prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt 48 § SjöL i lagens ursprungliga lydelse varbefälhavarens legala fullmakt att handla för redaren begränsad så att dengällde endast utom fartygets hemort, en konstruktion som bl. a. avspeglades ifråga om vilka rättshandlingar som medförde sjöpanträtt i fartyget. Även sedaninskränkningen av den legala fullmakten faUit bort genom sjölagsändringar,stod den kvar i bestämmdsema om sjöpanträtt för befälhavarförbindelser i 267 §5 SjöL och är såtillvida ännu gäUande rätt. Häratöver gäller process-rättsligt,att fartygets hemort i vissa fall räknas som rederiets, bl. a. enligt 337 §andra stycket SjöL. Liksom namnet skall hemorten vara angiven påfartygsskrovet. Enligt4 § SjöL åligger det fartygs ägare att bestämma fartygets hem- 8 1973.1 sand. ort.Är fartyget regdstrerdngspliktigt, skall han anmäla hemorten för anteckning ifartygsregistret men eljest anmäla den till polismyndigheten i den ort hanutsett till hemort. Sker ej hemortsanmälan, räknas ägarens hemvist somfartygets hemort. Enligtkungörelsen (1933: 27) angående signalbokstäver för svenska fartyg skallsjöfartsverket, vid behov i samråd med , tilldelaregistreringspliktigt fartyg om minst 40 nettoregistertons dräktighet s. k.igenkänningssignal i form av signalbokstäver valda ur den bokstavsserie(SAA-SMZ) som gällande internationella konvention i ämnet förbehåller Sverige.Den nu gällande telekonventionen avslutades i och trädde i kraftden . Även statsfartyg tUldelades igenkänningssignal. Sådansignal utgör i förekommande fall tUlika anropssignal för fartygetsradiotelegrafstation. Enligt vad kommittén påpekar har i en den 24januari 1963 dagtecknad framställning till Kungl. Maj:t begärt, att ökaträttsskydd skall beredas både fartygsnamn och serier av sådana namn, varvidbetonats att behovet av rättsskydd särskilt gör sig gällande i linjefarten därdet blir fråga om alt skydda den "goodwill" som linjen åtnjuter.Kommittén har, med utgångspunkt i redareföreningens framställning, övervägt enreglering av namnskicket som skulle innebära, att särpräglat namn påregistrerat fartyg blev skyddat mot att annat fartyg, varmed förväxling kundeske, registrerades under samma eller liknande namn. Det enskilda intresset förskydd av registrerade fartygs namn skulle enligt kommittén väl tillgodosesgenom en sådan ordning. Även ett allmänt intresse påkallar emellertid, att registreringav fartyg ej sker på sådant sätt att förväxlingsrisk uppstår. Enligt dansk ochnorsk lagstiftning om skeppsregistrering gäller att fartyg får registrerasendast under namn som skiljer sig från redan registrerade fartygs namn. Detallmänna intresset att undvika förväxlingsrisk förstärks, om registreringen,såsom kommittén föreslår, skall tjäna som underlag för inskrivningav rätt till fartyg. Kommittén har därför funnit sig böra föreslå en ordningsom ansluter till den dansknorska, trots att det innebär ett kraftigt ingreppi rådande namnskick. Huvudregeln uttrycks så att namn på fartyg som införs iskeppsregistret inte får "förete påtaglig likhet" med namn på annat iskeppsregistret infort fartyg. Kravetpå namnolikhet kunde måhända förses med reservation för fall då förväxlingsriskuppenbarligen skulle vara övervägande teoretisk, såsom då fartygen i frågabetydligt skiljer sig till art och användning. Men en dylik reservation skullekunna vålla onödiga komplikationer och är enligt kommittén knappast lämplig.Ett undantagslöst upprätthållande av krav på fullständig namnolikhet skulleemellertid kunna ge upphov tillandra olägenheter, nämligen genom att ej oväsentiigt kringskära bruket avnamnserier. Sådana kan nämligen vara uppbyggda på gemensamma drag i de olikanamnen eller rent av på samma namn jämte särskiljande tilläggsbeteckning. Ochnågot hinder mot sådant namnskick har kommittén inte velat resa. Därförföreslås det undantaget från huvudregeln att namnlikhet skall vara tillåteninom ramen för namnserie, föratsatt att denna blivit antecknad iskeppsregistret. Kommittén