prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Därutöver bör somkommittén föreslagit införas ett ansvar för staten för rättsförlust på grund avofficialrättelse i skepps-dier skeppsbyggnadsregistret oberoende av om fel eUerförsummelse föreligger. Jag ansluter mig alltså tUl det förslaget. På grund av skepps- ellerskeppsbyggnadsregistrets vitsord kan enligt förslaget rättsförlust drabba bl.a. rätt ägare tiU skepp eller skeppsbygge. Denne får nämligen genomgående vikaför den som gör godtrosförvärv av äganderätt eller panträtt på grund avinskrivning. Ett statligt skadeståndsansvar för sådan rättsförlust äruppenbarligen nödvändigt för att de föreslagna rättsverkningarna av registrensvitsord skall kunna godtas. Det innebär ett statligt risktagande som fårbedömas med hänsyn till bl. a. de blivande registreringsenheternas antal ochvärden. kan komma att innehålla mellan 3 000 och 4 000 skeppoch skeppsbyggnadsregistret mellan 100 och 200 skeppsbyggen, kanske knappt det.Skeppens maximivärden ligger ibland mycket högt över vad som är vanligt påfastighetsmarknaden. Men långtifrån alla skepp representerar så stora värden.Skeppsbyggenas beställningsvärden kan på motsvarande sätt vida överstigafastighetspriserna men även för dem kan genomsnittet antas komma att liggabetydligt lägre. En viktig synpunkt i sammanhanget är att de objekt somrepresenterar stora kapitalvärden omsätts med iakttagande av stor omsorg ochalt skriftlig form därvid är regel. Inom småsjöfarlen sker kanske omsättningenej med samma utpräglade försiktighet men i gengäld är det där relativt måttiigavärden som står på spel. Jag har kommit lUl alt det statiiga risktagandet tillslöd för skepps- och skeppsbyggnadsregislrens vitsord kan bedömas som rimligtoch jag biträder därför kommittéförslaget även i den delen. Detfinns enligt min mening inte skäl att i lagen bestämma vilken myndighet somskall företräda staten i ersättningsmål av förevarande slag. I stället bör detliksom i fastighetsrätten (se 18: 5 JB) överlämnas åt Kungl. Maj:t att utsedenna myndighet. I övrigt godtar jag kommittéförslaget såvitt gäller frågan omförfarandet i mål om ersättning av staten. Ienlighet med vad jag har anfört i det föregående har inom justitie-departemenletupprättats förslag till lag om ändring i SjöL samt till lagstiftning om sådanaföljdändringar i andra lagar som sjölagsförslaget föranleder. Lagförslagentorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 4. Eftersomförslaget innefattar betydande om- 1973: 42 298 disponeringarinom ramen för SjöL, ger bilaga 4 ingen god vägledning för jämförelser mellannuvarande lydelse och föreslagen lyddse. Som bilaga 5 till protokollet tordedärför få fogas en uppställning över bestämmelser i sjölagsförslaget och derasinnehållsmässiga motsvarigheter i SjöL. 4 Sjölagsförslagets enskilda bestämmelser 4.1 Första kapitlet Sedan tillkomsten av SjöLinnehåller denna paragraf (1 § i kommittéförslaget) de bestämmelser som rörnationalitetsvillkoren för svenska fartyg. Hur dessa bör utformas harbehandlats utförligt i den allmänna motiveringen (3.3.1). Reglerna harplacerats i paragrafens första stycke. De innebär, att fartyg är svenskt om dettiU mer än hälften ägs av svenskt rättssubjekt och att Kungl. Maj:t eller,efter Kungl. Maj:ts bemyndigande, kan medge att fartyget skallanses som svenskt för den händelse dess drift står under avgörande svenskt inflytandeutan att det föreskrivna vUlkoret är uppfyllt. Dessutom tar stycket upputtrycklig erinran om svenska fartygs rätt att genom att föra svensk flagg utåtmarkera sin nationalitet och därigenom det folkrättsliga skydd och derättigheter som sammanhänger med den svenska nationaliteten. Flaggföringenstyrker givetvis inte nationaliteten. Det sker genom nationalitetshandling.Därför är det knappast skäl att, såsom ifrågasatts under remissbehandlingen,knyta sanktion eller annan rättsverkan till bestämmelsen om flaggföring. Omfartyg, som ej uppfyller lagens villkor för att vara