prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — Någraremissinstanser diskuterar förhållandet mellan den föreslagna lagen omförvaltning av samfälligheter och lagen om fiskevårdsområ-den. Denomständigheten att båda lagarna i och för sig kan vara tilllämpliga i fråga omvisst fiskevatten synes inte föranleda några särskilda svårigheter ellerolägenheter. Promemorieförslaget innebär att förvaltningsbestämmelserna ilagen om fiskevårdsområden skall tillämpas, om fiskevårdsområde bildas på sättsom anvisas i denna lag, och delta gäller oavsett om fiskevårdsområdet helteller till nägon del omfattar samfällt fiske. Det sagda betyder emellertid inteatt tillämpningen av lagen om förvaltning av samfälligheter skulle sättas heltur spel, om samfällt fiske ingår i fiskevårdsområde. Sålunda skall exempelvisfrågan om försäljning av det samfällda fisket bedömas enligt denna lag.Detsamma synes böra gälla även i fråga om andra angelägenheter som saknarbetydelse för övriga delägare i fiskevårdsområdet utan endast rör delägarna idet samfällda fisket (jfr NJA II1960 s. 75). Andrasamfällda rättigheter än rätt till fiske. Samfällda servitut och liknanderättigheter förekommer i stor utsträckning. Sådana rättigheter har oftatillkommit enligt fastighetsbildningslagstiftningen. har de samfälldarättigheter som är grundade på lagstiftningen om gemensamma anläggningar fåtten allt större betydelse. I den mån särskilda förvaltningsbestämmelserinte gäller för rättigheter av dessa slag, skall enligt promemorieförslagetlagen om förvaltning av samfälligheter vara tillämplig. a. skall lagenomfatta sådana samfällda rättigheter som tillkommer enligt den föreslagnaanläggningslagen. Denförhärskande uppfattningen hos remissinstanserna synes vara att lagen omförvaltning av samfälligheter bör ges ett mycket vidsträckttill-lämpningsområde. För egen del ansluter jag mig i princip tiU denna uppfattning.Jag anser det emellertid välbetänkt att man f. n. begränsartill-lämpningsområdet på sätt föreslagits i promemorian. Frågan huruvida andragemensamhetsbildningar bör inordnas under lagen torde få övervägas i sambandmed pågående eller framtida reformer på speciallagstiftningens område. DettagäUer de i vissa remissyttranden omnämnda stängsel-, betes-, vattenreglerings-,vattenavlednings- och invallnings-samfälligheterna. Promemorieförslagetinnebär att lagen skall vara tillämplig också på gemensamma servitut somtillkommit enligt JB eller alltså på frivillig väg. Jag ansluter mig tiU dennaståndpunkt och vill tillägga att detta bör gälla oavsett om rättigheteninskrivits eller ej. Enligt 19 § samäganderättslagen skall vissa speciellaslag av marksamfälligheter förvaltas i enlighet med bestämmelserna i denna lagoch alltså ej enligt bysamfällighetslagen. Detta gäller dels mark som ärsamfälld för fastigheter vilka helt saknar enskild mark och således bestårendast av andelar i den samfällda marken, s. k. andelsfastigheter, och delssamfälld mark som varit anslagen till ryttare-, soldat- eller båtsmanslorp. Ipromemorian uttalas alt denna särbehandling beror på omständigheter som intelängre är aktuella och att det inte finns anledning att behandla samfälld markav dessa slag annorlunda än marksamfäUigheter i allmänhet. Följaktligenföreslås att lagen om förvaltning av samfälligheter görs tillämplig också påifrågavarande typer av samfälligheter. Vidremissbehandlingen har inga invändningar riklats mot promemorieförslaget idenna del. Även jag biträder förslaget. Omtillämpningsområdet för den nya lagen görs så vidsträckt som här harföreslagits, krävs det att lagen också öppnar möjligheter att bedrivaförvaltningen i former som passar för såväl de allra enklaste som de mestkomplicerade förhållanden. Enligt promemorieförslaget bör två alternativaförvaltningsformer erbjudas, nämligen delägarförvaltning ochföreningsförvaltning. Förebilden tUl förslaget har hämtats från är avsedd för de enkla fallen och innebär att förvaltningenav samfällighet omhänderhas av delägarna själva. Närdessa är överens, kan