prop · FW0394 · 1973-12-31 00:00:00 — Som skäl härför anges,att övergången lill kUometerbeskatlning och de körlängdsundersökningar somföreslås bli genomförda kan påverka detaljutformningen även avfordonsskatteskalorna. De föreslagna skalorna för har, framhållerutredningen, utarbetats med utgångspunkt års väglrafikskaltereformoch under förutsättning dessutom att andra etappen i denna reform genomförts planenligtfrån . Ett i princip oförändrat totalt skatteuttag har variten annan given förutsättning. Förslagen i denna del innebär oförändrad skalleskala förmotorcyklar eftersom dessa alltjämt föreslås beskattas efler tjänslevikt. Ifråga om övriga motorfordon föreslås att fordonsskatten även i fortsättningenskall utgå i form av grundskatt och tilläggsskatt. I fråga om personbilarnahar den föreslagna övergången tUl beskattning efter tolalvikt föran- 3 1973.1 saml Nr 94 1973: 94 34 letten ändring av nuvarande för automobilskatlen gällande skala knuten tillfordonens tjänslevikt. EnUgt denna skala utgör grundavgiften . ochfordon och tilläggsskatten . för varje påbörjat hundratal kg varmed Ijänsleviktenöverstiger . På gmndval av undersökningar av det genomsnittligasambandet mellan tjänstevikt och totalvikt för personbUsbeståndet den 1 april1971 föreslår utredningen att oförändrad grundskatt om . skall gälla förtotalvikt t, o, m, och att oförändrad tilläggsskatt om . skallutgå för varje påbörjat hundratal kg i tolalvikt över . Meddenna utformning av skatteskalan för personbUar följer, som redan nämnts, attskatten blir oförändrad för alla fordon med totalvikt (skattevikt) somsammanfaller med den genomsnittliga tjänstevikten för fordonsklassen i fråga.Är totalvikten högre eller lägre än genomsnittet blir följderna högre resp.lägre skatt. Detta är, framhåller utredningen, en konsekvens av att det totalaskatteuttaget skall vara oförändrat. Höjningarna och sänkningama är emellertidrelativt små och dessutom enligt utredningen väl förenliga med kostnadsansvarighetsprincipen. Vadgäller bussar och lastbilar föreslås i fråga om bensin- och gasoldrivna sådanafordon skatteskalor som korresponderar mot andra etappen 1970beslutade vägtrafikskattereformen. Beträffande bränn oljedrivna bussarföreslås i linje med beslut, att den totala skatten, dvs. fordonsskattoch kUometerskatt, per tonkilometer skall utgå med belopp som svarar mot 80 %av skatten för tvåaxliga, brännoljedrivna laslbUar. Med hänsyn till attfordonsskatten för lastbilar bestäms av de genomsnittliga körsträckorna inomresp. viktklass och dessa körsträckor är olika för fordon med eller ulananordning för påhängsvagn föreslår utredningen att skilda skatteskalor fördessa lastbilskategorier bibehålls, Ifråga om släpvagnarna föreslår utredningen en gemensam skatteskala för fordonmed skattevikt ej över , dvs, för släpvagnar som ej berörs av 1970 årsreform. För tyngre släpvagnar föreslås olika skalor för sådana som dras avbensin- eller gasoldrivna bilar och sådana som dras av brännoljedrivna bUar.Enligt utredningen bör släpvagnar med samma skatlevikt träffas av lika hög specialdestineradskatt. Med hänsyn till att släpvagnar till bensin- och gasoldrivna bilarkommer alt träffas även av bensin- eller gasolskatt kan dock någonlikställighet inte genomföras för de enskilda fordonen. Utredningen haremellertid beaktat att den sammanlagda skatten inom varje viktklass kanbestämmas så att släpvagnarna oberoende av dragfordon får samma årsskatt vidgenomsnittlig körlängd. Iöverensstämmelse härmed föreslår utredningen i fråga om släpvagnar över treton, som dras av brännoljedriven bil, att brännoljeskatten på merförbrukningenav brännolja vid körning med släpvagn inräknas i fordonsskatten. Beloppet häravhar beräknats med ledning av uppgifter omgenomsnittskörlängder och merförbrukning av brännolja för olikasläpvagnskategorier och totalviktsklasser. Beträffande släpvagnar som dras avbensin- eller gasoldriven bil har fordonsskatten bestämts genom att från denskatt, som räknats fram för släpvagnar till