prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Dekostnader som är av intresse är de som har uppkommit innan mål har hänskjutitstill det förenklade förfarandet, I fråga om dessa kostnader innebärbestämmelsen all lagsökningslagen eller den ovannämnda ersättningskungörelsenblir tillämplig. Någon motsvarande bestämmelse har däremot inle getts för delfallet all ell mål lill en början handlagts i del förenklade förfarandet ochdärefter övergått lill ordinärt förfarande. Detta innebär att i ettsådant fall skall gälla beträffande samtliga rättegångskostnader, 1 paragrafen, som motsvarar 23 § första stycket i promemorieför slagel, föreskrivs alt ersättning lill vittne skall bestämmas efter de grunder som gäller om ersättning av allmänna medel till vittne. Regeln innebär alt ersällningen skall bestämmas enligt normerna i kungörelsen (1971:311) om ersätining av allmänna medel lill vittnen m,fl, 1 paragrafen, som delvis har motsvarighet i 9§ promemorieförslagel, ges vissa regler om sakkunnigbevisning. Om det förprövning av fråga, vars bedömande kräver särskild sakkunskap, finnes nödigtatt anlita sakkunnig, kan rätten enligt 40 kap. I § RB inhämta yttrande avmyndighet eller tjänsteman eller annan, som är satt all tillhandagå medyttrande i ämnet, eller också uppdra åt en eller flera för redbarhel kändapersoner all avge yttrande. Enligt 35 kap. 6 § kan rätten, om det finneserforderligt, självmant föranstalta om sådan bevisning. Föreskrifterom valet av sakkunnig finns i 40 kap. 3 § RB. De innebär all parterna börlämnas tillfälle all yttra sig innan sakkunnig utses. de sig om sakkunnig,skall denne anlitas, om han finnes lämplig och hinder ej möter. Rätlen fär dockjämte honom utse annan. Beträffande ansvaret i disposiliva mål för ersättning lillsakkunnig som utsetts av rätten gäller som förut nämnls alt parterna eller enaparten i princip skall utge ersättningen och att frågan vem av dem somslutligen skall stå för kostnaden skall bedömas enligt reglerna i 18 kap. I denallmänna motiveringen har jag förordat all kostnaden för sakkunnig som utses avrällen skall betalas av allmänna medel. Denna ordning förutsätter bl,a, atträtten får avgörande inflytande på valet av sakkunnig. Vidare har jag förordatalt ocksä kostnaden för privat sakkunnig i vissa fall skall kunna betalas avstatsverket. Paragrafen har uformats i enlighet härmed. 1 första punkten föreskrivs alt rällen, om den beslutarall yttrande av sakkunnig skall inhämtas, efler parternas hörande bestämmer vemsom skall anlitas. Enligt andra punkten skall kostnaden för sakkunnig somutsetts av rällen betalas av allmänna medel. Om särskilda skäl föreligger fär rällenenligt Iredje punkten förordna att kostnad för ullålande av sakkunnig, som ejhar utsetts av rällen, skall betalas av statsverket efler de grunder som gällerför annan sakkunnig. Föreskriften i första punkten innebär att parternas meningom vem som bör utses skall inhämtas men att den inle skall vara utslagsgivande(jfr 40 kap. 3 §). Möjligheten för rällen alt förordna all privat sakkunnigskall ersättas är avsedd all tillämpas endast i undantagsfall l.ex. när frågaär om läkarintyg eller liknande utredning. Beträffande 40 kap, 3 § och 17 § andra stycket RB innebärförslaget att bestämmelserna i dessa paragrafer inte skall tillämpas i detförenklade förfarandet, 1 övrigt påverkar den föreslagna 10 § intetillämpningen av 40 kap, I paragrafen, som saknar motsvarighet i promemorieförslagel,ges en särskild forumregel för konsumenltvister där ivistevärdet uppenbarligen inle överstiger hälfien av basbeloppet. Enligt regeln får näringsidkaren sökas där konsumenten har sitt hemvist, 1 fråga om de allmänna över väganden som ligger lill grund för bestämmelsen hänvisas till den allmänna motiveringen. Vad som förslås med konsumenlivisl anges i 7 §, Paragrafenulgör ett komplement lill forumreglerna i 10 kap, RB, Konsumenten kan alltsåväcka talan antingen vid sill eget hemvislforum eller vid något av de fora somanvisas i 