prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Det gäller oavsett rättsgranden för fordring ens övergång, aUtså både vid överlåtelse och s. k. cessio legis. Regeln hänför sig endast till sådan sjöpanträtt i fartyg som konventionen själv föreskriver. ' Enligt3 § förmånsrättslagen består förmånsrätt, även om fordringen överlåts, tas ianspråk genom utmätning eller införsel eller eljest övergår till annan. Dethar under remissbehandlingen ifrågasatts om inte förmånsrättslagens bestämmelsei själva verket också reglerar problemet om sjöpanträtls övergång ochförordats, att förevarande bestämmelse i vart fall formas i överensstämmelsemed den förstnämnda. Förmånsrättär en rätt för borgenär att vid exekution få betalt för en fordran medföreträde framför vissa andra borgenärer. Denna rätt utgör ett omistligt inslagi panträtten "följer med" sjöpanlrätt, som det heter iförmånsrätlslagen men är ej identisk med denna. Det är väl möjligt atthärleda satsen om panträttens övergång med pantfordringen ur allmännarättsgrundsatser eller ur bestämmelsen om förmånsrätts motsvarande övergång.Men eftersom sjöpanträttskonventionen i art. 9 har en uttrycklig regel iämnet, bör för tydlighets skull en motsvarande bestämmelse tas upp här, trotsatt den delvis täcker samma sak som förmånsrätlsregeln. Idepartementsförslaget har formuleringen av denna paragraf rättats efter bestämmelsenom övergäng av förmänsrätt. Någon anledning att begränsa dess tillämplighettill sjöpanträtt som regleras av konventionen föreligger ej. Departementsförslagetgäller alltså sjöpanträtt i både fartyg och last. Dennaparagraf (257 § i kommittéförslaget) behandlar, delvis med motsvarighet ikommittéförslaget, frågan om panträttslig surrogation i försäkringsersättningoch annan ersättning för förlust av eller skada på egendom, som är föremål försjöpanträtt eller retentionsrätt. Som redovisats tidigare (3,6,5) gerdepartementsförslaget retinent men ej sjöpanträttshavare rätt lill sådansurrogation. Dennaparagraf (258 § i kommittéförslaget) tar ulan saklig ändring upp bestämmelsernai nuvarande 282 § SjöL om sjöpantberättigad borgenärs rätt alt, för att fåbetalning ur fartyget, för tids vinnande välja mdlan att föra talan motfartygsägaren eller mot befälhavaren samt att, för att få betalt ur lasten, ivissa fall föra talan mot befälhavaren. Rörande vem som därvidlag ärlegitimerad att svara såsom fartygsägare hänvisas till 22 § sjölagsförslaget. 1973: 42 344 Dennaparagraf svarar delvis mot både 259 och 260 §§ i kommittéförslaget. Denbehandlar problem rörande vilken lag som skall tillämpas som sakrättsstatut ifräga om fartyg. Bestämmelseni första stycket ger i överensstämmelse med sjöpanträttskonventionen uttryckför att det i princip är lex fori som skall till-lämpas i fråga om sjöpanträttoch retentionsrätt (3,6,6). Ändra stycket anvisar regislreringslandels lag försådan nationell sjöpanlrätt, retentionsrätt eller liknande rättighet som SjöLej känner. Sådan rättighet skall stå tUlbaka för konventionsbetingadsjöpanlrätt och som stämmer med konventionen och i övrigt ej ges bättrerätt, t. ex. i fräga om surrogation, än den sjöpanträtt eller retentionsrätt idetla kapitel mot vilken den närmast svarar. Därmed åsyftas materiellmotsvarighet, oavsett under vilken beteckning rättigheten framträder.Exempelvis retentionsrätt kan mycket väl tänkas uppträda under beteckningenpanträtt. Dennaparagraf svarar delvis mot både 259 och 260 §§ i kommittéförslaget. Denbehandlar samma problem som 259 § men i fråga om fartyg under byggnad. Gränsendras (jfr 3.6.6) vid sjösättningen så att för liden frän och med denna skallgälla det för färdiga fartyg tillämpliga sakrältsstatutet. För tidendessförinnan skall, som skeppsbyggnadskonventionen föreskriver, i sammahänseenden tillämpas byggnadslandets lag. Dennaparagraf inleder liksom motsvarande paragraf i kommittéförslaget avdelningenom skeppshypotek. Den behandlar i första stycket den grundläggande rätten