svenskt, likväl skulleföra svensk flagg, kan det visserligen sägas innefatta missbrak av flaggen. Menett sådant missbruk påkallar knappast inskridande från lagstiftarens sida. Jagvill tillägga, att uttrycket "flagg" i stället för "flagga"är gängse inom sjöfartsnäringen. De båda orden är likvärdiga i korrekt svenska.Jag har funnit det naturligt att föredra termen "flagg" i ettlagförslag som detta. Paragrafensandra stycke bemyndigar Kungl. Maj:t att utfärda särskilda föreskrifter omnationalitetshandling för svenska fartyg. Idenna paragraf (2 § första och andra styckena i kommittéförslaget) tarförslaget i första stycket upp bestämmelser som definierar begreppen skepp ochbåt så att med det förstnämnda förstås ett fartyg, vars skrov har en störstalängd av och en största bredd av och med detsistnämnda fartyg som är mindre än så. Begreppen bör såsom legaldefinitionerkunna användas även utom ramen för SjöL, t. ex. i utsökningslagen. 1973: 42 299 Medskrovets största längd avses det mått som med direkt översättning av enengelsk term brukar betecknas som "längd över allt". Vid beräkning avskrovmått skall hänsyn inte tas till och awisare. Även roder ochroderskädda skall lämnas ur räkningen. De torde f. ö. inte höra tiU skrovet. Katamaranfartygs och andraflerskroviga fartygs bredd beräknas så alt skrovens och mellanliggande däckseller andra konstruktionsdelars sammanlagda breddmått beaktas. I paragrafens andra styckeföreskrivs, att det skall föras ett skeppsregister över svenska skepp, ettbåtregister i den orafattning Kungl. Maj:t bestämmer och ettskeppsbyggnadsregister för registrering av skepp under byggnad i . Itredje stycket ges föreskrift om registermyndigheten. Den skall förestås av enlagfaren inskrivningsdomare; jfr 19:2JB, Jag vill fästauppmärksamheten vid att meningen är att båtar som står under tillsyn avsjöfartsverket skall vara regislreringsplikliga (jfr 3.3,2). Registreringsplikti detta hänseende bör aUtså omfatta båtar med vilka yrkessjöfart drivs, t. ex.passagerarfart eller fiske. bör också erbjuda möjlighet för båtarsom nu kan registreras i fartygsregistret att erhålla nationalitetshandling pågrundval av registrering. Frågan i vad mån bålregistret skallanvändas som fritidsbåtregister får prövas när ställning tas tillfritidsbåtutredningens blivande förslag i ämnet. Dessaparagrafer (7 och 8 §§ i kommittéförslaget) behandlar tUlbehör till fartyg ochfartyg under byggnad. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (3,3,3)harde fastighetsrättsUg förebild; jfr 2 kap, JB, Detta gäller dock inte denredaktionella utformningen. Under remissbehandlingen har nämligen försportsönskemål om en mer lättillgänglig avfattning. Eftersom det knappast kanförnekas, att sådana önskemål har visst fog för sig, innefattardepartementsförslaget en betydande omredigering av koramittéförslaget. I deparlementsförslagethar reglema disponerats så att i 3 § anges vad som utgör tillbehör i yttremening till fartyg och fartyg under byggnad och därefter i 4 § slås fast i vadmån annan än fartygets eller byggets ägare kan göra gällande äganderätt tUlsådana tillbehör. I den mån så ej kan ske föreligger alltså tillbehör iprivaträttslig mening. Att det offentligrättsliga tillbehörsbegreppet måstevara mer omfattande är självklart. I 5 § ges bestämmelse som rör det fall attföremål upphör alt vara tillbehör genom överlåtelse. Enligt 5 § första styckethör till fartyg, utom styrinrättningen, skrovels fasta inredning och annanutrustning varmed fartyget försetts för stadigvarande bruk. Därtill kommervissa reservdelar. Jag vill fästa upp- Prop.1973: 42 300 märksamhetenvid att detta innebär en avvikelse från förslagets faslig-hetsrättsliga förebildsom jag inte har berört förut. Dubletter och reservdelar tillfastighetstillbehör är nämligen uteslutna från tUlbehörskretsen. Men för fartygföresläs alltså en annan ordning. Vad som är avsett att ersättafartygstillbehör skall också räknas som tillbehör under förutsättning att detvaraktigt förvaras