prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Föreskrifterom förvaltning av marksamfälligheter lämnas f. n. i första hand i särskildalagar för häradsallmänningar, för vissa aUmänningsskogar och för bysamfäUigheter.Dessa lagar är lagen (1952: 166) om häradsallmänningar (häradsallmänningslagen),lagen (1952: 167) om aUmänningsskogar i och Dalama (allmänningsskogslagen)samt lagen (1921: 299) om förvaltning av bysamfäUigheter (bysamfällighetslagen).Bysamfällighetslagens förvaltningsregler gäller även för förvaltningen av marksamfälligheter,som bildats enligt annan lag, om denna inte innehåller särskildaförvaltningsbestämmelser. Ettförslag om bl. a. nya förvaltningsregler för samfälligheter har numeraförelagts i prop. 1973: 160. Kommer detta förslag att genomföras, blirinnebörden härav alt nya förvallningsregler kommer att gälla för de marksamfälligheter,där förvaltningen nu regleras av bysamfällighetslagen. Denna lag avsesnämligen bli ersatt av en lag om förvaltning av samfälligheter. Den nya lagenavses emellertid komma att till-lämpas inte bara på marksamfälligheter utanäven på anläggningar, som enligt lag är gemensamma för flera fastigheter, s. k.anläggningssamfälligheter. För både marksamfälligheter och anläggningssamfälligheterföratsätts enligt lagen om förvaltning av samfälligheter två förvaltningsformerkomma i fråga, nämligen föreningsförvallning och delägarförvaltning. bildas en juridisk person. Demateriella reglerna för anläggningssamfälligheter avses skola i huvudsaksamlas i en anläggningslag. Även ett förslag i detta ämne har förelagtsriksdagen i prop. 1973: 160. Bestämmelserna i den föreslagna lagen är avseddaatt träda i stället för främst lägen om vissa gemensamhetsanläggningar samt 1,2 och 4 kap. i lagen (1939: 608) om enskilda vägar. För laxeringens del är deavsedda sakliga ändringarna av endast mindre betydelse. Ipromemorian angående beskattnmg av vissa gemensamhetsanläggningar har som nyssnämnts föreslagits att värdet av gemensamhetsan- läggningenligt lagen om vissa gemensamhetsanläggningar alltid skall fördelas på defastigheter som deltar i anläggningen. Detta skulle i och för sig överensstämmamed den fastighetsrättsliga registreringen sådan denna är ordnad f. n. Det ärdock avsett att sådana anläggningssamfälligheter som inrättas med stöd avanläggningslagen skall redovisas i fastighetsregister. Promemorieförslaget haremellertid inte helt och hållet accepterats av remissinstansema. Meningarna harvarit delade, i synnerhet när det gäller frågan huruvida anläggningssamfällighetsom förvaltas av juridisk person skall medföra bUdande av särskildtaxeringsenhet eller ej. En lämplig utgångspunktför stäUningstagande i frågan om taxering av samfälligheter är enligt minmening praktiska överväganden för vär-deruigsarbelet. Därvid bör också i förenkUngssyfteundersökas i vilken utsträckning likformiga regler kan åstadkommas. Normalt sett torde detinte möta några svårigheter att värdera en andel i samfällighet tillsammansmed den delägande fastigheten. Samfälligheter av olika slag bör således,liksom nu ofta är fallet i praxis, inte bilda särskilda taxeringsenheter. Vissasamfälligheter bör emellertid undantas från denna huvudregel. Undantaget bör iprincip avse samfälligheter som står under särskild förvaltning av juridiskapersoner. rör sig här ofta om samfälligheter av stort ekonomiskt värde.Värderings-tekniskt sett är det härvid betydligt enklare att värdera samfällighetenför sig. Genom att förvaltningen ombesörjs av juridisk person, kommersammanslutningen att kunna för egen del ha rättigheter och ikläda sigskyldigheter. Vidare tillkommer den omständigheten att deklarationsskyldighetenlättare fullgörs för samfälligheten som sådan än för de särskilda andelama.