prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Många partiella reformer har skett inom RB sedan balken komtill, men någon samlad översyn har inle ägt rum, Enligt DONs mening är delangelägel alt det kommer till stånd en sådan översyn. exempel kan pekas på bestämmelserna om förfarandet. Vid övergången frånskriftligt till muntligt förfarande behövdes säkerligen ingåendehandlingsregler. skulle det emellertid vara en betydande fördel omregelsystemet förenklades och större handlingsfrihet lämnades ål rätten. Frånlid lill annan har specialförfaranden tillkommit med regler som avviker fråndem som gäller enligt RB, F,n, föresläs speciella förfaranden inle bara genomden remitterade promemorian ulan också i domstolskommiliéns slutbetänkandeDomstolsväsendet IV Skiljedomstol(SOU 1972:22), Om pä detta sätt den ena specialprocessen förs in efler denandra ulan all de arbetas in i del system som den grundläggande lagen, RB,innehåller, föreligger risk för att enhetligheten och sambandet i fräga omförfarandet i olika sorlers mål förloras på ell sätt som inte är godtagbart.Besvärande organisatoriska och andra svårigheter för domstolarna kan förutses.Del blir också svårare för dem som uppträder inför domstol att veta vad somankommer på dem i det ena eller del andra förfarandet. som föresläs i remitterade promemorian liksom i detbetänkande som nämnts synes f,ö, med fördel kunna genomföras somförenklingar i balken. En samlad översyn måste bli tidsödande. Det äremellertid naturligt all reformarbetet bedrivs så att delbetänkanden läggsfram. På del viset kan frågor som bedöms vara särskilt angelägna las fram medförtur. finns större förutsättningar för all delreformerna utformasmed sikte på all de olika rättsinstiluten på processrättens område åtminstone ien slutetapp skall gjutas samman till en organisatorisk enhet sä långt det ärmöjligt och bestämmelserna instituten emellan stämma överens i all möjlig mån.Omen reform i fråga om förenklat förfarande i mindre tvistemål anses såangelägen alt den bör genomföras utan all ytterligare utredning avvaktas, fårdelta inle medföra all en översyn av RB och angränsande områden ställs påframliden. Det framstår närmast som ännu viktigare all en sådan utredningkommer lill stånd, I en delyttranden framförs tanken på all istället för promemorief örslaget genomföramer begränsade ändringar i gällande ordning, uttalar sålunda attdet i avbidan på en allmän processrevision bör kunna undersökas om inte de ipromemorian berörda önskemålen i viss utsträckning kan tillgodoses genom mindregenomgripande lagändringar än de nu föreslagna. Sålunda bör en viss utbyggnadav allmänna reklamalionsnämndens verksamhet vara möjlig. Vidare kanbeträffande önskemålet att uppnå exigibla avgöranden i konsumenltvister pekaspå möjligheten att öppna lagsökningsvägen för sådana skadeståndsanspråk, somkan grundas på utlåtanden från reklamationsnämnd, 1 fråga om angelägenheten avalt minska kostnadsriskerna i mindre tvistemål skulle en framkomlig väg måhändavara att i viss mån begränsa möjligheterna såväl lill ersättning förrättegångskostnader som tiU överprövning i högre instans. Även hovrätten överSkåne och och hovrätten för Nedre Norrlandär inne pktanken att ettlagsökningsförfarande kunde användas för reklamalionslvister i vUkareklamationsrtämnd avgett utlåtande. anser att ettalternativ till domstolsprocessen skulle kunna vara att förfarandet medbelalningsföreläggande vidgas lUl att bl,a, kunna tiUämpas också pä mindrepenningfordringar som avser skadestånd. yttranden är såutformade alt de i flertalet fall om rekommendationerna inte följs direktkan läggas till grund för ansökan om betalningsföreläggande. Beträffande mål iallmänhet förordar i stället för promemorieförslaget envidgning av möjligheterna att hålla huvudförhandling i förenklad form enligt42 kap, 20 § andra stycket RB. ifrågasätter om intepromemorians syfien skulle kunna uppnås genom att reglerna generelltförenklades för samtliga tvistemål, exempelvis genom att