ombord. Det kan gälla så dyrbara ting som reservaxd ochreservpropdler. Kravet på varaktig förvaring ombord hindrar naturligtvis inteatt reservdelen tillfälligt förs iland, t. ex. för översyn, och likväl bevararsin karaktär av tillbehör. Jag vill här betona, alt kravet pä förvaring ombordinte gäller andra fartygstillbehör även om sådan förvaring naturligtvis ärägnad att utåt klart markera tillhörigheten. Det har sin särskUda betydelsenär det gäller fiskefartygs fångstredskap, eftersom sådana kan hasäsongmässigt begränsad användning och därför förvaras iland. Har deanvändning endast för ett bestämt fartyg och inte för andra, måste det enligtmin uppfattning vara riktigt alt utan hinder av sådan säsongmässig förvaringiland betrakta dessa redskap som fartygstillbehör. En annan sak är atttillhörigheten kan behöva bevisas t. ex. genom märkning. Jagvill tiUfoga alt ehuru deparlementsförslaget, som jag förut angivit (3.4,1),inte lagfäster någon definition av fartygsbegreppet ger de föreslagnatillbehörsreglerna likväl viss utgångspunkt för en sådan begreppsbestämning.Av formuleringen "utom styrinrättningen, skrovets fasta inredning ochannan utrustning" kan nämligen slutas alt skrov med eller utan mätbardräktighet och viss konstruktionsmässig manöverförmåga är nödvändigaföratsättningar för att ett fartyg skall föreligga. Enligt3 § andra stycket skall till fartyg under byggnad först och främst höraväsentligen detsamma som utgör fartygstillbehör. Reglerna om fartygstillbehörfår aUtså motsvarande tillämpning på fartyg under byggnad. Därtill kommer ifräga om skeppsbyggen den pä art. 8 i skeppsbyggnadskonventionen grundaderegeln att byggnadsmaterial, maskineri och annan utrustning räknas somtillbehör, om det befinner sig pä tiUverkarens område och genom märkning ellerpå annat sätt otvetydigt framsiår som avsett för bygget. Enligt4 § får annan än fartygets eller byggets ägare inte göra gällande äganderätttill föremål som utgör tillbehör enligt 3 §. Leverantör av tillbehör bliralltså avskuren från att göra gällande t. ex. äganderättsförbehåll, sedanlevererat föremål tillförts fartyget eller bygget av dettas ägare, varmedförstås att fartyget eller bygget försetts därraed i ägarens intresse.Skeppsbyggnadstillbehör tillförs registrerat bygge redan genom att levererastill varvets område och t. ex. märkas. Deparlementsförslaget avskärleverantören från varje rätt tiU det levererade föremålet. Till skillnad frånvad sora gäller enligt den fastighetsrättsUga förebilden (se 2: 5 JB) ochkommittéförslaget fär han alltså inte ens mot fartygets eller byggets ägareåberopa alt han bara hyrt ut föremålet till honom. 1973: 42 301 vilketemellertid ej utesluter att han kan ha rätt till skadestånd av fartygels ellerbyggets ägare på grund av dennes förfogande över föremålet. I fastighetsrättengäller denna ordning endast i fråga om sådana hyresavtal och liknande somegentligen syftar tUl alt äganderätten till tillbehöret till slut skall övergåfrån leverantören till fastighetens ägare. Departementsförslaget utgår frånförutsättningen att bevarad rätt för leverantören knappast är särskiltpraktisk, åtminstone ej d sjörätten. Denne måste ändå komma att dra sdg för attlämna ut tillbehör vartill han bara kan göra gällande äganderätt i den mån intetredje man är berörd. Från denna princip gördepartementsförslaget liksom kommittéförslaget undantag för sådan utrastningsom tjänar till radiosamband eller navigering. Med navigering åsyftas härnavigering i verklig mening, dvs. val av väg, till skUlnad från manövrering,som är sättet att följa den valda vägen. Roder och propeller är sålunda ejutrastning för navigering medan t. ex. Decca Navigatör är det. Denna typ avutrastning skall alltså kunna tillföras fartyg eller bygge av leverantören medbevarad äganderätt vare sig det är fråga om leverans underäganderättsförbehåll eller verkligt hyresavtal. Slutligen innehåller 5 §departementsförslaget Uksom 2: 7 JB den i och för sig självklara regeln