prop · FW031 · 1973-12-31 00:00:00 — Det centrala i systemet med öppenförmedling är de sökandes möjlighet att själva välja vilka platser de villsöka. Möjligheten att fritt informera sig om efterfrågan på arbetskraftfömtsätter två väsentliga ändringar i den vanliga förmedlingens arbetsformer.För det första skall tUlgången till platsinformationen inte förbehållasförmedlingspersonalen utan överskådliga förteckningar över de lediganmäldaplatserna upprättas och tUlhandahållas de sökande. Normalt finns uppgifter omlediga platser på handskrivna orderblanketter som endast förmedlingspersonalenförfogar över. För det andra skall de sökande inte behöva lämna uppgifter omsig själva och registreras hos förmedlingen för att få ta del av de ledigaplatserna. ankom det på arbetsförmedlingenatt bland de arbetssökande utvälja och anvisa den sökande som förmedlingenfann bäst lämpad för det utbjudna arbetet. Den arbetssökandes kvalifikationerenligt uppgifter om yrkesutbildning, arbetsbetyg och vitsord skulle utgöra denhuvudgrund efter vilket urvalet av arbetskraft skulle ske. Om flera jämngodasökande fanns anmälda, skuUe valet ske med hänsyn till de sökandesförsörjningsplikt. Sökande som av förmedlingen anvisats arbete var skyldig attomedelbart eller infinna sig hos arbetsgivaren. Han fick påförmedlingen ett anvisningskort, som skulle överiämnas vid ankomsten tUlarbetsgivaren. Prop.1973:1 Bilaga 13 70 alltidsjälv avgöra, huruvida och på vUka viUkor han viUe anta det erbjudna arbetet.Numera betraktar man det som förmedlingens primära uppgift att öppet informeraom olika anställningsmöjligheter. Förmedlingen skall ge den arbetssökandebästa möjliga underlag för att själv välja vilka platser han vill söka. Denallmänna motiveringen för denna princip om friare informationsformer lämnades iarbetsmarknadsverkets handbok trygghet (1967).Arbetsförmedlingens service skulle göras mer konsumentinriktad och mer äntidigare differentieras efter avnämamas behov. Nägon schematisk registrering avalla sökande borde inte längre tillämpas. Förmedlingen skulle i första linjenöppet och obyråkratiskt fungera som en upplysningstjänst till allmänheten iarbetsmarknadsfrågor. På detta sätt skulle förenklingar av arbetsmtiner kunnaske, som i sin tur gav tid för den fördjupade individuella hjälp som mångaarbetssökande behövde få. I sin huvudrapport (SOU 1968: 60, s. 112och 113) och arbetsmarknadspolitiken anslöt sigstatskontoret till tanken pä en differentiering av förmedUngsinsatsema päangivet sätt. Den enskilde skulle gesmöjlighet tUl ingående förmedlingssamtal när hans sys-selsättningssltuationså påfordrade. Sådana sökande som hade sina yrkessituationer klara för sig ochendast efterfrågade upplysningar om lediga platser eller enklarearbetsmarknadsinformation skulle kunna få detta utan den tidsspillan som ettförmedlingssamtal innebär. De förmedlingsorganisatoriska konsekvenserna av endifferentiering måste enligt statskontoret bli "ett system med öppenförmedling, dvs. att uppgifter om lediganmälda platser hålls tillgängliga föravnämarna utan att dessa registreras genom inskrivningsförfarande". Förändringen av förmedlingensarbetsformer har skett som ett led i en nödvändig rationalisering av mer rutinbetonade uppgifter vidförmedlingskontoren. Syftet med denna rationalisering har varit dels att kunnabetjäna en ökad krets av arbetstagare och arbetsgivare och dels att kunna ökainsatserna för gmpper av arbetssökande och enskilda personer som mötersärskilda omställningsproblem pä arbetsmarknaden. Rationaliseringen genom denöppna förmedlingen har skett genom att det i större utsträckning än tidigarehar överlämnats åt parterna själva att göra urvalet av platser resp. urvalet avsökande. Arbetsförmedlingen har i stället sökt lägga sina personella insatserpå de ärenden där urvalet av olika anledningar inte låter sig göras av parternapå egen hand. I övrigt har det öppna förmedllngssystemet främst påverkat arbetsformernavid individuell platsförmedling genom att alla förmedlare genom