möjligheterna attavdöma sådana mål redan vid förberedelsen kraftigt utökades i förhållande tUlvad som gäller eller alt domaren erhåller möjlighet att vid förberedelsenframlägga formellt förliknings- förslag med rätt för part att antaga eller förkastadelsamma vid äventyr alt eljesl slå risken för den sammanlagdarällegångskoslnaden, 1 flerayttranden görs allmänna uttalanden om förhållandet mellan del förenklade förfarandetoch allmänna reklamalionsnämnden, KO delar promemorians uppfattning allreklamationsnämnden bör bibehållas i nuvarande funktioner. Nämnden fyller väsentlig uppgift och bör göra del även sedan ett förenklaträttegångsförfarande införts. Del lorde även i fortsättningen ligga nära tillhands att låta nämnden pröva frågor där oenigheten mellan parterna endastgäller huruvida en viss vara eller tjänst uppfyller de kvalitetskrav som kanställas på den, förfarande inför nämnden kan i sådana fal även i framlidenväntas bli det enklaste och billigaste sättet att få fram ett opartisktavgörande, Mot denna bakgrund bör den förenklade rättegången enligt KO:s meningdelvis ses som ett oundgängligt komplement reklamationsnämndensverksamhet, 1 alla de fall där en näringsidkare vägrar eller kan antas vägra all godta ett avgörande i reklamationsnämnden eller där en tvist av bevisskäleller andra orsaker inte lämpar sig för prövning av reklamationsnämnden bördomstolen komma all erbjuda en naturlig utväg. anser denbästa lösningen vara alt konsumenltvister behandlas av allmännareklamationsnämnden, Reklamalionsförfarandet behöver emellertid i enstaka fallkompletteras med ell domslolsförf ärande, Blotta existensen av ett förkonsumenten smidigt domslolsförf ärande kan beräknas göra säljarna mer benägnaatt följa nämndens utslag, KF finner det mycket tillfredsställande allreklamationsnämndernas verksamhet inte ifrågasätts utan att den alltjämt börfortgå, KF anser del dessutom angelägel att nämndernas verksamhet ses över isyfte alt utvidga och effektivisera verksamheten, ochSveriges uttalar bl,a, följande. När det gällerkonsumenltvister måste förfarandet i betydligt högre grad än som kommit lilluttryck i förslaget, inriktas på alt bli ett komplement till allmännareklamationsnämnden. Del är angelägel alt reformen utformas så att del sloraantalet fall även i fortsättningen behandlas inom det billiga och smidigaförfarandet hos reklamationsnämnden. Som även konstateras i promemorian harallmänna reklamalionsnämndens verksamhet varit framgångsrik. Nämnden haremellertid vissa brister. En del av dessa bör kunna undanröjas genom ändringarav nämndens verksamhetssätt, medan andra brister endast kan botas genomkompletterande åtgärder utanför nämnden. Del är angelägel att detla sker i ettsammanhang. framtida ställning och uppgifter bördärför noga övervägas i samband med att lagrådsremissen avseende förenklatförfarande utarbetas. Vid en översyn av nämndens verksamhet bör bl,a, övervägasom inte en konsumenttvist bör kunna hänskjutas tUl nämndens prövning avnäringsidkare likaväl som av konsument. En formell initiativrätt förkonsumentens motpart, när denne är tveksam om det berättigade i framställda klagomål är ägnadalt skapa en bättre balans i systemet och är av värde för tUllron tUl nämndensobjektivitet och opartiskhet. Vidare bör beaktas vikten av alt, då nämnden gesen mer permanent karaktär, den erhåller en självständig ställning, tills vidarelämpligen under domstolsväsendets organisationsnämnd och senare under det nyadomstolsverket. Även med dessa åtgärder kvarstår dock vissa brister hos nämndenoch ett behov av komplement lill denna. Nämndens smidiga arbetssätt förutsätterbl,a, att dess utslag icke är bindande. Detta innebär att nämndens utslag i ettvisst antal fall inte efterföljs. Betydelsen av denna brist bör dock ickeöverdrivas. Antalet fall av ohörsamhet är vare sig i absoluta eller relativalal stort. Ett flertal av de näringsidkare som inte följer rekommendationernasaknar därtUl ekonomiskt gripbara tillgångar och kan inte nås