de alltså vidta de förvaltningsåtgärder som de finnerpåkallade. Enligt promemorieförslaget skaU bindande beslut under vissaförutsättningar kunna fattas inom ddägarförvaltningens ram, även om enighetbland delägarna inte föreligger. Vid föreningsförvaltning däremot skallsamfäUighetsddägarna bilda en särskild sammanslutning med rättssubjektivitetför att handha förvaltningen. Inom denna förvaltningsorganisation, som benämnssamfällighetsförening, skall en majoritet bland delägarna kunna besluta omförvaltningen. Ett särskilt organ inom föreningen skall verkställa delägarnasbeslut och handha den löpande skötseln av samfäUigheten. Promemorieförslagethar fått ett uteslutande positivt mottagande på denna punkt. Också jag anslutermig helt till förslaget. De båda förvaltningsformer som enligt förslagetställs till förfogande synes tillgodose alla föreliggande behov och någonmellanform är inte påkallad. Sådan förvaltning som sker genom en särskildjuridisk person, samfällighetsförening, kan anpassas till de mest skildaförhållanden. Det bör enligt min mening inte komma i fråga att i lagen meddelasärskUda förvaltningsbestämmelser för t. ex. sådana samfälligheter i vUka detallmänna intresset är framträdande. Detta intresse bör tillgodoses genom generellabestämmelser. Jag återkommer härtill i annat sammanhang. fall då enighet mellan delägarna i en samfällighet råder i fråga om dennasförvaltning saknas det enligt promemorieförslaget anledning att inte låtadelägarna själva bestämma hur förvaltningen skall ordnas. Förslaget innehållerdärför inga bestämmelser som för dessa fall inskränker ddägamas rätt attorganisera förvaltningen så som de finner lämpligast. SärskUda bestämmelser omförvaltningen anses behövliga bara för den situationen alt delägarna inte kankomma överens. Ipromemorian framhålls att det som regel torde vara lämpligt att övergå tillföreningsförvaltning, när oenighet i någon förvaltningsfråga uppstår blanddelägarna. kan dock en permanent förvaltningsorganisation vara onödig.Därför föreslås i promemorian efter förebUd från bysamfällighetslagen attmöjlighet öppnas att få tUl stånd bindande majoritetsbeslut inom ramen fördelägarförvaltning. Sådant beslut skall enligt förslaget fattas på sammanträdemed delägarna inför särskilt förordnad sammanträdesledare. Denne skall ha tUluppgift att utreda vUka som är delägare, utfärda kallelser på dessa samt föraprotokoll över de beslut som delägama fattar. Förordnande av sammanträdesledareskall meddelas av fastighetsdomstolen som därvid har att tUlämpa lagen(1946:807) om handläggning av domstolsärenden. Härigenom har domstolenmöjlighet att vidta interimistiska åtgärder som är nödvändiga för att syftetmed förordnandet inte skall förfelas. nandeav sammanträdesledare skaU tas upp endast på begäran av delägare isamfälligheten. Domstolen skall inte meddela förordnande, om i det särskildafallet den ifrågasatta förvaltningsätgärden är sådan att den inte bör komma tUlstånd utan att föreningsförvallning anordnas. Iett par remissyttranden framförs kritik mot att promemorieförslaget saknarbestämmelser om ddägarförvaltningens karaktär och ändamål. Delägarna utgörenligt dessa yttranden en sammanslutning för förvaltningen av den samfällighetför vars skull sammanslutningen bildats. Sammanslutningen bör ej bedrivaverksamhet som är främmande för detta ändamål och ej heller börddägarsammanträde för sådan åtgärd tillåtas. Somanförs i promemorian är formen delägarförvaltning i första hand avsedd för deokomplicerade fall då delägarna är ense i alla förvaltningsfrågor. Jagansluter mig till den i promemorian företrädda uppfattningen att dessa fallinte kräver någon närmare reglering i lagen. Det bör således inte komma i frågaatt inskränka delägarnas gemensamma beslutanderätt genom bestämmelser omddägarförvaltningens karaktär och ändamål eller om förvaltningens handhavande iövrigt. Närmeningsskiljaktigheter uppstår bland delägarna, torde det, som understryks ipromemorian, i allmänhet vara lämpligast att övergå till