prop · FW0313 · 1973-12-31 00:00:00 — Bristandeöverensstämmelse mellan innehållet i IR och presentationsterminalensinformationsåtergivning kan emellertid uppkomma på grund av felaktigheter iterminalutrustningen eller i dess skötsel eller manövrering. Eftersom dennainte handhas av personal i statens tjänst och utrustningen inte förvaras ilokal som disponeras av statlig myndighet, bör staten enligt promemorian inteansvara för utrustningen i fråga eller dess produkter. Utgångspunkten för promemorieförslaget är såledesatt staten inte bör svara för felaktigheter som uppstår ipresentationsterminalerna. Redovisar dessa däremot en felaktighet i IR börsjälvfallet ersättning kunna utgå enligt vad som gäller för sådana fel, I detta sammanhang behandlas i promemorianspörsmålet om vem som skall ansvara för terminalutskrift, som framtagits hosinskrivningsmyndighet eller annan statlig myndighet. Sådana utskrifter torde iallmänhet vara avsedda för myndighetens interna bruk. Det kan emellertidförmodas, att allmänheten vid besök hos myndighet ber att få ta med sig enutskrift, som framställts med anledning av en förfrågan e, d, hos myndigheten.Frågan om en sådan utskrift skall få lämnas ut eller inte torde få regleras itillämpningsföreskrifter. Ett minimikrav för att någon skall få ersättning pågrund av innehållet i en sådan utskrift bör dock vara, att den är försedd medbevis om vilken myndighet, som lämnat ut den, och när utlämnandet skett. Vid den skadelidandes medverkan bör enligtpromemorian statens skadeståndsansvar för tekniska fel begränsas på saitmiasätt som enligt 19 kap. 19 § första stycket JB, Om den skadelidande genompassivitet eller på annat sätt medverkat till förlusten genom eget vållande,bör ersättningen sålunda efter skälighelsprövning sättas ned eller helt bortfalla. Genomförs promemorieförslaget på denna punkt ochersätts förlust på grund av fel i IR av staten, om felet vållats av tjänstemaneller är av teknisk art, torde enligt promemorian ersättning kunna utgå i sågott somalla fall när IR har ett innehåll som avviker från det beslut inskrivningsmyndighetenavsett att meddela. Skulle undantagsvis en sådan avvikelse ha uppstått avannan anledning t. ex. på grund av inverkan av utomstående utesluterförslaget enligt promemorian inte att ersättning utgår till den skadelidande.Tvärtom synes goda skäl tala för att staten svarar för registrets innehållockså i sådana fall, I promemorian förutsätts emellertid att denna frågaöverlämnas åt rättstillämpningen, Enligt 18 kap. 7 § jämfört med 19 kap. 19 § tredjestycket JB inträder staten i den ersättningsberättigades rätt mot den som gjortsig skyldig till fel eller försummelse. Några förändringar med avseende pådenna rätt påkallas enligt promemorian inte av systemomläggnlngen. Frågan omarbetstagarens ansvar för skada genom fel eller försummelse i tjänsten reglerasi 4 kap, 1 § skadeståndslagen. Enligt denna bestämmelse blir arbetstagarenansvarig endast i den mån synnerliga skäl föreligger med hänsyn tillhandlingens beskaffenhet, arbetstagarens ställning, den skadelidandes intresseoch övriga omständigheter, I promemorian framhålls, att bestämmelsen ocksågäller tjänstemän hos inskrivningsmyndighet. Enligtpromemorian bör ersättning för förlust till följd av tekniskt fel alltid stannapå statsverket. Frågan om staten i dessa fall skall kunna rikta anspråk mot densom svarar för driften av dataregistret får regleras i avtal mellan staten ochdataföretaget. Regeln i 18 kap. 7 § JB blir alltså inte tillämplig påförhållandet. Medhänsyn till det anförda måste det enligt promemorian kunna klarläggas om enoriktighet uppstått till följd av tekniskt fel eller på annat sätt. Av storbetydelse 1 detta sammanhang blir dagboksbladet. I lik het med vad som f, n,är fallet måste även i datasystemet varje ärende dagbokföras. Detta arbeteförutsätts ske med handläggningen av ärendet. Härigenom uppnår mandet resultatet, att dagboksbladet kan tillföras uppgift om det beslut, somfattats i ärendet, utformat exakt så som