brännoljedrivna bilar, dragits denbensin- resp. gasolskatt som beräknats tillkomma vid tillkoppling av släpvagn.Utredningen framhåller, att vissa i redovisade relationstal mellan merförbrukningav bensin och merförbrukning av brännolja använts i kalkylerna. Ienlighet härmed har utredningen eftersträvat en beskattning som träffarsläpvagnarna lika oberoende av dragfordon. Utredningen understryker emellertidalt den härvidlag endast tagit sikte på den specialdestinerade väglrafikbeskattningen.Tas även den icke specialdestinerade drivmedelsbeskattningen med i bilden blirden totala beskattningen olika. Då emellertid denna fråga faller utanförutredningens uppdrag, las den inle upp tUl diskussion. Iövrigt föreslår utredningen, all skatteskalorna för släpvagnar till brännoljedrivnabilar skall gälla för släpvagnar som dras såväl av sådana bilar som av bensin-eller gasoldrivna bilar. Ianslutning tUl det nu anförda tar utredningen upp en, fråga som sammanhängermed den särskilda kilomelerskatt som enligt förslaget skall ersättabeskattningen enligt förordningen om särskild skatt på motorbränsle. Om ienlighet med utredningens förslag vissa äldre brännoljedrivna motorfordondispenseras från kilometerskatt måste en särskild fordonsskatt tasul i stället för den slopade brännöIje-beskaltningen. Utredningen föreslår attsådan särskild fordonsskatt skall utgå med belopp som svarar motmotorbränsleskatten vid genomsnittlig körlängd. Detsamma bör enligt utredningengälla i fråga om släpvagnar som dras av brännoljedrivna fordon eller såväl avsådant fordon som av bensin- eller gasoldrivet fordon. Utredningen föreslår alten i enlighet härmed utgående särskild fordonsskatt regleras i en särskUdförfattning. Ifråga om såväl den ordinarie fordonsskatten som den senast behandladesärskilda fordonsskatten förutsätter utredningen att mllande uppbörd skalltillämpas. Beskattningav traktorer m. m. Utredningenföreslår ingen ändring av nu gäUande beskattning av traktorer i klass II, Vad gäller trafiktraktorekipagen konstaterar utredningen, att detenligt upplysningar från KSN föreligger stora svårigheter att till rimligakostnader lösa frågan om en kilometerräknarapparatur för traktorerna. Vidarepåpekas att traktorer på grund av ändrad användning måste klassificeras omrelativt ofta. Vid en kUometerbeskatlning skulle detta betyda alt de skulle fåväxla meUan skalteformerna fordonsskatt och kilometerskatt. Utredningen hardärför övervägt olika möjligheter att på annat sätt än genom kUometerbeskatlninglösa skatte- 1973: 94 36 Efter att ha avvisat andra alternativ tUl en körlängdsberoendeskatt främst av kontrolltekniska skäl stannar utredningen för att föreslå enrenodlad fordonsskatt för trafUilraktorekipa-gen. Med trafiktraktor likställsregistrerade motorredskap. Fordonsskatten förtraktorekipagen skall, anför utredningen vidare, svara mot såväl nuvarandetraktorskatt som brännoljeskatten. I detla sammanhang erinrar utredningen omsin i belänkandet Fordonsbeskattningen uttalade uppfattning, att det bl. a.med hänsyn till de korta årliga körsträckorna fanns anledning att beskattasläpvagnar lill trafiktraktorer lindrigare än släpvagnar till lastbUar. Dettakunde enklast beaktas genom en sänkning av traktorskatten. Någotställningslagande till en ändrad avvägning av skallen på Irafiktraklorergjordes inte i samband med beslutet om 1970 års reform. Eftersom en körlängdsberoendebeskattning av traklorekipagen inte framstår som möjlig aktualiseras på nyttfrågan om sänkning av den fasta skatten dock med beaktande av att denna ävenskall täcka den nuvarande brännoljeskatten. Vid en jämförelse medbeskattningen av lastbUsekipagen finner utredningen alt traktorekipagen börses som en enhet från beskattningssynpunkt. Från denna utgångspunkt föreslårutredningen, att trafiktraktorerna skall beläggas med fordonsskatt på sammanivå som den nuvarande traktorskatten och att släpvagnar över tre tonsskattevikt skall beläggas med fordonsskatt motsvarande den gällandeautomobUskatten. Genom att den