upphört inom samordningstiden. Siffermässigt innebär detta attförsäkringskassorna i dagens läge slutreglerar i runt tal 120 000 av det totalaantalet yrkesskadefall , som kan beräknas till cirka 140 000. Ävenbeträffande det resterande antalet yrkesskadefall, dvs. de fall somadministreras av , biträder kassorna i viss omfattning vidskaderegleringen, bl. a. genom att infordra anmälningar om yrkesskada ocheventuella kompletteringar till sådana. Till förmån för en överflyttning avbeslutanderätten till försäkringskassorna talar enligt kommittén att beslutenvid ett decentraliserat beslutsförfarande träffas så nära den försäkrade attpersonlig kontakt mellan denne och den skadereglerande instansen kanåstadkommas i enkla former. Med nuvarande ordning har den försäkrade under dencentrala handläggningen - som huvudsakligen är skriftlig begränsad möjlighetatt muntligen lämna upplysningar i ärendet. Vidare framhåller kommitténfördelen med den kontakt som normalt har med vederbörandearbetsgivare. Vid lokal handläggning ökar också möjligheterna till personligkontakt med den behandlande läkaren. Härigenom blir det möjligt att snabbare äneljest betala ut sjukpenning. Det nuvarande systemet med central prövning harvidare erfarenhetsmässigt varit förenat med den nackdelen att den försäkradeibland trott att prövning omfattat alla de förmånervartill skadan kunnat berättiga honom. Detta har medfört att den försäkrade underlåtit att ta nödvändiga initiativ. Vidare gör enlokal handläggning det lättare att besluta om lämpliga rehabiliterandeåtgärder. I sjukersättningsärenden som överförts till riksförsäkringsverketför handläggning sker verkets rehabiliteringsverksamhet ofta med bistånd avförsäkringskassorna. Kommittén framhåller vidare att en decentralisering tillförsäkringskassorna kan beräknas minska administrationskostnaderna för yrkesskadeförsäkringen.Kommittén anser sig dock inte nu kunna uppskatta storleken avrationaliseringsvinsterna. Kommittén framhäller att endecentralisering till de 26 försäkringskassorna i landet å andra sidan kanmedföra risk för oenhetlig rättstillämpning. Kommittén anser att denna riskemellertid motverkas av flera förhållanden. Dels har kassornas personal redanviss vana vid det material som en yrkesskadeakt omfattar och dels harriksförsäkringsverket utarbetat en speciell kurs, som befattningshavare vidolika kassor genomgått. Även genom att medicinsk expertis med specialitet påolika områden ställs till kassornas förfogande i tillräcklig omfattning redanfrån början och genom ytterligare utbildning av kassapersonalen bör förutsättningarskapas för en enhetlig rättstillämpning. En sådan främjas ocksä enligtkommittén genom fortlöpande rådgivnings- och tillsynsverksamhet frånriksförsäkringsverkets sida. Kommittén föreslår attdecentraliseringen nu i princip bör omfatta den obligatoriskayrkesskadeförsäkringens sjukersättningsärenden, dvs. frågor om sjukpenning ochfrågor om ersättning för lakar-, tandläkar- och sjukhusvårdskostnader samtkostnader för specialbehandling (sjukgymnastik, massage osv.) Kommittén anser att dessa ärenden, som sammanlagt uppgår till bortåt22 000 , utgör den lättare delen av yrkesskaderegleringen och attförsäkringskassorna genom en sådan decentralisering successivt får växa in iskaderegleringen på yrkesskadeområdet. Efter samråd medriksförsäkringsverket har kommittén emellertid ansett sig böra förorda attvissa grupper sjukersättningsärenden tills vidare undantas fråndecentraliseringen. Som allmänt skäl för denna ståndpunkt åberopar kommitténden verksamhet som f. n. pågår i syfte att genom automatisk databehandlingrationalisera försäkringskassornas arbete, i första hand de rutinbetonadearbetsuppgifterna. Kassornas hantering av den allmänna försäkringen kommerdärigenom att ändras avsevärt och kassorna väntas ocksåfå helt nya arbetsuppgifter. Kommittén föreslår att följande tre ärendegruppertills vidare undantas från decentraliseringen, nämligen dels ärenden som avserersättning för sådana yrkesskador som är att beteckna som yrkessjukdomar, delsskadeärenden som gäller anställda på vilka allmänt avlöningsavtal för statligaoch vissa andra tjänstemän (AST) är tillämpligt, dels ärenden enligt lagen omkrigsförsäkring för sjömän samt vissa skadeärenden som avser ersättning avstatsmedel enligt andra med YFL sidoordna- de författningar än MeF. Enligt kommittén börskaderegleringen av dessa tre ärendegrupper flyttas från