förägare av registrerat skepp eller skeppsbygge att ta ut inteckning i sitt skeppi visst belopp av valfri valuta, Poincaréfranc inbegripen. I andra stycket slåsfast, att varken andelsinteckning eller gemensam inteckning i flera skeppeller byggen tillåts. Dessabestämmelser har delvis förebUd i 6: 1 JB. Jag har behandlat dem uttömmande idet föregående (3.6.4.1). Dennaparagraf (261 § andra stycket i kommittéförslaget) behandlar självapanträttsupplåtelsen. Bestämmelserna har sin förebild i 6: 2 JB. I fräga omparagrafens innehåll hänvisar jag till vad jag har anfört i det föregående(3,6.4.1 och 3.6.4,3). Dennaparagraf (263 § i kommittéförslaget) behandlar panträttslig surrogation, enfråga som jag uppehållit mig utförligt vid i det föregå- 1973: 42 345 ende(3,6,5). Till skUlnad frän kommittéförslaget berättigar departementsförslagetinteckningsborgenären till sådan surrogation. Kommittéförslagets regel attpanträtt på gmnd av inteckning ej kan göras gällande särskilt i andel avfartyg eller bygge har utmönstrats som obehövlig. Detta får anses utan vidarefölja av förbudet i 261 § andra stycket mot andelsinteckning. Dennaparagraf (264 § första och andra styckena i kommittéförslaget) reglerarpanträttens innebörd med avseende på den rätt till betalning ur det intecknadeskeppet eller bygget som den medför. Jag har behandlat detta i det föregående(3,6,4,2), Paragrafen svarar mot 6: 3 JB. Dennaparagraf (264 § tredje stycket i kommittéförslaget) slår fast borgenärernasrätt till betalning enligt 264 § utan hinder av preskription m. m.Bestämmelsen svarar mot 6: 4 JB. Jag har behandlat denna fråga i det föregående(3.6.4.2). Dennaparagraf (266 § i kommittéförslaget) behandlar borgenärens rätt alt i vissafall söka betalning ur skeppet fastän pantfordringen ej är förfallen. Som andra pantobjekt kanfartyg genom vanvård eller på liknande sätt försämras så att det förlorar ivärde som säkerhet för pantford-rdngen. Därtill kommer sjörättsligt betonaderisker säsom alt fartyget kan kondemneras (förklaras ej vara iståndsättiigtefler haveri) eller förlora svensk nationalitet. Enligt gällande rätt kanborgenären då realisera sin pantfordran utan hinder av att den ej är förfallentill betalning. Vid fartygets nationalitetsförlust på grund av friviUig överlåtelsetillkommer som sanktion alt överiålaren blir personligen ansvarig förpantfordringen i den mån han inle var det . Enligt uttryckligregel gäller detta, om flera delägare finns, endast sådan delägare sora tardel i överlåtelsen eller samtycker tiU densamma. Bakgrunden är risken för attinteckningen ej erkänns i det nya hemlandet. Kommittén har uttalat, attdet visserligen ej är vanligt att panträtt på grund av inskrivning ej erkännsinlernationdlt men har likväl inte velat bortse frän risken, en ståndpunkt somhar motsvarighet i fråga om sjöpanträtt. Ehuru förbudet mot avregistrering i deflesta fall beräknas skydda borgenären, bevarar kommittéförslaget sanktionen avpersonligt betalningsansvar om utiandsförsäljning leder till att panträtten gårförlorad. Den kompletteras därtiU så alt den gäUer även när försäljningen endast leder lUl sämre förmånsrätt. 1973: 42 346 StäUerskeppsbyggen med fartyg. I övrigt bevaras gäUande rätt väsentligen utanändring i sak. Underremissbehandlingen har förordats, att pantfordran utan vidare skall förfallatill betalning, om säkerheten äventyras, exempelvis genom att skeppet används iförbjuden fart något som kan leda till att försäkringsskyddet faller bort. Bestämmelsernaom s. k. acceleration av förfallotid när panten försämras genom vanvård m. m.har panträttslig hävd. De finns i fastighetsrätten där de nu är upptagna i6: 6 JB såväl som i sjörätten och lufträtlen. De har också motsvarighet ilagen om företagsinteckning. De beaktar endast direkt försämring av panten, ejatt säkerheten äventyras på annat sätt. Att ställa upp en allmän panlrättsldggrundsats av det slaget förefaller också vara förenat med vansklighet, om denskall vara