attöverlåtelse av tiUbehör ej blir sakrättsligt verksam förrän tillbehöret ifråga skiljts från fartyget eller bygget så att del kan räknas somtiUbehör enligt huvudregeln i 3 §. Deparlementsförslagettar här upp bestämmelserna om namnskick för skepp (3 § första och andrastyckena i kommittéförslaget). Kommittéförslaget har utom sådan jämkning isak som jag angett i den allmänna motiveringen (3.3.4) underkastats en vissredaktionell bearbetning bl, a, med hänsyn till vad som förekommit underremissbehandlingen. Namnskick för båtar omfattas ej av förslaget. Detförefaller ej heller behövligt att reglera ett sådant i annan ordning. I första stycket slåsfast, att registrerat skepp skall ha namn och att namnet bestäms av ägaren.DärtUl ställs med beaktande av skilda synpunkter under remissbehandlingen det positiva kravet, att varje skeppsnamn skall tydligt skUja sig från andraskeppsnamn i registret, vare sig de är namn pä registrerade skepp eller namnvars bruk förbehållits viss redare genom inskrivning (jfr 15 §sjölagsförslaget). Kravet skall ej uppfattas såsom sådant krav påsärskUjningsförmåga som immaterialrätten känner. A andra sidan får detnaturligtvis inte medföra alt anspråken på olikhet utan vidare skaU ansestillfredsställda genom sä enkla medel som t. ex. avvikande stavning. Vidare fär skeppsnamn integripa in i särpräglat namnskick som brukas av annan skeppsägare. Därmed åsyftasbl, a,, att man inte kan 1973: 42 302 fåsitt skepp registrerat under ett namn som, ehuru olikt alla andra registreradeskeppsnamn, dock förmedlar intrycket att skeppet hör till en grapp av skepp,förenade bl. a. av ett gemensamt namnskick. Jag har behandlat detta vidsjölagsförslagets 2 kap. (3.4.7). Iandra stycket föreskrivs särskUda skäl för namnbyte så länge skeppet är isamme ägares hand, närmare bestämt så länge det inte till mer än hälftenövergått i ny ägares hand. Underremissbehandlingen har patent- och registreringsverket förordat, altregistrerade skepps namn skall offentliggöras genom kungörelse. Jag haremellertid med hänsyn till det föreslagna namnskickeU begränsaderättsverkningar för min dd funnit, att publicering av skeppslisla som sker genom försorg och bör anförtros den nyaregistermyndigheten bör vara tillräcklig som information för tredje man.Skeppslistan bör alltså även i fortsättningen redovisa skeppsnamn. Dennaparagraf (3 § tredje stycket i kommittéförslaget) tar upp de i den allmännamotiveringen behandlade bestämmelserna om hemort för svenska fartyg. Enligtförsta stycket skall svenskt fartyg ha hemort i . Orten behöver inle hahamn utan kan ligga i inlandet. Detta sammanhänger med att hemorten är ett renträttsligt begrepp, vartill knutits vissa rättsverkningar. Omägaren inte givit besked rörande hemorten genom anmälan tillregistermyndigheten, skall enligt andra stycket hans hemvist anses somfartygels hemort enligt förslaget. Har han inte hemvist i , skallStockholm anses som fartygets hemort. Detsamma skall gälla, om fartyget tUlhörflera utan att hemort anmälts. Idenna paragraf (4 § i kommittéförslaget) tar förslaget i första stycket upp debestämmelser om fartygs igenkänningssignal, som jag har berört i den allmännamotiveringen under 3.3.4. För skepp skall den bestå av signalbokstäver, valdaur den för internationellt reserverade serien SAA-SMZ. Jag erinrar omatt denna signal enligt min mening bör ges utvidgad användning så att den igörligaste mån blir universalkod för identifiering av fartyg i registren, isignaltrafiken, till sjöss och i skeppshandlingar m. m. Iandra stycket bemyndigas Kungl. Maj:t att ge ytterligare föreskrifter omfartygs identifiering. Därmed åsyftas, utom bestämmelsen om igenkänningssignal,främst regler om märkning av registrerade fartyg. 