listorna haftinformation om platsutbudet inom alla eller flertalet yrken mot tidigareenbart inom en del. Det interlokala förmedlingsarbetet har knappast påverkats. Vid en förfrågan till länsarbetsnämndernaom erfarenheterna av öppen förmedling framkom bl. a. att alla nämnder ansåg attsystemet Prop.1973:1 Bilaga 13 71 medöppen förmedling ledde tUl rationaliseringsvinster. Detta skedde på tre sätt. Denmekanisering av informationsprocessen som platslistorna innebar hade gjort att mycket av förmedlarenstid, som förut upptogs av att svara på förfrågningar om platser, kunnat ägnasåt mer kvalificerat förmedlingsarbete. hade informationen nått flersökande. Produktionen av platslistor borde dock kunna förbättras väsentligtmen till det behövdes ökade resurser. De tidskrävande obligatoriska inskrivningarnahade slopats och grovgallringen av sökande tUl företagen minskat i omfattning.Båda arbetsuppgifterna förekom fortfarande men endast i de fall man ansåg attbehov av sådan hjälp förelåg. Införandet av kundmottagning hadebidragit till en rationell arbetsfördelning. Därigenom hade en utjämning avarbetsbelastningen kunnat ske och man hade kunnat koordinera insatsema bättre. Försöksverksamhetmed öppen förmedling inleddes . Försöken omfattade till en början baraett fåtal kontor men utvidgades efter hand. Kundmottagning finns nu vid 44 avde 69 distriktskontoren och dessutom vid 20 lokalkontor. Ordercentral harprövats vid 30 distriktskontor och åtta lokalkontor. Öppna platslistor utgesför 50 arbetsförmedlings-distrikt. Enligtstatsmakternas beslut skulle göra en utvärdering avförsöksverksamheten med öppen förmedling och redovisa resultatet härav i så godtid att det kunde beaktas vid statsmakternas behandling avanslagsframställningarna för /73. Till grund för styrelsensbehandling av ärendet låg dels en inom styrelsens kansli utarbetadrapport i ämnet, dels yttranden häröver från arbetsmarknadens organisationeroch Arbetslöshetskassornas samorganisation. I rapporten framhölls att såväl positivasom negativa effekter av försöksverksamheten hade framkommit. Med hänsyn tillde positiva erfarenhetema föreslogs i rapporten att försöken skulle avslutasden . Erforderliga förbättringar borde därefter enligt rapporten skeinom ramen för det utvecklingsarbete som arbetsmarknadsverket har att bedriva.Av yttrandena över rapporten framgick emellertid att arbetsmarknadsorganisationernaansåg att försöksverksamheten borde fortsätta ytterligare någon tid och attkompletterande försök med delvis ny inriktning borde göras. Rationaliseringenav förmedlingsarbetet hade drivits för långt på vissa punkter enligtorganisationernas uppfattning. a. framfördes önskemål om följande ändringari verksamheten, nämligen 1) inskrivning av flertalet sökande, 2) bättre hjälptill arbetsgivarna med urval av sökande, 3) bättre mått på förmedlingenseffektivitet. Pågrund av vad som sålunda hade framkommit beslöt attbegära anstånd med redovisningen av försöksverksam- hetenså att ytterligare försök skulle kunna ske, vilket biföUs av statsmaktema(prop. 1972: 1 bU. 13, InU 1972: 3, rskr 1972: 63). Styrelsen beslöt vidare attsärskUda försök med modifierad öppen förmedling skulle göras vid några utvaldadistriktskontor. I enlighet härmed har försök gjorts iföljande avseenden, nämligen 1) bättre faktauppgifter i platslistorna, 2)anonyma platsnotiser, 3) uppgift om facklig kontaktman i platsnotisema, 4)registrering av arbetssökande i kundmottagningen, 5) platsförslag inom öppenförmedling. Vidare har en undersökning gjorts av delokala platslistomas aktualitet och en räkning av tillsatta platser vid kontormed öppen förmedling. med försöken med öppen förmedlingpåbörjade styrelsen försök med telefonanmälan från arbetslösa medlemmar iarbetslöshetskassorna. F. n. bedrivs sistnämnda försök i 52arbetsförmedlingsdistrikt. Styrelsen kommer att redovisa resultaten av dennaförsöksverksamhet i annat sammanhang. Antaletlokala platslistor reguljära ochperiodiskt utgivna som framställs f. n. utgör närmare 100 och