Även kontrollaspekten bör beaktas. Liksom nu bör sålunda marksamfällighet, somförvaltas av juridisk person, utgöra taxeringsenhet och sålunda taxerassärskilt för sig. Så blir då fallet i fråga om t. ex. häradsallmänningar och gemensamhetsskogar.Motsvarande bör gälla i fråga om anläggningssamfälligheter som förvaltas somjuridisk person. Emellertid bör finnas undantag även från regeln att samfällighetersom förvaltas av juridiska personer skall taxeras särskilt för sig. Undantagetavser två grupper av samfälligheter, som förvaltas av juridisk person, nämligenvissa typer av anläggningssamfälligheter och vissa ekonomiskt mindrebetydelsefulla samfäUigheter, vare sig de är anläggnings- eller marksamfälligheter. Vissa typer av anläggningssamfällighetersom förvaltas av juridisk person bör sålunda enligt min mening vidfastighetstaxeringen behandlas på samma sätt som anläggningssamfälligheterunder ddägarförvaltaing. Detta gäUer i första hand gemensamhetsanläggningar därde delägande fastigheterna utgörs av vUlor. a. värderingstekniska skälbör gemensamhetsanläggning, som hör till villor, inte utgöra särskild taxeringsenhet.Vid taxeringen beräknas lämpligast värdet av villan inkl. den förmån, t. ex.garagemöjlighet, som anläggningen innebär för vUlan. Värdet av självaanläggningen skall i detta fall således fördelas på de fastigheter som ingår i samfälligheten.Det är av flera skäl lämpligt att låta den här föreslagna metoden förfastighetstaxering av gemensamhetsanläggning för villor få komma tillanvändning endast då de fastigheter som ingår i samfälligheten uteslutandeeller så gott som uteslutande utgörs av villor, dvs. en- och tvåfamiljsfastigheter. Ocksåi fråga om vissa andra slag av anläggningssamfälligheter än de nämnda,såsom vägsamfäUigheter, vägföreningar, dikessamfällighe-ter o. d. bör särtaxeringav samfällighelen inte ske, även om samfälligheten utgör juridisk person.Detta fall är inte inskränkt till att avse endast samfällighet för villor. Detvärde som sålunda kan förekomma i fall som avses t. ex. i fråga om dikessamfäUighet bör alltså innefattas i värdet av de delägande fastigheter som ingå i samfälligheten.Vissa typer av nu aktuella anläggningar är dessutom undantagna från skatteplikt,eftersom de är s. k. kommunikationsfastigheter. Som sådana skall de inte helleråsättas taxeringsvärde. Hit hör t. ex. allmänna vägar. TUl sådana anläggningarhör främst vägbana och väganordningar. Man kan enligt min mening ha deladeuppfattningar om det är riktigt att undanta från skalleplikt sådana delar avkommunikationssystemet som aUmänna vägar men inte sådana enskilda vägar sominte är upplåtna för allmän trafik och dikessamfälligheter. Skäl kan ansesföreligga att undanta även sådana anläggningar från skatteplikt. Denna frågabör emellertid prövas i annat sammanhang, tUlsammans med frågan omomfattningen av skatteplikt för fastighet. Som antytts bör värdetinnefattas i värdet av de fastigheter som ingår i samfälligheten. Denandra gruppen av undantag från den föreslagna regeln att samfälligheter somförvaltas av juridiska personer skall taxeras särskilt för sig omfattar mark-och anläggningssamfälligheter av ringa ekonomisk betydelse. Även i detta fallär det utan betydelse vUken typ av fastighet de tillhör. Samfälligheter av detslag som i praktiken kan sägas sakna ekonomiskt värde utgörs vanligen avoansenliga markområden, samfäUda diken och vägar, gamla samfällda, ej utbyggdabåtplatser eller tvättplatser e. d. De torde i det närmaste undantagslöstsakna betydelse vid inkomsttaxeringen. Värdegränser för samfälligheter, som pågrand av ringa värde inte skall utgöra taxeringsenhet fastän de förvaltas avjuridiska personer, kan lämpligen bestämmas av . Ett lämpligtnormalvärde för gränsen är enligt min mening . Fråganom på vilket sätt värde av samfällighet skall påverka värdet av delägandefasligheter bör lämpligen kunna lösas genom anvisningar av riksskatteverket.Skall värde av samfällighet ingå i delägande fastigheter bör andelens värde till den del det inte hänför sig till byggnad ingå i värde av särskilda tUlgångar, om den delägande fastigheten är jordbruksfastighet.Avser andelsvärdet byggnad bör det ingå i det bygg-, nadsvärde för jordbraksfastighet,som jag föreslår i det följande. Är den delägande fastigheten