höjning som skulle ske enligt reform underlåtsoch att brännoljeskatten bortfaller skulle kravet på sänkt skatt på grund av kortakörlängder tillgodoses. Vidare föreslår utredningen, att fordonsskatten skallkunna sättas ner enligt samma grunder som gäller enligt kungörelsen (1969:553) om nedsättning av skatt på traktorer och släpvagnar m. m. Allt efiersom deolika etapperna reform genomförs, får behovet av ändrad beskattningav traktorekipagen övervägas. Ifråga om traktorekipagen föreslår utredningen dessutom, att den icke specialdestinerademotorbränsleskatten på brännolja tas ut i form av särskild fordonsskatt påtrafiktraktorer och släpvagnar över tre tons skatlevikt som dras enbart avsådana traktorer. Utredningen framlägger särskilda skatteskalor för dennafordonsbeskattning. Medutgångspunkt från nu gällande inskränkningar i väglrafikbeskattningenbehandlar utredningen frågan om särskilda undantag från den i princip generellaskatteplikten för registrerade och icke avställda fordon. Utredningenförutsätter att fordon som tUlhör kungahuset skall vara befriat från bådefordonsskatt och kilomelerskatt. Därefter behandlar utredningen beskattningenav diplomatbilar, krigsmaktens fordon, sjuktransport-, brand- ochbärgningsbilar, de handikappades fordon, de 1973: 94 37 s.k. veteranbilarna samt fordon som framförs utanför det med allmänna medelbekostade vägnätet. Vissa andra speciella frågor behandlas dessutom ianslutning härtill. Ifråga om fordon som tillhör anställd vid annat lands beskickning ellerkonsulat föreslår utredningen, alt efter Kungl. Maj:ts bestämmande undantagfrån fordons- och kilomelerskatt skall kunna medges i samma omfattning som nugäller i fråga om automobilskatt. Föreslagna bestämmelser härom i VSF blirdock, påpekar utredningen, tillämpliga endast i den mån skattefrihet inteåtnjuts enligt lagen (1966: 664) med vissa bestämmelser om inununitet ochprivilegier eller enligt av biträdd konvention eUer ingånget avtal. Ifråga om krigsmaktens fordon och av krigsmakten inlejda eller rekvireradefordon gäUer , att sådant fordon är befriat från automobilskatt men intefrån drivmedelsskatt. Utredningen föreslår, att dessa fordon undantas frånsåväl fordons- som kUometerskatt. Som följd härav föreslås att den gottgörelsesom ulgår från anslaget Ersättning för automobilskatt i fråga om krigsmaktensfordon höjes med hänsyn till att även brännoljeskatten bortfaller. Det lordeenligt utredningen inte föreligga några svårigheter att schematiskt beräknautebliven kilomelerskatt för de miUtära fordonen med hänsyn till att man inomkrigsmaklen manuellt för anteckningar om fordonens körsträckor. Utredningenpekar även på möjligheten att förse de militära fordonen med kilomelerräknare.I detta sammanhang erinras också om ett uttalande av utredningen iremissyttrande ang. fastställande av förteckning över sådana fordon försärskilda militära ändamål, som enligt 77 § första stycket a) VTF är undantagnabl. a. från registreringsplikt (motsvaras av 1 § andra stycket bilregisterkungörelsen).Utredningen uttalade då, att en stjor del av ifrågavarande fordon användsendast i mycket liten utsträckning i trafik på allmän väg, varför det frånpraktisk synpunkt föreföll skäligt att utesluta dessa fordon vidskatteberäkningen. Det anförda innebär också, att utredningen inte anser detpåkallat att ta ut någon skatt motsvarande den brännoljeskatt som utgår ifråga om rekvirerade fordon. F.n. gäller undantag från skatteplikt för bil eller släpvagn som är inrättaduteslutande för transport av sårade eller sjuka eller för brandväsendet. Dessafordon är också undantagna från den s. k. bilaccisen. Detta undantag frånskatteplikt tillkom, framhåller utredningen, på förslag av vägkommissioni dess framlagda betänkande med förslag till förordning om automobilskattm. utredning rörande beskattningen av motorfordonstrafiken kom inpå frågan och föreslog skatteplikt för sjuktransportbilar under motivering attde årliga körlängderna för dessa bilar ej understeg de genomsnittliga körlängdernaför