prop · FW03140 · 1973-12-31 00:00:00 — Undantagandet av valolja frånfondkonventionens tillämpningsområde torde emellertid sakna praktisk betydelse.Enligt tUlgängliga uppgifter har det nämligen inte inträffat någonolycka där valolja orsakat föroreningsskador av någon betydelse. Beträffandeinnebörden av begreppen "fartygolja" och "skadagenom förorening" för bestämmande av fondkonventionens tUlämpningsområdehänvisas till vad som anförts under artikel I i ansvarighetskonventionen. Vidaredefinieras begreppen "avgiftspliktig olja", "ton","garant" och "terminal". Begreppet"avgiftspliktig olja" omfattar endast råolja och eldningsolja. Föratt bestämma detta begrepp ges råolja och eldningsolja särskilda definitioner.Med råolja avses sålunda varje flytande kolväteblandning som förekommer inaturligt tiUstånd i jorden, oberoende av om den är behandlad för att blitjänlig för transport. Häri inbegripes råolja från vilken har avlägsnats ellertill vilken har tillsatts vissa destillationsprodukter (s. k. "toppedcmdes" resp. "spikes crades" eller "reconstitutedcrudes"). Eldningsolja definieras som sådana tunga de-stillat eller resterav råolja eller blandningar av sådana produkter, som är avsedda att användassom bränsle för framställning av värme eller kraft och som av American Societyfor Testing and Materials betecknas eldningsolja nr 4 (beteckning D 396-69)eller tjockare. Denna definition omfattar de produkter som i brakarbetecknas eldningsolja nr 3 eller tjockare. "Garant"definieras som den som meddelar försäkring eller ställer säkerhet för att täckafartygsägarens ansvarighet enligt artikel VII första stycket i ansvarighetskonventionen. "Terminal"betecknar i fondkonventionen sådan anläggning för lagring av olja i cisternersom kan ta emot sjötransporterad olja. I detta begrepp inbegripes varje ickelandbaserad anordning som är förenad med sådan anläggning. Artikeln avslutas med ettstadgande enligt vilken en olycka som består av en serie händelser skall ansesha inträffat för den första av dessa. Ifråga om definitionernas närmare innehåll hänvisas i övrigt tillkonventionstexterna. Iförsta stycket förklaras att genom konventionen upprättas en internationellfond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja. Ändamålet förfondens verksamhet anges vara att bereda ersättning för sådana skador i.denutsträckning ansvarighetskonventionen ger otillräckligt skydd samt att övertadet ökade ekonomiska ansvar för dylika skador som ansvarighetskonventionen lagtpå fartygsägarna. Iandra stycket föreskrivs att fonden i alla de fördragsslutande staterna skallerkännas som juridisk person och att varje sådan stat skaU erkänna fondensdirektör som ställföreträdare för fonden. 7 1973.1 saml. Artikelninnehåller bestämmelser om konventionens geografiska till-lämpningsområde. Såvittavser fondens skyldighet att betala ersättning till skadelidande ärfondkonventionen tillämplig på skada orsakad av förorening genom olja somuppkommit i stat, som har tillträtt fondkonventionen (fond-stat). I fråga omfondens skyldighet att gottgöra fartygsägaren och dennes garant ärkonventionen tillämplig på skada som har uppkommit i stat som har tillträttansvarighetskonventionen (69-stat), under förutsättning att skadan har orsakatsav ett fartyg som är registrerat i fond-stat eller som för sådan stats flagga.I en stats område inbegripes dess territorialvatten. Med skada inom en statsområde jämställs i båda fallen förebyggande åtgärder som vidtagits för att förhindraeller begränsa sådan skada. Att fondkonventionen har gjorts tillämplig även påskador som fond-statemas fartyg vållar i 69-stat som inte är fond-statsammanhänger med målsättningen att fonden skall befria fartygsägarna från detökade ekonomiska ansvar som åläggs dem genom ansvarighetskonventionen. Iartikeln regleras närmare fondens skyldighet att betala ersättning tillskadelidande som inte har kunnat få full ersättning för sin skada. Som nyssnämnts innebär bestämmelsema i den föregående artikeln att en förstaförutsättning för