går därvid ut från att namnserier brukas mediakttagande av att de däri ingående namnen, trots eventuell inbördes likhet,dock är särskiljande. Ifråga om namnserier är skyddsbehovet enligt kommittén i första hand betingat avenskUda intressen. Det är tydligt att, som redareföreningen gjort gällande,ingrepp i etablerade namnserier kan komma i konflikt med beaktansvärda hänsyntill "goodwUl" inte minst i linjefarten. Rederiflaggor ochskorstensmärken är av sädana skäl redan skyddade under de förutsättningarvarumärkeslagen anger. En serie särpräglade fartygsnamn är enUgt kommitténsuppfattning värd skydd i samma grad som sådana flaggor och märken; möjlighetentill rättsskydd för namnserie enligt varamärkeslagen har redan antytts. Dendanska skibsregistreringslovens § 5 . 5 förbjuder registrering under namnsom griper in i ett av annan redare "benyttet saerpraegetnavngivnings-syslem". Ett sådant skydd för namnserier bör enligt kommitténefter-bUdas för svensk del. Det bör emellertid formas så att den till skyddetberättigade kan gå med på att annan likväl får använda i namnserien ingåendeeller eljest till densamma hänförligt namn. Det innebär ej, att man ger upp detgrundläggande kravet på namnskick, att varje fårtygs-Qamn skall skilja sig frånaUa andra registrerade fartygsnamn. Men det ger utrymme för att redare som inom ramen för samma koncern eller i annan form för samverkan - vill gemensamtutnyttja en namnserie, också kan göra det. Sådant gemensamt utnyttjande avnamnserier förekommer redan under nuvarande förhållanden. Päett liknande sätt bör enligt kommitténs mening möjliggöras att namn som fartygges vid sjösättningen reserveras så att dess användning ej blir förhindradgenom att annat fartyg registreras under samma eller liknande namn innan detförra fartyget efter fullbordan skall föras in i skeppsregistret. Utomatt namn på fartyg som förs in i skeppsregistret måste skilja sig från andraregistrerade fartygs namn innebär kommitténs förslag, att namnet inte färförete påtaglig likliet med namn som kan hänföras till serie av fartygsnamn sombrukas eller avses att brukas av annan fartygsägare. En förutsättning måstedärvid vara, att i registret gjorts anteckning om denna namnserie eller attansökan gjorts om sådan anteckning. Förslaget har formats i enlighet härmed. Isjölagsförslagets 2 kap. tas därefter upp regler om anteckning äv namnserier,som bl. a. innebär krav på särprägel. Liksomför närvarande bör namn varunder ett fartyg registrerats ej utan vidare fåändras, anser kommittén. Särskilda skäl bör föreligga för ändring. Då fartygetbyter ägare, torde det emellertid vara rimligt att den nye ägaren fritt får gefartyget nytt tUlåtiigt namn. Har fartyget namn som hör till en av förre ägarenbrukad och skyddad namnserie, blir namnbyte i princip ofrånkomligt. Det följerav huvudregeln. Denreglering av namnskick för fartyg som kommittén föreslår kommer att beredaregistrerade fartygs namn ett mera rättsskydd än immaterialrättenger. En reglering av tänkbar konflikt mellan de olika rättsskydden kan dockenligt kommittén undvaras. I den mån utnyttjande av namn varunder fartyginförts i skeppsregistret skulle vara rättsstridigt, t, ex, såsomvarumärkesintrång, får därav härrörande problem lösas enligt regler utomsjörätten. Det torde här vara tillräckligt, att registrerat fartygs namn kanändras, om särskilda skäl föreligger. Kommitténpåpekar, att övergängen tUl det nya namnskicket, liksom införandet av nyordning för registrering och inskrivning, blir förenad med vissa problem.Kommittéförslaget innehåller lösningar på dessa som skall göra övergångenmindre besvärlig. I huvudsaklig överensstämmelse med gällande rätt innebär kommitténsförslag, att svenskt fartyg skall ha hemort i , att ägaren skaU bestämmaregistrerat fartygs hemort samt att ägarens hemvist räknas som ett oregistreratfartygs hemort, om ägaren ej anmält annan hemort hos . Säsomregistreringsbestämmd-sema formats enligt kommitténs förslag (jfr 2 kap, i detföljande) behöver