beslutet förts in i IR. Dagboksbladetsom avses bli framställt på maskinell väg skall granskas av den som fattatbeslutet och förses med dennes signatur som tecken på godkännande. I de falloriktigheter upptäcks i IR, bör således dagboksbladet kontrolleras. Avvikerregisterinnehållet från dagboken, har oriktigheten enligt promemorian tydligensin gmnd i maskinfel eller annat fel av teknisk natur. Vid överensstämmelsemellan register och dagbok får man däremot, sägs det i promemorian, utgå frånatt felet ligger hos den tjänsteman som bekräftat dagboksinnehållet med sinsignatur. Frågan om ersättning med anledningav felaktigheter vid databehandlingen har tagits upp av , CFD,kammarkollegiet, statskontoret, bankinspektionen, lantmäteristyrelsen. Samtliga ansluter sig till promemorieförslaget. menar dock att statens ansvar för förlust till följdav tekniskt fel i anordning som är ansluten till IR inte bör omfatta annanstatlig myndighet än inskrivningsmyndighet, fastighetsbildningsmyndighet ochfastighetsregistermyndighet. CFD tar i sammanhanget upp felaktigheter vid överföringenav uppgifter från fastighetsbok och tomträttsbok till IR. Nämnden framhålleratt datafångsten Innebär att en stor volym uppgifter skall förasöver till IR. Eftersom arbetet är förenat med betydande svårigheter av bl. a.teknisk och organisatorisk art, varav särskUt nämns den ajourhållning av detöverförda materialet som måste ske parallellt med den pågående överföringentill dess registret för ett område kan tas i drift, är det ofrånkomligt attvissa felaktigheter uppstår i samband med uppläggningen av det nya registret.CFD framhåller emellertid att gjorda erfarenheter talar för att felav sådan beskaffenhet att de kan orsaka ekonomisk skada bör kunna begränsastill rena undantagsfall. Kammarkollegiet vänder sig mot att man i promemorian sommotivering till statens ersättningsskyldighet anfört rationaliseringsvinsterpå grund av det nya registret. Enligt kollegiets mening bör gmnden för statensersättningsskyldighet vara att staten inför ett system som är behäftat medsådana svagheter att tekniska fel i systemet kan befaras uppkomma i inte heltobetydlig omfattning. Kammarkollegiet tar vidare upputtalandet om att staten får svara för registrets innehåll också i sådana falldär avvikelse uppstått av annan anledning än att fel begåtts av tjänstemaneller att fel av teknisk art förekommit. Kollegiet antar för sin del att idylika som man får förmoda ovanliga fall läget i allmänhet torde vara sådantatt ersättning från staten bör utgå. anser uttalandet ipromemorian på denna punkt värdefullt med hänsyn till de stora svårigheter somi det särskilda fallet kan tänkas föreligga att bestämma felorsaken. Föreningenpåpekar dock att uttalandet ej täcks av den föreslagna lagtexten. För attsäkerställa att uttalandets innebörd kan förverkligas bör lagtexten enligtbankföreningens mening erhålla en sådan utformning att den kan tillämpas även ide med uttalandet avsedda fallen. Spörsmålet om ansvar förterminalutskrifter tas upp av inskrivningsdomaren i domsaga ochkammarkollegiet. Inskrivningsdomaren i domsaga menar att utskriftfrån terminal vid inskrivningsmyndighet under inga omständigheter bör lämnasut till all- 3 1973.1 saml. mänheten.Vill någon ha innehållet på bildskärmen dokumenterat, bör han enligtinskrivningsdomarens mening vara skyldig att beställa fastighetskort.Kammarkollegiet har samma uppfattning och anför dessutom att ersättning för feli terminalutskrift inte bör utgå, även om utlämnande av sådant materialframdeles skulle medges. Förslagetatt ersättning inte bör utgå vid användande av uppgifter frånpresentationsterminals bildskärm eller av uppgifter som dokumen-' terats viapresentationsterminals skrivare har inte mötts av några erinringar. Föreningenför tjänstemän inom stadshypoteksorganisation och Föreningen förklarar sig godta förslaget på denna punkt, den sistnämndaföreningen dock med anmärkningen att förslaget från principiell synpunkt ärföga tillfredsställande. påpekar i likhet