prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — 5, fordran,som grundar sig därpå, att befälhavaren i denna sin egenskap utom fartygets hemortslutit avtal eller träffat annan åtgärd med hänsyn till vad för fartygetsbevarande eller resans fortsättande kräves, även om befälhavaren var redareoch evad fordringen tillkoininer honom, dem som lämnat förnödenheter,verkställt reparationsarbete eller försträckt penningar, andra, med vilka avtalslutils, eller lastägare, vars gods blivit under resa sålt för fartygets behov;och 6, fordran, som grundar sig 244 § Sjöpanträtt i fartyg gäller till säkerhet för sådan, lill fartyget hänförlig fordran mot redaren som avser 1. lön ochannan gottgörelse till befälhavaren eller annan ombordanställd på grund avdennes tjänst på fartyget; 2. hamn-,kanal- och annan vat-lenvägsavgift samt lotsavgift; 3. ersättningmed anledning av personskada som inträffat i samband med fartygelsdrift; 4. ersättningmed anledning av sakskada som uppkommit i samband med fartygetsdrift, förutsatt att fordringen icke kan grundas på avtal; 5. bärgarlön,ersättning för avlägsnande av vrak och bidrag lill gemensamt haveri. därpå all i konossement lämnats oriktiga ellerofullständiga uppgifter. Första stycket 3 och 4 gäller ej i fråga om fordran påersättning för atomskada. Sjöpanlrättuppstår även om fordringen riktar sig mol fartygets ägare, som ej är redare,eller mot någon som i egenskap av befraktare eller eljesl handhar fartygetsdrift i redarens ställe. Sjöpanträtt i fartyget omfattar jämväl fartygets tillbehöroch redarens fordran å ersättning eller haveribidrag i anledning av skador,som uppkommit å fartyget efter resans början och icke blivit avhjälpta. Underfartygets tillbehör innefattas icke proviant eller bränsle, ej heller åmaskindrivet fartyg kol eller andra för maskinens drift avsedda ämnen. Sjöpanträtti frakt, däri inberäknat passagerareavgifter, avser brutto-frakten för denresa, under vilken fordringen uppkommit, saml fordran å ersättning ellerhaveribidrag för förlust av sådan frakt, dock att sjöpanlrätt för fordran pågrund av tjänsteavtal omfattar samtliga fraktbelopp för alla resor under dentid, samma tjänsteavtal gäller. Sjöpanträttenomfattar tillika redarens fordran å ersättning för bärgning som utförts underresan, med avdrag för vad därav må tillkomma befälhavare eller besättning.Sjöpanträtten omfattar icke ersättning, som utgår till redaren på grund avtagen försäkring. 269 §Borgenär, som för sin fordran har sjöpanlrätt i fartyg eller frakt, njutebetalning ur panten med förmånsrätt enligt 4 § första stycket 1förmånsrättslagen (1970: 979). 245 §Av de i 244 § angivna fordringarna ha de som upptagils under skilda nummerinbördes företräde efter nummerordningen. Dock har fordran under 5 alltidföreträde framför tidigare upp- Hava i 267 § avsedda fordringar uppslån under samma resa,äge de rätt lill betalning i den nummerordning, i vilken de i samma § äronämnda. Fordringar, som äro upptagna under samma nummer, skola sig emellannjuta lika rätt, var i förhållande till fordringens belopp; dock vad angår deunder 3 och 5 nämnda fordringar endast såvida de härröra av samma händelse,elfest skall den yngre äga företräde lill betalning framför den äldre. Fordringar,som uppstått under en senare resa, skola äga företräde framför dem, somhärleda sig från en tidigare, dock att beträffande de i 267 § 6 nämndafordringar vad sålunda stadgas skall gälla allenast sådana inbördes och att,där ell och samma tjänsteavtal avser flera resor, fordringar på grund avdetsamma skola, ändå att de uppstått under en tidigare resa, njuta lika rättmed fordringar från den sista resan. Fordringarunder samma nummer ha Uka rätt. Av fordringar under 5 skall dock yngre fordrangå före äldre. Omförmånsrätt, sorn följer med sjöpanträtt, finnas bestämmelser iförmånsrätlslagen (1970: 979). Försäljesfartyg efler utmätning eller under konkurs i den ordning, som för försäljningav utmätt fartyg är stadgad, upphöre sjöpanträtten i fartyget, men borgenärenäge undfå del