prop · FW03168 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är i praktikenomöjligt att under kort lid genomföra det sedvanliga, ganska vidlyftigalikvidationsförfarandet beträffande sannolikt flera tiotusental bolag.Ett förenklat likvidationsförfarande är därför nödvändigt. Förfarandet kan,som jag antydde redan i prop, 1973: 93 (s. 89), lämpligen bygga på regleringeni 173 a § aktiebolagslagen. I varje faU bör denna reglering kunna användas ifråga om vilande bolag och skrivbordsbolag. När del gäller rörelsedrivandebolag kan saken måhända förefaUa något mera tveksam. Sädana bolag harborgenärer och ofta även anstäUda, Det finns andra tUlgångar i bolaget änfordringar på aktieägarna och det finns säkert också skulder. Det traditionellalikvidationsförfarandet skulle därför kunna sägas alltid böra användas i frågaom rörelsedrivande bolag. Jag har emellertid förut framhållit, att det äromöjligt att skilja rörelsedrivande bolag från andra bolag utan administrativainsatser som leder lill orimligt stora kostnader. I praktiken kan man därförknappast välja en övergångsreglering som bygger på att skilda regler gäller förrörelsedrivande resp. icke rörelsedrivande bolag. Jag vUlvidare framhålla, att det stora flertalet av de företagare som väljer att avståfrän en höjning av aktiekapitalet med all sannolikhet kommer att träffa avtalmed leverantörer, kreditgivare och andra om att bolagets åtaganden ochförpliktelser skall överföras på det handelsbolag, som skall överta rörelsen,eller pä förelagaren själv, ifaU rörelsen skall fortsätta under personUg firma.Skulle en sådan uppgörelse inte träffas, kan borgenärsintressena tryggas genomsärskilda regler som jag strax återkommer till. Jagföreslår därför alt de aktiebolag, som vid utgången av inte har ettaktiekapital på , skaU avföras ur aktiebolags-registret. Genomdenna registreringsmyndighetens åtgärd skall bolaget anses upplöst. Det i 173 a§ första stycket föreskrivna kommunikations-förfarandet behövs inte i dettasammanhang, eftersom registrets uppgift om storleken på bolagets aktiekapitalär den enda granden för registreringsmyndighetens handlande. En annan sak äratt bolagen bör.informeras om vad övergångsregleringen innebär. Jag återkommertiU detta, Ienlighet med vad som gäller i fråga om registrering som vidtas vid aktiebolagetsupplösning enligt 173 a § bör bolaget vara befriat från avgift till regislreringsmyndigheteni anledning av nu föreslagen upplösningsåtgärd. Bestämmelse härom kan utfärdasutan medverkan. Av202 § aktiebolagslagen följer att uppgifter som förs in i aktiebolagsregistretskall kungöras i allmänna tidningarna. Att bolag avförs ur registret är denautomatiska följden av två föreliggande omständighetersom båda kunnat utiäsas av tidigare kungörelser ur registret. Dessaomständigheter är aktiekapitalets storlek, som framgått av kungörelse, ochfrånvaron av sådant tvångslikvidationsför-farande som jag i del följande kommeratt föreslå. Om sådant före-farande inte förekommit har inte heller kungörandeskett. För den som berörs av att bolaget avförs ur registret är del alltså möjUglatt konsta- leraom så kommer att ske. Som förut nämnts måste man dessutom räkna med att fleratiotusental bolag kan komma att avföras ur registret enligt den nu föreslagnalagstiftningen. En kungörelse om de avförda bolagen kan därför bedömas blimyckel omfattande och för den informationssökande svårare att använda än den föratangivna metoden. Jag föreslår därför en särskild regel om att uppgift om attaktiebolag har avförts ur registret inte skall kungöras. Detföreslagna förenklade likvidationsförfarandet skall i enlighet med vad jag nyssframhöU vara generellt tillämpligt. Även rörelsedrivande aktiebolag med förlågt aktiekapital omfattas av förfarandet. En mycket viktig fråga blir därförhur ett upplöst bolags borgenärer skall skyddas. Jag nämnde förut altmerparten av bolag med lågt aktiekapital torde vara enmans- eller fåmansbolag.Aktieägarna själva kan därför i flertalet fall föratsättas ha