prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — a. planverket,ÖEF, länsstyrelserna i , , länoch , vattenfallsverket, delegationen för atomenergifrågor, ABAtomenergi, KF, LO, TCO och . Överföring av myndighetsuppgifterna på KK förordas av bl.a. i , och . Statskontoret, arbetarskyddsstyrelsen, RRV,, , kommunförbundet ochKraftverksföreningen vill avvakta betänkande innan ställningtas till förslaget. uttalar att utformningen avorganisationen bör vänta tills är klar. , , ,, och handelskammare tar avstånd från förslagetom inrättande av ett centralt energiorgan. a. statskontoret och förordar en samladorganisationslösning för industri- och näringspolitiken, däri inbegripetenergisektorn. LO understryker också nödvändigheten av att det centrala energiorganetutformas så att det på ett smidigt sätt kan anpassas till den förändring avhela den industri- och näringspolitiska organisationen på både verks- ochdepartementsnivå som pågående utredningar och överväganden kan leda till. Beträffande energiorganets arbetsuppgifter förordar KK ettutrednings-, planerings- och tillsynsorgan som är fristående från produktionsledet.Verksamheten bör inledas med prognosverksamhet och därefter byggas utallteftersom det fortsatta utredningsarbetet på energiförsörjningens områdeger vid handen att så är lämpligt. Enligt kollegiets mening bör i detta organinrymmas bl. a. den verksamhet som bedrivs inom och inomdinspektionen. Däremot finner man det 1973: 41 69 fögaändamålsenligt att redan i det skede av energipolitikens konkretisering som nuförestår flytta över dbyråns koncessionsverksamhet till energiorganet. ÖEF förutsätter attinrättandet av ett centralt energiorgan inte föranleder ändrade uppgiftereller organisatoriska förändringar för ÖEF:s dd. Länsstyrelseni framhåller vikten av att kontinuerligasamarbetsformer kommer till stånd mellan energiorganet och centrala ochregionala myndigheter om samhällsplaneringens skilda områden. En fördjupad analys avenergiförsörjningens fysiska aspekter skulle enligt planverkets mening fåkonsekvenser för det föreslagna energiorganets organisation ochverksamhetsområde. För byggnadsindustrins del bör enligt planverket samordningske främst i organ på olika nivåer som ansvarar för den fysiska planeringen ochbyggnadsväsendet. KK-utredningenhar lämnat ett utförligt förslag om provisorisk energiorganisation i avvaktanpå att "nya KK" kan organiseras. Tanken på ett helt friståendeenergiorgan avvisas av utredningen. SPKfinner det vara av väsentiig betydelse att koncessionsenheten från börjanerhåller tillräckliga resurser såväl ifråga om antal anställda som i fråga omkompetens. Möjlighet bör fmnas att helt eller delvis delegerakoncessionsgivningen till myndigheten. Samtliga deremissinstanser som har yttrat sig om säkerhetsfrågorna understryker behovet avatt de säkerhetsmässiga funktionema får ett betydande oberoende i förhållandetill energiorganets övriga funktioner. AB Atomenergi finner den föreslagnalösningen utgöra en lämplig kompromiss mellan en helt oberoendesäkerhetsmyndighet och en i energiorganet helt integrerad, medan andra, bl. a.vattenfallsverket och STU anser att den enda anknytningen bör vara samarbete pådet kontorsadministrativa området. LO uttalar att en möjlighet som bör prövas äratt säkerhetsenheterna får en från den övriga verksamheten friståendeställning. KK-utredningenpåpekar att den också utreder dessa verksamhetsgrenars organisatoriskaplacering och anser det vara en öppen fråga om de skall föras in i "nyaKK". Man påpekar att det inte finns någon så självklar samhörighet mellanplaneringsinriktade och säkerhetsinriktade verksamhetsgrenar, att man kanutesluta andra anknytningsmöjligheter för de . Även delegationen föratomenergifrågor är inne på denna linje. vill ha ytterligareutredning och eventuellt samordning av d-säkerhetsbestämmelserna medbyggbestämmelserna i övrigt. Ångpanneföreningenanser att hela säkerhetsområdet bör ses över . hänvisar till statens omfattande kommersiella engagemanginom energisektorn och framhåller vikten av 1973: 41 70 attkompetenskonflikter i möjligaste mån undviks. Ett förslag från planverket äratt reaktorsäkerhetsnämnden får stå helt fri från bindningar tUlindustridepartementet. Däratöverpåpekar arbetarskyddsstyrelsen att de säkerhetsfunktioner på energiområdet, somstyrelsen och yrkesinspektionen utövar och som gäller de anställdas säkerhet,inte kan flyttas över på energiorganet. Förslagetom inrättande av ett energipoUtiskt råd får ett gynnsamt mottagande. En del avde remissinstanser som är negativa mot skapandet av ett centralt energiorgan