att sådan skyldighet skall föreligga är att skadan haruppkommit i en fond-stat eller att förebyggande åtgärder har vidtagits för attförhindra eller begränsa skada i sådan stat. Enligt första stycket ärfonden ersättningsskyldig i tre fall. För det första är fonden skyldig attbetala ersättning när det inte föreligger någon ansvarighet för fartygets ägareenligt ansvarighetskonventionen (t. ex. därför att skadan orsakats avmyndighets försummelse när det gäller underhåll av fyrar). Vidare inträderfondens ersättningsskyldighet när fartygsägaren inte är i stånd att till fulloinfria sina ekonomiska förpliktelser enligt ansvarighetskonventionen samtförsäkring eller annan säkerhet som kan ha ställts enligtansvarighetskonventionen är otillräcklig. Ansvarighet inträder också när ägarenär insolvent och försäkringen eller säkerheten inte gäller för viss skada.Härmed avses främst det fallet att olyckan orsakats genom uppsåtligt handlandeav ägaren själv. Slutligen är fonden skyldig att betala ersättning om fartygsägarensansvarighet är begränsad och skadorna överstiger det belopp som utgörbegränsningen av hans ansvarighet enligt ansvarighetskonventionen eller enligtannan konvention som är äldre än fondkonventionen. Detvisade sig under förarbetet till fondkonventionen inte vara möj- ligtatt nå enighet om en bestämmelse som närmare angav vilka krav som skulle varauppfyllda för att en fartygsägare skall anses vara på obestånd. I konventionenföreskrivs därför endast att fartygsägaren skall anses vara ur stånd att tillfullo infria sina förpliktelser om en skadelidande inte har kunnat utfå heladet ersättningsbelopp som han har rätt till enligt ansvarighetskonventionen,fastän han vidtagit alla skäliga åtgärder som står till hans förfogande. Det ärsvårt att ange, vilka krav som av domstolar i olika länder kan komma attställas på en skadelidande i detta avseende. Vid bedömningen bör givetvisbeaktas att det inte sällan torde bli förenat med stora svårigheter att få endom verkställd i stat som inte har tillträtt ansvarighetskonventionen. I vissafall torde möjligheten att få en dom verkställd vara praktiskt tagetobefintiig, t. ex. då det skadevållande fartyget seglar under bekvämlighetsflaggoch tillhör ett s. k. one ship company. Alltför stora krav bör i ett sådantfall inte ställas på den skadelidande när det gäller att visa att ägaren är påobestånd i konventionens mening. Detviktigaste fallet av ersättningsskyldighet för fonden torde vara att skadornaöverstiger det belopp som utgör gränsen för ägarens ansvarighet. Fonden träderalltså in när den ersättning som erhålls enligt ansvarighetskonventionen intetäcker hela skadan. Men fondens ersättningsskyldighet omfattar också de fallnär fartygsägarens ansvarighet är begränsad enligt andra konventioner somavslutats . Härmed avses den tidigare berörda 1957års konvention angående begränsningen av ansvarigheten för ägare av fartyg somanvändas tUl fart i öppen sjö samt en konvention i samma ämne. Ifråga om de fall då fartygsägarens ansvarighet är begränsad enligt annankonvention än ansvarighetskonventionen hänvisas till vad som kommer att anförasunder rubriken (avsnitt13.8). Förstastycket innehåller vidare en föreskrift om att skäliga utgifter och förlustersom ägaren frivilligt ådragit sig för att förhindra eller begränsa skada genomförorening skall anses som skada genom förorening vid tillämpningen av artikel4. Detta stadgande avser att klargöra, att även kostnader för förebyggandeåtgärder som vidtas av fartygsägaren själv ersätts av fonden. Somnämnts skall ersättning i princip utgå från fonden i de fall då ersättning inteutgår enUgt ansvarighetskonventionen. Det ansågs emellertid inte möjligt attgöra fonden ersättningsskyldig i samtliga dessa fall. Vissa undantag frånhuvudregeln har därför föreskrivits i andra stycket. Fonden svarar sålunda inteför skada som orsakats av krigs-handlmg, fientligheter, inbördeskrig elleruppror. Den är inte heller ansvarig för skada orsakad av olja som härrör frånkrigsfartyg eller