riksförsäkringsverkettill försäkringskassorna först sedan översynen av de materiella reglerna påområdet slutförts. Kommittén anför ocksä speciellaskäl för att undanta dessa grupper frän decentraliseringen. Vad angår denförsta gruppen, yrkessjukdomarna, framhåller kommittén att antalet sådana fallär ganska ringa i förhållande till antalet olycksfallsskador. Vid en fördelningav ärendena på en mångfald kassor skulle därför varje kassa få endast ettbegränsat antal fall på sin lott, vilket skulle försvära rutinen. Ärendena omyrkessjukdomar är inte sällan svårbedömda och fordrar i allmänhet ettvidlyftigt utredningsarbete. En yrkessjukdom kan ibland ha sin orsak långttillbaka i tiden och därför vara att bedöma enligt äldre lagstiftning. Det ärenligt kommittén tänkbart att sjukdomar som i dagens läge inte anses somersätlningsgilla yrkessjukdomar inom en inte alltför avlägsen framtid kan kommain under yrkesskadeförsäkringen. Yrkessjukdomarna resulterar vidare eftersjukdomstillståndets upphörande ofta-i bestående invaliditet och fallet skalldå överlämnas till prövning om så inte redan skett. Vad därefter angår de s. k.statsskadorna pekar kommittén på att det för anställda i statens tjänst ochlikställda råder viss samordning mellan lön och yrkesskadeersättning. Reglernai AST anses i detta hänseende i många fall besvärliga att tillämpa ochriksförsäkringsverket har därför i ganska stor omfattning kommit att tjäna somrädgivningsorgan för myndigheterna. Enligt kommittén kan det vara praktiskt attverket får fortsätta att vara ett centralt informations- och rådgivningsorgan idetta hänseende. Det är inte heller uteslutet att den nuvarande ordningenbeträffande prövningen av statsskadorna inom yrkesskadeförsäkringen kan kominaatt omprövas under kommitténs fortsatta arbete. Antalet tillriksförsäkringsverket inkomna anmälningar rörande statsskador brukar uppgå tillnärmare 2 000 . Den tredje undantagsgruppen avserdels skador som omfattas av krigsförsäkringen för sjömän, dels skador ådragnaunder tjänstgöring i civilförsvaret, under brandsläckning, under skyddsarbetevid olyckor i atomanläggningar samt under vistelse på anstalt m. m. och delsolycksfall som till följd av krigsåtgärd drabbat sjömän, fiskare m. fl. Det rörsig här enligt kommittén om ett obetydligt antal skadefall, sammanlagt 100 200per år. Vägande praktiska skäl talar mot en överflyttning av dessa ärenden. Kommittén har vidare särskiltbehandlat ett par grupper av ärenden, beträffande vilka kommittén för egen delvarit tveksam om den lämpligaste tidpunkten för en decentralisering, nämligenärenden angående tandskador och ärenden enligt MeF. Vad angår tandskadorna erinrarkommittén om det förslag till allmän tandvårdsförsäkring som har lagtsfram av utredning om tandvårdsförsäkring. Särskilt med tanke på vad entandvårdsförsäkring kan komma att innebära då det gäller att tillföraförsäkringskassorna tandläkarexpertis kan det enligt kommitténs mening varaändamålsenligt att dröja med ett beslut om decentralisering avtandvårdsärendena till dess beslut har fattats i denna fråga. Vad angår ärenden enligt till en början, att ersättning av statsmedel utgår vidskador som någon ådragit sig under militärtjänst i stort sett enligt sammaregler som finns i YFL. Antalet militärskador brukar uppgå till 3 0004 000 perår. De skäl som talat för en överflyttning av sjukersättningsärendena enligtYFL gäller enligt kommittén ocksä beträffande sjukersättningsärenden enligtMeF. Även om reglerna i YFL och MeF på väsentliga punkter är likartade, kommeremellertid vid en decentralisering försäkringskassorna att ställas införuppgiften att tillämpa författningsbestämmelser med vilka de tidigare inte haftnågon närmare kontakt. Det kan därför enligt kommitténs mening vara lämpligtatt dröja något med ett decentraliseringsbeslut i denna del. befogenhet att byta ut sjukpenningmot engångsbelopp då det gäller utomlands bosatta utländska medborgare börenligt kommittén flyttas över till,försäkringskassa. Uträkningen av ersättningsbeloppetsstorlek bör dock alltjämt göras av verket. Kommittén har övervägt huruvida deförfattningsändringar som behöver göras i samband med den förordade partielladecentraliseringen bör ske genom ändringar i alla i förslaget berördaförfattningar eller genom att en särskild fullmaktslag tillskapas, utformad såatt Kungl. Maj:t bemyndigas att förordna om decentralisering i överensstämmelsemed förslaget. Kommittén har stannat för