antaletproduktions-ställen är ca 40. Den sammanlagda upplagan uppgår till närmare 100000 ex. . finns ett 90-tal förmedlingskontor, som inte harmöjlighet att publicera sitt platsmaterial. Vad gäller pe-riodiciteten litarflertalet till veckolistor, som kompletteras med till-läggslistor utgivna eneller eUer . Endast vid tvä kontor har manhittills prövat dagslistor. Produktionstiden för veckolistorna är en till tvåarbetsdagar, för dagslistor en halv arbetsdag. De tekniska resurserna förlistframställningen är i regel mycket enkla, men sex kontor har en meravancerad teknisk utrustning till förfogande. Arbetsmarknadsstyrelsenhar i en framställning till Kungl. Maj:t anmält, att man önskarta upp hela frågan om framställ-ningstekniken för listorna i samband med prövar möjligheten att introducera ADB som hjälpmedel i förmedlingsarbetet.I detta syfte begär styrelsen medel under /73 bl.a. för attpröva ADB för sortering, redigering och utskrift av storstadskontorens platslistoroch för vissa produktionstest beträffande övriga arbetsförmedlingars listor.Frågan om framställningstekniken behandlas därför inte närmare här. Man kommervid en sådan översyn att undersöka i vilken utsträckning det är praktiskt ochekonomiskt möjligt att gå över tUl dagslistor och vilka tekniska hjälpmedel somkan komma tUl användning för redigering och tryckning av listor. Ocksådistributionsfrågoma får tas upp vid översynen. Delokala platslistor som introducerades innebar avsevärda förbättringarframför allt i fråga om platsinformationens tillgänglighet. I förhåUande tilläldre vakanslistor innehöll de nya listorna uppgifter 1973:1 Bilaga 13 73 omen större andel av de platser företagen anmält tUl förmedlingen. Vidare varplatsnotiserna inte längre anonyma utan talade om de rekryterande företagensnamn, adress och telefon. De sökande fick på så vis en överblick överefterfrågan på personal hos olika företag som dittUIs inte varit möjlig att ge.De enskUda notiserna i de nya listorna liknade tUl en början vad gällerinformationen om arbetsvillkoren de kortfattade platsuppgifter som de äldrevakanslistoma innehöll. Dels berodde detta på att anteckningarna påförmedlingens orderblanketter om arbetets art, lön etc. inte var särskUtinnehållsrika. Man menade att förmedlaren kände företagen och vid behov kundekomplettera när en sökande frågade. Dels visade det sig vara svårt att frånföretagen alltid få den väl awägda, komprimerade information som var önskvärdför publicering. Efter hand skedde förbättringar i fräga om innehållet, menstora skUlnader rådde mellan olika företag och olika yrken i fråga ominformationens kvalitet. Framför allt förekom uppgifter om lön mycket ojämnt. Försöksom nu gjorts ger vid handen att väsentliga förbättringar kan göras av informationen om arbetets art och lönen. Av redovisningen framgår bl. a. attinformationen om arbetsuppgifterna ökat från för platser inomarbetaryrken och från för tjänstemannayrken. Beträffandekvalifikationskrav har sådana uppgifter ökat från i arbetaryrkenoch från 58 tili i tjänstemannayrken. Också uppgifter om lönen harförbättrats i hög grad. I fråga om arbetaryrken har sålunda beskeden om löneformökat från och om lönebelopp från . Inomtjänstemannayrken, där löneuppgifter tidigare förekom i 1/3 av notiserna, hardenna andel höjts till 3/4. Dehär sammanfattade resultaten visar att möjligheten till snabbainformationsförbättringar delvis beror på utbildnings- och anställningsförhållandenainom olika yrken. Av detta skäl får man räkna med att lika omfattandeförbättringar inte alls eller i varje fall inte lika snabbt kan uppnås för allayrkesgrupper. Som framgått av redovisningen har dock markanta förbättringaruppnåtts över lag. För att förklara detta måste man anta att det till stor delär företagens benägenhet att informera som avgör om utförligare uppgifterskall lämnas eller ej. Antagandet bestyrks av att de företag som deltagit harrätt divergerande uppfattningar om värdet av förbättrade data i platslistorna.En del anser det tydligen