1973: 42 303 Idessa paragrafer (9 och 10 §§ i kommittéförslaget) tar förslaget upp debestämmelser om fartygs behöriga skick och dess konderrmation som jag motiverati det föregående under 3.3.5. De svarar mot 5 a § och 6 § SjöL med tillägg, somberättigar fartygsägare att på eget initiativ sälja fartyget exekutivt (10 §andra stycket). Detär skäl att här erinra om att departementsförslaget liksom kommittéförslagetgenomgående (jfr även 6 §) använder formuleringen att fartyg håUs i drift istället för det hävdvimna uttryckssättet fartyg . Anledningen är, som kommittén framhållit, att uttrycket"nyttjas tUl sjöfart" orsakat onödiga tolkningssvårigheter. Sålundahar med sjöfart stundom förslåtts endast befordran av gods eller passagerare,varigenom bl. a. fiske uteslutits. Och tvekan har uppstått i fråga om fartygsom varit upplagda eller undergått långvariga klass-ningsarbeten. IförtydUgande syfte infördes därför i samband med sjölagsändringaruttrycket "fartygets drift" i sjöförklaringsreglerna. Formuleringenåsyftar fartygets användning under förhållanden som i regel kräver utrustningoch bemanning. Det är väsentiigt alt rekvisilet sålunda ej uteslutande anknytertill fartygets framförande utan även tUl annan verksamhet såsom lastning ochlossning. Naturligtvis avses fartygets användning som sådant, ej som bostadeller hotell- eller nöjeslokal och liknande. Idenna paragraf (11 § i kommittéförslaget) regleras frågan för vilken egendomregistreringsplikt resp. registreringsrätt föreligger. Förstastycket slår fast den grundläggande prindperi att varje svenskt skepp ärregistreringspliktigt. Undantag görs, så som utvecklats i den allmänna motiveringen,för icke-kommersidla statsskepp. Det bör uppmärksammas, alt det här är frågaom statsägda skepp, ej om t. ex. statsbefraktade sådana. Departementsförslagetknyter undantaget till den användning för vilket skeppet är avsett. Detta tordenärmast innebära ett förtydligande av kommittéförslaget. Andrastycket gör skeppsbyggen registreringsberättigade. Med skeppsbygge förståsbygge av något som i färdigt skick blir skepp enligt definitionen i 2 §. Menbygget behöver ej ha påbörjats utan är registreringsbart redan ikontraktsskedet. Även ett av varvet planerat bygge i spekulation kanregistreras. Departementsförslaget föreskriver uttryckligen att det blivandebygget skall kunna identifieras på betryggande sätt genom byggnadsnummer ochritning eller annorledes. Prop.1973: 42 304 skallkunna skrivas in på gmndval av registreringen, bör rättsobjektets identitetvara klar. Såsomett nytt tredje stycke, som ej har motsvarighet i kommittéförslaget, tardepartementsförslaget på grundval av den särskilda arbetsgruppens förslag uppde från identifieringssynpunkt viktiga bestämmelserna om registerbeteckning.Skepp skall sålunda registreras under sin igenkänningssignal. Jag erinrar omatt denna så långt det är möjligt skall fungera som universalkod för skeppetsidentifiering (jfr 3.3.4). För att göra det möjligt att föra över skeppsbyggefrån skeppsbyggnadsregistret tiU skeppsregistret, när det färdigsläUts, utanalt ändring behöver göras i fråga om identifieringskoden föreskriver departementsförslaget,att skeppsbygge skall registreras under signalbokstäver som kan tilldelas detfullbordade skeppet som igenkänningssignal. Om bygget är intecknat, kommeralltså ett pantbrev som tar upp signalbokstäverna som enda identifieringskodatt kunna förbli användbart och ej behöva bytas ut ifall bygget förs över tillskeppsregistret. Självfallet får tilldelad registerbeteckning ej ändras sålänge registrering beslår. Kommittéförslagetinnehåller en allmän bestämmelse att kapitlets regler om skepp ochskeppsregister har motsvarande tillämpning på skeppsbyggen ochskeppsbyggnadsregistret. Departementsförslaget har ingen motsvarighet. Istället anges genomgående i vad mån de enskilda bestämmelserna i kapitlet avserbåde skepp och byggen eller bara endera. Dennaparagraf (12 § första stycket och 13 § första stycket i koramittéförslaget)behandlar främst ansvaret för alt registreringsanmälan görs. /första stycket regleras anmälan av skepp för registrering. Det är här fråga omförvärv av färdiga skepp. Om nybyggen handlar andra stycket. Skyldighetföreligger för ägaren att anmäla skepp