både generell och lättillämpad. Departementsförslaget överlämnarliksom kommittéförslaget denna fråga till kreditavtalets parter. Deparlementsförslagetär i övrigt i likhet med kommittéförslaget format med 6: 6 JB sora förebild. Istället för naturhändelse som exempel på orsak lill pantens försämring angeshär sjöolycka. Dessutom likställs samtliga avregistreringsgrunder medförsämringsfall. Därunder ryms då inte bara kondemnation ochnalionaliletsför-lust, som enligt kommittéförslaget, utan även att skeppet ärförlorat försäkringsrättsligt sett eller alt det på grund av ombyggnad eller annansådan förändring ej längre uppfyller förusätlningarna för registrering somskepp. Det sistnämnda kan bero på att storleksmåtten ändrats eller att skeppetförlorat sin karaktär av fartyg. Däremot har exekutiv försäljning ej tagits medsåsom i kommitténs förslag, eftersom den ändock medför både rätt och plikt förborgenären att ta emot betalning . Vadbeträffar överlåtares personliga betalningsansvar för panlford-ringen, omöverlåtelsen går ut över panträtten, är situationen från borgenärens synpunktden att skeppsägare och pantgäldenär i regel är identiska varför personligtbetalningsansvar normalt föreligger från början. Därtill kommer att borgenärenenligt 17 § andra stycket sjölagsförslaget råder över avregistreringen, vilketställer honom i ett helt annat läge än t. ex. sjöpanträttshavare; dennesskyddsbehov beaktas i 246 § andra stycket sjölagsförslaget. Idepartementsförslaget har därför det personliga betalningsansvaret utmönstratssåsom en numera praktiskt obehövlig sanktion mot utlandsförsäljning. Dennaparagraf (273 § i kommittéförslaget, jfr 6:8 JB) behandlar verkan avpanträttsliga förfoganden av någon som visar sig ej ha varit rätt ägare lUlskeppet. Jag har redovisat förslaget på den punkten i det föregående (3.6.4.3), Prop.1973: 42 347 Dennaparagraf (274 § i kommittéförslaget, jfr 18: 2 JB) reglerar godtrosförvärv avpanträtt på grand av uiskrivning; jfr 20 § första stycket sjölagsförslaget.Även i denna del har förslaget motiverats i det föregående (3.6.4.3). Dennaparagraf (närmast 274 § i kommittéförslaget) ger 267 och 268 §§ motsvarandetiUämpning för det fall att panträtt upplåts i skepp eller skeppsbygge i stridmed en inslaänkning i ägarens rådighet över densamma. Tredje man kan alltsågöra godtrosförvärv genom panlrättsupplåtdsen. Godlrosförvärvet förutsättervisserligen att inskränkningen ej var antecknad i skepps- ellerskeppsbyggnadsregistret. Annars kan tredje man inte vara i god tro. Jag erinrarom 20 § andra stycket och 23 § sjölagsförslaget. Paragrafen har ingensjälvständig motsvarighet d JB. Där anses denna regel följa av huvudregeln omgodtrosförvärv av panträtt (18: 2 JB), dvs. här av 269 §. Jag har föredragit enuttrycklig regel. Risken för felaktiga motsatsslut i fastighetsrätten vidjämförelse mellan SjöL och 18 kap. JB anser jag vara så liten att man kanbortse från den. Dennaparagraf (265 § i kommittéförslaget, jfr 6: 9 JB) reglerar innebörden avägarhypotek, som jag utvecklat i det föregående (3.6.4.2 och 3.6.4,4). Dennaparagraf (271 § första stycket i kommittéförslaget) behandlar inteckningsföreträde. Jag har berört denna fråga i den allmänna motiveringen (3,6,4,5).Inteckningar får alltså inbördes företräde efter den tidsföljd vari de söks.Inteckningar som söks samma inskrivningsdag får lika rätt. Förebilden tUl dettafinns i 17: 6 JB. Att sökanden kan begära att inteckningar som söks sammainskrivningsdag skall gälla i viss inbördes företrädesordning framgår av 286 §.Jfr 17: 8 och 22: 6 JB. Dennaparagraf (271 § andra stycket i kommittéförslaget) slår fast, att det företrädesom ansökan om inteckning medför förfaller om ansökningen avslås. Jfr 21 §första stycket sjölagsförslaget och 17: 9 JB. 1973: 42 348 Dennaparagraf (271 § tredje stycket i kommittéförslaget) slår fast att inteckningsföreträde ej ändras vid överföring från skeppsbyggnadsregistret tillskeppsregistret. Motsvarighet