prop · FW0393 · 1973-12-31 00:00:00 — Om erforderligatillstånd härför meddelas, är det emellertid angeläget att de svenska företagsom tillåts anlita utländska kapitalmarknader kan göra det på samma viUkor somutländska konkurrenter. I den mån finansieringsformer som konvertiblaskuldebrev eller skuldebrev med optionsrätt till nyteckning förekommer på denutländska marknaden skulle det vara ett handikapp för svenska förelag iförhållande till utländska företag, om de till följd av den svenskaaktiebolagslagens regelsystem skulle vara förhindrade att anUta dessafinansieringsformer. Bolagen skulle i sådant faU bli hänvisade tUl de meratraditionella finansieringsformerna obligationslån eller nyemission, vilka ivissa konjunkturlägen kan vara dyrare former än andra. Denna orasländighetutgör enligt min mening ett vägande skäl för att vi i vår lagstiftning bör införaregler som gör det möjligt för svenska bolag att anlita sådana finansieringsformersom är mer eller mindre allmänt förekommande på utländska kapitalmarknader. Somframgår av den nu lämnade redogörelsen har de olika finansieringsformernakonvertibla obligationer och obligationer med optionsrätt till nyteckning varför sig särskUda fördelar som kan vara mer eUer mindre framträdande beroende påkonjunkturerna och pä vilket företag det är fråga om. Det skall å andra sidaninte fördöljas att de också inrymmer vissa spekulativa moment och att de därmedblir osäkrare än traditioneUa obligationslån. Det är sålunda omöjligt attsäkert förutsäga om konverteringsrätten eller teckningsrätten i framtidenkommer att vara värd någonting och i så fall hur mycket. Denna omständighet böremeUertid enligt min mening inte lägga bin- 1973: 93 75 deri vägen för att man inför regler om dessa nya finansieringsformer. Jag förordardärför att regler införs om konvertibla obligationer och om obligationer medoptionsrätt till nyteckning. I det följande lar jag upp vissa frågorbeträffande var och en av dessa nya finansieringsformer. Enligtutredningsförslaget kan bolagsstämman besluta om upptagande av lån motkonvertibelt skuldebrev. Aktieägarna har företrädesrätt att teckna andel ilånet men beslut om avvikelse från företrädesrätten kan fattas medkvalificerad majoritet. Lånets storlek och utbytesvillkoren måste bestämmas såatt skuldebreven kan utbytas utan att bolagsordningen ändras och utan attaktiekapitalet ökas med mer än hälften av dess belopp vid tiden förregistrering av bolagsstämmans beslut. Utredningen föreslår vidare attbolagsstämman skall kunna bemyndiga styrelsen att fatta vissa beslut angåendekonverteringslå-net nämligen i fråga om skuldebrevens emissionskurs, räntefotenoch vissa andra frågor. Styrelsen kan emellertid enligt förslaget inte bemyndigasatt bestämma konverteringskursen, dvs. den kurs efler vilken de nya aktiernaskall avräknas mot skuldebreven. Det bemyndigande styrelsen kan ha fått måsteutnyttjas . Föregen del biträder jag utredningens, under remissbehandlingen allmänt godtagnaförslag alt det i princip är bolagsstämmans sak alt besluta om upptagande avkonverteringslån. Eftersom en konvertering ger en andel i aktiekapitalet är detnödvändigt alt ge aktieägare företrädesrätt att teckna andel i lånet såsom omteckningen gällde de aktier i fråga om vilka konverteringsrätt föreligger.Beslut om avvikelse från företrädesrätten bör kunna fattas med enkelmajoritet. Underremissbehandlingen har ifrågasatts att konvertering inte skuUe få ske när tioår förflutit från bolagsstämmans beslut om upptagande av konverteringslån.Obligationslån har emellertid ofta längre löptid än , en i vårt landvanlig löptid är . Begränsas konverte-ringsmöjligheterna på det underremissbehandlingen ifrågasatta sättet innebär det att konverteringsrättensvärde blir mindre och att det konvertibla obligationslånet följaktligen fårsämre attraktionskraft jämfört med traditionella obligationslån. Någontidsbegränsning av det ifrågasatta slaget torde knappast förekomma vid emissionav konverteringslån