10 kap, RB, Genom bestämmelsen i 10 kap, 15 § RB är del sörjt för attdomstol som tagit upp mål med stöd av den föreslagna regeln inle mister sinbehörighet om Ivistevärdet lill följd av kumulation kommer alt översliga hälfienav basbeloppet. Invändning om all rätten inle är behörig all la upp målet skall utom när laga förfall föreligger enligt 34 kap, 2 § RB framställas närparten första gängen skall föra talan i målet, I annat fall är hans rätt altframställa invändningen förfallen. Gör han inle invändningen i rätt lid skalltvisten enligt 10 kap, 18 § RB anses väckt vid rätt domstol. Enligt paragrafen, som motsvarar 5 § första stycketi prome morieförslagel, beslår tingsrätten vid handläggning enligt denna lag av en lagfaren domare, I fråga om de allmänna överväganden som ligger lill grund för bestämmelsen hänvisas till den allmänna motiveringen. Bestämmelsen lar sikte pä all handläggning i detförenklade förfarandet. Den innefattar en fullständig reglering av domförheienoch någon supplerande tillämpning av är alltså inteavsedd. Detta innebär bl,a, att det inte har ansetts påkallat all ge rällenmöjlighet alt handlägga mål av svårare beskaffenhet i kollegial sammansättning(jfr prop, 1969:119 s, 40), Denna paragraf, som motsvarar 6 § första stycket ipromemorieförslaget, innehåller bestämmelser om stämningsansökans innehåll idel förenklade förfarandet. Enligt 13kap, 4 § första stycket RB skall talan i tvistemål väckas genom stämning, ominte annat är föreskrivet. Ansökan om stämning skall enligt 42 kap. I § RBgöras skriftligen hos rätten. 1 10 kap. anges vilken domstol som i delsärskilda fallet är behörig att la upp en ansökan om stämning. Närstämningsansökningen ges in skall käranden enligt expeditionskungörelsen(1964:618) betala en ansökningsavgifl om . 1 42 kap.2 § finns utförliga regler om vad stämningsansökningen skall innehålla.Käranden skall i ansökningen uppge de omständigheter på vilka han grundar sintalan. De skall ställas upp efler sitt sammanhang och, när sä lämpligen kanske, i särskilda, med nummer försedda punkter. Vidare skall anges de yrkandenkäranden framställer, de skriftliga bevis han åberopar och de omständighetersom gör rätten behörig, om behörigheten inle framgår ändå. De skriftliga beviskäranden innehar bör han foga vid ansökningen. 1 33 kap. I § finns vissa formella föreskrifterom vad enstämningsansökan skall innehålla. Uppfyllerstämningsansökningen inte föreskrifterna i 2 § eller är den pä annat sällofullständig, skall rätten enligt 42 kap. 3 § förelägga käranden att avhjälpabrislen. Underlåter käranden att avhjälpa brist och består brislen däri attansökan inte innehåller bestämt yrkande eller att de omständigheter varpåkäranden grundar sin talan inte är tydligt angivna eller är bristen i annatfall så väsentlig alt ansökan är otjänlig som grund för rättegång, skallansökan avvisas (42 kap. 4 §). I denallmänna motiveringen har jag utvecklat hur rättegången bör inledas i delförenklade förfarandet. Liksom enligt gällande ordning bör talan väckas genomstämning. 1 princip bör nuvarande krav pä vad en ansökan om stämning skallinnehålla upprätthållas. Genom att särskilda formulär utarbetas och genom atträtlen på olika sätt bislär käranden bör en sådan ordning kunna fungeratillfredsställande. Mot denna bakgrund bör ansökan i likhet med vad som gällerenligt RB kunna avvisas om den är otjänlig som grund för handläggning. 