härtill saknas givelvis i JB. Idenna paragraf, som saknar motsvarighet i kommittéförslaget, tardeparlementsförslaget upp en hänvisning till förmånsrätlslagen (1970: 979), somju reglerar den viktiga frågan om intecknings prioritet i förhållande tillandra rättigheter. Jag erinrar om alt motsvarande hänvisningar har lagils uppi 245 och 247 §§. Dennaparagraf (267 § i kommittéförslaget) behandlar intecknings giltighet i skepp,som skall avregistreras såsom vrak eller skrot eller emedan det gått förloratfrån försäkringsrätlslig utgångspunkt. Jag har behandlat detta i den allmännamotiveringen (jfr 3,6,4,6). Normalt kommer sädana skepp att kunna avregistrerasutan komplikationer. Men inteckningsborgenären, vars samtycke fordras föravregistrering, kan tänkas vara okänd eller renlav exempelvis emedanförsäkringsskyddet inle fungerat vUja bida sin tid för att se om inle vraketkan bärgas eller fartyget kommer tillrätta. Exempel på försäkringsrättsligtsett förlorade skepp är de svenska skepp vilka ligger instängda iSuezkanalen. Paragrafengår ut på alt inteckning i skepp sora här avses skall förnyas vart tionde årför att bevara sin giltighet. Annars förfaller den. Denna ordning fyllerfunktionen att möjliggöra utrensning ur skeppsregistret av skepp somrätteligen ej hör hemma där längre. Dennaparagraf (269 § i kommittéförslaget, jfr 6:12 JB) behandlar verkan av exekutivförsäljning så som jag redovisat mina överväganden i frågan i det föregående(3.6,4,6). Paragrafen går tillbaka på art. 11 i sjöpanträttskonventionen. Iförsta stycket regleras verkan av svensk exekutiv försäljning. I fråga omskepp kan sådan försäljning endast ha formen av exekutiv auktion, bl. a.efiersom försäljning under hand inte så lätt skulle kunna förenas medsjöpanträttskonventionens regler om förhandsunderrättd-ser (jfr art. 10).Därför kan verkan av försäljning också knytas till den tidpunkt då den vinnerlaga kraft. På den punkten skUjer sig bestämradsen från vad som skaU gällaenligt 249 §, där även utmätningsmans försäljning av båt måste beaktas. 1973: 42 349 Iandra stycket regleras verkan av exekutiv försäljning utomlands. Laglig och konventionsenligförsäljning skall tilläggas samma verkan som svensk sådan. Det gäller även omförsäljningen ägt ram i stat som ej tUlträtt konventionen. Huvudsaken är, attkonventionens krav verkligen uppfyllts. Deparlementsförslagettar till skillnad från kommittéförslaget ej upp någon särskild erinran omborgenärens rätt till betalning ur köpeskillingen efter exekutiv försäljning.En sådan bestämmelse torde vara obehövlig. Dennaparagraf (270 § i kommittéförslaget jfr 6: 17 JB) kopplar i första stycketsamman pantbrevet med inteckningen så att pantbrevet automatiskt delarinteckningens rättsliga öde. Jag har berört denna fråga i det föregående(3.6.4.6). Iandra stycket erinras om att kopplingen i princip är enkelriktad. Inteckningenpåverkas ej av att förkommet pantbrev dödas. Medförslagets ståndpunkt utgör pantbrevet emellertid inte löpande skuldebrev elleröverhuvudtaget självständig bärare av belalningsan-språk. Gäldenären ärnaturligtvis likväl enligt allmänna obligationsrättsliga grundsatserberättigad att återfå pantbrevet vid betalning. Han skulle annars bli betagenmöjlighet att ånyo utnyttja pantbrevet för kreditsäkerhetsändamål. Med hänsyntill gäldenärens intresse av att återfå pantbrevet vid betalning bör det finnasmöjlighet för den som förlorat pantbrev att få handlingen dödad. Förslag omsådan ändring i detta syfte i lagen (1927: 85) om dödande av förkommen handlingall den kommer att avse också pantbrev för inteckning i skepp eller skeppsbyggehar därför utarbetats (se avsnitt 5.8). Meddenna paragraf (275 § i kommittéförslaget) inleds ett avsnitt som behandlarfrämmande m. m. Paragrafenreglerar fömtsättningarna för erkännande av utländska fartygshypotek. Såsomsjöpanträttskonventionen föreskriver i art. 1 skall enligt förslaget panträtt,som upplåtits i utiändskt fartyg, erkännas i