haft ett reeUtinflytande över bolagets skötsel. Beträffande flertalet av de rörelsedrivandemindre bolag som det här är fråga om torde gälla att kreditgivare och kanskeockså leverantörer tryggat sina fordringar på bolaget genom alt aktieägarnagått i borgen eller ställt säkerhet för bolagets åtaganden. Det förefallerdärför naturligt att borgenärsintressena tUlgodoses genom att aktieägarnaåläggs ett personUgt ansvar för det upplösta bolagels förpliktelser. Del kanemellertid inte uteslutas att i den grapp bolag som kan komma i fråga förupplösning också finns styrelseledamöter och kanske även verkstäUandé direktör vUka står utanför aktieägarnas krets. Eftersom dessa personer i ledandebefattning varit direkt ansvariga för bolagels skötsel, bör också de vidbolagets upplösning åläggas ett personligt ansvar för bolagets tidigareförbindelser. Ansvarigheten bör vara solidarisk och sålunda ge borgenär rättatt för betalning vända sig till vilken ansvarig person som helst. Kretsen avansvariga personer bör bestämmas av förhållandet den dag bolaget avfördes urregistret. notering om aktieägarkrets per den 1 januari 1979sammanställd med uppgiftema från den sista bolagsstämman före denna dag bördärvid, såvitt inte annat visas, äga vitsord. Gentemot tanken attbolagets aktieägare skall bli personligen ansvariga för bolagets förpUktdserkan invändas, att aktieägaren har gjort sitt engagemang i bolaget under den föratsättningenatt personligt ansvar inte skulle föreligga eller komma att inträda. Inteheller styrelseledamöter eller verkställande direktör har vid fullföljande avsina åligganden behövt räkna med ett kommande personligt ansvar. En sådan invändningkan emellertid inte tillmätas avgörande betydelse, om aktieägare m, fl. ilagen ges möjlighet att undkomma det personliga ansvaret trots att bolagetupplöses. Å andra sidan måste i sä fall borgenärsintressena tryggas. Bådasidors intressen tillgodoses, om aktieägare m. fl, ges rätt att under viss tidföre övergångstidens utgång hos rätlen begära tvångslikvidation av bolaget. Omrätten tUl tvångslikvidation inte ut- nyttjas, möter det som antyddes inga betänkligheteratt personligt ansvar inträder. I enlighet med det anförda förordar jag att aktieägare,styrelseledamöter och verkställande direktör skall bli solidariskt ansvariga,efter det att bolaget avförts ur registret, för sådana bolagets förpliktelsersom uppkommit . Det bör här anmärkas, alt den personliga ansvarigheteninträder för varje slag av förpliktelse som åvilat aktiebolaget, således ävenför vad bolaget haft att utge exempelvis pä grund av utomobligatoriskskadeståndsskyldighet. Jag harbedömt del som viktigt att största delen av övergångstiden kan utnyttjas föratt förbereda höjning av aktiekapitalet. En höjning av aktiekapitalet får somjag förat nämnde inte ske när bolaget har trätt i likvidation. Den antydda tvängslikvidationsmöjlighetenbör därför inte stå till buds förrän vid en lidpunkt då man med ganska storsäkerhet kan säga sig att en höjning av aktiekapitalet till , intekommer all ske. Och del måste vara fallet när omkring av den femårigaövergångstiden har gått tiU ända. Jag anser det rimligt att den tid undervilken tvångslikvidation kan begäras begränsas till . Erforderligt utrymmemåste finnas för att, enligt det förfarande jag i det följande kommer attföreslå, beslut om likvidation skall kunna fattas före övergångstidens utgång.Mot denna bakgrund har jag funnit att ansökan om tvångslikvidation bör kunnagöras tidigast . Jag föreslår därför att rätten skallförordna om tvångslikvidation av bolag, vars aktiekapital inte uppgår till . vid utgången av och inte heller höjs till det beloppetföre ärendets avgörande, såvida aktieägare, styrelseledamot ellerverkställande direktör ansöker om det. Enligt min mening kommer det alt bli sällsynt atttvångslikvidation begärs. När det gäUer rörelsedrivande bolag kommer antingenupplösning av bolaget att undvikas genom att aktiekapitalet höjs eller ocksåkommer bolagels relationer till tredje