personbilar i inte yrkesmässig trafik. Detta förslag ledde ej lill lagstiftningsåtgärd.Vidare nämner utredningen att Kungl. Maj:t lämnade ulan åtgärden framställning från 1973: 94 38 omatt skattefriheten för ambulanser skulle göras beroende av alt fordonetuppfyllde särskilda standardkrav som uppställts av sjukvårdens och socialvårdensplanerings- och rationaliseringsinstitut (Spri). Utredningenfastslår för egen del att det från koslnadsansvarighetssynpunkt saknasanledning att undanta sjuktransportfordonen från väg-trafikbeskatlning. Delförekommer också att dessa fordon används även för annat än egentiigasjuktransporter och alltså i konkurrens med konventionella fordon. Inte endastfordonens utrustning utan även deras användning har därför medverkat tUlgränsdragningssvårigheter. En gränsdragning mellan skattefria ochskattepliktiga sjuktransportfordon med hänsyn enbart tUl utrustningen finnerutredningen mindre lämpligt, eftersom det skuUe kunna innebära att man fick enav skatteskal betingad fordonsslandard. Redanmed hänsyn tiU det nu anförda anser utredningen all sjuktransportfordonen börbeskattas på samma sätt som fordon i allmänhet. Som skäl för detta förslaganförs emellertid också angelägenheten av att beskattningen utformas neutralt.Det övervägande antalet ambulanser är bensindrivna och därför kan enligtutredningens uppfattning de diesel-drivna fordonen knappast helt befrias frånkilometerskatt, om bensinskatten består för de bensindrivna. En skattmotsvarande nuvarande brännoljeskatt skulle kräva en särskild skatteskala förde dieseldrivna ambulanserna. Beträffandebrandfordonen framhåller utredningen inledningsvis, att det den 1 januari 1966fanns ca 3 400 aktivregistrerade sådana fordon. Med några få undantag var debensindrivna. har det dock skett en ökning av antalet brännoljedrivnabrandfordon. I fråga om de specialutrustade fordonen torde man utgå från att deårliga körlängderna är korta och utredningen påpekar att det uppgivits att dei allmänhet inte skulle överstiga 200 mU. Närdet gäller beskattningen av brandväsendets fordon måste man skilja mellanspecialutrustade fordon och fordon i slandardulförande, och dessutom måstebensindrivna och brännoljedrivna fordon hållas i sär. Ifråga om de specialutrustade brandfordonen föreligger, framhåller utredningen,ingen konkurrenssituation med andra fordon. Med hänsyn dessutom till de kortaårliga körlängderna finns det ingen anledning alt beskatta de bensindrivnafordonen med annat än bensinskatt. I enlighet härmed föreslås att dessa fordonskall vara befriade från fordonsskatt. Med hänsyn tiU de korta körlängdernaanser utredningen vidare det onödigt, att de brännoljedrivna specialutrustadebrandfordonen skall förses med kilometerräknare och ingå i kUometerskattesystemet.Även om det i och för sig är eftersträvansvärt med en likställighet i beskattningenanser utredningen inle att det av detta skäl behöver ske något skatteuttag på de brännoljedrivna fordonen motsvarande nuvarande 1973: 94 39 brännoljeskatt.Beloppen skulle enligt utredningen bli så små att de saknar betydelse frånkonkurrenssynpunkt. Utredningen föreslår därför alt de specialutrustade brännoljedrivnabrandfordonen undanlas från vägtraflkskatt. Vadgäller de icke specialutrustade brandfordonen torde dessa enligt utredningen hasamma årliga körlängd som konventionella fordon. Utredningen föreslår attdessa fordon beskattas på samma sätt som konventionella fordon. I den avtrafiksäkerhetsverket fastställda nomenklaturen för besiktningsinstrument ochtypintyg ingår beteckningen brandbil för fordon som är inrättat uteslutandeför brandväsendet. Det synes därför enligt utredningen inte behöva befarasnågra större gränsdragningssvårigheter för tUlämpningen av den föreslagnabeskattningen av specialutrustade och andra brandfordon. Utredningenuppmärksammar även räddningsljänslutredningens i betänkandet (SOU1971: 50) framlagda förslag, att kommunerna skall ha ansvaret för enräddningstjänst med ändamål att vid brand, oljeutflöde, ras, översvämning