föreningsförvaltning.Enligt promemorian skall det emellertid vara möjligt att vid sammanträde meddelägarna få till stånd bindande majoritetsbeslut i en förvaltningsfråga äveninom ddägarförvaltningens ram. Detta förslag har inte föranlett någon erimanvid remissbehandlingen. Också jag anser att sådan möjlighet bör finnas i defall då föreningsförvaltning skulle framstå som onödigt omständlig. Jag delardock den vid remissbehandlingen framförda uppfattningen att delägare inte börkunna tvingas att delta i en verksamhet som är främmande för ändamålet medsamfäUigheten. Föratsättningama att redan vid prövning av ansökan omddägarsammanträde avgöra om en ifrågasatt förvaltnings-åtgärd strider motsamfäUighetens ändamål synes emellertid vara mindre goda. Enligt min mening ärdet lämpligare att denna bedömning sker vid sådan överprövning av beslut påddägarsammanträde som avses kunna komma till stånd på talan av delägare. Närdet gäller frågan vad som skall anses vara samfällighetens ändamål hänvisar jagtUl avsnitt 3.5.5 och specialmotiveringen till 15 § förslaget till lag omförvaltning av samfälligheter. Någraremissinstanser vänder sig mot förslaget att ddägarsammanträde skall ske införperson som särskilt förordnas därtUl av fastighetsdomstolen. Med hänsyn tillatt sammanträdesledare som regel bör vara lantmätare förordas i stället denordningen att sammanträde skall begäras hos och hållas avfastighetsbildningsmyndigheten. Vidare föreslås attfastighetsbildningsmyndigheten får rätt alt hos domstol påkalla interimistisktförordnande rörande förvaltningen. Densom skall leda ddägarsammanträde torde ofta böra ha de fastighetsrättsligakunskaper och erfarenheter som lantmätare hos fastighetsbildningsmyndighetäger. Så behöver dock långt ifrån aUtid vara fallet. kan andrakvalifikationer hos sammanträdesledaren tänkas vara viktigare. TUlsammanträdesledare bör därför enligt min mening utses den som i det enskildafallet framstår som lämpligast. Jag finner det vidare varken enklare ellernaturligare för den som vill påkalla ddägarsammanträde att göra framställninghärom hos fastighetsbildningsmyndigheten än hos fastighetsdomstolen. Jagansluter mig därför till promemorieförslaget att det skall ankomma påfastighetsdomstolen att förordna sammanträdesledare i varje särskUt fall. TUlfrågan om i vilken utsträckning domstolen kan med stöd av 4 § lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden vidta interimistiska åtgärderåterkommer jag i specialmotiveringen tiU 7 §. Grustäktskommitténkritiserar promemorieförslaget såvitt avser fastighetsdomstolens möjUgheteratt ogilla en ansökan om förordnande av sammanträdesledare. Om i lagen angesatt ogillande skall ske, när den aktuella förvaltningsätgärden är sådan att deninte bör vidtas utan att föreningsförvaltning anordnas, öppnas enligt kommitténalltför stora möjligheter att på oklara grunder hindra ett avgörande rörandeåtgärden. Vidare anför kommittén att resultatet kan bli att delägare för attfå förvaltningsfrågan avgjord tvingas begära bUdandet av en samfällighetsföreningsom ingen av delägarna önskar. Den i förslaget angivna granden för ogUlandesägs därför böra ersättas med den självklara reservationen att inte annandelägare begärt föreningsförvaltning. För egen del är jag inteberedd att frångå promemorieförslaget på denna punkt. Domstolen skaUsjälvfallet objektivt bedöma huruvida den ifrågasatta förvaltningsåtgärdenförutsätter en fastare förvaltningsorganisation eller ej. I de allra flestafall torde det inte föreligga några svårigheter att göra en sådan bedömning.Om domstolens prövning leder till att en samfällighetsförening måste bildas,kommer föreningsbildningen med säkerhet att tämligen snart accepteras avflertalet delägare. Som grustäktskommittén påpekar skall sammanträdesledaregivetvis inte förordnas, om annan delägare begärt föreningsförvaltning. Dettabehöver dock inte komma till uttryck i lagtexten i förevarande sammanhang. När omröstning sker vidddägarsammanträde, skall enligt promemorieförslaget röstberäkningen