annat statsfartyg som för olyckan används istatlig icke kommersiell verksamhet. Slutligen är fonden inte ansvarig om densom begärersättning inte kan visa att skadan har orsakats av en olycka som berör etteller flera fartyg. Underrubriken (avsnitt11) kommer att lämnas en redogörelse för de överväganden rörande fondensskyldighet att ersätta skador orsakade av icke identifierade fartyg som utgörbakgrunden till sistnämnda undantagsbestämmelser. På grand av den innebörd sombegreppet "fartyg" har i konventionema innebär bestämmelsen att denskadelidande för att få ersättning av fonden i sådana fall måste visa intebara att oljan härrör från ett eller flera fartyg utan också att åtminstonenågot av de av olyckan berörda fartygen transporterade olja som bulklast. Medhänsyn tiU definitionen av begreppet "skada genom förorening"sammanställd med definitionen av begreppet "fartyg" torde emellertidskyldighet att visa detta åvila den skadelidande även bortsett från vad somföreskrivs i undantagsbestämmelsen. Bestämmelsen är därför troligen överflödig.Under alla förhållanden torde det endast i undantagsfall vara möjligt attfullgöra denna bevisskyldighet om inte det skadevållande fartygets identitetkan fastställas. I praktiken kommer därför fonden inte att svara för skadororsakade av icke identifierade fartyg. Denreella innebörden av bestämmelsen i första stycket om att fonden är skyldig attbetala ersättning då fartygsägaren inte är ansvarig enligtansvarighetskonventionen är således, när hänsyn har tagits till undantagen iandra stycket, att sådan skyldighet åvilar fonden i tre fall, nämligen omskadan orsakats av naturkatastrof eller genom avsiktligt skadevållande avtredje man eller genom försummelse av myndighet vid fullgörandet av skyldighetatt svara för underhåll av fyrar eller andra hjälpmedel för navigering. Itredje stycket ges en regel motsvarande den i artikel III tredje stycket iansvarighetskonventionen om jämkning av ersättning vid medvållande från denskadelidandes sida. Har den skadeUdande helt eller delvis orsakat skadanuppsåtligen eller av vårdslöshet, kan sålunda fonden helt eller delvis befriasfrån sin skyldighet att betala ersättning till denne. I vad mån jämkning skallske bestäms enligt tillämplig nationell lag. Tredjestycket innehåller vidare två delvis oförenliga bestämmelser. I andra punktenföreskrivs att någon jämkning av skadeståndet inte får äga rum såvitt avsersådana kostnader för förebyggande åtgärder som skall ersättas av fonden enligtförsta stycket. Tredje punkten innehåller ett stadgande att fondensersättningsskyldighet skall nedsättas i minst den omfattning som fartygsägarenhar fått sin skadeståndsskyldighet nedsatt. Bestämmelseni andra punkten innebär att fonden skall betala full ersättning för sådanaskäliga utgifter och förluster som den skadelidande åsamkats genom åtgärdersom han vidtagit för att förhindra ellerbegränsa skada, även om han orsakat dessa utgifter eller förluster uppsåtligeneller genom vårdslöshet. Syftet med bestämmelsen är att den som har möjlighetatt vidta sådana åtgärder inte skall avhållas därifrån genom vetskap om riskenatt inte få full ersättning för sina kostnader. Det kan t. ex. inträffa att densom hotas av förorening genom olja uppsåtligen måste skada egendom för attbegränsa omfattningen av föroreningen. Vidare kan den som vidtar förebyggandeåtgärder förfara på sådant sätt, att han i efterhand anses ha genom vårdslöshetökat skadans omfattning. Jämkningsregeln i ansvarighetskonventionen innehållerdäremot inte något motsvarande undantag. Fartygsägarens skadeståndsskyldighetkan alltså jämkas även såvitt avser kostnader för förebyggande åtgärder. Omsådan jämkning sker skall enligt tredje punkten fondens ansvarighet i vart falljämkas i lika stor omfattning som fartygsägarens medan enligt andra punktennågon jämkning av skadeståndet inte får ske såvitt avser kostnader förförebyggande åtgärder. Bestämmelsen i andrapunkten infördes i konventionstexten vid den diplomatiska konferensens