annan fastighet,bör andelsvärdet ingå i byggnadsvärdet i den mån den omfattar byggnad och iövrigt i markvärdet. Värderingav mark- och anläggningssamfälligheter skall i princip ske efter de generellavärderingsprinciper som anges i KL och de särskilda anvisningar om värdering avsädana samfälligheter som meddelar. En fråga som särskiltgäller värderingen av gemensamhetsanläggningar enligt lagen om vissa gemensamhetsanläggningarhar berörts av några remissinstanser. Dessa framhåller att syftet med anläggningarnaär att åstadkomma ett rationellare utnyttjande av fastigheterna. Värdet avandel i sådan anläggning bör således i princip vara lägre än värdet avmotsvarande enskild anläggning på fastigheten. Vidare framhålls att ansvaretför sådana anläggningar, som normalt utförs och bekostas av kommunen, t. ex.lekplatser och vissa slag av trafikleder, ibland övervältrats på enskildafastighetsägare genom planbestämmelser. Kostnaderna belastar då de delägandefastigheterna och därigenom indirekt bostadskonsumenterna. Nyssnämndaremissinstanser anser att andel i sådan anläggning inte bör medföra ökat värdeför delägande fastighet. Minmening i den nu aktuella frågan är följande. Till grand för värderingen skallligga det allmänna saluvärdet eller marknadsvärdet. Delta gäller även for gemensamhetsanläggning,såväl då den skall utgöra särskUd taxeringsenhet eller annars värderassärskilt för sig, som då den ingår med sitt andelsvärde i den delägandefastigheten. Del är emellertid inte uteslutet att det finns anläggningar somsaknar egentligt marknadsvärde. Naturligtvis kan det i sådant fall inte hellerbli tal om att åsätta andelama något värde. Vanligtvis är emellertid gemensamhetsanläggningaren tillgång som medför ökat värde för de fastigheter som ingår i samfälligheten. Idetta sammanhang har några remissinstanser tagit upp frågan om behandlingen itaxeringshänseende av vissa anslutningsavgifter och anläggningsbidrag. Vid1970 års allmänna fastighetstaxering lämnade dåvarande riksskattenämndenanvisningar i fråga om anslutningsavgifter till allmän va-anläggning förfastigheter av beskattningsnaturen annan fastighet. Anslutningsavgifternaskulle påverka de anslutna fastigheternas markvärde. För både vUlor och andrasmåhusfastigheter lämnades anvisningar som innebar att erlagdaanslutningsavgifter normalt kunde förväntas öka värdet. Vid åsättande av värdepå en normaltomt skulle vanligen förutsättas att förekommande anslulnmgsavgiftererlagts. Altavgift för anslutning till allmän va-anläggning i princip skall beaktas vidfastighetstaxeringen följer av att den medför en brukningsrätt som följeräganderätten till fastigheten. Den brukningsrätt som förvärvas genom erläggandeav anslutningsavgift till allmän va-anläggning är reglerad i lagen om allmännavatten- och avloppsanläggningar. Brukningsrättens konstruktion gör att den vidfastighetstaxeringen närmast bör jämställas med servitut. Eftersombrukningsrätten utan att särskilda åtgärder vidtas följer äganderätten tillfaslighet, måste del allmänna saluvärdet på en fastighet även anses innefattavärdet av brukningsrätten. Det är emellertid inte givet att fastighetens värdepåverkas i förhällande till avgiftens storlek, även om detta synes vara detnaturligaste. Den värdehöjande effekt som följer av att anslutningsavgift tillallmän va-anläggning erlagts kan enligt 13 § 1 mom. KL i vissa fall medföra nytaxering vid den årliga fastighetstaxeringen. Fastighetslaxeringsutredningenhar föreslagit att man lagfäster skyldigheten att vid fastighetstaxeringenbeakta den inverkan på annan fastighets värde som bl. a. rätt lill anslutning lillallmän va-anläggning kan medföra. Fråganom behandlingen i fastighetstaxeringshänseende av anslutningsavgifter tUlallmän va-anläggning kan sålunda sägas vara uppmärksammad redan. Det liggerinom kompetensområde alt meddela närmare anvisningar i denna fräga.Inverkan av andra anslutningsavgifter, t, ex, för anslutning tillfjärrvärmeverk eller eldistributionsnät, har däremot inte tidigare behandlats.Det