i köpeskillingen, som i utsökningslagen sägs. Harfartyg efter timad skada förklarats icke vara iståndsättiigt och därefterblivit genom friviUig avhandling försålt, upphöre sjö-panträtten i fartyget,men borgenären äge i stället enahanda rätt till köpeskillingen. Övergåreljesl fartyg i annans hand, häfte det fortfarande för de fordringar, somnämnas i 267 §. Utom ifall som avses i 249 § skall sjöpanlrätt häfta vid far-tygel, även omäganderätten övergår till annan eller fartygels registrering ändras. Medförfrivillig överlåtelse av fartyget lill utlänning att sjöpanträtt upphör förfordran, för vilken förre ägaren ej svarade personligen, eller attförmånsrätten försämras, svarar överlåtaren för vad som till följd därav ejkan utgå ur fartyget. Bestämmelserna i 240 § ha motsvarande tillämpning. Voroflera delägare i fartyget, gäller vad som sagts för var och en av dem somtagit del i överlåtelsen eller samtyckt därtiU. 247 § Den som har annans fartyg eller fartyg under byggnadi sin besitt- 271 § Skall egendom, vari sjöpanträtt äger rum,uimätningsvis försäljas, äge panträttshavarne, utan hinder av vad ombegränsning av redareansvaret är stadgat, bevaka sina fordringar till fullabeloppet; njute dock ej utdelning utöver det belopp, som enligt nämnda stadgandenskall högst utgå. ning med reparations- eller byggnadsuppdrag har rätt althålla fartyget eller bygget kvar till säkerhet för fordran på grund avuppdraget. Lagen (1950:104) om rätt för hantverkare att sälja gods som ejavhämtats har motsvarande tillämpning. Om förmånsrätt, som följer med retentionsrätt, finnasbestämmelser i förmånsrätlslagen (1970: 979). 248 § Sjöpanträtt i fartyg upphör ett år från det att fordringen tillkom, om fartyget ejdessförinnan blir föremål för säkerställd kvarstad eller utmätning, somåtföljes av exekutiv försäljning. Preskriptions-liden kan icke förlängas elleravbrytas men skall dock ej löpa medan laga hinder möter mot att fartygetbelägges med kvarstad eller utmätes för borgenärens fordran. Säljes fartyg exekutivt i , upphör sjöpanträtt ochretentionsrätt i fartyget sedan köpeskillingen erlagts, förutsatt att försäljningenblir bestående. Borgenärerna hava rätt lill betalning ur köpeskillingen iden ordning som gäller för utmätt egendom. Fordran, som är förenad medsjöpanlrätt, får därvid bevakas till fullt belopp ulan hinder avbestämmelserna i 10 kap. om begränsning av redares ansvarighet men ger ejutdelning över det belopp som högst skall utgå enligt dessa bestämmelser. Exekutiv försäljning av fartyg i främmande stat skallerkännas med den verkan som angives i första stycket, om försäljningenverkställts i enlighet med den statens lag och i överensstämmelse medbestämmelserna internationella konvention om sjöpanträtt ochfartygshypotek. Sjöpanlrätti frakt, i redarens övriga i 268 § nämnda fordringar och i köpeskilling, varomi 270 § andra stycket sägs, må göras gällande så länge beloppet är oguldeteller innehaves av befälhavaren eller redarens agent. Harbeloppet efler det redaren försalls i konkurs influtit till konkursboet, ägeborgenär, för vars fordran del inbetalda beloppet häftade, så långt detsammaförslår erhålla utdelning i konkursen med den förmånsrätt, som skulle havatillkommit honom, där beloppet utestått oguldet. 250 § Bestämmelserna om sjöpanlrätt i fartyg hamotsvarande tillämpning på fartyg under byggnad från det att byggetsjösättes. Har redaren uppburit belopp, varom i 272 § sägs, ochgällde däri sjöpanlrätt för fordran, för vilken han häftade allenast medfartyget och frakten, vare redaren för samma fordrans betalning personligenansvarig, dock icke utöver det uppburna beloppet. Vad i 260 § är stadgat skall i sådant fall äga motsvarandetilllämpning. Har äganderätten till fartyg genom frivillig avhandlingövergått till utländsk man och upphörde i följd därav sjöpanlrätt i fartygetför fordran, för vilken förre ägaren häftade allenast med fartyget ochfrakten, vare denne för fordringens betalning personligen ansvarig, dock ickeutöver det värde, fartyget hade vid tiden för överlåtelsen. Vad i 260 § är stadgal skall i sådant fall äga motsvarandetilllämpning. 