att förorda en särskild fullmaktslagmed hänvisning främst till att kommitténs förslag bör genomföras successivt. Tillsyn och besvär m. m. Kommittén föreslår attförsäkringsrädet skall ha vissa tillsynsfunktioner och att besvär över allmänförsäkringskassas beslut i decentraliserat ärende bör anföras hosförsäkringsrådet i enlighet med vad som f. n. gäller beträffanderiksförsäkringsverkets beslut enligt YFL och MeF. beslut börliksom kunna överklagas hos försäkringsdomstolen. Kommittén föreslår vidare attdecentraliserat ärende skall handläggas av den allmänna försäkringskassa hosvilken den skadade är inskriven eller skulle ha varit inskriven om han uppfylltåldersvillkoret i 1 kap. 4 § AFL. Beträffande den som inte är eller skulle vara inskriven vid någon kassa, dvs. utländsk medborgare som inteär bosatt i riket, föreslår kommittén att handläggningen av praktiska skälförläggs till allmänna försäkringskassa. Kommittén föreslår vidare attriksförsäkringsverket skall få meddela de tillämpningsföreskrifter som kanföranledas av decentraliseringen. Om ovisshet råder hur ett ärende skallbedömas, bör försäkringskassa enligt kommittén få inhämta yttrande från verket.Om sådant yttrande inte har inhämtats föreslår kommittén att verket skall fårätt att, vid sin prövning av fråga om den skadades rätt till livränta, frångåden bedömning kassan gjort i sjukersättningsärendet. Kommittén understryker attdenna rätt endast bör utnyttjas vid uppenbara oriktigheter, t. ex. om en klaravvikelse från rådande praxis skulle föreligga. Vad först gällerförsäkringskassorna erinrar kommittén om att enligt gjorda beräkningar en totaldecentralisering av alla årliga sjukersättningsfall enligt YFL - i runt tal 22000 ärenden - för huvuddelen av kassorna skulle medföra en ökning av mellan 100och 1 000 fall . För försäkringskassorna i , stadoch skulle dock ökningen bli omkring 4 500, 2 000 respektive 1 500fall . Därtill kan komma 3 000-4 000 militärskador . Som jämförelseantecknar kommittén från kassornas nuvarande verksamhet, att ärenden angåendeersättning för läkarvårdskvitton uppgår till cirka 5 miljoner, angåendeersättning för resekostnader till cirka 2,9 miljoner och angående ersättningför sjukhusvårdsfall till cirka 0,9 miljoner , vartill kommer per årcirka 5,5 miljoner sjukfall med sjukpenning, cirka 10 miljonersjukpenningutbetalningar och cirka 2 miljoner klassplaceringsbeslut. Kommitténanser att även en total decentralisering av sjukersättningsärendena endastskulle kräva en mindre personalförstärkning hos kassorna. Kommittén redovisar också av utfördaberäkningar enligt vilka yrkesskadeförsäkringens sjukersättningsärenden sysselsätterdrygt ett hundratal tjänstemän vid verkets yrkesskadeavdelning. Den föreslagnadecentraliseringen innebär för verkets del en beräknad minskning avpersonalbehovet med omkring 75 anställda. Vad angår yrkesskadeförsäkringens finansiering föreslärkommittén ingen ändring av de principer som gäller f. n. De utbetalningarförsäkringskassorna kommer att få göra för inträffade skador bör såledesenligt kommittén täckas av yrkesskadeförsäkringsfonden respektive utgå avstatsmedel. Den ökning av kassornas administrationskostnader som reformen kanväntas medföra bör kassorna enligt kommittén få kompensation för enligt sammaprinciper som tillämpas för . Förslaget har i huvudsak fått ettpositivt mottagande under remissbehandlingen. Samtliga remissinstansertillstyrker att en decentralisering genomförs. ,och statskontoret ser förslaget som ett led i utvecklingenmot en generell överflyttning av administrationen i första instans avyrkesskadeförsäkringen till de allmänna försäkringskassorna. ,, och anser att en decentralisering kommer attleda till en förbättrad service för de yrkesskadade. och anför att förslaget innebäradministrativa fördelar för landstingen och kommunerna.Försäkringskasseförbundet framhåller att kassornas kännedom om lokalaförhållanden kan vara av stort värde vid ärendenas bedömning samt attmöjligheter skapas för en snabbare handläggning av de skadadesersättningsanspråk. Förbundet anser också att kassorna torde ha godaadministrativa förutsättningar att genomföra förslaget. Riksförsäkringsverketbetonar att den visserligen ringa andel av fallen som är juridiskt ochmedicinskt svårbedömd bör kunna urskiljas och behandlas vid kassornascentralkontor eller hänskjutas till . Kommitténs förslag att vissagrupper av sjukersättningsärenden skall undantas vid en