under förutsättning, atträttigheten stiftats och inskrivits enligt registreringsstatens lag, attregistret och dess handlingar är offentliga och tillgängliga vid behov, alt därfinns uppgift om rättighetshavarens namn och adress eller om att rättighetenupplåtits till innehavaren av den handling varigenom rättigheten dokumenterasoch att där tiUika finns uppgift ora rättighetens belopp och data som bestämmerdess prioritet. Eftersomsjöpanträttskonventionen föreskriver att ej endast utan ävenanglosaxisk s. k. mortgage skall erkännas, har förslaget inte Prop.1973: 42 350 begränsatstUl att avse inskriven panträtt. Ty mortgage utmärker sig för att med vårtbetraktelsesätt närmast utgöra ett slags säkerhetsöverlåtelse. Bestämmelsernai förevarande paragraf har därför formals sä att de gäller såväl inskrivenpanträtt som "annan sådan rättighet". Formuleringen har motsvarigheti lagen i anledning av tiUträde till konvention rörandeinternationellt erkännande av rätt till luftfartyg. Enligtförslaget är denna paragrafs tUlämplighet inte begränsad till ochmortgage i fartyg som hör hemma i konventionsstat. Konventionens art. 12: 1föreskriver nämligen, som förat nämnts, i princip generell tiUämplighet ochart. 1 är ej utformad så att därav kan slutas att dess bestämmelser skulleavses ha en inskränkt tillämpning. De ägnar sig f. ö. väl för generelltUlämpning. Dennaparagraf (276 § i koramittéförslaget) reglerar föratsättningama för erkännandeav utländska skeppsbyggnadshypotek. Med likställer förslaget här som i278 § "annan sådan rättighet" (jfr art. 5 iskeppsbyggnadskonventionen). 9 i skeppsbyggnadskonventionen skall bl. a. inskriven panträtt och annansådan rättighet i skeppsbygge erkännas, om den inskrivits i konventionsstat ienlighet med den statens lag. Bestämmelse av sådan innebörd har tagils upp iparagrafen. I fräga om inskriven äganderätt, som också behandlas ikonventionens art. 9, hänvisas tiU 24 § sjölagsförslaget. Förevarandebestämmelse om erkännande av främmande skeppsbyggnadshypotek lämpar sig förgenereU tUlämpning och förslaget begränsar den därför inte till m. m.som inskrivits i konventions-stat. Dennaparagraf (277 § i kommittéförslaget) reglerar vUken verkan som skall tilläggasfrämmande och andra sådana rättigheter som skall erkännas enligt 278eller 279 §. Jag har behandlat dessa problem i den allmänna motiveringen (3.6.6). Verkanav inskrivning av panträtt och annan sådan rättighet skall enligtsjöpanträttskonventionen art. 2 och skeppsbyggnadskonventionen art. 6 bestämmasav registreringsstatens resp. byggnadslandets lag. Byggnadslandets lag bUrenligt skeppsbyggnadskonventionen art. 3 identisk med registreringsstatenslag. Den rättsverkan som är av betydelse i detta sammanhang är privaträltsligverkan gentemot tredje man. I förevarande paragraf har tagits upp en påkonventionsföreskrifterna byggd regel om inskrivnings sakirättsliga verkan. Prop.1973: 42 351 Tillregeln om vilken lag som bestämmer fartygshypotekets sakrättsliga verkan fogarsjöpanträttskonventionen (art. 2) ett uttryckligt förbehåll för att dess egnaregler dock skall gäUa. Hypoteket får exempelvis inte tillåtas bli undanträngtav en för konventionen okänd, nationell sjöpanträtt även omregistreringsstatens lag medger det. Detta motsvaras här av förbehäU för 259och 260 §§, vilka ju skaU sätta konventionsenliga regler i tillämpning för rättighetersom kan konkurrera med m. m. Förbehållet behövs dessutom för att den i260 § föreskrivna gränsdragningen mellan fartyg och fartyg under byggnad skallbli tUlämplig även här. Dennaparagraf (281 § i kommittéförslaget, jfr 22: 1 JB) inleder det avsnitt somdeparlementsförslaget rubricerar "Inteckningsförfarandet". I första stycket hänvisastill de grandläggande reglerna om registrerings- och inskrivningsförfarandet i2 kap. sjölagsförslaget. Ty inleck-ningsärende skall naturligtvis som andraregisterärenden tas upp pä inskrivningsdag, antecknas i dagboken, täckas avbesvärsreglerna osv. I