man att ordnas genom överenskommelsermellan dem som står bakom bolaget och tredje man. Att tvångslikvidation avskrivbordsbolag eller vilande bolag skulle begäras förefaller mig mycketosannolikt. Milt förslag om avregislrering av bolag kombinerad medpersonlig ansvarighet för aktieägare m. fl. i fråga om bolagets förpliktelserkan sägas innebära alt borgenärerna tvingas godta utbyte av gäldenär. Svenskrätts principiella ståndpunkt härvidlag är annars att utbyte av gäldenär intekan ske utan borgenärens samtycke. Mot bakgrund härav har jag funnit att ävenborgenär bör ges rätt att få tUl stånd tvångslikvidation av bolaget enligt deregler jag förordade beträffande aktieägare m, fl, Samma rätt bör ocksåtillerkännas annan vars rätt kan vara beroende av att bolaget likvideras. Som en ytterligare säkerhet för borgenärer och andra bör,i enlighet medvad som föreskrivs i 173 a § tredje stycket, möjlighet öppnas alt efterbolagets upplösning genom avregislrering få tiU stånd likvidation, om behovdärav uppkommer. Med hänsyn lill den föreslagna Ivångslik-vidationsmöjligheten,å ena, och inträdandet av personligt ansvar, å andra sidan, torde bestämmelsenhärom få mycket begränsad användning. Det kan dock tänkas situationer därsådan likvidation är på. Så kan vara fallet när ett rörelsedrivandeaktiebolag efter upp lösning upphör med sin rörelse och svårigheter uppstår allutreda vilka personer som är personligt ansvariga för boiagets förbindelser. I fråga om förfarandet vidrätlen i ärende om Ivångslikvidation bör ledning kunna hämtas från 141 §aktiebolagslagen. Efter förebild av den paragrafen föreslår jag, att rättenskall kaUa bolaget att inställa sig inför rätten på en i kallelsen utsatt dag,som skall inträffa minst två och högst efter kallelsen. Kallelsenbör delges bolaget enligt de bestämmdser som gäller för delgivning av stämningi tvistemål. Det bör vidare åligga styrelsen att utiysa bolagsstämma för meddelandeom kallelsen, så att aktieägarna får kännedom om att tvångslikvidationbegärts. Underden tid som förflyter mellan kallelsen och rättens sammanträde bör bolaget hamöjlighet att genomföra en kapitalhöjning. Skulle detta inte ha skett föreärendets prövning, bör rätten obligatoriskt besluta om likvidation. Sådantbeslut går i verkställighet även om talan förs mot det (se m.fl.. Aktiebolagslagen, 6:e uppl. s. 392). Jag förordar vidare, alt rätten skallutse en eller flera likvidatorer. Rätten skall underrättaregistreringsmyndigheten dels om Ukvidationsbeslutet så att registrering häromkan äga rum, dels om utseendet av likvidator med angivande av dennes namn ochadress. Sedanrätten vidtagit de angivna åtgärderna, gäller för likvidationsförfarandet deallmänna reglerna därom i aktiebolagslagen. Nägon uttrycklig bestämmelse om attså är fallet torde inte behövas. Jag vill tillägga att det inte finns någonmöjlighet att avbryta tvångslikvidationen annat än om högre rätt skulle ändraunderrättens likvidationsbeslut, något som i praktiken knappast någonsin kanlänkas inträffa, eftersom likvidationsskyldigheten knutits till-det lätt konstaterbarafaktum att bolagets aktiekapital vid meddelande av likvidationsbeslutet inteuppgick tiU . Likvidationsbeslut börfattas innan övergångstiden har gått till ända. På grund av de angivnatidsfristerna på tvä resp. för rättens kallelse på bolaget börföreskrivas, att ansökan om tvångslikvidation skall göra senast den 31 mars1978. som då återstår av övergångstiden får det förutsättas atträtten kan fatta beslut om tvångslikvidation. Tvångslikvidationen bör givetvisslutföras, även om likvidationen skulle fortsätta utgång. Detkan tänkas att ett bolag med för lågt aktiekapital vid övergångstidens slut ärförsatt i Ukvidation på annan grand än den nu föreslagna eller att konkursförfarandepågår. Sålunda vidtagna åtgärder leder lill bolagets upplösning. Det inleddaförfarandet bör enligt min mening slutföras. Jag föreslär därför att i lagenanges, att bolag som försatts i likvidation eller konkurs inte skaU avföras