grundas påhuvudlalet. TiU stöd för valet av denna metod i stället för den i nuvarandelagstiftning vanligare metoden med röstberäkning efter andelstal åberopas attde fördelar som är förenade med ett samverkansföretag kan variera för delägamautan relation till de insatser de gjort. Denna synpunkt har i gällande rättsom regel beaktats på så sätt att man reducerat rösträtten för delägare medstörre andelstal. Ett sådant system sägs leda till att omröstningen blir ganskakomplicerad och i viss mån beroende av slumpartade faktorer. Detär dessutom svårt att finna några rationella grunder för var röstspärren skallgå. Vidare anförs i promemorian att huvudtalet ofta utgör ett mer rättvisandemått på samfällighetens reella betydelse för delägarna än andelstalet samt attröstning efter huvudtalet från allmänna demokratiska synpunkter är att föredraframför röstning enUgt den andra metoden. Enstark remissopinion avstyrker promemorieförslaget i denna del och förordar istället att röstberäloiingen vid omröstning på ddägarsammanträde sker enligtanddstalsmetoden men att rösträtten för större an-delshavare begränsas på visstsätt. Det främsta motivet härför synes vara farhågor att ägare tUl fastighetersom skulle få stora andelstal motsätter sig samverkansföretag, om de uite fårinflytande över företaget i ungefärlig proportion till sina ekonomiskainsatser. Detta skulle kunna få till följd att önskvärd samverkan inte kommertUl stånd alls. Föregen del är jag av den uppfattningen att skillnaden mellan huvudtals- ochanddstalsmetoderna i den praktiska tUlämpningen inte är så framträdande somremissopinionen kan ge intryck av. Erfarenheterna torde visa attröstberäkningsmetoden sällan har någon avgörande betydelse församfällighetsförvaltningen. Det förhåller sig otvivelaktigt så, att de störreandelsägarnas intressen som regel sammanfaller med de flesta övrigas och attresultatet av en omröstning därför blir detsamma oavsett vilkenröstberäkningsmetod som används. Jagär vidare beredd att i allt väsentligt instämma i vad som i promemorian anförsom huvudtalsmetodens fördelar. Jag vill särskilt understryka att anledninginte finns att låta större andelsägare ensamma avgöra frågor som saknar allekonomisk betydelse. En synpunkt som framkommit under remissbehandlingen ochsom inte bör förbigås är också att bara huvudtalsmetoden kan komma tiUanvändning i de fall då andelstal saknas. På grund av dessa övervägandenföreslår jag att röstberäkningen vid omröstning på ddägarsammanträde i principskall ske efter huvudtalet. Som jag kommer att utveckla närmare i det följandebör emellertid undantag från denna princip göras för att undvika stötandekonsekvenser av huvudtalsmetoden. Iremissyttrandena anförs några typfall då huvudtalsmetoden kan tänkas resulterai att ett antal delägare med mycket små andelstal skaffar sig förmåner medövervältrande av större delen av kostaadsansvaret på en eller ett fåtaldelägare med stora andelstal. Ett sådant fall är att en grappfritidsfastigheter ansluts till en skogsbilväg som huvudsakligen är avsedd attbetjäna en stor skogsfastighet. Här skulle ägarna till fritidsfastigheternautan egna större ekonomiska uppoffringar kunna med hjälp av huvudtalsmetodenbesluta om en onödigt dyrbar väghållnmgs-standard. Medanledning av detta och likartade exempel vill jag för egen del peka på vad somi fortsättaingen anförs om rätt för enskild delägare att 24 1973.1 saml. ävenpå materiell grund klandra beslut på ddägarsammanträde. Det är alltså avsettatt den för vilken ett beslut medför ett i förhållande tUl hans nytta heltorimligt kostnadsansvar skall kunna få beslutet undanröjt genom klander.Härigenom undviks sådana uppenbart menliga verkningar av huvudtalsmetoden somremissinstansema synes ha velat belysa med dessa exempel. Trotsvad som anförts kan man emellertid inte bortse från att större markägarekan finna omröstning efter huvudtalet innebära sådana nackdelar att de drarsig för att delta i fastighetssamverkan. En sådan utveckling vore högstolycklig. Med