självklart att förbättringar av detta slag bör göras.Andra tycks vilja bygga helt pä de personliga kontakterna med förmedlingen.Försöket har för övrigt visat att det upplevs som mycket väsentligt för deflesta arbetsgivare att hålla en muntlig personlig kontakt med arbetsförmedlarna.Ett initiativ från en förmedling att bygga mer på skriftliga kontakter sloginte väl ut. Ävenom förmedlingens standardinformation om lediga platser kan Prop.1973:1 Bilaga 13 74 blimer fullständig på viktiga punkter, måste den inte sällan kompletteras meduppgifter frän företagen som gäller arbetsförhållanden, arbetsmiljö o. 1.Sådana uppgifter lämnas vanligen av företagens personal-anställare. I enlighetmed styrelsens nyssnämnda beslut har försök också gjorts med att 1platslistorna ange facklig kontaktman som de arbetssökande kan vändasig till för att fä kompletterande information om företag och arbetsmiljö.Sistnämnda försök har varit av begränsad omfattning (30 fackliga kontaktmän,ett 80-tal redovisade förfrågningar från sökande). De har närmast haftkaraktären av en förundersökning. Ett begränsat försök med anonyma platsbeskrivningarhar gjorts. Försöket omfattade enbart tjänstemannaplatser inom denprivata sektorn. Efter försöket gjordes en enkät bland berörda företag ocharbetssökande. Reaktionen från de arbetssökande är klart negativ till anonymplatsinformation i listoma (ombytessökande , arbetslösa ochstuderande negativa). Företagens reaktion framgår inte säkert av enkäten men verkar mera positiv till anonym platsinformation. Kvaliteten hos den information som ställstill de arbetssökandes förfogande genom de lokala platslistorna beror Intebara på sakinnehållet i platsbeskrivningarna. Därtill kommer också att högakrav på aktualitet hos denpublicerade informationen måste uppställas. När inaktuella uppgifter om ledigaplatser ingår i det informationsunderlag som förmedlingen använder som sittarbetsmaterial och som den sprider till arbetssökande för deras egenanvändning, leder det tUl merarbete för de arbetssökande, arbetsgivarna ochförmedlingens personal. Aktualiteten beror dels på de tekniska hjälpmedel somstår till förfogande för redigering och tryckning, dels på arbetsgivarnasavan-mälan av inaktuella platser. Vid ett undersökningstillfälle i maj 1972omsattes i genomsnitt av platserna , men omsättningenvarierade starkt mellan olika kontor och oUka yrkesgrupper. Vid en kontrollframkom att 3/5 av de inaktuella platserna inte hade avanmälts av arbetsgivama.På de kontor där man prövat dagslistor anser man sig ha fått en bättreaktualitet i listorna. Undersökningen visar dock att detta huvudsakligen gällerde inkommande notiserna. De platser som borde avanmälts men ändå stått kvar ilistan har haft ungefär lika stor andel i dagsUstorna som i veckolistorna (60resp. av de inaktuella). Systemet med dagslistor är inte ensamt tillräckligtför att garantera aktualiteten i listorna. Om förmedlingen fär möjlighet att iökad utsträckning gå över till dagslistor, kvarstår det ändå olöst hur manskall åstadkomma omedelbar avrapportering från arbetsgivarna. Som berörts i det föregående uttalade sigorganisationema pä arbetsmarknaden för utvidgad registrering av arbetssökande vid kon- Prop.1973:1 Bilaga 13 75 tormed öppen förmedling. Argumenteringen var därvid följande. LO ansåg attarbetsformerna i kundmottagningen borde möjliggöra bättre bevakning av personersom behöver service utan att de själva begär det. Ett hjälpmedel kunde vara,menade LO, en uppmaning till varje sökande att skriva in sig i enkel form föratt fortsatta kontakter skall kunna tas frän förmedlarnas sida. Också med tankepå den stora andelen ombytessökande och nyinträdande pä arbetsmarknaden bordedet finnas utvidgade registreringsmöjligheter, om de sökande så önskar underbevarande av deras anonymitet. Av liknande skäl som LO förordade TCO somhuvudprincip att alla besökande i kundmottagningen på lämpligt sätt borde erbjudasregistrering och att aUa borde registreras som inte uttryckligen avböjer detta.För