medInskrivningsdomaren i läns södra domsaga att inskränkningen iansvarigheten inte synes ha kommit till uttryck 1 den föreslagna lagtexten. Statskontoret framhåller med hänvisning tilloffentlighets- och sekretesslagstiftningskommitténs betänkande (SOU 1972: 47)Data och integritet angelägenheten av att fastighetsägaren själv får möjlighetatt kontrollera och godkänna uppgifterna i registret och att även ändringar iregisterposterna kommer fastighetsägaren till del. 6Undantag från bestämmelserna om inskrivning i inskrivningsregister förutsatte i sitt betänkande(s. 46) att fastigheter som av någon anledning inte kunde föras in i IR underen samlad överföringsaktion tills vidare fick föras manuellt. I samband med försöksverksamhetenhar klarhet vunnits om vilka omständigheter som medför att fastighet inte elleri allt fall inte utan stor svårighet kan överföras till IR. De förhållanden somenligt promemorian anses utgöra hinder mot att fastighet redovisas i IR kansammanfattas i följande punkter: 1. på fastighetsbokens uppläggredovisas endast vilandeförklarad lagfartsansökan eller lagfartsförhållandenaär oklara på annat sätt, 2. fastighet har sammanlagts istrid mot bestämmelsen om att fastigheter för att kunna sammanläggas skallinnehas med samma rätt, 3. inteckning avser gammalt mynt,utländskt mynt eller varor, 4. inteckning avser del avfastighet, 5. inteckning avser fastigheter,belägna inom olika inskrivningsområden, 6. inteckning har dödats utanförbehåll, då sådant erfordrats, eller nedsatts utan föreskrivna medgivandenmed påföljd att oklarhet råder beträffande ansvarsfördelningen mellan intecknadefastigheter eller mellan olika inteckningar. Under försöksverksamheten överfördes omkring 28 000fastigheter till IR. Inom det av försöket berörda området återstod därefter ca400 fastigheter (motsvarande av fastighetsbeståndet), som inte kundeföras över på någon av de angivna grunderna. I promemorian framhålls, attmålsättningen för en övergång till inskrivning i IR givetvis måste vara, attsamtliga i FR upptagna fastigheter också redovisas i IR, Erfarenheterna frånförsöksverksamheten visar emellertid, att inskrivningsförhållandena beträffandesomliga fastigheter är så komplicerade, att de inte medger överföring till IR.Från teknisk synpunkt sett kan givetvis också dessa fastigheter redovisasfullständigt i IR. Detta skulle emellertid enligt promemorian kräva såomfattande och dyrbara system, att kostnaden inte skulle stå i rimligproportion till nyttan. Att uppskjuta införandet av datasystemet i avbidan påatt alla fastigheter överförts till IR anses inte möjligt. Den vanligaste anledningen till att fastighet inte kundeföras över till IR under försöksverksamheten var att del av fastighetenbesvärades av inteckning. Enligt promemorian kan det förmodas att situationenblir densamma under det kommande överföringsarbetet. Det är självfalletuteslutet att avskaffa gällande inteckningar i del av fastighet enbart för attgöra det möjligt att införa fastigheten i IR. Även om det skulle vara tänkbartatt genom lagstiftningsåtgärder undanröja vissa oformllgheter som hindraratt fastighet förs in i IR, kan problemet i sin helhet sålunda inte lösaslagstiftningsvägen. I promemorian föreslås därför att fastighetsbok iinledningsskedet får föras vid sidan av . kommersäkerligen komplicerade inskrivningsförhållanden att i stor utsträckningförsvinna i och med successiva saneringar och andra åtgärder. De problem som är förenade medundantag från bestämmelserna om inskrivning i IR har berörts i någraremissyttranden. Sålunda framhåller inskrivningsdomaren i domsaga,lantmäteristyrelsen och 1 att antalet fastighetersom skall föras i fastighetsbok och tomträttsbok måste inskränkas till ettminimum. i län anser det vara en svaghet att systemetinte medger att inskrivningsförhållandena beträffande alla fastigheter inom registerområdetredovisas i IR. inom hävdar bestämt den uppfattningen att undan- Prop,1973:13 36 tagenligt 10 § första stycket förslaget till lag om inskrivningsregister