ellerannat nödläge hindra alt skada uppkommer eller förvärras. Denna räddningstjänstskall enligt utredningsförslagets huvudregel ombesörjas av . Omförslaget leder tiU lagstiftning, kan brandväsendet tillföras nya fordonstyper,vars beskattning i så faU bör tas upp lill behandling. Vad bärgningsbUarnabeträffar beskattas de enligt gällande regler efter samma grunder som fordon iallmänhet. Vid åtskilliga tillfällen har, konstaterar utredningen,framställningar gjorts om skallelindring för dessa fordon. Även 1951 årsutredning rörande beskattningen av motorfordonstrafiken behandlade frågan ochföreslog, att specialbyggda bärgningsbUar med hänsyn till deras korta årligakörsträckor skulle beskattas med ett enhetiigt mindre belopp fömtomdrivmedelsbeskattning. Förslaget ledde ej till lagstiftning. har frågan aktualiserats genom en skrivelse frånMotorbranschens riksförbund med hemställan om att utredningen måtte förorda,att bärgningsbilarna befrias från automobilskatt eller beskattas efter tjänslevikti stället för efter totalvikt och att möjlighet lill restitution avdrivmedelsskatt öppnas i fråga om dessa bilar. Enligt förbundet finns det ca450 kvalificerade bärgningsbilar i landet, varav flertalet är dieseldrivna.Fordonen beräknas i genomsnitt köra 1 200 mU med en genomsnittiigdrivmedelsförbrukning om per mil och totalvikten beräknas uppgå till8 i genomsnitt. Som skäl för sin hemställan åberopar förbundet bl. a,,att bärgningsbilarna oftast körs olastade, att den last som förekommer bestårav havererad bil för vilken skatt i normalfallet eriagts och att en avsevärddel av bärgningsbilarnas arbete utförs utan att fordonet förs på väg. Omsåväl automobilskatt som brännoljeskatt ersätts med kilometer-skatt kommer,konstaterar utredningen, skatt för de brännoljedrivna 1973: 94 40 bärgningsbilarnaatt utgå för den verkligt körda vägsträckan. Anledning saknas då att behandladessa fordon annorlunda än andra brännoljedrivna fordon. Utredningenframhåller dessutom, alt gällande beskattning, som är relaterad tilltotalvikten i stället för som tidigare till Ijänslevikten, bör vara förmånligmed hänsyn lill alt bärgningsbilarna ofta har en i förhållande lill tolalviktenhög Ijänstevikt. I fråga om de fåtaliga bensindrivna bärgningsbUarna finnerutredningen inle motiverat med några särregler. Av det anförda följer således,att utredningen föreslår en beskattning av bärgningsbilarna enligt de allmännareglema, Ifråga om fordon som ägs av handikappade finns bestämmelser om befrielse från automobilskatt,men dessa är, framhåUer utredningen, invecklade och svårtiUämpade, Därför hardet varit ett starkt önskemål att få systemet för skattebefrielsereformerat, I utredningens direktiv anges också särskilt frågan ombeskattningen av de handikappades fordon. Utredningen nämner också alt enframställning i ämnet inkommit från en av huvudorganisationerna inomhandikapprörelsen. Föregen del hänvisar utredningen lill handikapputredningens belänkande Bättresocialhjälp för handikappade (SOU 1970: 64), vari föreslagits att möjligheten tiUbefrielse från automobilskatt skall ersättas med ett årligt bidrag tillhandikappade. Bidraget skulle också ge viss kompensation för beskattningen avdrivmedel. Detta förslag har kopplats samman med förslag till andra åtgärderför att få lill stånd tillfredsställande färdmöjligheter för de handikappade.Utredningen instämmer i detta förslag till principiell lösning avbeskattningsfrågan och därför ingår i förslaget till VSF ingen motsvarighettill nu gällande bestämmelser om befrielse från automobilskatt för dehandikappades fordon. Skulle handikapputredningens förslag inte ha genomförtstill , får dock sådana bestämmelser enligt utredningens mening las in i VSF.Dessutom får förordningen (1960: 603) som bidrag till vanföra ägare av motorfordonanpassas härefter. Närmasti anledning av att flera framställningar om skattelindring för veteranfordoninkommit till utredningen behandlas även vägtrafikbeskattningen av sådanafordon. Som