sistasammanträde. Därvid förbisågs att den kom att stå i motsättning tillföreskriften i tredje pimkten. Med hänsyn till syftet med bestämmelsen i andrapunkten torde emellertid konventionen böra ges den tolkningen att någonnedsättning av skadeståndet inte får ske till den del detta avser sådanautgifter eller förluster i samband med förebyggande åtgärder som enligt förstastycket skall ersättas av fonden. Det bör emellertid påpekas att som grundläggandeföratsättning för fondens ersättningsskyldighet gäller, att utgifterna ellerförlusterna är skäliga. Fjärde stycket innehållerbestämmelser om begränsning av fondens ansvarighet. För varje olycka uppgår dettotala belopp som utges i ersättning enligt både ansvarighetskonventionen ochfondkonventionen till högst 450 mUj. francs (ca 150 milj. kronor). Fondensansvarighet är begränsad till skillnaden mellan detta belopp och vad somfaktiskt har utbetalats i ersättning enligt ansvarighetskonventionen för skadainom fond-stats område. Med sådan ersättning jämställs vad fonden kan varaskyldig att gottgöra fartygsägaren enligt artikel 5 första stycket ifondkonventionen. I fråga om naturhändelse av osedvanlig karaktär är fondensansvarighet begränsad till 450 milj. francs även om naturhändelsen harförorsakat flera olyckor. Ifemte stycket ges en bestämmelse för det fall de sammanlagda anspråken motfonden överstiger den begränsning som gäller för fondens ansvarighet. Det tillgängligabeloppet skall då fördelas så att för var och en av de ersättningsberättigadeden sammanlagda ersättningen enligt ansvarighetskonventionen ochfondkonventionen kommer att utgöra samma kvotdel av den styrkta fordringen. Enligtsjätte stycket får fondens generalförsamling besluta om änd- ringav det ovannämnda begränsningsbeloppet på 450 milj. francs. Generalförsamlingenskall grunda ett sådant beslut på de erfarenheter som har vunnits av inträffadeolyckor och därav föranledda skadeersättningar samt till förändringar ipenningvärdet. Begränsningsbeloppet får dock inte fastställas så att detöverstiger 900 milj. francs (ca 300 milj. kronor) eller understiger . Om beloppet höjts har alltså generalförsamlingen rätt att åter sänkadet till lägst 450 milj. francs. Det ändrade beloppet skall tillämpas påolyckor som inträffar efter den dag då beslutet om ändringen fattas. Enligtsjunde stycket skall fonden på begäran av fördragsslutande stat vara statenbehjälplig med att vidta förebyggande åtgärder i samband med olycka som kankomma att omfattas av fondens ersättningsskyldighet. Åttonde stycketinnehåller en bestämmelse om rätt för fonden att, på de villkor som föreskrivsi fondens reglemente, "ställa kreditmöjligheter tiU förfogande"("provide credit facUities"; "accorder des facilités depaiement") för att möjliggöra att förebyggande åtgärder vidtas. Innebördenav denna bestämmelse är inte helt klar, men bestämmelsen torde innebära attfonden kan välja mellan att meddela lån och att ställa säkerhet för lån hosbank eller annan kreditinrättning. Bestämmelsen tillkom på initiativ avutvecklingsländerna. Iartikeln regleras hur fonden skall fullgöra sin andra huvuduppgift, nämligenatt befria fartygsägarna från den ökade ekonomiska börda som de ålagts genomansvarighetskonventionen. Som nämnts under artikel 3 första stycket gällerförevarande artikel endast i fråga om fartyg hemmahörande i stat som tillträttfondkonventionen, men den är tillämplig även på skada som ett sådant fartygförorsakar i 69-stat som inte är fond-stat. Enligt första stycketskall fonden gottgöra ägaren eller dennes garant, dvs. försäkringsgivare ellerannan som ställt säkerhet för fartygsägarens ansvarighet, för den del av det sammanlagdaansvarighetsbeloppet enligt ansvarighetskonventionen som överstiger ett beloppmotsvarande (ca ) per ansvarston eller 125 milj. francs(ca 44 milj. kronor), om sistnämnda belopp är lägre, men inte överstiger detbegränsningsbelopp som enligt ansvarighetskonventionen gäller för fartyget (per ton eller 210 milj. francs, om sistnämnda belopp är lägre).Sådan skyldighet