börmedges endast när det är oundgängligen nödvändigt. fastighetsägareförbundförklarar att det är av stort intresse att så många fastigheter som möjligtkommer in i IR från början. Föreningen erinrar om att lagfarts- ochinteckningsförhållandena i vissa landsdelar är avsevärt mer komplicerade än iUppsala län och förutspår att särskilda utredningar behöver göras inom sådanaområden innan övergång beslutas. Inskrivningsdomaren i domsaga ochlantmäteristyrelsen ifrågasätter om alla de i promemorian uppräknadeanledningarna verkligen utgör hinder mot att inskrivningsförhållandenaredovisas i IR. Remissyttrandena innehåller liksom CFD:s yttrande förslag tillolika åtgärder med hjälp av vilka antalet fastigheter utanför IR skall kunnanedbringas ytterligare. 7Frågan om ändring lag om uppläggande av nya fastighetsböcker förlandet Enligt lagen (1932: 169) om uppläggande av nyafastighetsböcker för landet (lag) skall för varje domsaga på landetuppläggas fastighetsbok, gemensam för lagfarts- och Inteckningsärenden.Arbetet skall i allmänhet ske under häradshövdingens ledning och på hansansvar. skall läggas upp på grundval av upprättat fastighetsregister,och fastigheterna skall tas upp under den beteckning, som de har i dettaregister. Huvudregeln är att varje fastighet skall redovisas på ett särskiltupplägg, till vilket gällande inskrivningar skall föras över från äldre bok. Omdet är erforderligt för att vinna upplysning om inskrivningsförhållandena, kanundersökning verkställas vid särskilt sammanträde med sakägare och andra, somkan antas äga kännedom om dessa. Framkommer det att fastighet vid inskrivningangetts med felaktig eller missvisande beteckning eller redovisats oriktigt påannat sätt, skall enligt 7 § rättelse i inskrivningen vidtas vid överföringen. I promemorian konstateras, att överföringen avinskrivningsuppgifter till IR under försöksverksamheten skett frånfastighetsbok, som upplagts enligt lag. Arbetet med uppläggande avfastighetsbok enligt denna lag är emellertid inte slutfört i alla delar avlandet (jfr SOU 1969: 9 s. 8). Anledning saknas enligt promemorian att nuavbryta den verksamhet med uppläggande av nya fastighetsböcker som pågår. Undantagfrån skyldigheten att lägga upp fastighetsbok på grund av att be- rördafastigheter skall överföras till IR bör därför inte medges. Något förslag tilländring lag på denna punkt framläggs sålunda inte i promemorian. Inteheller anses det nödvändigt att ändra lag av annan anledning. Ipromemorian berörs visserligen frågan huruvida regeln i 7 § om rättelse avinskrivning, som enligt praxis anses tillämplig också efter det fastighetsboklagts upp (NJA 1961 s. 782), bör ersättas med en ny bestämmelse med anledningav att fastighetsbokens innehåll avses bli överfört till IR. Rättelse avfelaktigheter av det nu avsedda slaget bör emellertid enligt promemorian kunnaföras in 1 fastighetsboken trots att IR lagts upp och innehållet i IR justerasi överensstämmelse med fastighetsboken. Ärenden om rättelse, som avses,ankommer på häradshövdingen i domsagan. Enligt promemorian bör ärendena ifortsättningen handläggas av lagmannen eller annan domare efter förordnande iden tingsrätt, inom vars område fastigheten ligger, även om den berördainskrivningsmyndigheten ligger inom annan tingsrätts jurisdiktions-område (jfr1 § andra stycket lag och 19 kap. 2 § första stycket JB). Det i promemorian skisserade tillvägagångssättetför rättelse av fel i fastighetsbok sedan IR lagts upp utsätts på vissa hållför kritik. Sålunda anser att inskrivningsdomaren bör fåbefogenhet att enligt 7 § lag verkställa rättelse av inskrivning ifastighetsbok, vars innehåll överförts till IR. Inskrivningsdomaren iStockholms domsaga anser att regler bör skapas som ger inskrivningsdomarenmöjlighet att fatta beslut om rättelse i nu avsedda fall och föra in denrättade uppgiften i IR. Enligt DON:s mening bör rättelse alltid göras av deninskrivningsmyndighet till vars område fastigheten hör. föreslår därföratt lag ändras på den punkt som här är i