argument för skatlelindring anförs i dessa framställningar, alt denårliga körsträckan för ett veteranfordon i allmänhet inte överstiger 50 mU ochatt fordonens kulturhistoriska värde bör beaktas vid beskattningen. Manföreslår olika åldersgränser, som skulle bli vägledande för bedömningen avskatteplikten i det enskilda fallet. Utredningenframhåller, att veteranfordonen i allmänhet utgörs av personbUar ellermotorcyklar. I fråga om bensindrivna veleranfordon uppgår den fordonsskatt somutredningen förutsätter inte till några mer betydande belopp och den tordeutgöra en liten del av kostnaderna för innehav av veleranfordon. Särskiltgäller detla sådana fordon som under en del av året är avställda.Kilometerskatten för brännolje- 1973: 94 41 drivnaveteranfordon lorde med hänsyn tiU körsträckorna också bli låg. Även om deframförda kulturhistoriska aspekterna skulle förtjäna beaktande, kan manenligt utredningen inte bortse från att det kan uppstå svårigheter ochadministrativa komplikationer att efter sådana kriterier dra gränsen förskatteplikt och skattefrihet. Utredningen föreslår av nu anförda skäl alt veleranfordonenbeskattas i vanlig ordning. Del kan emellertid, fortsätter utredningen,föreligga tekniska svårigheter att montera kilomelerräknare på sådant fordon.Därför föreslås alt Kungl, Maj:l eller myndighet som Kungl, Maj:t bestämmerskall kunna medge dispens från kUometerskalteplikt och därvid bestämma attfordonsskatt skaU utgå i stället, ev. med schabloniserat belopp. Ifråga om automobU- och traktorskatl föreligger nu skatteplikt enbart förregistrerade fordon. Registreringsplikt gäller enligt vägtrafik-lagstiftningeninte för motor- eller släpfordon, som används uteslutande inom järnvägs- ellerfabriksområde eller inhägnat tävlingsområde eller annat dylikt inhägnat område.Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:i bestämmer kan dessutom meddeladispens från registreringsplikten. I dessa fall är fordonen automatisktbefriade från automobU- eller traktorskatl och dessutom utgår ej heller brännoljeskatteller gasolskatt för fordonens drift. Utredningenerinrar vidare om den nedsättning av automobil- och Iraktorskalt som vid kortaårliga körsträckor på allmän väg medges enligt kungörelsen (1969: 553) omnedsättning av skatt på traktorer och släpvagnar, m. m. och den möjlighet somföreligger att få kompensation för bensinskatt som utgått på bensin för driftav jordbrukstraktorer och skördetröskor. Bortsett från dennakompensationsmöjlighet utgår bensinskatt även för körning på enskUda vägar ochområden. Enligtvad utredningen inhämtat beträffande inom kommunikationsdepartementethandlagda ärenden om dispens från regislreringsplikt (någon delegation avbeslutanderätten har inte gjorts) gäller dessa nästan undantagslöst fordon,som framförs på enskilda vägar eller områden, t. ex. inom områden förkraftverks- eller vägbyggen, industriområden, grustäkter, krossanläggningar,kalkbrott, hamnområden och flygplatser. Dispens medges med stor restriktivitetoch av stor betydelse för utgången är det från trafiksäkerhetssynpunkt vikligaförhållandet om det förekommer annan trafik. Utredningen finner detotillfredsställande att trafiksäkerhelsmässiga bedömningar är avgörande, närfordonsägarnas motiv för dispens nästan undantagslöst synes vara en önskan om skattebefrielse. Medhänsyn till nuvarande möjligheter alt dispensvägen få nedsättning av automobil-eller Iraklorskatt föreslår utredningen att ett genereUt dispensbemyndigandelas in i VSF och all ansökningar om skattebefrielse för körningar utanför detallmänna vägnätet i fråga om samtliga fordonskategorier handläggs enligt dettabemyndigande. 1973: 94 42 gällaäven när befrielse från registreringsplikt söks i syfte alt få skattebefrielse.Genom att även dessa fall blir skatteärenden, torde enligt utredningendispenser från registreringsplikt nästan helt försvinna. Följden blir attfordonen inte behöver vara avstäUda när de körs på enskilda områden, vilket kanvara till fördel från trafiksäkerhetssynpunkt.