1enlighet med det anförda bör bestämmelserna i 42 kap. 1-4 §§ i princip gällaäven i del förenklade förfarandet. Frän nu nämnda utgångspunkter krävs i och för sig ingasärskilda bestämmelser i den nya lagen. Emellertid synes värdefulltatt del av lagtexten framgår vilka krav som i del förenklade förfarandet ställspå en ansökan om stämning. Vidare finns skäl all i ett avseende frångå RB:sregler. Enligt 42 kap. 2 § behöver käranden i fråga om bevisning endast upge deskriftliga bevis han åberopar. Promemorieförslaget innebär all även muntligbevisning skall anges. Enligt min mening är en sådan ordning fördelaktig. Delär som förut har nämnls angelägel att målen i del förenklade förfarandetavgörs redan vid första sammanträdel. Den föreslagna ordningen är nödvändig omdetta skall kunna ske i mål där muntlig bevisning förekommer. Självfalletförutsätter förslaget all rätlen genom förberedande kontakter med parternaundersöker om den åberopade muntliga bevisningen verkligen behövs. I enlighetmed det anförda föreskrivs i 13 § all ansökan om stämning skall innehållauppgift om vad som yrkas och om de omständigheter som åberopas till stöd fördetta. Vidare anges att uppgift även skall lämnas om de bevis som sökanden villåberopa och om de omständigheter som betingar rättens behörighet saml allskriftliga bevis bör ges in . Den föreslagna bestämmelsen avviker i sak frän 42 kap. 2 §RB endast såvitt gäller uppgift om bevisning, I övrigt påverkas inte reglerna iRB av bestämmelsen. Del kananmärkas all talan i mål som handläggs i det förenklade förfarandet givetviskan ha väckts på annat sätl än genom stämning enligt denna lag, t,ex, genomansökan om lagsökning eller belalningsföreläggande enligt lagsökningslagen(1946:808), Vidare kan talan ha handlagts som enskilt anspråk i brottmål ochdärefter ha brutits ut lill handläggning i den för tvistemål föreskrivnaordningen. Vid den handläggning som i ett sådanlfall sker innan ett mål försöver i del förenklade rätlegängsförfarandel är givelvis inle reglerna i den nyalagen tillämpliga. Frågan hur kostnader som har uppstått i det tidigareförfarandet skall behandlas regleras i 8 §. Som framgår av I och 2 §§ skall omständigheter som är avbetydelse för frågan om lagens tillämpning åberopas första gången part förtalan i målet. Normalt innebär detta alt uppgift i sådant hänseende skalllämnas i stämningsansökan. Paragrafen motsvarar 7 § första stycket i promemorieförslagel. Avvisas inle stämningsansökan, skall rällen enligt 42 kap.5 § RB utfärda stämning. Stämningen skall tillsammans med stämningsansökan ochdärvid fogade handlingar delges svaranden. Utfärdas stämning skall enligt 42kap, 6 § förberedelse äga rum. Vid muntlig förberedelse skall enligt 42 kap, 10 § förstastycket inställelse utsättas all äga rum så snart del kan ske. Svaranden kallasi stämningen och käranden genom särskild kallelse. Vid skriftlig förberedelseföreläggs svaranden enligt 42 kap. 14 § i stämningen all till rätlen inkommamed Svaromålet skall tillsammans medbifogade handlingar delges käranden. Enligt 42 kap. 15 § meddelar rällennärmare föreskrifier om skriftväxlingen. Underlåter svaranden all efter föreläggande inkomma medskriftligt svaromål, skall rätten kalla parterna lill sammanträde för muntligförberedelse (42 kap. 14 § andra stycket). Svaromålskall enligt 42 kap. 7 § innehålla eventuella invändningar om rällegångshinder,bestämt medgivande eller bestridande, grunderna för ell eventuellt bestridandejämte yttrande över de av käranden åberopade grunderna och angivande av deomständigheter svaranden själv vill anföra saml uppgift om de skriftliga bevissvaranden åberopar. Skriftliga bevis bör genast inges. När engodtagbar ansökan om stämning föreligger, skall målet enligt gällande ordningförberedas med sikte på huvudförhandling, 1 del förenklade förfarandet skallnågon huvudförhandling inle äga rum. Däremot skall som framgår av 15 §sammanträde i regel hållas, I regel bör därför handläggningen inriktas på altmålet blir sä förberett all det kan avgöras vid sammanträdet, 1 vissa fall böremellertid handläggningen inriktas på all förbereda målet för ett avgörande pä hellskriftligt material. Oavsett vilken väg som väljs bör svaranden vid stämningenfå ett föreläggande att yttra sig över käromålet. Som har framhållitsbör yttrandet kunna avges skriftligt eller muntligt, i del senare fallet lillviss befattningshavare vid domstolen. Det har ocksä nämnts all del ibland kanvara lämpligt att föreläggande och kallelse till sammanträde utfärdassamtidigt, 1 sädana fall bör självfallet yttrande kunna avges