ens om nämndensjälv hade tiUgång lill tvångsmedel. Det är dock otillfredsställande att det intefinns något lämpligt samhällsorgan som konsumenten kan vända sig till i de falldå nämndens rekommendationer inte frivilligt följs. För vissa av dessa fallskulle del föreslagna förenklade förfarandet vara värdefullt. En kvantitativtallvarligare brist hos nämnden är att den inte kan höra parter eller vittnen.För de mål där partsförhör eller muntlig bevisupptagning erfordras skullesåledes det föreslagna förfarandet erbjuda en god lösning . Slutligen böruppmärksammas all reklamalionsnämnden inle befattar sig med och ej heller börbefatta sig med prövning av renodlat juridiska frågor. Del kan därvid noterasall det finns en trend mot ett allt större juridiskt inslag i konsumenltvister.Denna utveckling kommer sannolikt att accelerera genom de nya lagar som är attvänta på konsumentskyddets område; konsumenlköplag, kreditköplag etc. Reklamationsnämndenkan inte anses lämpad för rättsliga avgöranden. Domare däremot är väl ägnadeatt slita rältstvisier. Från andra utgångspunkter vore det också olyckligt omdomarkåren ställdes vid sidan av rättsutvecklingen inom väsentligacivilrättsliga områden. För de tvister som rör rättstillämpningsfrågor bördärför nämnden kompletteras på föreslaget sätt med ett förfarande inom ramenför domstolsväsendet, I enlighet härmed bör reklamationsorganen svara förhuvudparten av konsumenltvisterna. Det är därför viktigt att käranden när detär lämpligt hänvisas frän del förenklade förfarandet av domstol lillreklamalionsorgan. För att underlätta denna uppgift för domstolarna bör deutförligt informeras om reklamations-organens verksamhet och utrustas medvederbörliga anmälningsblanketter. Som anges i promemorian, kan det ocksåfinnas skäl för att reklamationsorganen hänvisar sökanden lill det förenkladerällegängsförfarandel, , när organet inte kan få fram klara uppgifter om vadsom hänt eller om tvister som rör rent rättsliga frågor eller dessrekommendationer ej efterföljs. Lämpliga rutiner härför bör utredas i sambandmed den allmänna översynen av allmänna reklamalionsnämnden, I några yttranden diskuteras vissa förslag lUl samordning mellan domstolsförfarandel och förfarandet vid reklamationsnämnd,skisserar följande ordning. Konsument som är part i målvid tingsrätt skall underrättas av rätten om att reklamationsnämnd under vissaförutsättningar kan pröva den uppkomna tvisten, 1 samband med att partunderrättas om denna möjlighet till kostnadsfri prövning bör han ges en myckelkort frist inom vilken han måste träffa sitt val. Om parten väljer all låtareklamalionsnämnd pröva tvisten och förutsättningar för sådan prövningföreligger, skall rätten förklara målet vilande i avbidan på nämndensavgörande. Denna ordning bör gälla oavsett om konsumenten uppträder som kärandeeller svarande. När reklamalionsorganel avgivit sill yttrande, kan detta omså är påkallat för vinnande av rättelse åberopas av part, i följd varav ettförenklat förfarande kan tillämpas vid domstolen. För den händelse parlen inlevill låta nämnden pröva tvisten, bör sådant förfarande inle vinna tillämpning.Statens konsumentråd anför bl,a, att konsumenten bör ha möjlighet att väljamellan att anhängiggöra ärendet i reklamalionsnämnden och vid domstol. Enligtrådels mening bör domstolen, om de finner alt ärendet är av sådan natur attdel med fördel kan handläggas av översända deltill nämnden. Nämnden bör i sådana faU handlägga ärendet på vanligt säll ochavge ett yttrande. Klaganden bör emellertid underrättas om alt därest han inleär nöjd med nämndens yttrande han har all underrätta domstolen härom som då harall ta upp ärendet lill behandling, RTS föreslår särskilda regler som innebärall tingsrätt i konsumenltvister, om inte särskilda skäl talar mol del, alltidskall inhämta yttrande från reklamalionsorgan. Reglerna innebär vidare bl,a,all tingsrätt inle utan särskilda skäl får frångå ullätande i saken avreklamalionsorgan, 7, / Promemorian När del gäller alt