på utländska kapitalmarknader. Där är det ganska vanligtatt konverteringstiden i huvudsak motsvarar lånels löptid. Enligt min åsikt bördet kunna överlämnas åt bolagen att bestämma kon-verteringsperiodens längd. Jagvill därför inte förorda någon tidsbegränsning för konverteringsrätten. Fråganhuruvida och i så fall i vilken utsträckning bolagsstämman skall kunna delegerasin beslutanderätt i fråga om konverteringslån 1973: 93 76 tillstyrelsen framstår som något tveksam. Under remissbehandUngen har de avutredningen föreslagna begr'änsningarna h'ärvidlag kritiserats på flera håll.Längst i sin kriiik går näringslivet som förordar att reglerna ombolagsstämmans bemyndigande till styrelsen ges samma omfattning som när det ärfråga om bemyndigande alt besluta om nyemission. Goda skäl synes mig ocksåkunna anföras för denna ståndpunkt. Ett konverteringslån ulgör en mellanformmellan ett traditionellt obligationslån och en nyemission. Enligt gäUande rättankommer det på styrelsen att besluta om upplagande av traditioneUaobligationslån. Som jag tidigare förordat skall bolagsstämman kunna bemyndigastyrelsen att besluta om nyemission i den mån det kan ske utan ändring avbolagsordningen. Styrelsen kan också bemyndigas att besluta om avvikelse frånaktieägarnas företrädesrätt att teckna akiier i nyemissionen. Fullmakten lillstyrelsen att besluta om nyemission är enligt mitt förslag giltig tUlnästkommande ordinarie bolagsstämma. Det synes mig svårt all finna någravägande argument mot tanken alt införa detta regelsystem även i fråga omkonverteringslån. Som näringslivet framhållit kan nämligen ell beslut omupplagande av konverteringslån inle gäma ses som mer ingripande för bolagetskapitalstmktur och intressen än ett beslut om nyemission, HärtUl kommer densynpunkten alt läget på marknaden, särskilt då utländska kapitalmarknader, kanvara så labilt att det är nödvändigt att fatta snabba beslut. Om restriktionerläggs på styrelsens handlingsfrihet när det gäller att bestämma omkonverteringslånet löper man stora risker för att gynnsamma konjunkturer påkapitalmarknaden inle kan utnyttjas på tillfredsställande sätt. Enligt minmening bör styrelsens möjligheter alt besluta om konverteringslån vara desammasom när det gäller att besluta om nyemission. Bolagsstämman bör sålunda kunnage styrelsen bemyndigande alt besluta om konverteringslån enligt samma reglersom jag tidigare förordat i fråga om nyemission. Styrelsen bör också hamöjlighet att besluta om konverteringslån under förutsättning av bolagsstämmansgodkännande. Denav utredningen föreslagna begränsningen att konverteringen inte får medföra attaktiekapitalet ökas med mer än hälften av dess belopp vid tiden förregistreringen av bolagsstämmans beslut har mte någon motsvarighet i de av migförordade reglerna angående nyemission. I enlighet med vad jag anförde börinte heller på denna punkt någon skillnad göras mellan reglerna om nyemissionoch reglema om konverteringslån. Jag förordar därför att omfattningen avkonverteringslånet endast bestäms av reglerna om maximikapitalets och minimikapitaletsstorlek. Detta innebär att konverteringen maximalt kan medföra en tredubblingav aktiekapitalet. betänkande framgår inte klart huruvida utredningen tänkt sig altlikviden för konvertibla obligationer skulle kunna utgöras av annan egendom änpengar. På utländska kapitalmarknader före- Prop.1973: 93 77 kommer det att bolag som utger konvertibla obligationertillförs annan egendom än pengar. Delta kan t. ex. ske i samband medtake-overs, dvs. fall när ett bolag köper upp aktiemajoriteten i ett annatbolag. Det övertagande bolaget kan då erbjuda konvertibla obligationer somlikvid för aktierna. från det övertagande bolagets synpunkt har detta denfördelen framför kontant betalning att aktieinköpet inte anstränger bolagetslikviditet. Den som säljer aktierna har visserligen möjlighet att om han ärberedd att avstå från kontant betalning begära ersättning i form avnyemitterade akiier i