vid sammanträdel.Innehållet i muntligt yttrande bör alltid noggrant antecknas i akten och bringaslill motpartens kännedom, I enlighetmed del anförda föreskrivs i denna paragraf all svaranden, om stämningutfärdas, skall föreläggas att yttra sig över käromålel och att yttrandet fåravges skriftligen eller muntligen. Det anges desulom all muntligt yttrandeskall upptecknas genom rättens försorg. Det liggeri sakens natur att viss försiktighet är påkallad i fräga om uppgifter som partlämnar enskilt lill tjänsteman vid domstolen. Innefattar de medgivande helteller delvis av käromålel bör parten i regel anmodas all bekräfta dem i skrift. Närmare föreskrifierangående vad yttrande skall innehålla har inle ansetts påkallade. Det äremellertid givet alt del i huvudsak börinnehålla de uppgifter som sägs i 42kap, 7 § RB, I föreläggandel bör tydligt anges vilka krav som ställs påyttrandet. Ensärskild fråga som rällen måste överväga i samband med alt stämning utfärdas ärfrågan om målet skall handläggas ordinärt eller enligt den nya ordningen. Avnaturliga skäl bör slutlig ställning till denna fråga tas först när båda parterberetts tillfälle all yttra sig. Del synes emellertid lämpligt all det redan när stämning utfärdas föreligger ell preliminärtställningstagande, 1 flertalet fall lorde delta ställningstagande inte behövavara förenat med några särskilda problem. Är det yrkade beloppet övervärdegränsen och framställs inget yrkande om tillämpning av 2 §, är del sålundaklart all handläggningen bör inledas i ordinär väg. Omvänt är del uppenbart allhandläggningen bör inledas enligt den nya ordningen om del yrkade beloppet ärunder värdegränsen och inget yrkande om tillämpning av I § andra stycketföreligger. När beloppet ligger över värdegränsen men förenklad handläggningbegärs och när beloppet är under denna gräns men ordinär handläggning yrkassynes mest praktiskt all handläggningen inleds enligt den nya ordningen. Detslutliga ställningstagandet till frågan om den nya lagen skall tillämpas lordei regel inte avvika frän del preliminära, I de fall då ändring kan bli aktuell,t,ex, om del visar sig all mål om lägre värde skall handläggas ordinärt ellerom svaranden påyrkar tillämpning av I § andra eller 2 § första stycket, får rällenfatta ell formellt beslut i frågan. Sådant beslut kan överklagas enligtreglerna i 23 §, 1 paragrafen, som motsvarar 7 § andra stycket promemorieförslagel,föreskrivs att sammanträde skall hållas om ej enbari skriftlig handläggning medhänsyn till målels beskaffenhet finnes lämpligare, 1 fråga om de allmännaöverväganden som ligger till grund för bestämmelsen hänvisas till den allmännamotiveringen. För altmålen i del förenklade förfarandet i regel skall kunna avgöras efler ell endasammanträde, bör rällen innan kallelse till sammanträde utfärdas utröna vilkenbevisning parterna avser att förebringa saml vad de vill styrka med varjesärskilt bevis. På grundav föreskriften i 13 § om vad stämningsansökan skall innehålla lorde kärandensslutliga ståndpunkt i regel vara klarlagd redan när en godtagbar ansökanföreligger. Svaranden bör i del föreläggande som skall utfärdas enligt 14 §anmodas all lämna fullständig bevisuppgifl. Har, sedan liden för svarandensyttrande löpt ul, ingendera parten åberopat någon muntlig bevisning, börkallelse till sammanträde i regel utfärdas. 1 konsumentmäl kan del dock iblandfinnas skäl alt i enlighet med 7 § först inhämta yttrande från allmänna reklamalionsnämnden.1 regel bör dock sådant yttrande inhämtas först när målet är utrett. kandet visa sig all något sammanträde inle behövs ulan all målet kan avgöras eflerenbari skriftlig handläggning. 