decentralisering redanden och att man bör dröja något med verkställigheten då det gällerersättning för tandskador och ersättning enligt MeF tillstyrks eller lämnasutan erinran av , statskontoret. , , och . Vad angår frågan om undantagande avvissa ärenden från decentraliseringen framhåller att detär angeläget att decentraliseringen i den första etappen inte drivs så långtatt risk uppkommer för oenhetlig tillämpning och praktiska svårigheter. De tresärskilt angivna ärendegrupper som kommittén undantagit från decentraliseringbör således enligt verkets mening tills vidare inte decentraliseras.Försäkringskasseförbundet finner det motiverat att övertagandet skersuccessivt. LO anser att så många ärenden som möjligt bör decentraliseras tillförsäkringskassorna den . ifrågasätter om inte ävenyrkesskadorna för den av statliga bestämmelser omfattade personalen kaninrymmas i en första decentraliseringsetapp. Förbundet framhåller att detbland kommunernas anställda ingår betydande grupper - i allt väsentligtlärarpersonal - vars anställningsförhållanden regleras genom löneavtal medstaten. Om yrkesskadeärendena rörande denna grupp tills vidare skall ligga kvarhos får kommunerna under ett övergångsskede i dessaärenden två kontaktvägar, den ena till verket, då det gäller den statligtreglerade personalen, och den andra till vederbörande försäkringskassa i frågaom övriga anställda. Förbundet tillägger dock att olägenheterna inte torde blirsärskilt betydande. Beträffande tandskadorna framhållerriksförsäkringsverket att ersättningsfrågorna kan vara svåra att bedöma och imånga fall kräva tillgäng till odontologisk expertis. Verket anser att endecentralisering av dessa ärenden inte bör ske förrän en tandvårdsförsäkringinförts. anser att tandvårdsärendena bör föras över redan ien första etapp. Genom att kassorna övertar skaderegleringen skapas förutsättningarför att den skadades ersättningsanspråk handläggs snabbare, vilket är angelägetmed hänsyn till dessa skadors natur. anser med hänvisning tillden förestående allmänna tandvårdsförsäkringen och den påverkan påförsäkringskassornas resurser i fråga om tandläkarexpertis som denna kanmedföra, att man bör tillvarata de fördelar som en lokal bedömning medför ochdärför senast vid försäkringens ikraftträdande föra över tandvårdsärendena tillkassorna. Enligt LO föreligger knappast tillräckliga skäl för att dröja med endecentralisering av ärenden om tandvårdsersättning, då tillgängligtandläkarexpertis torde finnas inom folktandvården. ifrågasätter om man bör senarelägga överförandet avtandvårdsärendena. Även i fråga ommilitärersättningsärendena avstyrker bestämt enomedelbar decentralisering. Verket hänvisar därvid till att dessa ärenden oftager anledning till samarbete mellan verket och försvarets civilförvaltningredan innan av skadorna föranledda sjukdomstillstånd upphört. och utredningen rörande systemet för förmåner åt värnpliktigam. ifrågasätter om inte ärendena enligt MeF tills vidare bör undantas fråndecentralisering i avvaktan på en översyn av bestämmelserna i förordningen.Utredningen framhåller därvid att utvecklingen inom försvaret med ökad fritidoch vidgade resemöjligheter för de värnpliktiga medfört ett ökat antalsvårbedömda gränsfall vid tillämpning av förordningens bestämmelser om skyddetsgiltighetsområde. Med nuvarande regler kan en decentralisering väntas medförarisk för oenhetlig rättstillämpning utan att några direkta rationaliseringsvinsteruppnås. För de militära myndigheterna torde enligt utredningen en samtidig decentraliseringav sjukersättnings- och livränteärendena vara att föredra. anser att överförandet av ärenden enligt MeF inte böruppskjutas. LO menar därvid alt sambandsfrågorna då det gäller militärskadorär betydligt enklare än enligt YFL samt att antalet militärskadeärenden endastuppgår till 3 0004 000 . påpekar att kommitténslagförslag inte omfattar ärenden angående rätt för värnpliktig att erhållasärskild sjukpenning enligt 22 a § MeF. Rådet finner det naturligt, att ävendessa ärenden skall kunna flyttas över till försäkringskassorna. avstyrkerkommitténs förslag att verkets befogenhet att byta ut sjukpenning motengångsbelopp dä det gäller utomlands bosata utländska medborgare skall förasöver till försäkringskassa. Verket framhåller att sådana ärenden sällanförekommer och att några bärande skäl inte anförts för att de skall övertas avkassorna. Liknande Synpunkter anförs av försäkringsrådet.