merparten arbetssökande torde önskemålet om anonymitet vara underordnatönskan om att få tUlgodogöra sig förmedUngens service i den utsträckning sådankan erbjudas. Det kan förväntas, menade TCO med hänvisning till att rapporteninte behandlade storstadsområdenas arbetsförmedlingar, att svårigheterna attfå erforderlig kontakt med besökarna i kundmottagningen kommer att accentuerasvid de största kontoren med deras stora tillströmning av arbetssökande. TCOframhöll vidare särskilt önskemål om aktiva förmedlingsåtgärder förombytessökande. Inskrivning är en förutsättning för att förmedlingen skallkunna lämna en kvalificerad service även mellan de tillfällen då denarbetssökande besöker förmedlingen. Ett bristande intresse för att registreraombytessökande medför därför en försämring av förmedlingsservicen för de yrkendär andelen ombytessökande är hög, ansåg TCO. Denya försöken med registrering av arbetssökande i kundmottagningen hade enligtde anvisningar som styrelsen utfärdade för försöken två syften, nämligen a) attbättre säkerställa att de arbetssökande får den hjälp de är i behov av och b)att ge arbetsförmedlingen bättre överblick över aktuella sökande och därigenomockså bättre möjligheter att ge förslag på sökande till arbetsgivare.Registreringen skulle enligt anvisningama gmndas på självdeklaration. Vid sin första kontakt med kundmottagningenombeds den sökande att på en förenklad inskrivningsblankett själv fylla i namn,ålder, yrke, adress, nuvarande sysselsättning och önskemål om arbete. Vidsamtal med en arbetsförmedlare i kundmottagningen lämnas sedan ytterligareuppgifter om t. ex. UtbUdning eller yrkeserfarenhet. På gmndval av de uppgiftersom sökanden sålunda lämnar pä blanketten och under samtalet bedömerarbetsförmedlaren om det räcker med att sökanden själv orienterar sig iplatslistan eller bör få ett samtal pä en fackexpedition. För att förmedlingenskall kunna "fånga upp" alla arbetssökande med inskrivning och samtalskall inga platslistor ligga lätt åtkomliga i kundmottagningen. Närinskrivning skett lämnar kundmottagningen en kopia av sökandeblanketten till fackexpeditionen för det yrkesområde Prop.1973:1 Bilaga 13 76 inomvilket sökanden vill ha arbete. På detta sätt får fackexpeditionerna ettregister över alla aktuella sökande och därmed bättre möjligheter att geföretagen anvisning på sökande. Till försöket med registrering av sökandei kundmottagningen hör ocksä en uppföljningsmtin. När den som skrivits in pådetta sätt inte haft någon kontakt med förmedlingen pä , sänderarbetsförmedlingen ut ett tryckt brev, där sökanden uppmanas att ange om hanönskar fortsatt kontakt med förmedlingen eller inte. När svaren kommit in görsen bedömning av om sökanden bör fä ett samtal på en fackexpedition eller omkundmottagningens service är tillräcklig. Om man anser attfackexpeditionen bör överta ärendet, avförs sökanden ur kundmottagningensregister och ny inskrivning sker på expeditionen. Sökanden räknas då intelängre som enkelt inskriven. Vid försöken har undantag från registrering gjorts i fråga om sökande somuttryckligen begärt detta. Vid de medelstora kontoren har detta skettuppskattningsvis i högst av fallen. Vid ett storstadskontor har antaletuppgått till . Dessutom har listor skickats till sökande utanregistrering, varvid förmedlingen haft uppgift om anmälningsdag och yrkesområdesamt om namn och adress. Av inhämtade yttranden från berördalänsarbetsnämnder framgår bl. a. att den öppna förmedlingen fungerar påväsentligt olika sätt i skilda delar av landet. Vid en del kontor är det inuvarande arbetsmarknadsläge bara en liten andel som anlitar enbart kundmottagningen(), vid andra kontor en rätt stor andel (). Av sökande som väntsig enbart till kundmottagningen är det främst arbetslösa ungdomar, studerandeoch yngre ombytessökande som registrerats. Äldre arbetslösa och ombytessökandehar hänvisats till fackexpeditionerna. Huvuddelen har stått anmälda ikundmottagningen , men rätt betydande andelar mellan 1/4 och 1/3 har kvarstått