bör framhållas all de rättigheter som avgifter av nu angiven typ avser intealltid innebär en ständig brukningsrätt, knuten till fastigheten, och somdärför i och för sig enligt vedertagen laxeringsprindp skall beaktas vidfastighetstaxeringen. RältsförhåUandet kan i stället regleras genomleveransavtal mellan den aktuella ägaren och leverantören. Om anslutningeninte utgör en rätt knuten till fastigheten, skall den således inte i och försig beaktas vid fastighetstaxeringen. Annars skall den beaktas i den mån denpåverkar marknadsvärdet. är behörigt att lämna de ytterligareanvisningar som behövs i dessa frågor. Ävenvärderingen av va-anläggningen, fjärrvärmeverket m. m. kommer att påverkas av avgiftspoUtikoch distribulionsskyldighetens omfattning. I övrigt kan anmärkas attvärderingen bör ske enligt de normer som i allmänhet tillämpas förindustrifastigheter. Ifråga om anläggningsbidrag som erläggs av fastighetsägare till anläggningeller byggnad, som är belägen utanför den egna fastigheten och som inte ärbunden till fastigheten genom servUut, bör följande framhållas. Föreliggerenligt myndighets beslut e. d. skyldighet att erlägga visst bidrag och är dennaskyldighet knuten till fasligheten som sådan, skall den värdeförändring somdenna skyldighet kan innebära för fastighetens värde beaktas vidfastighetstaxeringen. Delta gäller t. ex. gatukostnads- bidrag och andra liknande bidrag, som fastighetsägaren ärskyldig alt erlägga, om skyldigheten till sin natur är sådan att den övergårefterföljande ägare. uttryck härför är regeln i 13 § 1 mom. andra stycketKL om att ny taxering kan ske på grund av den värdeändring som uppkommit närgatukostnadsbidrag erlagts för en fastighet. Del förhällandet attfastighetsägare i visst sammanhang förelagts skyldighet alt bidra med vissengångsersättning och bidragit med sådan ersättning, skall inte i och för sigpåverka fastighetens värde. Är skyldigheten all erlägga vissa anläggningsbidraginte bunden till fastigheten på sådant sätt som sagts kommer skyldighetennormalt inte att inverka pä vare sig fastighetens marknadsvärde eller desstaxeringsvärde. För defastigheter av olika slag som mottar bidrag för utförande av vissa anläggningarm. m. skall vid taxeringen beaktas i vilken utsträckning de utfördaanläggningarna höjer fastighetens marknadsvärde. Investeringar t. ex. förutbyggnad av en industri som finansieras med statsbidrag torde i normalfalletinte höja marknadsvärdet med belopp som motsvarar investeringarnas storlek.Något statsbidrag skulle i sådant fall inte annat än undantagsvis varamotiverat. bör meddela anvisningar i dessa avseenden. Vidberäkning enligt produktionskostnadsmetoden av värdet av en industri e. d. somuppförts helt eller delvis med statsbidrag bör man särskUt beakta i vUken månden del av produktionskostnaderna som täckts av statsbidraget inte verkathöjande på industrins marknadsvärde samt reducera den beräknade produktionskostnadeni den utsträckning påverkan inte förekommit. 8.3.3 Taxeringsvärde, värderingsgrunder m. m. Taxeringsvärden bestäms med utgångspunkt i ortens pris(allmänna saluvärdet). Denna värderingsgrund gäller alla fastigheter medundanlag för skogsmark och växande skog. Skogsmark och växande skog taxeras istället på grundval av avkaslningsvärdet. Fastighetslaxeringsutredningenhar föreslagit alt termen aUmänna saluvärdet byts ut mot termen marknadsvärde.Någon saklig ändring åsyftas inte, eftersom termerna har samma betydelse.Termen marknadsvärde används i modem lagstiftning, t. ex. i den nya fastighetsbildnings-ochexpropriationslagstiftningen. Den helt övervägande delen, av remissinstansernatUlstyrker denna terminologiska ändring. Jag ansluter mig till förslaget. I modern fastighetsvärdering arbetar man med i huvudsaktre olika värdebegrepp, nämligen marknadsvärdet, avkastningsvärdet och kostnadsvärdet.De olika värdebegreppen svarar mot behovet av att uttrycka fastighetensvärde i olika situationer. Sålunda är marknadsvärdet av intresse vidöverlåtelse, avkastningsvärdet vid