fråga. Lagen bör samtidigtses över i sin helhet och anpassas till de förhållanden som gäller . Eftersomavsteg redan förekommer från huvudregeln om identitet mellaninskrivningsmyndighets område och domsaga jfr 1 § kungörelsen medtillämpningsföreskrifter för inskrivningsväsendet enligt jordabalken börändringarna enligt nämndens mening träda i kraft ochalltså inte anstå till . Lantmäteristyrelsen ifrågasätter om rättelse, somnu avses, skall behöva ske i fastighetsboken. Härför talar visserligen, sägerstyrelsen, att de uppgifter som överförts till IR skall vara identiska med demsom återfinns i fastighetsboken och att endast fastighetsboken kommer att innehållauppgifter rörande äldre förhållanden. Ä andra sidan kommer rättelserna attframgå av IR i form av akthänvisning som således förklarar den bristandeöverensstämmelsen mellan fastighetsboken och IR. Detbör därför enligt styrelsens mening inte anses uteslutet att rättelse skall fåvidtas endast i IR. Därest rättelse ändå anses böra ske i fastighetsboken,anser lantmäteristyrelsen att handläggningen av dylika ärenden bör flyttasöver till inskrivningsmyndighet (inskrivningsdomaren). Ett välordnat inskrivningsväsende utgör ennödvändig förutsättning för att tryggheten och den ekonomiska samfärdseln påfastighetsområdet skall kunna upprätthållas. Den nya jordabalkens regler ompanträtt och godtrosförvärv på gmnd av inskrivning ställer ökade krav på inskrivningsväsendetmed avseende på såväl säkerhet som snabbhet. Vid de återkommande undersökningarangående arbetssituationen inom inskrivningsväsendet som företas inom justitiedepartementethar det visat sig att många inskrivningsmyndigheter inte iakttar föreskrivenexpeditionstid. I åtskilliga fall är tidsöverskridandena högst betydande. Detär ännu för tidigt att dra några slutsatser om verkningarna i detta hänseendeav den nya jordabalken. Någon påtaglig förbättring synes dock ännu inte hainträtt efter ikraftträdandet av JB. Den rådande ordningen kan inte accepterasi den samhällsutveckling som vi f. n. upplever. Inskrivningsväsendet måsteundergå en genomgripande rationalisering för att motsvara de krav som ställsfrån skilda håll. Kraven kan f. ö. väntas öka med tilltagandefastighetsbildning, stigande ärendemängder och, inte minst, rationaliseringarinom bankvärlden och exekutionsväsendet. Även fastighetsregistren är till följd av densnabba samhällsutvecklingen, inte minst på planväsendets område, och enföråldrad utformning i tekniskt hänseende i stort behov av rationalisering. Genom beslut av 1968 och riksdagar (prop.1968: 1 bil. 4 s. 10, SU 1968: 2, 3LU 1968:5, rskr 1968: 80, prop. 1970: 1 bil.4 s. 44, SU 1970: 2, 3LU 1970: 8, rskr 1970: 96) har i princip bestämts att ADBskall införas på fastighetsregistreringens område och inom inskrivningsväsendet.Med anledning av beslut har ()bedrivit försöksverksamhet inom län. Erfarenheterna av dennaförsöksverksamhet är i huvudsak goda. Chefen för har tidigare dennadag vid anmälan av de frågor som gäller utgifterna för /74 inomjustitiedepartementets verksamhetsområde föreslagit att den pågående försöksverksamhetenersätts av ett första driftsystem (driftsystem 1) för begränsade delar avlandet. Enligt förslaget skall driftsystem 1 till en början omfatta länoch därefter successivt omfatta fastigheter i bl. Det skall enligt förslaget ankomma på Kungl. Maj:tatt bestämma de områden driftsystemet skall omfatta. Utformningen avdriftsystem 1 skall i huvudsak överensstämma med det system som utprovats underförsöksverksamheten. Detta innebär att uppgifterna i inskrivningsregister (IR)och fastighetsregister (FR) skall lagras i s, k. direktåtkomstminnen(skivminnen) i en central dataanläggning. Införingar i registren liksom övrigkommunikation med denna centrala anläggning skall ske via bildskärmsterminaler,som skall finnas hos fastighetsregistermyndigheterna och inskrivningsmyndigheterna.Som framgår av vad chefen för anfört kan erfarenheternaav driftsystem 1 och andra omständigheter leda till modifieringar i systemeteller