inte här beaktas det fall att hemort ej anmälts för fartyg,som införts i skeppsregistret. Hemortsanmälan tUl lokal polismyndighet kanenligt kommitténs uppfattning inte betraktas som en praktisk lösning för densom önskar utröna vilken hemort ett oregistrerat fartyg har. Upplysning omvilken hemort som ägaren utsett och anmält för fartyg bör i stället alltidkunna erhållas hos , vare sig fartyget är registrerat eller ej. Sedan fartygs igenkänningssignal reglerades genom 1933 årskungörelse i ämnet, har kommunikationstekniken undergått en betydandeutveckling och bl. a. har telegrafkommunikationerna kompletterats med enalltmer spridd radiotdefoni. Inom ra-diotdefonin utnyttjas konventionsenUgtsamma igenkänningssignaler som vid radiotelegrafi. Kommittén anser, att detnumera knappast finns skäl att endast tUldela större fartyg igenkänningssignal.Kommittén föreslår därför, att alla fartyg som förs in i skeppsregistret skalltilldelas igenkänningssignal. Signalen skall alltjämt tjäna som anropssignalför radiostation. Enligt kommitténs förslag skall för varje fartyg somförs in i skeppsregistret utfärdas nationalitetshandling, som betecknasnationalitetscertifikat. 2,3,4,3Remissyttrandena Det föreslagna nya namnskicket av innebörd att registrerade fartygs namnskall skilja sig från varandra har fått ett övervägande gott mottagande underremissbehandlingen. Oreserverat positiva uttalanden gör sföfartsverket,fiskeristyrdsen, , Sveriges fartygsbefälsförening.Svenska sjöfolksförbundet och och betonar, att nuvarandeförväxlingsrisker och praktiska identifieringsproblem skulle undanröjas genomett sådant namnskick. Chefen för marinen tUlmäter förslaget stor betydelse. Patent-och registreringsverket hälsar med tillfredsställelse, att det nya namnskicketföreslås tiU skillnad från det nuvarande ansluta sig till dansk och norskordning. Verket påpekar, att den ensamrätt till fartygsnamn som förslaget ipraktiken kommer att ge inte får mer än administrativa verkningar. mening behövs ej heller mer, eftersom immaterialrättens känneteckensrättsligaskydd är tUlräckligt. Verket erinrar om att den starka ensamrätt som följer medvarumärkesregistrering erbjuder möjlighet att ingripa mot brak av konkurrerandefartygsnanm, vare sig de är införda i skeppsregistret eller ej. Hovrätten förVästra antar, att lägre krav på namnolikhet kan ställas vidfartygsregistrering än som gäller i immaterialrätten. Göteborgstingsrätt anser, att prövningen av förväxlingsrisk i förhållande till andrafartygsnamn i skeppsregistret bör ske på samma grunder som t. ex. vidsläktnamnsprövning och att prövning härigenom kan anslutastill doktrin och rättspraxis på detta närliggande rättsområde. Sveahovrätt, och ställer sig merreserverade tiU förslaget. Hovrätten anser, att det nanrn-skydd det föreslagnanamnskicket medför ej bör sträcka sig så långt som till exempelvis vanligadopnamn eller eljest närliggande namn och föreslår, att i sådana fall ävenhemorten får ingå i namnet ("av ", "avAstol" etc), något som skulle svara mot nuvarande brak och åtskiUigaländers lagstiftning." erinrar om att åtskUliga fiskefartygför närvarande har namn som överensstämmer med eller liknar namn påhandelsfartyg utan att detta varit till nackdel och ifrågasätter om intenamnlikhet borde tillåtas mellan fartyg av så olika typ att förväxlingsrisk kanuteslutas. Liknande uttalande gör tingsrätten som menar att förväxlingsriskeni sådana faU kan vara utesluten eller betydelselös. Förslagetom reservation av namn och namnserier har föranlett åt- skiUigasynpunkter men endast har motsatt sig att rätttill reservation av hamnserie införs och har uttalattveksamhet på samma punkt. menar, att det skulle vara orimligtatt tiUåta stora rederiföretag att utestänga bl. a. fiskare från namn somdessa brakar enligt gammal tradition. Föreningen finner risken för namn- ochintressekollisioner för stor för att en ordning som ger rätt tiU. reservationav namnserier skall kunna fungera i praktiken. Iövrigt gäller