275 § Vad i detta kap. stadgas angående sjöpanlrätt ifartyg och frakt skall äga tUlämpning jämväl vid underbortfraktning av ettfartyg samt då annan än fartygets ägare nyttjar del lill sjöfart för egenräkning, med mindre förfogandel över fartyget berövats ägaren genom enrättsstridig handling och fodringsägaren icke är i god tro. 276 §Sjöpanlrätt i inlastat gods Ull-kominer 1, bärgarlön samtfordran på bidrag till gemensamt haveri eller annan kostnad, som skall fördelasefler samma grund (136 och 216 §§); 2, fordranpå grund därav att, jämUkt i denna lag stadgad behörighet, befälhavaren ellerbortfraktaren slutit avtal eller träffat annan åtgärd för lastens behov;befälhavarens eller bortfraktarens fordran för vad han förskjutit för lastensbehov eller på grund av egen utfästelse för sådant ändamål nödgals utgiva;lastägares fordran för gods, som blivit under resa sålt för annan lastägaresräkning; och 3,fordran på frakt, ersättning för fraktförlust och annan skada i följd av attgods uttages i lastningshamnen eller under resan samt ersättning föröverliggetid eller ytterligare uppehåll vid lastning eller lossning och föruppehåll under resan. 251 §Sjöpanträtt i inlastat gods gäller till säkerhet för 1. fordranpå bärgarlön och på bidrag till gemensamt haveri el ler annan kostnad, som skall för delas enUgt samraa grund (136 och216§§); 2, fordranpå grund av alt bort fraktaren eller befälhavaren med stöd av behörighet enligt denna lag slutit avtal eller vidtagit an nan åtgärd för lastens behov samt lastägarens fordran för gods som sålts för annan lastägares räk- 3, bortfraktarens fordringar på grund av fraktavtalet iden mån de kunna göras gällande mot den som kräver att godset lämnas ut. Här upptagna fordringar skola njuta betalning ur detinlastade godset med förmånsrätt enligt 4 § första stycket 1 förmånsrättslagen(1970: 979) och sig emellan i den nummerordning, i vilken de ovan äro nämnda.Fordringar, som äro upptagna under samma nummer. 252 §Av de i 251 § angivna fordringarna ha de som upptagits under skilda nummerinbördes företräde efler nummerordningen. De som upptagils under samma nummerha lika rätt. Dock skall av sådana under 1 och 2 angivna fordringar som härröraav skilda skola sig emellan njuta lika rått, var i förhållande tillfordringens belopp; dock vad angår de under 1 och 2 nämnda fordringar endastsåvida de härröra av samma händelse, elfest skall den yngre äga företräde tillbetalning framför den äldre. händelser yngre fordran gå före äldre. Om förmånsrätt, som följer med sjöpanlrätt, finnas bestämmelseri förmånsrättslagen (1970:979). Lossas gods, som häftar för fordran, till befraktareseller la.st-emotiagares förfogande, eller varder under resa gods sålt för fartygetseller lastens behov, upphöre sjöpanträtten d godset. Sammalag vare, där godset säljes efter utmätning eller under konkurs i den ordning,som för försäljning av utmätt gods i fartyg är stadgad men borgenären ägeundfå del i köpeskillingen, som i utsökningslagen sägs. 253 § Utlämnas gods, som häftar för fordran, eller sälfesgods för fartygels eller lastens behov, upphör sjöpanträtt i godset. Säljes gods exekutivt, upphör sjöpanlrätt däri sedanköpeskillingen erlagts, förutsatt alt försäljningen blir bestående. Den som utan borgenärens tillstånd lämnar ut gods, som häftarför fordran, svarar för vad som lill följd därav ej kan utgå ur godset. Sammaansvarighet har även mollagaren för fordran, för vilken han eljesl icke skolatsvara personligen, om han hade kännedom om fordringen när godset lämnades ut. Sjöpanlrätt i inlastat gods upphör från detfordringen tillkom, om icke talan väckes i laga ordning ellergodset blir föremål för säkerställd kvarstad eller utmätning som åtföljes avexekutiv försäljning. Preskriptionstiden skall ej löpa medan laga hinder mötermot att godset belägges med kvarstad eller utmätes för borgenärens fordran. Har fordran kommit under dis- paschörs behandling, anses talan