innehav och koslnadsvär-det i enproduktionssituation. Oavsett vilket värdebegrepp som ligger till grund för värderingenkan olika värderingsmetoder användas. En fastighetsmarknadsvärde definieras som det mest sannolika priset vid en försäljning avfastigheten. Definitionen av marknadsvärdet anknyter till den allmännamarknaden på fastigheter av den typ det är fråga om. Prisbildningen skallkarakteriseras av att köpare och säljare varken har några speciella relationertill varandra, som t. ex. släktskap, eller befinner sig i en tvångssituation. Avkastningsvärdetdefinieras som det sammanlagda nuvärdet yid tidpunkten för värderingen(värdetidpunkten) av de mest sannolika framtida nettoavkastningarna. Om manutgår från ett driftprogram och en förräntning, som är normala förfastighetsägare i allmänhet, kan värdet betecknas som ett objektivtavkastningsvärde. Väljs nämnda föratsättningar med hänsyn till en bestämdperson, vanligen fastighetsägaren, kan värdet kallas ett subjektivtavkastningsvärde. Kostnadsvärdet definierassom det värde som svarar mot investeringskostnaderna för värderingsobjektet.Vid kostnadsvärdering uppskattar man vad det skulle kosta att bygga upp ettliknande objekt e. d. Man skiljer mellan historisk kostnad,(produktionskostnad), vilken definieras som den faktiska kostnad som förelågnär värderingsobjektet anskaffades, äteranskaffningskostnad (nyvärde), sommotsvarar den kostnad som man vid värdetidpunkten skulle ha att räkna med, omman då skulle ersätta tiUgången med en ny av likartad beskaffenhet, samttekniskt nuvärde, vilket definieras som återanskaffningskostnaden reduceradmed hänsyn till värderingsobjektets ålder och brak. Devärderingsmetoder som kommer till användning är ortsprismetoden,avkastningsmetoden och produktionskostnadsmetoden. Ortsprismetoden är denvärderingsmetod som främst kommer till an-vändrung vid uppskattning avmarknadsvärdet. Denna metod grandas på undersökningar av priser på jämförbarafastigheter. Som bas för undersökningen läggs de jämförelseparametrar sombefinns lämpliga, t. ex. areal, våningsyta, exploateringsgrad, hyresintäkter o.d. Avkastningsmetodeninnebär att man söker bestämma värdet genom en omräkning till nutid av framtidaintäkter och kostnader. Metoden kräver en bestämning i tiden av kommandeintäkter och kostnader vid fastighetens användning. Produktionskostnadsmetodeninnebär att man söker beräkna marknadsvärdet av en byggnad med utgångspunkt ivad det skulle kosta att producera en likartad byggnad. Vid beräkningen avvärdet beaktas även den värdeminskning som byggnaden undergått genom ålder ochbruk. Somnyss sagts kan olika värderingsmetoder användas för att få fram värdet, oavsettvilket värdebegrepp man utgår från. användaavkastningsmetoden för att bestämma marknadsvärdet måste naturligtvis detframtagna värdet justeras med hänsyn tUl den värderelation mellan det sålundaframtagna värdet och marknadsvärdet som i allmänhet föreligger vid värdelidpunktenför fasligheter av den typ värderingen gäller. Fastighetslaxeringsutredningenföreslår att marknadsvärdet skall bli värderingsgrund vid allfastighetstaxering, dvs. även vid taxeringen av skogsmark och växande skog.Åsikten att all fastighetstaxering skall ske efter i princip samma värderingsgrund,med utgångspunkt i marknadsvärdet, omfattas av i det nämiaste alla remissinstanser.Många av dem är emellertid tveksamma i fråga om möjligheten att införa marknadsvärderingfullt ut, dvs. även för skogsmark och växande skog, redan vid aUmännafastighetstaxering. Jag återkommer till denna fråga i det följande vid den närmarebehandlingen av taxeringen av skogen. Somnyss sagts grundar sig värderingen vid den allmänna fastighetstaxeringen medundantag såvitt gäller skogsmark och växande skog på det aUmänna saluvärdet,dvs. det som hädanefter avses kaUas marknadsvärdet. Genomsnittliga köpeskUlingarför olika fastighetstyper tas fram av () i denofficiella fastighetsprisstatistiken (tidigare benämnd köpeskUlingsstatistiken).Frågor i samband med fasiighetsprisstatistiken