det överlagande bolaget. Men det kan tänkas att han ärtveksam om vilka utvecklingsmöjligheter det övertagande bolaget har på siktoch att han därför inte gärna vill acceptera aktier i det övertagande bolagetsåsom likvid. En betalning i form av konvertibla obligationer, som förändamålet emitteras av det övertagande bolaget, skulle i sådana situationerkunna utgöra en lämplig kompromiss mdlan en betalning i form av aktier och enbetalning i form av traditionella obligationer. Enligt min mening finns detpraktiskt behov av att kunna utnyttja konvertibla obligationer såsom betalningvid uppköp av förelag. Del kan inte heller uteslutas att detla kan vara enlämplig betalningsform vid andra slags förvärv. Jag föreslår därför attkonvertibla obligationer skall kunna emitteras mot likvid i annan egendom änpengar. Vid sådana konverteringslån måste emellertid säkerhet skapas för altden förvärvade egendomen inte övervärderas. Annars skulle nämligen reglerna omförbud mot övervärdering vid apport kunna kringgås. Härtill återkommer jag ispecialmotlveringen. Utredningsförslaget innebär att konverteringstiden kansträckas ut över . I sådana fall skall bolaget enligtutredningsförslaget vid utgången av varje räkenskapsår för registrering anmälahur många nya aktier som uppkommit genom konvertering. Detta kan i viss månsagas innefatta ett avsteg från den gällande principen alt det registreradeaktiekapitalet skall tecknas och inbetalas i sin helhet i ett sammanhang. Istället närmar man sig den ordning som råder i och . I dessa länderär det nämligen vanligt att bara en del av det i bolagsordningen angivnaaktiekapitalet tecknas, s. k. "issued capital", under det attstyrelsen kan förfoga över den icke tecknade delen av aktiekapitalet,"unissued capital", genom att ge ut nya akiier.Jag har emellertid ingenting att invända mot utredningens förslag på dennapunkt vilket inte mött någon kritik under remissbehandlingen. Det är nödvändigt med en reglering i lag om förfarandetvid emission av konverteringslån och vid själva konverteringen. Härtill återkommerjag i specialmotiveringen. 1973: 93 78 Obligationermed optionsrätt tiU nyteckning förekommer främst i och i . Enoptionsrätt är vanligtvis knuten till en vid obligationen fogad kupong. Enwarrant, dvs. en optionsrätt, kan vara non-delachable eller delachable. Ennon-detachable warrant kan skUjas från obligationen bara i samband med attobligationshavaren utnyttjar sin rätt att teckna aktie. Delachable warrants kandäremot säljas för sig. EnUgtmin mening bör det ankomma på bolaget att i samband med upptagande avobligationslånet avgöra om optionsrätten skall kunna skiljas från obligationeneUer inle. Jag förordar därför alt optionsrätten skall kunna knytas till ettsärskilt bevis, ett optionsbevis, som skall kunna ställas till innehavaren ellertill viss man eller order och bli föremål för separata överlåtelser vid sidanav den obligation till vilken den urspmngligen knutits. Efiersom optionsrättensfunktion är att utgöra en särskild förmån som skaU underlätta emissionen avobligationslån bör emellertid som en ovillkorlig regel gälla att optionsrättenvid sin tillkomst var knuten till en obligation. Jag är alltså inte beredd attförorda att bolagen får möjligheter att emittera optionsrätter till nyteckningutan någon anknytning till lån. Optionsrätttill nyteckning innebär alt optionshavaren får en ovUlkorlig rätt alt tecknanya aktier i bolaget. ViUkoren för nyteckningen måste anges i samband med attskuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckning utges. Om teckningsrättenutnyttjas har innehavare av optionsrätten normalt möjlighet att med åberopandeav emissionsvillkoren teckna aktier till en särskilt förmånlig kurs. Häravföljer att aktieägarna måste ha företrädesrätt att teckna skuldebrev såsom omteckningen g'ällde de aktier i fråga om vilka optionsrätt tUl nyteckningföreligger. Annars skulle nämligen reglerna om företrädesrätt vid nyemissionkunna kringgås. På sätt som