åvilar dock inte fonden om ägaren själv uppsåtligen orsakatskadan. Bortsett från detta fall får alltså fartygsägaren eller hansförsäkringsgivare resp. den som ställt säkerhet återbetalning från fonden omoch i den mån det sammanlagt utbetalda skadeståndet i anledning av en och sammaolycka överstiger per ton eller 125 milj. francs, om detta beloppär lägre. Innebörden härav är att fonden utan kostnad för fartygsägarenmeddelar återförsäkring for denna del av ansvarigheten. Ifråga om den del av ansvarigheten som avses i första stycket kan emellertidfonden enligt andra stycket direkt åta sig de förpliktelser som annars åvilarförsäkringsgivaren eller den som ställer säkerhet. Fonden kommer då i reaUtetenatt spela rollen som försäkringsgivare. Detta förutsätter emellertid attfondens generalförsamling har beslutat härom och i fondens interna reglementeföreskrivit de villkor som skall gälla för att fonden skall kunna göra ettsådant åtagande. Som förutsättning för att fonden skall åta sig dennaförpliktelse gäller vidare, att fartygsägaren begär det och att han hartillfredsställande försäkring eller annan säkerhet för sin ansvarighet enligtansvarighetskonventionen upp till det lägsta av ovannämnda belopp om per ton eller sammanlagt 125 milj. francs. Detta alternativ har förutsettsi artikel VII första stycket i ansvarighetskonventionen. Som exempel påekonomisk säkerhet för ägarens ansvarighet nämns nämligen där, förutombankgaranti, certifikat utfärdat av en internationell ersättningsfond. Iförevarande stycke i fondkonventionen föreskrivs i enlighet härmed att, omfonden åtar sig nämnda förpliktelse, fartygsägaren i varje fond-stat skallanses ha uppfyllt sin skyldighet enligt ansvarighetskonventionen att ställasäkerhet såvitt avser den del av hans ansvarighet för vilken fonden sålundasvarar. Imotsats till första stycket innehåller andra stycket ingen bestämmelse om attfonden går fri från ansvarighet när ägaren själv uppsåtligen orsakat skadan.Någon sådan bestämmelse behövs emellertid inte. I de fall som avses i andrastycket har fonden i förhållande till fartygsägaren samma ställning som enförsäkringsgivare och blir följaktligen fri från ansvar för skada, som ägarenorsakat uppsåtligen, om detta följer av tillämplig lag eller avtalet medägaren. Detbör i detta sammanhang framhållas att fonden kan bli ersättningsskyldiggentemot de skadelidande vid uppsåtligt handlande av ägaren, oavsett om fondengentemot ägaren uppträder som "återförsäk-rare" enligt första stycketeller som försäkringsgivare enligt andra stycket. Fonden är nämligen enligtartikel 4 skyldig att utge ersättning till de skadelidande när ägaren är påobestånd och försäkringen inte täcker ägarens ansvarighet. Fonden kan alltsåinte såsom varje annan försäkringsgivare gentemot de skadelidande åberopa attägaren handlat uppsåtligen (jfr. art. VII åttonde stycket ansvarighetskonventionen). Somvillkor för att fonden enligt första stycket skall utge ersättning till ägareneller dennes försäkringsgivare gäller enligt tredje stycket att fartygetuppfyller vissa krav i säkerhetshänseende. Fonden kan sålunda helt eller delvisbefrias från denna förpliktelse om fartyget på grund av fel dier försummelse avägaren själv inte uppfyllt föreskrifterna i vissa internationella fördrag ocholyckan eller skadan helt eller delvis orsakades av att dessa föreskrifter inteuppfyllts. Detta gäller oberoende av om fartygets registreringsstat hartillträtt ifrågavarande fördrag.De fördrag som omfattas av denna bestämmelse är internationellakonvention till förhindrande av havsvattnets förorening genom olja i dess efter1962 års ändringar gällande lydelse, internationella konvention förbetryggande av säkerheten för människoliv tiU sjöss, internationellalastlinjekonvention och internationella sjövägsregler. Bestämmelsenomfattar också vissa viktiga ändringar i dessa konventioner, även framtidasådana, dock endast under förutsättning att ändringarna varit i kraft då olyckan inträffade. Dessa ändringar är sådana som