la ställning till tillämpningsområdetför en förenklad rättegångsordning framhålls i promemorian alt det givetvis ärav största betydelse hur långl förenklingen bör drivas. En långl drivenförenkling motiverar försiktighet när gränserna dras. Omvänt gäller all justarkare rällssäkerhelsgaranlier som byggs in i förfarandet desto vidare börallmänt sett tillämpningsområdet kunna bestämmas. Med den utformning som harskisserats i det föregående lorde gränserna för en förenklad rättegångsordninginle behöva dras alltför snävt. När detgäller att bestämma tillämpningsområdet är gränsdragningen mellan disposilivaoch indispositiva mål av intresse. Beträffande de disposiliva målen, dvs, måleni vilka förlikning kan träffas, är uppenbart alt de i regel bör kunna handläggas enligt den nya ordningen,I fråga om de indispositiva målen ligger saken delvis annorlunda lill. Delindisposiliva målels betydelse för parterna och från samhällets synpunkt kaninte mätas i pengar på det säll som vanligtvis är möjligt för disposilivatvister. Även om skäl finns tUl anlagande all många indisposiliva mål är vällämpade för ett förenklat förfarande, kan avgränsningen av dessa mål inle skeefler samma riktlinjer som de dispositiva målen, I dagens läge synes därförlämpligast alt de indispositiva tvisterna inte handläggs enligt den nyaordningen. Detsamma bör gälla när ell mål har både disposiliva ochindispositiva beståndsdelar, det yrkas t,ex, hemskillnad och underhåll. Bland de disposiliva tvistemålen finns en del tämligenspeciella målgrupper, bl.a, vissa associations- och immaterialrätlsliga mål,som förekommer mycket sällan, Någol framträdande behov av ett förenklatförfarande föreligger inle för dessa målgrupper efiersom de i regel rör störrevärden, TUlräckliga skäl all utesluta dem kan dock knappast anses föreligga. Av de i huvudsak disposiliva målen finns några kategoriersom enligt promemorian åtminstone inle inledningsvis bör las med i den nya ordningen.En sådan kategori är tvister för vilkas handläggning i första instans det redannu finns särskilda bestämmelser om rättens sammansättning, t,ex, mål som skallhandläggas vid fastighetsdomstol. En annan kategori, som också karakteriserasav att särskilda handläggningsregler finns, är mål vari saken skall prövas medtillämpning av konkurslagen eller ackordslagen. Sådana tvister som berörtsbör inte handläggas i det förenklade förfarandet. När erfarenhet har vunnits avdet förenklade förfarandet får övervägas, om ytterligare målkategorier exempelvis vissa arrende- och hyrestvister rörande mindre värden bör föras inunder den nya ordningen. Den nya ordningen bör tillämpas i första hand pä tvisterdär värdet är sådant att del normalt inle är ekonomiskt försvarligt att drivasaken i ordinär process. Som har nämnts förut bör det förenklade förfarandetvara obligatoriskt för sådana tvister. Från dessa utgångspunkter är delnödvändigt all tillämpningsområdet begränsas med hänsyn lill tvisteföremåletsvärde. Den värdegräns som skall vara avgörande för frågan om en tvist skallavgöras efler ett förenklat förfarande bör bestämmas med beaktande av derättegångskostnader som kan beräknas i en tvist som avgörs efter ordinärprocess. Rättegångskostnadernas storlek har belysts i del föregående. Enprocessordning som innebär att de totala partskostnaderna ligger i närheten aveller t,o,m, överstiger tvisteföremålels värde framstår från allmän synpunktsom ell självändamål och lorde inle heller från parternas synpunkt bedömas somrationell. Ytterligare en synpunkt som särskilt måste beaktas är atten särskild rättegångsordning för en viss typ av tvister endast är motiverad omförfa- randel blir tillämpligt pä ell relativt stort antaltvister. Värdegränsen för ett förenklat förfarande bör därför bestämmas så attde mest frekventa förmögenhetsrällsliga vardagslvislerna kan behandlas i dennaordning. En väsentlig del av vardagstvisterna är uppenbarligen konsumenttvistersom avser köp av konsumtionsvaror och hushällskapitalvaror saml reparation