urregistret. Om ett på annan grund än aktiekapitalets storlek inlettlikvidationsförfarande ingång upphör och bolaget återupptar sinverksamhet, följer av grunderna för den föreslagna lagstiftningen att bolagetskall avföras ur registret, om aktiekapitalet understiger 50 000 ki'. Genomden föreslagna regleringen uppkommer vissa frågor beträffande de bolag somdriver rörelse och som önskar fortsätta med del även sedan aktiebolagetupplösts genom den föreslagna avregistrering-en. Bestämmelsernaom personligt ansvar för aktieägare m, fl, medger alt rörelsensaffärsförbindelser kan bestå även sedan aktiebolaget upplösts. I de flestasituationer torde några problem härvidlag inte behöva uppstå. Sålunda kommer enborgenär sannolikt att tiUåta det rättssubjekt som fortsätter rörelsen att iaktiebolagels ställe inträda som part i föreliggande avtal. Det finnsemellertid vissa avtalstyper, vid vilka del kan vara osäkert om aktiebolagetsmotpart vill acceptera annan än aktiebolaget som avtalspart. Om de personligtansvariga aktieägarna inte tillåts inträda i avtalsförhåUandet, kan det fäväsentliga negativa effekter i fråga om möjligheterna att fortsätta rörelsen iannan företagsform. Jag tänker på exempelvis licensavtal. Dessa innehåUer oftaen klausul om att rätten enligt avtalet inte får överlåtas. Etl annat exempelär hyresavtal. Den rörelseidkare som hyr lokaler, lUl vilka hans aktiebolagstår som hyresgäst, kommer enligt jordabalkens bestämmelser inte automatisktatt kunna träda in i hyresförhållandet. Enligt 12 kap. 36 § jordabalken fårhyresgäst som hyr lägenhet för förvärvsverksamhet överlåta hyresrätten tillden som skaU överta verksamheten. måste emellertid lämna tUlstånd tUlöverlåtelsen, om inte hyresvärden går med på denna. Tillstånd skaU lämnas omhyresvärden inte har befogad anledning motsätta sig att hyresrätten överlåts.Har hyresgästen haft lägenheten mindre än tre är får tillstånd dock lämnas endastom det finns synnerliga skäl. Byte av förelagsform innebär enligt min meningockså en överlåtelse av hyresrätten (jfr NJA 1966 s. 61). Detär angeläget att de företagare som inte kan genomföra höjning av aktiekapitaletges garantier för att en fortsatt drift av rörelsen i annan företagsform intekommer att äventyras genom att aktiebolagets avtalsparter motsätter sig attdet nya rättssubjekt som övertagit aktiebolagets rörelse inträder som part ibolagels avtal. Även om, såsom jag antog tidigare, det i de flesta avtalsförhållandeninte vållar några problem så lill vida alt överenskommelse träffas om att såvälhyresavtal som andra avtal kan överföras från aktiebolaget tUl dess aktieägare,före- slårjag att i lagen föreskrivs att aktieägarna skall inträda i det avregistreradebolagets ställe som part i de avtal bolaget slutit med tredje man. a. att bolagets hyresrätt automatiskt förs över till aktieägarnaoberoende av hyresvärdens samtycke. Av den föreslagna regelnom att aktieägarna inträder i de avtal ett avregistrerat bolag slutit följeratt de anställnings- och koUektivavtal bolaget kan ha slutit automatiskt gällergentemot aktieägarna. 1973; 129 har förslag tUl lag omanställningsskydd lagts fram. Anställningstidens längd är i olikasituationer avgörande för arbetslagarnas rättigheter enligt förslaget. Dettagäller exempelvis vid beräkning av kvalifikationstid för rätt till längreuppsägningstider eller för frågan om förettädesrält till ny anställning. Av dennu förordade regeln om partssuccession följer alt någon ny anställning inte uppkommeri samband med avregistreringen, varför arbetslagaren kan tillgodoräkna siganställningstiden hos det upplösta bolaget i förhällande till aktieägarna. Detkan vidare påpekas att förslaget till lag om anställningsskydd innehåller ensärskild regel (4 §) som också i och för sig tryggar arbetstagarnas rätt att lUlgodoräknasig anställningstid hos det upplösta bolaget. I detta sammanhang villjag också nämna något om de säkerheter ett avregistrerat aktiebolag kan haställt. Av de föreslagna reglerna om personlig ansvarighet