förut förordats i fråga om konvertibla skuldebrevbör det dock finnas möjlighet att besluta om avvikelse från företrädesrätten. Ettobligationslån med optionsrätt lill nyteckning utgör ett altemativ tUlkonverteringslån eller nyemission. De effekter på bolagets kapitalstruktur somett utnyttjande av optionsrätten innebär är inle mer långtgående än de somföljer när en konvertibel obligation utbyts mot aktie. Vad jag tidigare anförti fråga om konverteringslån äger enligt min mening sin giltighet också i frågaom obligationslån med optionsrätt tUl nyteckning. Jag förordar därför altstyrelsen får samma möjligheter att besluta i fråga om obligationslån medoptionsrätt till nyteckning som den enligt mitt förslag har i fråga omnyemission. Styrelsen skall alltså kunna besluta om upptagande avobligationslån med optionsrätt till nyteckning antingen med stöd av ett bemyndigandefrån bolags- Prop.1973: 93 79 stämman eller under förutsällning av stämmans godkännande.I likhet med vad jag tidigare förordat i fråga om konverteringslån bör den övregränsen för teckningsrättens omfattning bestämmas av bolagsordningens besfämmelserom aktiekapitalets storlek. Teckningsrätten får med andra ord maximalt medföraen tredubbling av det för emissionen av lånet bestämdaaktiekapitalet. Vid emission av ett lån med optionsrätt till nyteckningmåste bolagel givetvis fastställa bestämmelser om den tid inom vilkenoptionsrätt tUl nyteckning får utnyttjas. Något hinder bör enligt min meninginte möta att sträcks ut på samma sätt somkon-verteringstid kan omfatta . Milt förslag om införande av regler om obligationslån medoptionsrätt till nyteckning nödvändiggör närmare bestämmelser om hur optionsrättenskall utnyttjas och på vilket sätt teckningen av de nya aktiema skall äga rum.Härtill återkommer jag i specialmotiveringen. 6.2.2.4 Fria och bundna aktier Lagen (1916: 156) om vissa inskränkningar i rätten altförvärva fast egendom eller gruva eller aktier i vissa bolag inneb'år attutländska rättssubjekt och vissa svenska rättssubjekt, däribland aktiebolag sominte har s. k. utiänningsklausul i sin bolagsordning, i princip måste ha Kungl.Maj:ls tillstånd för att förvärva fast egendom. Har bolaget utlänningsklausulfordras inte något tillstånd. Utlänningsklausulen måste inneb'ära att utländskarättssubjekt eller tUlståndspliktiga svenska rättssubjekt får genomaktieteckning eller överlåtelse förvärva endast en mindre del av aktierna ibolaget, nämligen av rösträtten och av aktiekapitalet.Aktier som kan förvärvas av utländska rättssubjekt och tillståndspliktigasvenska rättssubjekt kallas fria aktier och övriga aktier bundna aktier. Om ettutländskt rättssubjekt eller tUlståndspliktigt svenskt rättssubjekt förvärvarbunden aktie i strid mot utlänningsklausul är förvärvet ogiltigt (3 §). Utredningsförslaget innebär inte några genomgripandeändringar i systemet med fria och bundna akiier. Några yrkanden om ändringarhar inte heller framkommit under remissbehandlingen. Introduktionen av de nya finansieringsformerna konvertiblaobligationer och obligationer med optionsrätt till nyteckning får inte ledatill att etableringskontrollen enligt lag kan kringgås. Ett uUändskträttssubjekt eller ett tillståndspliktigt svenskt rättssubjekt får alltså inlegenom utbyte eller utnyttjande av optionsrätt tiU nyteckning komma i besittningav bunden aktie. Å andra sidan är det angeläget att utländska placerare hyserförtroende till svenska obligationer. Man får alltså inte vägra en innehavareav en konvertibel obligation att byta obligationen mot aktier i enlighet medvUlkoren i obligationslånet. Prop.1973: 93 80 svarande gäller givetvis i fråga om obligationer medoptionsrätt till nyteckning. Utgångspunkten synes mig kunna vara alt även"förbjudna" rättssubjekt skall kunna förvärva obligationer av nuaktuellt slag. Det finns ju inte något hinder för sådana rättssubjekt attförvärva traditionella obligationer. Konvertibla obligationer och obligationermed optionsrätt till