avsådana varor. Enligt en särskild av konsumentrådet utförd undersökning avallmänna reklamationsnämndens yttranden under liden 1,1,1968-15,2,1971 liggerden ersättning som nämnden förordat i genomsnitt på . Del högstagenomsnittet hos de olika avdelningarna konstaterades hos den avdelning somhandlägger motorfrågor. Värdet var där . Enomständighet som talar för en relativt låg värdegräns är all en sädan gräns gerstörre möjligheter lill mera radikala ändringar i nuvarande ordning.Försiktigheten bjuder också all gränsen i ell begynnelseskede sätts lågt. Omerfarenheterna av den nya ordningen föranleder det, kan gränsen senare justerasuppåt. En lämpligvärdegräns synes kunna uppnås genom en anknytning till basbeloppet enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Härigenom får man en form av indexreglering såalt värdegränsen följer skiftningarna i prisläget och alltså ulan lagändringanpassas efler prisutvecklingen. Basbeloppet är f,n, . Värdegränsenbör lämpligen bestämmas till ett halvt basbelopp. Somframgår av den nämnda undersökningen lorde huvuddelen avkonsumenttvisterna komma att omfattas av del förenklade förfarandet. Vissakonsumenltvister rör emellertid värden som ligger över den nu förordadevärdegränsen. Det är då fråga om mera dyrbara konsument-kapitalvaror, t,ex,bilar och båtar. När det gäller tvister som rör frågan om varan är felaktigeller bristfällig, kan konsumenten få tvisten prövad av reklamationsnämnden, omtvisten inle är ulredningsmässigt eller rättsligt särskilt komplicerad. Om densom enligt nämndens utlåtande är förlorande part inte friviUigt följer nämndensrekommendation, talar starka skäl för alt motparten bör kunna anlita delförenklade förfarandet för att utverka ett exigibelt avgörande även om tvistenrör värde som ligger över den föreslagna gränsen. Den omständigheten allreklamationsnämnden tagit upp och prövat tvisten innebär all utredningsmässigaeller rättsliga komplikationer inte föreligger. Trots all värdet kan vararelativt slort synes därför tvisten väl ägnad all handläggas i det förenkladeförfarandet. På grund av det anförda förordas att tillämpningsområdet för detförenklade förfarandet bestäms så att tvist som enbari rör fråga som prövats avreklamationsorgan oavsett värdet skall kunna föras till det förenkladeförfarandet. En sådan ordning kräver vissa garantier för all förfarandet ireklamationsorganet är tillfredsställande utformat. Bestämmelsen bör därförgälla endast i fråga om reklamalionsorgan som Kungl, Maj:t bestämmer, I förstahand är det givetvis som kommer i fråga. En situation som bör uppmärksammas i delta sammanhang äralt yrkandet ibland kan avse ett obetydligt belopp medan processen i självaverket rör betydligt större värden, t,ex, när i ett skadeståndsmål yrkasersättning endast för förstörda kläder faslän skadorna i övrigt uppgår lillbetydande belopp, I en sådan situation torde del i allmänhet vara möjligt förparterna att fä lill stånd en prövning i det ordinära förfarandet genom attyrkandet anpassas efler värdegränsen. Vidare finns möjlighet all väckafastslällelsetalan om skadeslåndsskyldighelen i och för sig. En invändning som kan framföras mol den föreslagnabestämningen av tillämpningsområdet är all rällegångsförfarandet kan påverkasav hur käranden bestämmer sitt yrkande. Risken all sädana möjligheter skallutnyttjas otillbörligt bör emellertid inte överdrivas, 1 mera flagranta falllorde ell sådant förfarande kunna beaktas vid fördelningen av ansvaret förrättegångskostnaderna enligt grunderna för bestämmelserna i 18 kap, 3 § RB omparts kostnadsansvar vid onödig rättegång. Även andra mål där tvisteföremålels värde överstiger denbestämda värdegränsen bör kunna handläggas i förenklad form. Som förutsättningbör emellertid gälla all parterna är ense om detla. Några betänkligheter molatt i delta avseende medge parterna valrätt synes inle föreligga. Rätten böremellertid ha möjlighet all i undantagsfall avvisa en sådan begäran frånparterna, om målet är rättsligt