för aktieägarna m.fl. och om aktieägarnas inträde som avtalspart i de av bolaget slutaa avtalenföljer att säkerheter som bolaget ställt i form av borgen, pant m. m. kommeratt stå kvar sedan bolaget upplösts. Dessa bestämmelser reglerar emellertidinte direkt frågan i vad mån säkerhet som annan kan ha ställt för bolagels förbindelserpåverkas av att bolaget avregistreras. Det kan t. ex. gälla en borgen somställts som säkerhet för en kredit som beviljats bolaget. Enligt svensk rättgäller som huvudregel, att borgensförbindelsen upphör vid utbyte av gäldenär.Har utbyte av gäldenär skett på grund av s. k. universalsuccession, t. ex. gäldenärsdödsfall, påverkas dock inte borgensförbindelsen. Syftet med de nu föreslagnareglerna är att aktieägarna skall inträda i bolagets ställe. Det kan i självaverket sägas närmast vara fråga om ett slags universalsuccession. Av grundernaför de föreslagna reglema om alt bolagets förpliktelser övergår på aktieägarnaoch att dessa inträder som part i bolagels avtal bör därför följa att tredjemans borgensförbindelse kvarstår när bolaget har avregistrerats. Jag kan idetta sammanhang även peka på att borgensförbindelsen normalt tillkommit pågrand av ett avtal mellan bolaget och borgensmannen. I detta avtal haraktieägarna inträtt som part, varav torde följa att de har rätt att kräva attborgensmannen står kvar vid sitt borgensåtagande. För bolagets förbindelserkan också säkerhet ha ställts i form av företagsinteckning. Inte heller sådansäkerhet rubbas av att bolaget har avregistrerats. Ändring av företagsform iförevarande fall. ansesom överlåtelse av verksamhet och bestämmelserna i bl. 10 och 15 §§ lagen(1966; 454) om företagsinteckning är därför inte tiUämpliga. Skulleaktiebolagets rörelse fortsätta i annan företagsform, kan det bli aktuellt attsöka nya företagsinteckningar. I så fall måste den för aktiebolaget utfärdadeinteckningen dödas, om den fastställts att gälla för hela riket, eftersom dennatyp av företagsinteckning är förbehållen aktiebolagen och det inte är möjligtalt samma verksamhet besväras av inteckningar med skilda geografiskagiltighetsområden. Jagvill slutligen ta upp vissa frågor som inte har alt göra med bolagetsavtalsförhållanden till tredje man utan sammanhänger med att aktiebolag iskilda hänseenden har att lämna vissa uppgifter eller vidta särskildaåtgärder. Till en början kan anmärkas, att den omständigheten att bolaget haravförts ur registtet medför att årsredovisnmg därefter inte kan faststäUas avbolagsstämman. Detta betyder emellertid inte att det upplösta bolaget harbefriats från skyldighet att föra räkenskaper för tiden närmast föreupplösningen. Av bokföringslagen (1929: 117) följer alt inventarium ochbalansräkning skall upprättas vid räkenskapsårets utgång. Skyldighet föreliggeräven att upprätta ingångsinventarium och därmed sammanhängande balansräkning ide fall, att en rörelse under räkenskapsåret övergår från en innehavare annan eller byter företagsform. Denna skyldighet föreligger sålunda också dåett rörelse-drivande aktiebolag upphör genom alt det avförs ur registret. härom är inte nödvändig. Bokföringsskyldigheten bör enligt minmening fullgöras av det upplösta bolagets styrelse i dess sammansättning den 1januari 1979. Den skyldighet att vidta åtgärder eUer lämna uppgifter som iandra fall enligt lag eller annan författning åvilar aktiebolag, exempelvisdeklarationsplikt och inbetalning av skatt, bör efter bolagets upplösning ocksååvila den tidigare styrelsen. Bestämmelse av denna innebörd har tagits in ilagförslaget. De straffbestämmelser som för skilda fall knutits tUlunderlåtenhet att vidta viss åtgärd blir tilllämpliga gentemot styrelsen. Isamband med det förenklade upplösningsförfarandet uppkommer en del särskildafrågor. Enfråga är vad ett avregistrerat aktiebolag egentiigen har för juridisk karaktär.Det är sannolikt att bolaget i och med avregistreringen får karaktären av ettslags samfällighet som dock inte är juridisk person. Bolaget skulle alltsååtergå till