1 sädana fall bör parterna beredas tillfälle attslutföra sin talan innan målet avgörs. Har någonav parterna åberopat muntlig bevisning torde del ofta vara motiverat all genomytterligare kontakt med parterna, antingen skriftligen eller per telefon, sökaskapa klarhet i om bevisningen verkligen är nödvändig, I många fall kan delockså, som jag har framhållit i den allmänna motiveringen, finnas skäl att räkna med att tvåsammanträden behövs, I sådana fall bör i regel eventuella vittnen inle kallas lilldel första sammanträdel, 1 paragrafen finns bestämmelser om kallelse lillsammanträde, 16 § motsvarar tillsammans med 19 § promemorieförslagets 11 §, Bestämmelserna om kallelse till förhandling i dispositivttvistemål är enligt RB i slort sett desamma vare sig del är fräga om muntligförberedelse eller huvudförhandling. Part skall i båda fallen kallas attinställa sig vid påföljd av tredskodom. Om parts personliga närvaro är påkalladskall han dessutom föreläggas vite (42 kap, 10 resp, 21 §), Mellan förberedelseoch huvudförhandling föreligger dock den skillnaden all rätlen fär föreläggapart all inställa sig till fortsatt huvudförhandling vid påföljd att tredskodomkan meddelas eller målet avgöras utan hinder av partens utevaro (43 kap, 11 § iredjestycket), 1 delförenklade förfarandet motsvarar sammanträde, beroende på omständigheterna, sävälmuntlig förberedelse som huvudförhandling enligt RB:s systematik, ochförevarande paragraf har utformats med beaktande av denna sammanträdels dubblafunktion. Som huvudregel har i första stycket föreskrivits all partskall kallas att inställa sig lill sammanträde vid påföljd att tredskodom eljeslkan meddelas mol honom. Om särskilda skäl föreligger fär emellertid rällendärjämte förelägga parten den alternativa påföljden all målet kan komma attavgöras i sak ulan hinder av hans utevaro. Skall parlen inställa sigpersonligen skall rätten enligt andra stycket förelägga honom sådan inställelsevid vite, 1 Iredje stycket har tagils upp en särskild regel förkallelse lill sammanträde som avser enbart bevisupptagning, I sådant fallskall de i första stycket angivna påföljderna ej föreläggas. Några föreskrifter om när sammanträde skall sältas ut harinte getts i lagen, Rällen bör i delta hänseende ha frihet all förfara efleromständigheterna, 1 regel bör svaranden inte kallas till sammanträde istämningen. Som framhållits i anslutning lill 14 § bör nämligen svaranden iallmänhet föreläggas alt inkomma med yttrande innan sammanträde hälls. Del bör understrykas all befogenheten all kalla part vidpåföljd av all målet kan komma att avgöras i sak är avsedd att användasrestriktivt. Bestämmelsens karaktär av undantagsregel har också markerats genomvillkoret om särskilda skäl. Den lorde komma alt tillämpas huvudsakligen i falldå målet redan handlagts vid sammanträde eller där tvisten tidigare behandlatsav reklamationsorgan, I paragrafen, som delvis har motsvarighet i10 § första och andra styckena promemorieförslagel, ges vissa bestämmelser om förfarandet vid sammanträde, bevisupptagning och prolokollföring vid sammanträde. Beträffande förfarandet vid muntlig förberedelse finnsinga närmare regler i RB, Däremot finns förhållandevis detaljerade bestämmelserangående förfarandet vid huvudförhandling. Dessa bygger på att målen är välförberedda genom alt förberedelse har ägt rum. Enligt den nya ordningen kansammanträdel sägas ersätta både förberedelse och huvudförhandling. Mot dennabakgrund bör några närmare bestämmelser angående förfarandet inte ges. Som harframhållits i den allmänna motiveringen bör domaren ha frihet att förfara efleromständigheterna. I 35 kap.8 § RB föreskrivs angående bevisupptagning att bevis, då huvudförhandlinghålles, skall tas upp vid denna, om inte, enligt vad därom är stadgat, bevisskall las upp utom huvudförhandling. Del föreskrivs vidare all beviset får tasupp vid samma rätt eller annan domstol. Av 36 kap. 19 §, 37 kap. 4 §, 38 kap. 6§, 39 kap. 2 § och 40 kap. 11 § RB framgår när bevis får tas upp utomhuvudförhandling. Samtliga nu nämnda bestämmelser bygger på uppdelningen avhandläggningen i förberedelse och huvudförhandling och låter sig därför inteulan vidare tillämpas i del förenklade förfarandet. Del synes därför lämpligtall ersätta dessa regler med särskilda föreskrifier för del förenkladeförfarandets del. I