eller ulredningsmässigt komplicerat. Några andra begränsningar i tillämpningsområdet för detförenklade förfarandet än dem som har berörts föreslås inle. All ell mål ärav ovanligt invecklad beskaffenhet eller svårutrell av andra skäl bör alltsåinle medföra att det kan föras över lill del ordinära förfarandet. Del nyaförfarandet torde enligt promemorian kunna utformas så flexibelt alt ävensådana mål kan handläggas på ell tillfredsställande sätt. En särskild fråga är om tvister angående mindre värden börkunna las undan från det nya förfarandet genom skiljeklausuler. Del är tydligtatt en sådan möjlighet skulle kunna i hög grad förringa värdet av den nya ordningen.Skiljeklausuler bör därför inle få hindra all mindre tvister förs lill del nyaförfarandet, Promemorians förslag all endast disposiliva mål skallomfattas av reformen har genomgående godtagits eller lämnats ulan erinran, 1ett yttrande, det som har avgelts av , uttalas dock sympatierför ell förenklat förfarande i indisposiliva mål. Enligt tingsrätten är dessamål särskilt ägnade för ell sådant förfarande. Tingsrätten anför vidare attgissningsvis av skillnadsmålen avgörs vid första inställelsen. Även om manbeaktar att parternas anlitande av biträde nu verksamt bidrar lill denna högaavverkningsprocenl, bör man ha anledning räkna med all en på hjälp frän domstolarnas sida baserad handläggningsform skulleleda lill fortsatt, hög avverkningslakl vid första inställelsen. I någrayttranden förordas en begränsning lill vissa målgrupper inom det disposilivaområdet eller att vissa målgrupper undanlas. m.fl. uttalarsålunda att det med hänsyn till den tveksamhet del ifrågasatta förfarandetinger är naturligt all ställa frågan om del ej kan vara lämpligt att iakttagaviss försiktighet då del gäller all bestämma reformens omfaltning. Avpromemorian synes kunna utläsas att behov av mindre kostsamt förfarande främstanses påkallat för vad som i promemorian kallas konsumenttvister, dvs, tvistermellan näringsidkare och konsument med anledning av försålt gods ellertillhandahållen tjänst; en väsentlig del av dessa antas avse tvister om köp avkonsumtionsvaror och hushällskapitalvaror saml reparation av sädana varor.Begränsas reformen lill mål av denna typ är all märka all på samma områdenfinns reklamalionsnämnderna och all på säll i promemorian utvecklats stundomen samordning av förfarandet vid nämnden och handläggningen vid domstolen kanske och vara lill gagn för rättssäkerheten. Antydda förhållanden talar för attreformen bör begränsas til mål av nu angivna typ. Visar sig erfarenheternagoda, är lätt all efler en lid vidga tillämpningsområdet för del förenkladeförfarandet. Även uttaiar sympatier för en begränsning till konsumenltvister,och landstings rättshjälpsnämnd anser allreformen bör begränsas lill konsumenltvister i vilka reklamalionsorgan avgeltullålande, LO ullalar all organisationen beträffande tvister av arbetsrättsligkaraktär förbehåller sig rätlen all oavsett tvisteföremålels värde ta slutligställning sedan anslällningstrygg-helsutredningen avlämnat sitt betänkande.Göteborgs stads rättshjälpsanstalt anser att samtliga familjerättsliga mål börhandläggas i ordinär process även om målet är helt dispositivt. Starka socialaskäl talar enligt styrelsens uppfattning obetingat för att mål av denna art,exempelvis jämkning av underhållsbidrag, där ibland utländsk rätt måstetillämpas, skall handläggas i sädana former all garanti ges för en fullgodrättslig prövning. anser alt tvister omhandelsköp inle bör omfattas av lagen. och Handelskammareni ifrågasätter om tvister mellan näringsidkare inle borde uteslutasfrän tillämpningsområdet. Förslaget all avgränsningen av tillämpningsområdet iprincip skall ske efler en värdegräns tillstyrkes eller lämnas ulan erinran avfierlalet remissinstanser. Övriga remissinstanser anser i regel attavgränsnings-metoden måste kompletteras med andra regler som ger möjlighet tillytterligare begränsningar. Endast ett litet fåtal ställer sig hell avvisande.