hänsyn härtUl anser jag principen om omröstning efter huvudtaletinte böra upprätthåUas strikt utan att visst utrymme bör finnas för omröstaingefter andelstal. vägutredning föreslår att undantag frånhuvudtalsmetoden görs när viss eller vissa delägare har ett mycket stortandelstal i förhållande tUl de övriga. Enligt min mening bör dockanddstalsmetoden inte kunna komma till användning i andra situationer än sådanadär den är sakligt motiverad. Så är fallet endast vid avgörandet av frågor somhar en reell ekonomisk betydelse. Då bör metoden å andra sidan kunna tUlämpasoavsett hur andelstalen är fördelade. På grand av dessa överväganden föreslårjag att undantag från principen om omröstning efter huvudtalet görs på detsättet att röstberäkningen vid avgörandet av ekonomiska frågor skall ske efterandelstalet, om delägare begär det. Motvad som förordats kan möjligen invändas att det kan vara svårt att avgöra omen fråga är av ekonomisk art eller inte. Enligt min mening torde docksvårighetema i praktiken inte bli särskilt stora. Frågor som inverkar påstorleken av kostnadsbidrag från delägama och fördelningen av överskott måstesjälvfallet anses vara av ekonomisk art. Detsamma gäller överlåtelse avsamfälligheten eller del därav samt upplåtelse av servitut eller nyttjanderätti samfälligheten. Hit hör vidare frågor huruvida delägama skall ingå avtal omentreprenader, uppdrag, tjänster, köp, försäljningar och liknande som medförekonomiska förpliktelser för dem. Lika tydligt är att personval t. ex. vidutseende av syssloman inte är att betrakta som en ekonomisk fråga. Mitthär framlagda förslag angående röstberäkningen innebär i motsats till gäUanderätt att delägama får valfrihet att låta huvudtalet eller andelstalen bliutslagsgivande i ekonomiska frågor. I den mån anddstalsmetoden nu gäller ärden emellertid förenad med en röstspärr för att hindra att större anddshavarefår ett helt dominerande inflytande. Flertalet remissinstanser föreslår attdenna modifiering av anddstalsmetoden överförs till den nya lagen. Någon klarlinje rörande utformningen av en bestämmelse om röstspärr kan dock inteutiäsas ur remissyttrandena. Föregen del instämmer jag i att en röstspärr för större andelsinnehav bör finnas.När det gäller utformningen anser jag det natarligt att den bestämmelsesom senast införts i lagstiftningen bör vara förebUd, dvs. 29 § första stycketandra punkten LGA. Enligt denna bestämmelse får ingen delägares röstetalöverstiga en femtedel av de närvarande delägarnas sammanlagda röstetal. Somregel skall enligt promemorieförslaget bara krävas enkel majoritet författande av beslut vid ddägarsammanträde. Undantag härifrån föreslåsbeträffande beslut om överlåtelse helt eller delvis av marksamfällighet och ommera långvariga nyttjanderättsupplåtdser i sådan samfälUghet. För sådanabeslut skall krävas att minst två tredjedelar av de röstande skall biträda dem.Detta krav motiveras med att marksamfällighet typiskt sett tUlskapats i syfteatt tillgodose stadigvarande behov hos delägarfastighetema. Det skuUe därförinte vara tiUfredsställande att tillåta en knapp majoritet att fatta beslut sominnebär att samfälligheten inte nyttiggörs på åsyftat sätt. Däremot föreliggerdet enligt promemorian inte tUlräckliga skäl att fordra kvalificerad majoritetför servitutsupplåtelse, eftersom servitut endast kan avse rätt att i vissthänseende ta den belastade egendomen i anspråk. Idenna del har promemorieförslaget inte föranlett några andra erinringar vidremissbehandlingen än att ett par remissinstanser gör gällande att också beslutom servitutsupplåtelse bör kräva kvalificerad majoritet. Även jag instämmer iallt väsentiigt i vad som anförs i promemorian. När det gäller frågan om vilkenmajoritet som bör krävas för beslut om servitutsupplåtelse finner jag den ipromemorian gjorda bedömningen riktig. Vad jag föreslagit beträffanderöstberäkningen på ddägarsammanträde medför emellertid en viss justeringbeträffande kravet på kvalificerad majoritet. Vare sig röstberäkningen skallske efter