det rättsläge som gällde innan det blev registrerat (jfr. Stenbeckm.fl.. Aktiebolagslagen, 6:e uppl., s. 71 not. Denna fråga är emellertidhuvudsakligen teoretisk och jag ser inte någon anledning att närmare fördjupamig i den. Ettupplöst aktiebolag som vid avregistreringen driver rörelse som i och för sig ärbokföringspliktig torde inte automatiskt bli ett handels- bolag.För att ett sådant bolag skall uppkomma krävs att etl avtal om att idka näringunder gemensam firma träffas. Ett sådant bolagsavtal torde kunna slutas genom konkludentahandlingar. Om rörelsen fortsätter i oförändrad form, torde man kunna anse attetl bolagsavtal därigenom uppkommer med de förutvarande aktieägarna sombolagsmän. Deras insatser i handelsbolaget motsvarar storleken av derasaktieinnehav vid tiden för aktiebolagets upplösning. Handelsbolaget kan iklädasig rättigheter och skyldigheter så snart bolagsavtalet slutils eller eljest uppkommit.Detta innebär dock inte att man kan underlåta alt registrera bolaget hoslänsstyrelsen. Inom handelsbolaget svarar aktieägarna bolagsmännensolidariskt för uppkommande förbindelser. Denna ansvarighetsfördelning kannaturligtvis genom avtal ändras, exempelvis genom att bolaget blirkommanditbolag. Då svarar åtminstone en delägare fullt ut för bolagetsförbindelser medan övriga bolagsmäns ansvar kan begränsas lill deras andelardier insatser. Jag finner inte anledning att här dra upp riktlinjer för huransvarsfördelningen bör ordnas. Enligt den nu föreslagna lagregleringen äremellertid principen den, att för de förpliktelser som del tidigareaktiebolaget iklätt sig föreligger ett solidariskt personligt ansvar för samtiigaaktieägare, styrelseledamöter och verkställande direktör. Avsteg från dennaprincip kräver att uppgörelse träffas såväl med tidigare borgenärer som mellansamtiiga personligt ansvariga inbördes. Jag förutsätter också, som förutnämnts, att rörelsedrivande bolag som inte höjer sitt aktiekapital kommer attträffa sådan för det ensldlda fallet lämplig uppgörelse med sina fordringsägareom hur ansvarsfördelningen skall ordnas, om rörelsen fortsätter i annan företagsform. Omvid aktiebolagets upplösning aktie ägs av utländskt rättssubjekt eller avsvensk juridisk person, för vUken enligt lagen (1916: 156) om vissainskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. gäller inskränkning irätt all förvärva fast egendom, kan dessa inte automatiskt ingå som bolagsmän ihandelsbolag. Enligt lagen (1968; 557) om vissa inskränkningar i rätten altsluta svenskt handelsbolag m. m. i dess lydelse enligt SFS 1973; 308 krävsnämligen för sådant fall tillstånd av Kungl. Maj;t eUer myndighet som Kungl. Jag utgår från att tUlstånd kommer att ges i de relativt sällsyntafall som här kan antas komma i fråga. Det kan emeUertid finnas risk för attlagens bestämmelser kringgås genom att exempelvis utländskt rättssubjektinträder i aktieägarekretsen före aktiebolagets upplösning. Man tordedock kunna utgå från att i vart faU de "förbjudna" subjekt som vidden nu föreslagna lagstiftningens ikraftträdande innehade aktier kommer attaccepteras som bolagsmän vid tillståndsprövningen, I övrigt får prövningen skefrån fall tUl fall. Enomläggning av företagsform kan få följder från firmaskyddssynpunkt. Om ennäringsidkare övergår från att driva sin verksamhet i aktiebolagsformtill handelsbolagsform, kommer det firmaskydd som han åtnjuter på grand avregistrering inte längre att omfatta hela riket utan bara det län, i varshandelsregister det ombildade bolaget förs in. Detsamma gäller förbokföringsskyldig rörelseidkare med enskild firma. Eftersom det i praktikenförekommer att aktiebolag drivs med firmaskydd som huvudsakligt syfte kan registreruigsskyddetkomma att minska i omfattaing. Därav följer emellertid inte att också självafirmaskyddet minskar i geografiskt hänseende. Är firman inarbetad, dvs. den ärallmänt känd bland dem tiU vilken näringsidkarens verksamhet riktar sig, är denenligt praxis skyddad inom det område där inarbetningen består.