nyteckning bor emellertid förses med en påskriftangivande om konverteringsrätten resp. optionsrätten avser bunden eller friaktie. En särskild bestämmelse härom bör tas in i lagen. Ett"förbjudet" rättssubjekt som förvärvar t. ex. en konvertibelobligation där utbytesrätten avser bunden aktie får därigenom vetskap om atthan inte får genomföra konverteringen, ett slags överlåtelse innebärande att enfordringsrätt utbytes mot en andelsrätt. Han har emellertid möjlighet atttUlgodogöra sig den värdestegring som obligationen kan ha undergått vid engynnsam kursutveckling på bolagets aktier genom att överlåta obligationen tillett "tillåtet" rättssubjekt, som därefter kan genomförakonverteringen. Möjlighet finns naturligtvis också alt helt avstå frånkonverteringsrätten, vilket kan bli aktuellt om kursutvecklingen varitoförmånlig. Vidare bör enligt min mening i lagen föreskrivas, altbolaget vid emission av dessa speciella typer av skuldebrev skall se till altså stor andel av de emitterade skuldebreven förses med påskrift om all utbytes-eller teckningsrätt avser bunden aktie, att förhållandet mellan bundna och friaaktier inte ändras i strid mot ullänningsklausulen, om utbytes- ellerteckningsrätt utnyttjas fullt ul. Ett speciellt problem uppkommer emellertid,om "förbjudna" rättssubjekt skulle begära utbyte eller utnyttjaoptionsrätt till nyteckning i fråga om fria aktier i större omfattning än"tillåtna" rättssubjekt i fråga om bundna eller fria aktier. I ochför sig är det kanske inte så särskilt sannolikt att denna situation uppkommer.Normalt torde de båda grupperna rättssubjekt begära utbyte eller nyteckning iungefär samma omfaltning. Man kan emellertid inte bortse från möjligheten att ivarje fall under en viss dd av konverlerings- eller leckningsperioden friaaktier utges i sådan utsträckning att de tillåtna relationerna meUan fria ochbundna aktier rubbas. Bolaget kan m. a. o. få för mycket fria akiier. Samma situation kan i sällsynta fall uppkomma ,nämligen om bundna aktier förverkas i sådan utsträckning att bolaget får förmycket fria akiier. Enligt gällande lag skall i sådant fall styrelsen inom visstid till patenlverket anmäla och visa, att det tiUåtna förhållandet mellanbundna och fria aktier återinträtt. har möjlighet att kontrollerahur relationerna mellan fria och bundna aktier är. Inkommer styrelsen inle medföreskriven anmälan, skall patentverket i sista hand inge en anmälan tillrätten, som då skall i viss ordning besluta om tvångslikvidation av bolaget. 1973: 93 81 Det återgivna regelsystemet synes mig kunna tillämpas äveni den situationen att bolaget efter utbyte eller nyteckning fått för många friaaktier. Det är givet att tvångslikvidation, som kan innebära en värdeförstöringoch entledigande av anställda, i största möjliga utsträckning bör undvikas. Mankan räkna med att bolagels ledning inför hotet om tvångslikvidation kommer attgöra sitt yttersta för att återställa den tillåtna relationen mellan bundna ochfria aktier. Det kan ske exempelvis genom all bolagsledningen utverkar ettmedgivande från "till-låtna" rättssubjekt, som innehar fria aktier,att dessa aktier skall bindas. Det är dock inte säkert, ätt sådana medgivandenalllid kan utverkas. Enligt min mening bör man förse styrelsen med ytterligareen möjlighet att återställa de rubbade relationerna mellan bundna och friaakiier. Styrelsen bör kunna besluta om nyemission av bundna akiier motbetalning i pengar i sådan utsträckning att det tillåtna förhållandet meUanbundna och fria aktier återinträder. Eftersom det ofta lorde bli fråga omemissioner med endast ett litet antal nya aktier, bör man av praktiska skälockså ge styrelsen möjlighet att besluta om avvikelse från aktieägarnasföreträdesrätt alt delta i kontantemission. Med hänsyn lill det begränsadeantal nya aktier det normalt blir fråga om, kan detla knappast väcka någrabetänkligheter. Perioden för utbyte eller nyteckning kan som förutframhölls sträcka sig över åtskUliga år. Alt låta