remissinstanserna synpunkter den närmare utformningen avreglerna om namnserier. Detta skall behandlas i anslutning till sjölagsförslagets2 kap. I fråga om fartygs hemort påpekar i attförslaget inte löser problemet var fartyg har hemort, om dess ägare är bosattutomlands och ej anmält hemort för fartyget till . Föreningenförmodar, att fartyget i så fall bör ha hemort i eUer i annan ort somframdeles kan bli förläggningsort. tar uppsamma problem. Att aUa fartyg som förs in i skeppsregistret skall haigenkänningssignal, som tillUia skall utgöra anropssignal för fartygetsradiostation, tillstyrks av . framhåller, att en sådanordmng måste formas så att den ger utrymme för samma smidiga samverkan mellansjöfartsverket och som äger ram och att ,som tilldelar färtygsstationema anropssignal, ofta måste fastställa sådansignal innan fartyget hunnit registreras. Förslaget om nationalitetscertifikat för fartyg harsärskUt uppmärksammats av som lämnat det utan erinran. 2.3.5Fartygs behöriga skick m.m. 2.3.5.1 Nuvarande ordning Degrandläggande reglerna i 5 a § SjöL om fartygs behöriga skick erhöU sinnuvarande lydelse genom sjölagsändringar. Ehura naturligtvis främstavsedda för redaren, anger dessa regler inte vem som svarar för fartygetsbehöriga skick. Det framgår av ansvarsbestämmelserna, 323 och 331 §§ SjöL, attej endast redaren har sådant ansvar. För befälhavaren gäller särskilda, naot 5a § svarande regler i 58 § SjöL. Reglema i 5 a § kompletteras av andrasjörättsliga bestämmelser i ämnet, främst lagstiftning om säkerhetenpå fartyg. Fartyg,som lidit skada, kan genom utlåtande av besiktningsmän, Prop.1973: 42 119 somförordnats av myndighet enligt 317 § SjöL, förklaras icke vara iståndsättiigt,dvs. Kondemnationsförklaring utfärdas på de grander som anges i 6§ SjöL. Grandlägganderegler om fartygs behöriga skick har alltjämt sin naturliga plats i detinledande kapitlet i SjöL och kommitténs förslag tar därför upp dessa där, isak oförändrade men i 9 §. I 1 kap. tar kommitténsförslag även upp bestämmelserna i 6 § SjöL om fartygs iståndsättlighet efterliden skada. De förs utan saklig ändring in i 10 § men kompletteras med en nybestämmelse, som är betingad av den nya sjöpanträttskonventionen. Enligt 270 §andra stycket SjöL upphör sjöpanträtt i fartyg som kondemneras dvs. i vissordning förklaras icke vara iståndsättiigt och därefter säljs frivilligt.Panträtten gär i stället över i köpeskillingen men kan enligt 272 § SjöL görasgällande däri endast så längre medlen utestår oguldna eUer innehas avbefälhavaren eller redarens agent. Enligt 20 § lagen om inteckning i fartygupphör även den med inteckning förenade panträtten i kondemnerat och frivilligtförsålt fartyg. Denna panträtt går ej över i köpeskillingen, en ståndpunkt somtorde vara motiverad av att inteckningshavaren, till skillnad frånsjöpanträttshavaren, har möjligheter att avtalsvis skydda sig mot de ekonomiskarisker en kondemnation kan medföra. Gällande rätt ger alltsåfartygsägaren, i vars rätt försäkringsgivaren som regel inträder, möjlighet attsälja det kondemnerade fartyget gravationsfritt. Det är naturligtvis särskiltav betydelse när kondemnationen gäller fartyg som skadats svårt och kanskerentav är vrak. Denna möjlighet kan ej utan vidare bevaras enligt den nyasjöpanträttskonventionen, som endast erkänner två former för sjöpanträttsupphörande: preskription och exekution. Kommittén föreslår därför, att ägarenberättigas låta sälja fartyget exekutivt för att därigenom kunna överlåta detgravationsfritt. Det får antas, att en sådan ordning bättre än den nuvarandetillgodoser sjöpanträttshavarens intresse. Ty denne bereds därigenom tillfälleatt bevaka detta vid försäljningen. kan den äga rum utanpublicitet, vilket ger utrymme för missbrak av kondem-nationsinstitutet. Kommittéförslaget, som harmotsvarighet i det norska förslaget, tar sikte på det fall att det kondemneradefartyget befinner sig inom svenskt jurisdiktionsområde. Det är ej antagUgt, attdet i nämnvärd mån skall kunna tillämpas utomlands. I vart fall blir sådantillämpning helt beroende på vad där gällande exekutionsrätt tillåter. Exekutions-rättsligtbör gälla, att det kondemnerade fartyget säljs som om det var ulmätt förfordran med bästa rätt. Därigenom ges underlag för tillämpning avtäckningsprincipen. 