om fordringen väckt. Är lastägare berättigad tdl ersättning för gods, som gåttförlorat eller skadats, eller har gods under resan blivit sålt för fartygetsbehov eller för annan lastägares räkning, skola de borgenärer, vilka enligt276 § hava sföpanträtt i del inlastade godset, äga enahanda rätt till denlastägaren tiUkommande ersättning. Ersättning, som utgår till lastägaren på grund av tagenförsäkring, häfte icke i pantens ställe. Sjöpanträtt i fordringsbelopp, vartill borgenär äger sådanrätt, som i 278 § sägs, må göras gällande, så länge det icke uppburils avlastägaren. Har sådant belopp efter det lastägaren försatts i konkursinflutit till konkursboet, gälle vad i 272 § stadgas. Har fordringsbeloppet uppburits av lastägaren, vare omdennes ansvarighet för fordrans betalning lag, som i 273 § för redare stadgas. 280 § Utlämnar befälhavare utan borgenärens tUlståndgods, som häftar för fordran, till befraktares eller laslemottagaresförfogande, svare befälhavaren för den fordrans betalning, dock icke utöver detvärde, godset hade vid lossningen; enahanda ansvarighet åligge jämvälmottagaren för fordran, för vilken han eljest icke skolat personligen svara,såvida han ägde kunskap om fordringen, när lossningen skedde. 34 1973.1 saml Nr 42 281 § Har borgenär sjöpanträtt d flera panter, häfteenvar av panterna för gäldens hela belopp. Harborgenär sjöpanträtt i flera panter, häftar varje pant för fordringens helabelopp. Fårborgenären betalt ur en pant för större del av sin fordran än som belöper påden panten efter del inbördes förhåUandet mellan panternas värden vid tiden förrättighetens uppkomst, inträder pantägaren för överskottet i den rättborgenären hade lill övriga panter. Rätt lill sådant inträde har ocksåborgenär, för vars fordran någon av panterna häftade särskilt, i den mån pantenef förslår till betalning av hans fordran på grund av den andre borgenärenskrav. 256§ Sjöpanlrätt består, även om fordringen överlåtes eller tages i anspråk genomutmätning eller införsel eller på annat sätl övergår tid annan. 282 § Borgenär, som har sjöpanlrätt i fartyg eller frakt,äge för utfående av sin fordran ur panten söka fartygsägaren ellerbefälhavaren, vilkendera han helst vill. Söker borgenär för fordran, för vUkengods i fartyg häftar, betalning ur godset, äge ock han rätt alt sökabefälhavaren, dock ej där borgenären är fartygets ägare eller den, till vUkendenna må hava överlåtit fartyget alt nyllfa det tid sjöfart för egen räkning. 257 § Sjöpanträtt omfattar ej ersätt ning, som på grund av försäkring eller eljest ulgår för förlust av eller skada på fartyg eUer last. Reten lionsrätt enligt 247 § kan däremot göras gällande i sådan ersättning. Talanom betalning ur fartyg eller last för fordran, som är förenad medsjöpanlrätt, får väckas mot pantägaren eller befälhavaren. Såvitt gäller lastkan sådan talan dock ej väckas mot befälhavaren av fartygets ägare eller redareeller någon som handhar fartygets drift i redarens ställe. 259 § Bestämmelserna i delta kapitel om sjöpanträtt ochretentionsrätt i fartyg skola tillämpas, när sådan rättighet göres gällandeinför svensk myndighet. Åberopasannan sjöpanlrätt, retentionsrätt eller liknande rättighet än som avses idetta kapitel, skall den prövas enligt lagen i den stat där fartyget ärregistrerat. Rättigheten får dock icke givas företräde framför sjöpanträtt enligtdetta kapitel eller , som överensstämmer med internationellakonvention om sjöpanträtt och fartygshypotek. Ej heller får den eljesterkännas i strid med denna konvention eller i något hänseende medföra bättrerätt än närmast motsvarande rättighet enligt denna lag. 260 § Bestämmelserna i 259 § hava motsvarande tillämpningpå fartyg under byggnad från det att bygget sfösätles. För liden dessförinnangäller lagen i den stat där fartyget bygges. 