tillkommitenligt de särskilda regler om bindande ändringsbeslut som finns i dessa konventioner.Under vissa förutsättningar kan enligt fjärde stycket en ny konvention ersättanågot av de ovannämnda fördragen. Angående de närmare bestämmelsema hänvisastill konventionstexten (fjärde och femte styckena). Samtligade i tredje stycket angivna konventionerna har tUlträtts av . I fråga ominnehållet oljeskyddskonvention samt ändringar i dennahänvisas tiU prop. 1956: 23 och 1963: 161. konvention för betryggandeav säkerheten för människoliv till sjöss finns införd i Sverigesöverenskommelser med främmande makter (SÖ) 1965: 24, och 1960 årsinternationella sjövägsregler har publicerats i SÖ 1967: 70. lastlinjekonventionär inte publicerad i . Den finns emellertid införd i Förenta Nationernastraktatserie under nr 9159. Sjättestycket behandlar det fall att fonden i egenskap av försäkringsgivare enligtandra stycket i denna artikel har betalat ersättning till skadelidande och detskadevållande fartyget inte har uppfyllt ovannämnda säkerhetsföreskrifter.Fonden har då rätt att av fartygets ägare återkräva det belopp som den harutbetalat, om och i den utsträckning fonden skulle ha varit befriad från sinskyldighet att gottgöra fartygsägaren vad denne utgivit om den inte hadeåtagit sig att vara ägarens garant. Isjunde stycket föreskrivs att skäliga utgifter och förluster som fartygsägarenfrivilligt ådragit sig för att förhindra eller begränsa skada vid tillämpningav förevarande artikel skall anses omfattade av dennes ansvarighet. I fråga omrätten för ägaren att få gottgörelse av fonden jämställs alltså sådana utgifteroch förluster med ersättning som ägaren har betalat till skadelidande. Enligtförsta stycket gäller i fråga om rätt till ersättning av fonden enligt artikel4 eller 5 preskriptionsregler som överensstämmer med dem som upptas i artikelVIII i ansvarighetskonventionen. Preskription avbryts, föratom genom att talanväcks mot fonden, genom att fonden underrättasom att talan har väckts mot ägaren eller dennes försäkringsgivare. Regler omsådan underrättelse finns i artikel 7 sjätte stycket. Iandra stycket föreskrivs dessutom att fartygsägarens eller hansförsäkringsgivares rätt att få gottgörelse av fonden enligt artikel 5 förstastycket inte upphör tidigare än från den dag då ägaren ellerförsäkringsgivaren fick vetskap om att talan hade väckts mot honom enligtansvarighetskonventionen. Om talan mot ägaren väcks mot slutet av den treårigapreslaiptionstiden, har han således ytterligare till sittförfogande för att väcka talan mot fonden eller att underrätta fonden omrättegången. Imotsats till artikel VIII i ansvarighetskonventionen behandlar förevarandeartikel inte det fall att en olycka utgörs av en serie händelser. Enligtansvarighetskonventionen skall sexårsfristen då räknas för denförsta händelsen. Någon saklig skillnad mellan konventionerna föreliggeremellertid inte i detta avseende, eftersom en sådan olycka enligt artikel 1nionde stycket i fondkonventionen skall anses ha inträffat förden första händelsen. Artikelninnehåller tvingande jurisdiktionsbestämmelser. Enligt första stycket fårtalan mot fonden endast väckas vid domstol som enligt artikel IX iansvarighetskonventionen är behörig att pröva talan mot den fartygsägare som äreller som, om ansvarsbefrielse inte hade förelegat enligt artikel III andrastycket i ansvarighetskonventionen, skulle ha varit ansvarig för skada orsakadav ifrågavarande olycka. Detta gäller oavsett om talan grundas på artikel 4eller artikel 5. I andra stycket föreskrivs att fördragsslutande stat skalltillse att dess domstolar har erforderlig behörighet att pröva sådan talan motfonden. Hartalan väckts mot ägaren eller dennes försäkringsgivare vid domstol som ärbehörig enligt ansvarighetskonventionen, är enligt tredje stycket förstapunkten endast denna domstol behörig att pröva talan mot fonden rörande sammaskada. Syftet med bestämmelsen är att vinna processekonomiska fördelar. Skulleemellertid den domstolen ligga i 69-stat (dvs.