1973: 42 120 Förslagethar rönt ringa uppmärksamhet i de delar som berör fartygs skick. upplyser, att reglerna för kondemnation av fartyg ipraktiken visat sig onödigt komplicerade och kostnadskrävande åtminstone ifråga om fiskefartyg. konstaterar kort, att förslaget attfartygsägaren skall kunna få sitt kondemnerade fartyg sålt exekutivt harbakgrand i sjöpanträttskonventio-nens tvingande regler om sjöpanträttsupphörande. godtar förslaget men anser, att dess motiv behöverklargöras bättre. 2.4Registrering av fartyg m. m. 2.4.1Registreringsplikt och registreringsrätt 2.4.1.1 Nuvarande ordning Densvenska fartygsregistreringen är, som tidigare nämnls, formad som ennationalitetsregistrering. I fartygsregistret förs uteslutande in fartyg, somenligt 1 § SjöL har svensk nationalitet. Alla svenska fartyg kan föras in ifartygsregistret, oavsett användning och storlek. Men vissa fartyg skall förasin där, Registrcringsplikten förutsätter enligt 2 § SjöL, dels att fartygetanvänds till "handelssjöfart eller resandes fortskaffande" eller,annorledes uttryckt, befordran av gods eller passagerare, dels att det har enbruttodräktighet av minst tjugo registerlon. Dräktigheten utgör fartygets rymdutrönt genom skeppsmätning enligt särskilda regler, varvid brutto- ochnettodräktighet beror av om vissa driftsutrymmen, främst maskinrum, tas med iberäkningen eller ej; ett registerton är lika med 100 engelska kubikfot eller2,. Förfiskefartyg finns, som nämnts vid sjölagsförslagets 1 kap,, en särskUdregistrering, som sker lokalt hos distrikttullanstalterna. Denna är betingaddels av behovet av internationell övervakning av fiske och dels avgränsbevakningsbehov. Nationalitetsregistreringenutgör för alla svenska fartyg grundval för inteckning främst pä det sättet attendast i fartygsregistret införda fartyg kan intecknas. Inteckningsbarhetföratsätter dock en nettodräktighet av minst tre registerton eller i vissa fallen bruttodräktighet av tio registerton. Förmånga fiskefartyg har den nuvarande ordningen lett till flerfaldigregistrering, nämligen i fiskefartygsregister hos tullmyndigheter i fartygsregistretoch i den särskUda inteckningsbok som förs av inskrivningsdomare i Stockholmsdomsaga. Annanegendom än fartyg kan ej registreras enligt nuvarande sjörättsliga regler.Fartyg under byggnad kan inte heller registreras men beställningskonlrakt kantas in i tingsrätts avhandlingspro- 1973: 42 121 tokoll,varigenom beställaren vinner viss förmånsrätt i varvels konkurs förbyggnadsförskott. Registreringsplikt.Kommittén har omprövat nuvarande registrerings-plikt och regislreringsrätt förfartyg samt den därmed sammanhängande frågan om inteckningsbarhet. Trots deoffentligrättsligt betingade motiv som påkallar fartygsregistrering kommer detnya skeppsregistret att fä övervägande privaträttslig karaktär. Det har därförsynts kommittén naturligt alt begränsa skeppsregistreringen till de fartyg sombör kunna intecknas. Det offentiigrättsliga behovet av registrering av andrafartyg som står under myndighets tillsyn eller eljest under allmän kontroU kanenligt kommittén tillgodoses med hjälp av båtregistret. Kommittén erinrar omatt lagen om inteckning i fartyg ursprungligen gav inteckningsbarhet åt registreradefartyg med minst tjugo bruttoregistertons dräk-tighel. Genom lagändring 1920jämkades gränsen till fem nettoregister-ton för alt 1954 ytterligare ändrastill nuvarande gränser. Motiven till jämkning var att fartygenundergått sådana prisstegringar att även små fartyg lämpade sig som underlagför kreditsäkerhet i intecknings form. Ändringarna 1954 berodde på övergångtill nya skeppsmätningsregler. mening bör inteckningsbarhet ej heller stå öppen förfartyg av obetydlig