som arbetssökande . I nämndernas yttranden framkommer en visstveksamhet om registreringen haft ett värde som svarar mot merarbetet vidförmedlingen. Denna tvekan beror inte på att man betvivlar värdet av att hatUlgång till uppgifter om det stora flertalet sökande utan på den aktuellapersonalsituationen vid förmedlingskontoren. På grund av otUlräcklig tillgångtill förmedUngspersonal har det långt ifrån alltid varit möjligt att uppfyllade förväntningar som registreringen väckt hos sökandena. Utöverpersonalsituationen har också det kärva arbetsmarknadsläget bidragit till att registreninte har utnyttjats i en utsträckning som eljest varit möjlig. Nämndernanoterar att fackexpeditionerna har fått bättre överblick över aktuella sökandegenom att de fått kopior av kundmottagningens sökandeblanketter och därmedbättre möjligheter att ge företagen förslag pä sökande. Men efterfrågan påarbetskraft har varit så liten under den redovisade försöksperioden, attförbättringarna inte Prop.1973:1 Bilaga 13 77 Enbart registreringen är inte särskilt tidskrävande. Enligt enuppskattning skulle denna rutin, om den infördes över hela landet, motsvara eninsats av ungefär 26 förmedlartjänster. Det som tar tid är de åtgärderregistreringen ytterst syftar till, alltså bättre avpassade, ökade insatserför en del av kundmottagningens sökande. När det gäller att dra slutsatser av denu gjorda fortsatta försöken konstaterar att dessakommit tiU stånd framför allt därför att arbetsmarknadsparterna krävt bättrebevakning och bättre hjälp tUl sådana arbetssökande som anlitar enbartkundmottagningen. Det har hävdats från arbetstagarsidan bl.a. att de sökandes önskemål om anonymitet är underordnade behovet avindividuell hjälp. Framkomna uppgifter tyder på att antagandet är riktigt iett kärvt arbetsmarknadsläge. Bara en mindre del av dem som infann sigpersonligen på arbetsförmedlingen hade något emot att lämna uppgifter om sigsjälva pä en sökandeblankett. Men det finns ocksä tillräckligt mänga som baravill veta vilka arbeten som finns för att man inte bör överväga obligatoriskregistrering. Möjligheten till fri information utan registrering måste ståöppen med tanke på dessa sökande, och det är inte uteslutet att deras andelökar i ett annat läge. Det finns också speciella förhållanden för vissayrkesgrupper att ta hänsyn tUl. Så t. ex. gäller för lärare att bekantgörandetav längre förordnanden sker genom platslista (den centralt utgivnaLärarlistan). Läraren uppger endast namn och adress till förmedlingen och färlistan hemsänd. Ansökan sker inte genom förmedlingen utan direkt tillvederbörande skolstyrelser. Arbetstagarsidan antog vidare attsvårigheterna att få kontakt med sökandena skulle accentueras vidstorstadsförmedlingarnas kundmottagningar, om registrering inte börjadetiUämpas I större utsträckning än dittills. I den nu föreliggande redovisningeningår erfarenheter från distriktskontoret i . Redan före de nyaförsöken hade man där tillämpat inskrivning i kundmottagningen i rätt storutsträckning, något som tyder på att registrering genom självdeklaration är etthjälpmedel som bör utnyttjas vid storstadskontoren. Man skall emeUertid ocksåobservera att kontoret i inte tillämpar strikt likartade arbetsformervid alla enheter utan anpassar arbetssättet efter olika yrkesgruppers behov. Som nämnts i det föregående harkompletterande försök med platsförslaginom öppen förmedling irUetts med anledningav framkomna önskemål om bättre hjälp till arbetsgivama med ett förstaurval av arbetssökande. Platsförslag I mindre systematiserad form är i och försig ingen nyhet i förmedlingsarbetet. Förmedlingen har naturligtvis alltiddiskuterat konkreta platser med arbetssökandena. Sedan den öppna förmedlingeninfördes har emellertid denna del av förmedlingsarbetet mest vilat påfackexpeditionerna. Det principiellt nya med den öppna förmedlingen är attsökandena har fri tiUgång till information Prop.1973:1 Bilaga 13 78 omlediga platser och själva fär välja. var det förmedlaren som valde ätsökanden.