är av så stort intresse förfastighetstaxeringen att vissa av dessa frågor bör redovisas i dettasammanhang. Fastighetsprisslatistikenbehandlar frivilliga köp på en öppen marknad. Detta är en förutsättning föratt den bearbetade statistiken skall kunna ge upplysning om marknadsvärden ochmarknadsvärdenivåer. Prisuppgiftema i statistiken avser försäljningar av vadsom inom civilrätten hänförs tiU fastighet. Fastighetsprisstatistiken användsföratom vid fastighetstaxeringen i olika sammanhang där man har behov av uppgifterom genomsnittliga köpeskUlingar för skilda faslighelsslag eller om förändringari prisnivån för olika fastighelstyper. För sådant ändamål utnyttjas statistikenav centrala och regionala myndigheter, kommuner, kreditinrättningar, enskUdapersoner m. fl. Fastighelsprisstatistikhar beträffande jordbruksfastighet producerats och beträffandeannan fastighet . En omfattande revidering av statistiken har emeUertidgjorts fr. o. m. Revideringen har avsett såvälinsamlings- och granskningsra-tinema som den statistiska redovisningen, vilkenblivit betydligt mer omfattande . Den främsta anledningen till attstatistiken lades om var de nya fastighetstaxeringsregler och rutiner sominfördes i anslutning till allmänna fastighetstaxering. Omläggningenav taxeringsförfarandet innebar bl. a. införande av en förfinad taxe- ringsmetodik och en systematisering av värderingsförfarandet.För detta ändamål kompletterades fastighelsprisstatistiken med nya tabeller,som möjliggör uppföljning. Härigenom kan statistikens informationer om fastighetsprisemaefter analys återföras och direkt nyttiggöras i taxeringsarbetet. Det nya redovisningssystemetmöjliggör bl. a. en analys av köpeskillingarna med hänsyn till olika faktorer,såsom byggnaders storlek, standard och ålder, vilket allt påverkarfastigheternas värde. Moderniseringenav fastighetsprisstatistiken har till stor del möjliggjorts genom alt man fr.o. m. begagnat sig av ADB vid faslig-hetstaxeringen. Moderniseringeninriktades främst på fastigheter av annan fastighets natur. För dessa gjordesen omfattande klassificering och kodsällning, som kunnat tillgodogöras vid destatistiska bearbetningarna av fastighetstaxeringsmalerialet och vidutarbetande av värderingsmetoder. Jag avser att i det följande föreslå meradifferentierade värderings-och taxeringsmetoder för jordbruks- och skogsfastigheler.Jag grundar mig därvid på det förslag som lagts fram avfastighetstaxeringsutredningen. har framhållitatt det oavsett om någon större förändring av taxeringen av jordbruks- ochskogsfastigheter kommer tUl stånd är motiverat med en revidering avprisstalis-tiken för dessa fastigheter. har läm.natvissa förslag till en sådan revidering. Förslagen liksom remissutfallet i dettahänseende har redovisats i tidigare avsnitt. De förhåUandevisgenomgripande nyheter i fråga om taxeringen av jordbruks- och skogsfastighelersom jag ämnar föreslå medför att jag i likhet med utredningen och åtskilligaremissinstanser anser det nödvändigt att förbättra prisstatistiken för dessafasligheter. Till aUmänna fastighetstaxering torde man emellertidendast hinna genomföra en viss komplettering av denna statistik. Efter 1975 årsallmänna fastighetstaxering får fastighelsprisstatistiken ånyo övervägas och enförbättring kan förutsättas komma till stånd. Omläggningen synes i huvudsakböra ske enUgt de riktlinjer som dragits upp av fastighetstaxeringsutredningen.Frågan om ytterligare köp bör tas med i prisstatistiken fär behandlas vid dennärmare utformningen av denna statistik, I samband med mina förslag omtaxeringen av byggnader på jordbruks- och skogsfastigheter samt omskogstaxeringen återkommer jag till särskilda statistikfrågor som berör resp,område. Jag vill emellertid redan här uttala mig i några principieUa frågor somföranlett åtskillig diskussion under remissbehandlingen. Jag tar först upp denstatistiska behandlingen av s. k. släktköp och tillskottsköp. Beträffande jordbruksfastighet diskuteras ofta om inte de s.k. släktköpen, dvs.