storlek. Behovet av ett internationellt erkänt kanmed fog sägas vara begränsat till den större, yrkesmässiga sjöfarten. Ochsjöpanträttskonventionen gäller endast s. k. seagoing , dvs. fartygavsedda för användning i öppen sjö. Också den mindre, yrkesmässiga sjöfartenkan visserligen utnyttja ett sådant men för dess vidkommande anserkommittén kreditsäkerhet i form av företagsinteckning främst lämpad föranvändning inom landet utgöra ett användbart alternativ. Kommittén erinrarom, att det tidigare förlagsinteckningsinstitutet förutsatte att egendomen ifräga ingick i industriell verksamhet vilket bl. a. uteslöt sjöfartsnäringen.Vad nöjessjöfarten angår har kommittén inte funnit vägande skäl att alls erbjudamöjlighet tUl särskUd underpantsättning. Någon ändamålsenlig skiljelinje kanemellertid enligt kommittén svårligen dras i detta sammanhang mellan å enasidan yrkesmässig sjöfart och å andra sidan nöjessjöfart. Ty fartyg kan skiftakaraktär från t. ex. handels- eller fiskefartyg till nöjesfartyg och tvärtom. Kommitténhar mot bakgrund av dessa överväganden ansett, att skeppsregistret bör omfattaalla svenska fartyg av viss minsta storlek, så bestämd att flertalet handels-och fiskefartyg men så få nöjesfartyg som möjligt blir registreringspliktigaoch inteckningsbara, Ifråga om metoden för avgränsningen har kommittén funnit, alt den nuvarandeanknytningen till fartygs dräktighet bör frångås. 1973: 42 122 påfartygs storlek eller rättare sagt rymd kan vara ytterst komplicerat attfaststäUa och därigenom ge upphov tUl betydande gränsdragningsproblem. så mycket hellre velat undvika som kommittéförslaget knyterviktiga privaträttsliga verkningar till gränsdragningen såsom inträde avsakrättsskydd för överlåtelse och möjlighet tiU s. k. handpantsättning ochdet alltså är angeläget att var och en blir i stånd att utan betydandesvårigheter avgöra om ett fartyg med hänsyn tUl storlek ärregistreringspliktigt och inteckningsbart. Kommittén har stannat för att väljastorleksmåtten pä fartygets skrov och, med utgångspunkt i en inomsjöfartsverket genomförd utredning, bestämt gränsen till en största längd avminst och en största bredd av . Sjöfartsverketsutredning ger vid handen, att en gräns vid 12 X 4 metersskrov i praktiken tämligen väl sammanfaller med nuvarande gräns förregistreringsplikt vid 20 bruttoregisterton. Enligt kommitténs uppfattning böri princip alla svenska fartyg av den minsta storlek som angivits införas iskeppsregistret, oavsett slag och användning. Med hänsyn tillskeppsregistreringens framträdande privaträttsliga karaktär syns det dockkommittén motiverat att kunna undanta statsägda icke-kom-mersieUa fartyg.Enligt kommittéförslaget skall Kungl. Maj:t äga bestämma att sådana fartyg,antingen alla eller vissa slag därav, ej skall föras in i skeppsregistret. Meddenna modifikation skulle alltså registreringsplikt och registreringsrätt förfartyg i själva verket komma att sammanfalla. De väsentliga ändringarna iförhållande till gällande rätt blir med detta förslag, framhåller kommittén,att en del jämförelsevis små handelsfartyg huvudsakligen passagerarbåtar och ett antal fiskefartyg blir underkastade registreringsplikt tillskeppsregistret i stället för alt endast vara berättigade till registrering ifartygsregistret medan åter andra sådana, av inteckningsbarstorlek, kommer att vara för små för att kunna intecknas. Endast ett obetydligtantal nöjesfartyg blir praktiskt berörda enligt koriimiltén. Kommitténpåpekar, att det med hänsyn till de privaträttsliga konsekvenserna avregistreringspliktens omfattning kan sägas vara en nackdel, rättssystematisktsett, att inte varje egentligen svenskt fartyg av i och för sigregistreringspliktig storlek kommer att omfattas av registreringsplikt.NationalitetsvUlkorens utformning medför, att en del fartyg som ägs av t. ex.svenska ideella föreningar inte kommer att kunna föras in i skeppsregistret.Kommittén har emellertid räknat med att detta förhållande inte skall medförapraktiska olägenheter.