förhållandet meUan fria ochbundna aktier vara rubbat kan enligt min mening knappast komma ifråga. Det räcker alltså inte alt låta patentverket kontrollera vid utgången avkonverlerings- eller teckningsperioden hur relationerna mellan bundna och friaaktier är. Ä andra sidan förefaller det onödigt att låta denna kontroll sättain en gång under konverlerings- eller teckningsperioden. För min delanser jag att en kontroll efter varje treårsperiod bör vara tillräcklig. Del förordade systemet innebär att bolagen kan ha förmycket fria akiier under en lid av litet . Under denna lid kanutbyten eller nyteckningar ha skett, varigenom bolaget emitterat friaakiier utöver den tiUåtna kvoten. Sådana aktieförvärv skulle enligt 3 § i 1916års lag yara ogiltiga, eftersom förvärvet inte är förenligt medutlänningsklausulen i bolagsordningen. från förvärvarens synpunkt skuUeemellertid én ogUtighelspåföljd vara hell orimlig, eftersom förvärvaren endastgjort gällande den rätt att få en fri aktie som tillkommer honom enligtskuldebrev eller optionsbevis. Man kan inte heller rikta någon anmärkning motbolaget för att det infriat sin utfästelse enligt skuldebrevet elleroptionsbeviset. Del är som framhölls tvärtom angeläget att placerare kanlila på att bolagen uppfyller sina åtaganden. Under sådana omständighetersynes det erfor-derUgt med en jämkning av 3 § lag så attaktieförvärv i den nu beskrivna situationen blir gUtiga. 6 1973.1 saml Nr 93 Prop.1973: 93 82 kainflytandet i bolaget får komma tUl stånd genom den förut angivna ordningen medkontroll från patentverkets sida av relationerna mellan bundna och fria aktier. Utredningsförslagetinnehåller regler om vinstandelslån, dvs. lån där räntans storlek görs beroendeav bolagets vinst eller av vinstutdelningen på bolagets aktier. Lån av dentypen har tidigare förekommit i , bl. a. utgavs s. k. participalingdebentures av Aktiebolaget . Gällanderätt lägger inte några hinder i vägen för bolagen att emittera vinstandelslån.Beslut härom synes kunna fattas av styrelsen. På grund av den misstro som möttevinstandelslånen efter det att gick 1932, haremellertid vinstandelslånen därefter knappast kommit tUl användning i Sverige.En annan härtiU bidragande anledning är att det är oklart i vad mån denvariabla delen av räntan får dras av vid beskattningen som kostnad förbolaget. Innan den skatterätlsligafrågan fått sin lösning torde vinstandelslån knappast komma att förekomma inågon större omfattning. Som redan framhållits innebär aktiebolagslagen inlenågot hinder för bolagen att emittera vinstandelslån. Under sådanaomständigheter anser jag mig inte böra ta upp utredningens förslag omvinslanddslån i detta lagstiftningsärende. Detvanliga är att alla aktier har lika rätt i bolaget. Det förekommer emellertidockså att bolagsordningen innehåller bestämmelser om att aktierna skallgmpperas i olika aktieslag. Olikheterna kan avse aktiernas andel i bolagetstillgångar och vinsl. Olikheterna, som måste framgå av bolagsordningen, beståri de flesta fall i att vissa aktier får företräde framför andra. Man brukaranvända beteckningen preferensaktier för aktier med företräde medan de övrigaaktierna kallas stamaktier. Företrädesrätten avser vanligtvis rätten tillvinstutdelning. Företrädesrätten till vinstutdelning kan varieras på olikasätt. Ofta kombineras företrädesrätt till utdelning rned en bestämmelse attpreferensaktier vid bolagets upplösning har företrädesrätt till sill nominellabelopp men därutöver ingen rätt alls. Eventuellt överskott tillkommer alltsåstamaktierna ensamma när bolaget upplöses. I fråga om preferensaktier börvidare nämnas att det förekommer alt sådana aktier har företrädesrätt tillackumulativ utdelning. Innebörden härav är att preferensaktierna har rätt attfå ut alla resterande företrädesberättigade belopp innanvinstutdelning får ske till stamaktieägarna. Gällandelag innehåller inte några bestämmelser om att aktie av visst 1973: 93 83 slagkan omvandlas tUl aktie av annat slag.