283 § Sjöpanlrätt upphör, om talan ej väckes i lagaordning i fråga om 1. fordranpå bärgarlön från det bärgningsföretaget slutförts; 2. fordranpå ersättning för sammanstötning eller annan olyckshändelse eller för skada påperson, från den dag skadan inträffade; 3. fordranpå ersättning på grund av alt last eller resgods förkommit eller skadats elleratt i konossement lämnats oriktiga eller ofullständiga uppgifter, inom ett årfrån den dag avlämnande ägt eller bort äga rum; 4. fordranför lämnade förnödenheter, som avses i 267 § 5, från detfordringen tillkom; 5. övriga inyssnämnda lagrum Prop.1973: 42 532 samt276 § 2 avsedda fordringar, från det fordringen tillkom; 6.alla övriga fordringar, efter det fordringen förföll tillbetalning. Vid tillämpning av första stycket 6 anses i 267 § 2 avseddafordringar på lön eller annan gottgörelse på grund av tjänsteavtal ickeförfallna till betalning på den grund att borgenären äger fordra förskott elleravbetalning. Harfordran som avses i första stycket kommit under dispaschörs behandling, ansestalan om fordringen väckt. Prop.1973: 42 533 Utdragav protokoll, hållet i lagrådet . , regeruigsrådet KLACKENBERG, f. d. regeringsrådetÖHMAN, justitierådet . tillhandakommet utdrag av protokoU överjustitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet den 26 april1972, hade Kungl. Maj:t förordnat, att lagrådets yttrande skulle inhämtas överupprättade förslag tUl 1) lag om ändring i sjölagen(1891: 35 s. 1), 2) lag om ändring i lagen (1936:83) angående vissa utfästelser om gåva, 3) lag om ändring i handelsbalken, 4) lag om ändrmg i lagen (1966:454) om företagsinteckning, 5) lag om ändrmg i förmånsrättslagen(1970: 979), 6) lag om ändrmg i lagen (1927:77) om försäkringsavtal, 7) lag om ändring i lagen (1927:78) angående mförande av lagen om försäkringsavtal, 8) lag om ändring i förordningen(1862:10) om tioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer, 9) lag om ändring i lagen (1927:85) om dödande av förkommen handling, 10) lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, 11) lag om ändring ilagsökningslagen (1946: 808), 12) lag om ändring i luftfartslagen(1957: 297). Förslagen,som finns bUagda delta protokoll, hade, den 18 aprU 1972den 6febraari 1973 med vissa avbrott, inför lagrådet föredragits av hovrättsrådetChrister och hovrättsassessorn . Lagförslagenföranledde följande yttranden inom lagrådet. Detlagkomplex som granskats av lagrådet innefattar en nydaning i fråga omregistrering av skepp och inskrivning av rätt till skepp och om i sådanegendom. I samband härmed har regleringen utvidgats att avse ocksåskeppsbyggen. Förslaget innefattar vidare en ny-reglering av sjöpanträttema ochdet speciella institut, som kallas partrederi. Viktiga rättssystematiskanyheter kommer därmed att införas i sjörätten. Vidreformarbetet har man i första hand haft att bygga på 1967 års 1973: 42 534 konventionerom sjöpanträtt och fartygshypotek samt om inskrivning av rätt till fartyg underbyggnad. I systematiskt hänseende har framförallt reglema om skeppshypotekbyggts upp med ledning av jordabalkens motsvarande regler. Härvid bar man självfallethaft att beakta sjöfartens särart och dess internationeUa anknytning.Lagstiftningsarbetet har bedrivits i samarbete med övriga nordiska länder. IDanmark och har arbetet redan lett till ny lagstiftning. Idet följande kommer lagrådet att närmare redovisa sina iakttagelser,kommentarer och erimingar. De förslag om ändringar och jämkningar, som blivitresultatet av lagrådets granskning, kan sägas i huvudsak avse meradetaljbetonade frågor och tekniska lösningar. Mot granddragen av förslagen ochde principiella lösningar som framlägges har lagrådet sålunda inte haft någotatt erinra. Förevarandeparagraf reglerar föratsättningarna för att fartyg skall anses som svenskt.Förslaget innebär i förhällande till gällande rätt bl. a. en sänkning av kravetpå svensk ägarövervikt. Gränsen säukes från minst två tredjedelar till"mer än hälften". Den nya gränsen gäller för både svenska medborgareoch svenska juridiska personer. Isammanhanget bör också beaktas lagen (1939: 299) om förbud i vissa fall motöverlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m. Denna lag är alltjämt i tillämpnmgenligt förordnande