andra stycket tas upp enregel enligt vilken den för vars förvärv inskrivning senast är sökt räknas somägare av skepp eller skeppsbygge när det gäller att söka inteckning. Har hansökt inskrivning av ett viU-korligt förvärv, kan det likväl enligt 283 § förstastycket 3 utgöra hinder för honom att få inteckning. Jag har berört detta iden allmänna motiveringen (3.6.4.7). Dennaparagraf (282 § i kommittéförslaget, jfr 22: 2 och 13 JB) formaliserarinteckningsansökan och ansökan om inteckningsförnyelse. I första stycket reglerasinteckningsansökan så att den skall vara skriftiig och innehålla uppgift oradet belopp som inteckningen skall lyda på och om skeppet så att detta kanidentifieras i registret, dvs. Kommerinteckningsansökningen som registreringsanmälan får naturligtvisskeppets identifiering behandlas med hänsyn till att det ännu ej finns iregistret. Iandra stycket regleras begäran om inteckningsförnydse. Det är naturligt attborgenär som begär sådan förnyelse legitimerar sig genom att ge in pantbrevet. Dennaparagraf (283 § i kommittéförslaget, jfr 22: 3 och 4 JB) behandlar i förstastycket grunderna för avslag på inteckningsansökan. Såsomerinrats under remissbehandlingen bör underlåtenhet att iaktta de formellabestämmelserna om inteckningsansökan föranleda avslag (jfr 22 kap. 3 § förstastycket 1 JB). Denna avslagsgrand tar deparlementsförslaget upp i punkt 1. 1973: 42 352 Punkt2 svarar mot kommitléförslagets punkt 1 och avser de fall då det brister i deförutsättningar för inteckning som anges i 261 § andra stycket. Här är detalltså fråga om att förhindra t. ex. andelsinteckning. Punkt3 gäller sådana inskränkningar i sökandens rådighet över skeppet eller byggetsom beror av villkor för hans förvärv. Förutsättning för att sådana vUlkorskall kunna beaktas i inteckningsärende är att de antecknats i registret ellerupplysts för registermyndigheten så att de skall antecknas i registret senastden inskrivningsdag då inteckningsansökningen görs. Vad som förstås medinskrivningsdag framgår av 25 § andra stycket, jfr 281 § första stycket. Skulleden till vars förmån inskränkningen gäller t. ex. överlåtare som tagitäganderättsförbehåll gå med på att inteckning beviljas, bör naturligtvisansökningen ej avslås (jfr 22 kap. 4 § första stycket 1 JB). Punkt4 är en självklar följd av att avregistreringsgrund inträtt för skeppet ellerbygget. Skall egendomen avregistreras enligt 16 §, bör naturligtvis inteckninginte beviljas. Att det kan föreligga hinder enligt 17 § mot att avregistreringverkställs, ändrar ej detta förhållande. Punkterna5 och 6 hänför sig tiU andra inskränkningar i rådigheten över skeppet, nämligenkonkurs, kvarstad, skingringsförbud och utmätning. I fråga om bestämmelsernasinnebörd hänvisar jag tUl vad jag har anfört i det föregående (3.6.4.7). Enligtkommittéförslaget (punkt 4) skuUe också process om bättre rätt till egendomenutgöra inteckningshinder. Emellertid behandlar departementsförslaget dettafall så att det föranleder uppskov med ärendet om inskrivning av äganderätten.Här bör det alltså inte vara hinder för inteckning utan uppskovsskäl. Jfr andrastycket i förevarande paragraf. Andrastycket innehåller den tämligen självklara föreskriften att inteckningsansökansbehandling skall uppskjutas, om ärende angående inskrivning av sökandensförvärv uppskjutits (jfr 22 kap. 3 § andra stycket JB). Dennaparagraf (284 § i kommittéförslaget) ålägger registermyndigheten att beviljainteckning och utfärda pantbrev, om hinder mot bifall tiU inleckningsansökan ejföreligger enligt 283 § (jfr 22 kap. 5 § första stycket JB). Enligtdenna paragraf (285 § i kommittéförslaget) skall inteckning förnyas utanhänsyn till om det är materiellt befogat att skeppet förblir intecknat. Omförnyelse begärs av ägaren eller borgenären och i övrigt iakttagits vad somföreskrivs i 282 § andra stycket, skall inteckningen Prop.1973: 42 353 Det sker genom anteckning i skeppsregistret omförnyelsen (jfr 27 § första stycket),