för registrering inom en månad frånsitt förvärv. Utgångspunkt för fristen är sålunda förvärvsavtalet. Men omförvärvets fuUbordan beror av villkor, räknas fristen från det förvärvetfullbordades eller ifall det rör sig om ett till formen men ej tillinnehållet fullbordat förvärv eljesl upphörde att vara villkorat. Andrastycket gäller nybyggen. Det tar sikte på svårigheterna att fastställa närskepp under byggnad i det enskilda fallet skall anses ha nått det skede avfullbordan alt det ger upphov till.registrerings- och anmälningsplikt. Dennatidpunkt behöver inte sammanfalla med att skeppet blir leveransgillt utaninfaller ofta tidigare. Ett i och för sig registrerings-pUktigt skepp böremeUertid inte för obestämd tid kunna hällas i sjön. För att komma till rättamed denna svårighet föreskrivs, att nybygge i princip skall anmälas förregistrering i skeppsregistret från sjösättningen. Då bör detnormalt vara fullbordat. 1973: 42 305 pliktenvilar på ägaren, vare sig denne är beställare eller varvet självt. Tidpunktenför sjösättning är i allmänhet lätt att fastställa. Därmed åsyftas även andrasätt att göra skepp vattenburna än sjösättning i traditionell mening, t. ex.genom vattenfyllning av torrdocka där bygget utförts. Förslagetmedger att registermyndigheten förlänger sexmånadersfristen, om det finnssärskilda skäl tUl det. Syftet med uppskovsregeln är att motverka negativaverkningar av fristen. Det kan finnas många olika skäl för förlängning säsomatt brand försenat bygget, att omfattande ändringar behövs för att göra detleveransgillt, att ny köpare måste sökas eller att ytterligare tid behövs förförsäljning av spekulationsbygge. Och det är knappast särskilt angeläget attvarvet registrerar ett skepp som beräknas gä över i en förvärvareshand och kanske därigenom också förlorar svensk nationalitet. Det är etthinder för registrering och därmed också ett avgörande skäl för uppskov medregistreringsanmälan, att bygget är registrerat utomlands. Skulleuppskov inte bevUjas, består anmälningsplikten så som regeln föreskriver. Paragrafenstredje stycke behandlar registreringsanmälan i fråga om skeppsbyggen. Registreringi skeppsbyggnadsregistret är frivillig. Skeppsbygge anmäls för registrering avden som är dess ägare, vilket enligt deparlementsförslaget kan vara varvet,beställaren eller rent av båda i förening. Det behöver inte vara byggetsförste ägare som ser till att det blir registrerat. Även senare led i enfångeskedja disponerar över registreringen. En annan sak är att ägaren måstestyrka sin rätt genom härledning tUl förste ägaren, vilken frånsett fall avarbetsbeting alltid är tillverkaren. Meddenna paragraf, som endast delvis har motsvarighet i kommittéförslaget (12 §tredje stycket andra punkten), inleder departementsförslaget bestämmelserna ominskrivning. Förstastycket uttalar den principen att inskrivning sker på grundval av registrering.Andra stycket slår fast, att kapitiets bestämmelser om skepp och skeppsbyggenhar motsvarande tUlämpning på andel i sådan egendom och att bestämmelserna ominskrivning av förvärv av skepp eller skeppsbygge har motsvarande tillämpning ifråga om förvärv av villkorlig äganderätt till sådan egendom, förutsatt atträtten i fråga blivit inskriven. Den sistnämnda bestämmelsen (jfr 3.4.4) tarnärmast sikte på fall då den som genom ofullbordat fång förvärvat skepp ellerskeppsbygge i sin tur överlåter sin rätt tUl egendomen en villkorlig äganderätt till annan. Men den blir naturligtvis också tillämplig vid eventuellsuccession på den förste överlåtarens sida. 20 1973.1 saml Nr 42 Prop.1973: 42 306 Dennaparagraf (12 § andra och tredje styckena i kommittéförslaget) upptar regler ominskrivningsplikt. Iförsta stycket slås fast, alt den som med äganderätt förvärvar skepp är skyldigatt inom en månad från förvärvet söka inskrivning för sitt fång. Detsammagäller i princip den som förvärvat registrerat skeppsbygge. Det är inte här fråga omofullbordade förvärv. De behandlas i stället i tredje stycket.