huvudtals-eller anddstalmetoden, bör fordras att beslutet biträds avdelägare som företräder minst två tredjedelar av de närvarande delägarnassammanlagda röstetal. BysamfälUghetslageninnehåller uttryckligt undantag från bestämmelsema i 15 kap. 15 och 16 §§föräldrabalken om inskränkningar i förmyndares rätt att förfoga över omyndigsfasta egendom. I stället skall den domstol till vilken underställning av beslutom försäljning eller nyttjanderättsupplåtdse sker pröva att beslutet inteländer den omyndige till märkligt förfång. Enligt promemorian är de nämndabestämmelsema i över huvud taget inte tUlämpUga när beslut avdessa slag fattas efter omröstaing. Några särbestämmelser tUl skydd för omyndigsintresse anses inte heller vara behövliga, eftersom överlåtelse ellernyttjanderättsupplåtdse rörande samfällighet typiskt sett är av avsevärt mindrebetydelse för den omyndige än motsvarande förfogande över fastighet som ägs avhonom. Promemorieförslagetpå denna punkt kritiseras endast av som ifrågasätter om inte deangivna bestämmelsema i bör gäUa även vid förfogande överomyndigs andel i samfälld fast egendom.I avsaknad av en specialregel i den nya lagen är dessa bestämmelser automatiskttUlämpliga men för den motsatta ståndpunkt som intagits i promemorian är enUgthovrätten en särskild undantagsregel erforderlig. Ipromemorian har ej uttalats annat än att de i 15 kap. 15 och 16 §§föräldrabalken gjorda inskränkningarna i förmyndares befogenheter inte gällernär försäljning eller nyttjanderättsupplåtdse beslutas efter omröstning, dvs.på ddägarsammanträde inom ddägarförvaltningens ram. Sker försäljning ellerupplåtelse däremot efter överenskommelse mellan delägarna skall inskränkningarnagivetvis gälla. Jag delar helt promemorians uppfattning på denna punkt. Isamband med beslut om överlåtelse eller upplåtelse av rättighet skall delägarnaenligt promemorieförslaget kimna bestämma vem som skall imderteckna nödvändigahandlingar på delägarnas vägnar. Förslaget har inte mött någon invändning vidremissbehandlingen och även jag anser det innebära en lämplig ordning. Föratt huidra att försäljning av samfäUd mark sker tUl underpris föreskrivs ibysamfällighetslagen att försäljning skall ske på offentlig auktion, omdelägare begär det. I promemorian sägs att någon motsvarighet härtiU intebehövs i fortsättaingen. TUlräckliga garantier mot försäljning till underprisanses föreUgga genom kravet på kvalificerad majoritet och möjligheten tUlklander av beslut på ddägarsammanträde. För egen del instämmer jag i dennauppfattaing, som också delas av re-missmstansema. Promemorieförslagetinnebär vidare att den i bysamfällighetslagen gjorda inskränkningen i rättenatt överlåta samfälld mark, vari kronan äger del, inte överförs till den nyalagen. Enligt bysamfällighetslagen fordras för sådan överlåtelse att tUlståndlämnas i vederbörlig ordning, om kronans andel uppgår till mer än en tredjedeleller till högre värde än . Förslaget att slopa dennabestämmelse har godtagits vid remissbehandlingen. Inte heUer jag fiimerskäl föreligga att behåUa bestämmelsen. Enannan bestämmelse i bysamfäUighetslagen som enligt promemorian inte bör gesnågon motsvarighet i den nya lagen är den som föreskriver att försäljning avsamfällighet inte får äga ram, om delägare gjort ansökan om laga skifte påsamfälligheten. I promemorian anförs att utbrytning av fastighets andel isamfällighet visserligen kan ske vid fastighetsreglering på så sätt att marköverförs från samfälligheten till fastigheten mot att denna avstår sin andel isamfälligheten. Möjligheten att få fastighet utvidgad genom överföring av markär emellertid i princip oberoende av om fastighetsägaren har del i marken eUerinte. Anledning att koppla samman frågoma om försäljning och omfastighetsreglering anses därför inte finnas. Dennauppfattning delas inte av , som tUl stöd för sin meningåberopar ett departementschefsuttalande under förarbetena till FBL. Enligthovrätten framgår av detta att upplösning av- samfäUighet alltid bör ske genommarköverföring.