med stöd av lagen. På grand härav gäller bl. a. att svensktfartyg eUer andel däri inte får utan tillstånd (av kommerskollegium) överlåtastill utlänning eller till svenskt aktiebolag, vars aktiebrev må stäUas tUlinnehavaren, eller vars aktiekapital till mer än en tredjedel är i utiändskägo. Överlåtelse i strid häremot är utan verkan. Trotsskillnaderna i villkoren torde i och för sig intet tekniskt hinder föreliggaatt tillämpa förevarande paragraf i dess föreslagna lydelse och lagvid sidan av varandra. Det kan erinras om att paraUeUitet i utformningen avföratsättnmgarna inte heller föreligger meUan nu gällande regler i sjölagenoch lag. Emellertid är det tydligt att lag anknyter mindreväl till remissförslagets bestämmelser. En omprövning av lag är därförpåkallad. En sådan omprövning synes för övrigt kunna vara motiverad även urandra synpunkter. Remissförslagetinnefattar ändringar av föratsättningama för att fartyg skall anses såsomsvenskt. Ändringarna är ganska långtgående i förhåUande inte bara tUl dennuvarande sjölagens stadgande utan även tUl 1973: 42 535 komraittéförslaget.Den praktiskt viktigaste ändringen avser att kravet på svenskt ägande sänkes från två tredjedelar tUl hälften. Enligt remiss förslaget jämställs som ägare med svensk medborgare svensk juridisk person i allmänhet. Kommitténhade efter en ingående diskussion av vad ägarövervikten betyder för det gängsenationalitetsvillkoret att fartyg skall stå under avgörande inflytande frånheralandet stannat vid att anledning saknades att sänka kravet på minst tvåtredjedelars ägarövervikt. Dock borde möjligheter föreligga tUl dispenser i endel fall, då kravet på avgörande svenskt inflytande över fartygsdriften likvälkunde förutsättas uppfyllt. Tvåtredjedelsregeln mötte inga större invändningarvid remissbehandlingen. Av föredragande statsrådet har emellertid invänts attäganderättsövervikten vore av övervägande teoretiskt intresse, eftersomutiändskt inflytande likväl kunde göra sig gällande genom holdingbolag,kreditavtal och olika befraktningsförhållanden m. m. Som skäl för att inteställa kravet på svensk ägarövervikt högre än oundgängligen nödvändigt åberopasfrämst att sjöfartsnäringen kommersiellt har behov av rörelsefrihet församverkan över gränserna och behov av främmande riskvilligt kapital. En sänktägargräns skulle också vidga kretsen av fartyg, för vilka socialt ochsjösäkerhetsmässigt betingade svenska kontrollkrav gäller. Somskäl för ändring av svensk lag synes viss försiktighet böra iakttagas vidåberopande av finansiella intressens möjligheter att oavsett lagen göra siggällande. Bortsett härifrån synes det likväl vanskligt att taga ställning tillden närmare avvägningen mellan motiven för och emot den föreslagnaliberaliseringen av nationalitetsvillkoren. I remissprotokollet har emellertidinte berörts betydelsen av viss annan lagstiftning, som kan ha inverkan påutformningen av 1 § sjölagen, främst lagen (1939: 299) om förbud i vissa fallmot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m. (ändrad 1957: 289). Jämföräven lagen (1971: 176) om vissa internationella sanktioner samttillämpningskungörelser till denna lag (1971: 177 och 178). lags bestämmelserär tillämpliga, när riket befinner sig i krig. Vid krigsfara, variriket befinner sig, eller eljest imder ut-omordentiiga, av krig föranleddaförhållanden äger Kungl. Maj:t förordna, att bestämmelsema skall tillämpas.Enligt vad som upplysts gäller sådant förordnande om lagens tillämpningfortfarande, vilket gör . sjölagsregleringen särskUt vansklig. Utan tillståndav Kungl. Maj:t eUer av den Kungl. Maj:t därtill bemyndigat (kommerskollegium)får sålunda enligt 2 § i lagen svenskt fartyg eller andel däri icke överlåtastill utlänning eller tUl svenskt aktiebolag, vars aktiebrev må stäUas tillinnehavaren, eller vars aktiekapital enligt vad aktieboken utvisar till mer änen tredjedel är i utiändsk ägo. Tillstånd krävs vidare för att utlänning ellersvenska aktiebolag av nämnt slag skall få teckna eller övertaga aktier i 1973: 42 536