enlighetmed del anförda föreskrivs i 17 § första stycket första och andra punkterna allparterna vid sammanträde skall redogöra för sina ståndpunkter och bevisningenupptagas samt alt bevisningen, om det är lämpligt, får las upp även vid annandomstol. Bestämmelserna är för det förenklade förfarandets del avsedd attersätta de förutnämnda reglerna i RB om bevisupptagning och bestämmelserna i 42och 43 kap. RB. Pä grund av hänvisningen i 4 § skall i övrigt bestämmelserna i35-40 kap. RB om bevisning gälla i lillämpliga delar (jfr dock 9 och 10 §§ samlförsta stycket tredje punkten i förevarande paragraf). 1 fräga om förfarandetvid bevisupptagning gäller alltså i princip . Såvitt gäller bevisupptagningvid annan domstol innebär den föreslagna ordningen att möjligheterna till sådanbevisupptagning har vidgats någol, 1 40 kap,8 § första punkten RB föreskrivs all sakkunnig som utlåtit sig skriftligenockså skall höras muntligen om part yrkar del och hans hörande inte uppenbartsaknar betydelse eller om rätten finner det nödvändigt. För det fallet allutlåtande avgivits av ämbetsverk, akademi eller annat offentligt samfund gällerenligt andra punkten all den eller de som deltagit i utlåtandets avgivande inlefår höras muntligen med mindre det prövas oundgängligen nödvändigt. Om fleradeltagit i utlåtandets avgivande får endast en företrädare för varje meninginkallas, 1 den föreslagna 10 § har föreskrivits all kostnad för sakkunnig somhar utsetts av rätlen skall betalas av allmänna medel. För att kostnadernaskall kunna hållas på en måttlig nivå bör rällen ha vidare möjlighet än den somföreligger enligt 40 kap, 8 § första punkten att underlåta att höra densakkunnige muntligen. Även i fräga om andra punkten synes lämpligt all rällenfår en något vidgad handlingsfrihet. Mot denna bakgrund föreslås i 17 § första stycket Iredjepunkten att sakkunnig som utlåtit sig skriftligen får höras muntligen endast omrällen finner del nödvändigt. Bestämmelsen är avsedd alt hell ersätta 40 kap, 8§ RB, Ifråga omprotokoll finns utförliga bestämmelser i 6 kap, RB, Flertalelav dem bör ulanvidare kunna tillämpas i det förenklade förfarandet. Delta gäller dock inlereglerna i 6 kap, 4 och 5 §§ om innehållet i protokoll. Bestämmelserna i 4 §reglerar vad protokoll vid muntlig förberedelse skall innehålla och i 5 § gesmotsvarande regler för huvudförhandling. Av de båda paragraferna synes 5 § mestlämpad att tillämpas i den nya ordningen. Emellertid synes påkallat attprotokoll vid sammanträde utöver vad som sägs i 5 § skall kunna innehålla ocksäen kort redogörelse för de omständigheter som parterna åberopar och motpartsyttrande över dem. Enligt minmening är det inle påkallat att tynga lagtexten med en uppräkning avinnehållet i protokoll. Jag förordar därför all Kungl, Maj:l ges befogenhet allutfärda föreskrifter härom, I paragrafens första stycke, som har motsvarighet i10 § iredje stycket promemorieförslaget, ges bestämmelser som syftar lill attbegränsa antalet sammanträden i samma mål, I RB finns inga bestämmelser somdirekt lar sikte på att sätta en gräns för hur många tillfällen parterna i ellmål får sammanträda inför rätten, I den allmänna motiveringen har emellertidframhållits vikten främst från kostnadssynpunkt alt endast ell sammanträdehålls. Del förenklade förfarandet är avsett för mål som i regel inle kan bärakostnaderna för ett flertal inställelser inför domstolen. Huvudregeln böralltså vara alt sammanträde fär förekomma endast i varje mål.Det är emellertid uppenbart att denna regel inle kan göras undanlagslös. Behovav all sammanträda kan uppkomma l.ex, genom all part förstvid sammanträde åberopar bevisning som inte finns tillgänglig och som inte kanavvisas, I enlighetmed det anförda föreskrivs i första stycket första punkten att mål, omsammanträde hålles, om möjligt skall slutbehandlas vid sammanträdel. Endast omsynnerliga skäl föreligger får flera än tvä sammanträden hällas. Medsammanträde avses i första hand förhandling under en enda dag.