mer genomgripande ändringar, innan reformen förs ut över landet. Som jag tidigare framhållit förutsätter en övergångtill ett system med inskrivning i register grundat på ADB vissa ändringar i JBoch andra författningar. För det fortsatta förberedelsearbetet inför denplanerade reformen är det angeläget att på ett tidigt stadium kunna utgå frånden lagstiftning som skall reglera förfarandet. De lagstiftningsfrågor som aktualiserasav reformen bör därför redan nu tas upp till behandling. Lagstiftningen bör t.v. utformas för att användas under driftsystem 1. När fråga uppkommer om attföra ut reformen över landet i övrigt får övervägas om den nu föreslagnalagstiftningen är lämplig eller om den bör ändras eller ersättasmed ny lag. inom upprättade promemorian föreslås, att frågan ominskrivning i ett på ADB grundat register regleras i en lag ominskrivningsregister. Det i promemorian framlagda förslaget har i huvudsakgodtagits av remissinstansema. Också jag finner förslaget väl ägnat att läggastill grund för lagstiftning. Fråganom lagstiftning med anledning av övergång till ADB-system påfastighetsregistreringens område berörs inte i promemorian. I stort sett är denlagreglering som finns i 19 kap. fastighetsbildningslagen (FBL) tillräcklig somunderlag också för ett sådant system. Under remissbehandlingen avdepartementspromemorian har emellertid tagits upp en fråga om lagstiftningockså på fastighetsregistreringens område som bör behandlas i förevarandesammanhang. Behövliga författningsregler i övrigt kan beslutas av Kungl. Jagerinrar om att offentlighets- och sekretesslagstiflningskommittén () i sittbetänkande (SOU 1972: 47) Data och integritet lagt fram ett förslag tilldatalag, innefattande bl. a. tillståndstvång för automatisk databehandling avpersonuppgifter. Förslaget bereds f. n. inom justitiedepartementet.Förevarande lagstiftningsärende kan emellertid behandlas utan avvaktan på attförslag läggs fram på grundval av OSK:s betänkande. Bestämmelserna om inskrivning i fastighetsbok ochtomträttsbok återfinns som tidigare nämnts i 1923 kap. JB. Enligt promemorianinnebär den planerade övergången till inskrivning i IR att det nya systemettill en början kan göras tillämpligt endast i en del av landet. I promemorianföreslås därför att frågan om inskrivning i IR regleras i en särskild lag somfår gälla parallellt med om inskrivning i fastighetsbok ochtomträttsbok. De remissinstanser som yttrat sig i frågan har tillstyrktförslaget eller lämnat det utan erinran. Även jag anser att regleringen bör skei en särskild lag. I promemorian konstateras, att frågor omuppläggandet och förandet av IR, om bevis om innehållet i IR, om behörighetför befattningshavarna hos inskrivningsmyndighet att handlägga ärenden avolika slag, om underrättelseskyldighet och om statistik bör regleras itillämpningsföreskrifter. Jag ansluter mig till denna uppfattning. a.inskrivningsdomaren i domsaga påpekat torde även andra författningarän dem som nämnts i promemorian få ändras. Reformen kan påkalla vissa ändringari stämpelskatteförordningen (1964: 308), Frågan härom torde få anmälas senare.Såvitt jag nu kan bedöma påkallar reformen i övrigt inte ändring iförfattningar som kräver beslut av . Lantmäteristyrelsen har framhållit det angelägna iatt förslag till författningar rörande FR och IR läggs fram i ett sammanhang.Styrelsen synes härvid utgå från att övergången till ADB påfastighetsregistersidan förutsätter ändringar i FBL. Som jag förut har anförtpåkallar ADB-re-formen på ett undantag när inte några ändringar i FBL. Däremotär det givet att tillämpningsföreskrifterna rörande båda registren får utarbetasi ett sammanhang. Enligt 19 kap. 5 § JB skall inskrivningsärende tasupp på inskrivningsdag. Sådan skall hållas en gång . Enligt 3 §inskrivningskungörelsen hålls inskrivningsdag eller, om denna ären helgdag, nästa helgfria dag med undantag för . Inskrivningsdagavslutas , vilket innebär att ansökan som kommit in efter nämndaklockslag anses gjord på nästa inskrivningsdag.