ärpositiva till förslaget om ett energipolitiskt råd. Dit hör bl. a.Elverksföreningen, , , ochSkånes handelskammare. Ett sådant råd tillstyrks också av bl. a, AB Atomenergi,IVA och . Sverigesgeologiska undersökning (SGU) är central förvaltningsmyndighet för ärenden omlandets geologiska beskaffenhet. Enligtinstmktionen åUgger det SGU att bedriva kartering av jord-och bergarter. Dennaverksamhet inriktas f. n. huvudsakligen på fram-stäUning av dels jordartskartori skala 1 : 50 000, dels berggrandskartor i samma skala. Kartoma utnyttjasframför allt för olika planeringsändamål. Detåligger vidare SGU att uppsöka och undersöka förekomster av och andratekniskt och industriellt användbara , bergarter och jordarter, dvs.att utföra prospektering. Denna verksamhet har ett intimt samband medkarteringen, som i allmänhet ingår som en beståndsdel i eller utgör enföratsättning för prospekteringen. SGU:s prospektering har i vissa fall skettpå särskilt uppdrag av statsmakterna, t. ex. beträffande Stekenjokkmalmen.Prospekteringen inriktas i allmänhet på de och områdeii där enutökning av industrins råvarubas bedömts vara önskvärd. Somett led i prospekteringsarbetet har SGU rätt att ta inmutningar samt iNorrbottens och att lägga utmål för statens räkning. Degruvrätter som härigenom uppkommer och som tUlsammans med vissa andratillgångar utgör statens gruvegendom förvaltas av KK. SGUhar vidare tUl uppgift att göra undersökningar av jordmåner och grandvattensamt att bedriva forskning av såväl vetenskaplig som praktisk art.Grundvattenundersökningarna består f. n. av mätning och re- 1973: 41 71 gistreringav grundvattendata, vilken verksamhet främst bedrivs vid 1966 försöksvisinrättat brunns- och borrarkiv, samt av regionala grundvattenundersökningar.Forskningen och utvecklingsarbetet avser främst sådana geologiska frågor som ärav betydelse för näringslivets utveckling och tillgodoseende av samhälleligabehov. Resultaten av SGU:s verksamhetgörs tillgängliga för allmänheten genom de geologiska kartorna samt genomavhandlingar, uppsatser och ett museum som med samlingar belyser främstSveriges geologi. Dessutom tillhandagår SGU andra myndigheter, kommuner ochenskilda med geologiska utredningar. Ersättning för utförda uppdrag utgår eftergrunder som Kungl. Chef för SGU är engeneraldirektör. Verket är försöksvis organiserat på tre byråer och treavdelningar. Dessa är allmänna byrån, kartbyrån, malmbyrån, kemiskaavdelningen, geofysiska avdelningen och administrativa avdelningen. Verket harca 450 anställda. SGU ligger i menskall enligt statsmakternas beslut (prop. 1971:29, InU 1971:15, rskr 1971:196)lokaliseras tiU och . Inom SGU utarbetades underår 1963 ett betänkande om den egna verksamheten och organisationen. SGU begärdedärvid betydande förstärkningar för att intensifiera karteringsarbetet.Dessutom föreslogs att ett allmänt geologiskt kartverk i skalan 1 : 100 000skulle upprättas. SGU framlade vidare ett förslag tiU lösning av verketsgrundorganisation, vilket väsentiigen baserades på den indelning i byråer ochsektioner som tillämpats på försök . Slutligen föreslog SGU att engeologisk kartkommission skulle inrättas för att vara rådgivande organ i merbetydelsefulla frågor avseende riktlinjer för geologisk kartering. Betänkandetremissbehandlades och mottogs i stort sett positivt. Viss kriiik riktades dockmot förslaget i fråga om bl. a. kartornas utformning och utgivningstakt. Med anledning avbetänkandet skedde 1964 vissa förstärkningar av karteringsresurserna (prop.1964: 1 bU. 11 s. 62, SU 1964: 10, rskr 1964: 10). vidtogs vissaförändringar i verkets organisation. En provisorisk instruktion utfärdades (1965:649, ändrad genom beslut ). Ytterligare åtgärder ställdes påframtiden i avvaktan på närmare utredning. Sådan har kommit till stånd genomgeologiutredningen. Även tar i sitt betänkande Näringspolitiken ny verksorganisation upp vissa frågor om SGU:s uppgifter, särskilt denstatliga prospekteringen och dennas sammanhang med samhällets allmänna mål pådet närings- och mineralpolitiska området. Vissa frågor som berör SGU harbehandlats även av gruvutredning i betänkandet Mellansvenskgruvindustri. 1973: 41 72 6.2,7 Utredningen Geologiutredningendiskuterar inte närmare behovet av kartering i sitt betänkande. Utredningenpåpekar dock att den geologiska karteringen utgör ett viktigt underlag vidlösningen av många problem både inom allmän och enskUd verksamhet och nämnersom exempel på sådan verksamhet samhällsplanering, industrilokalisering,vattentäktsutredningar, vägbyggen, naturvårdsinventering, fritidsbebyggelse,malmprospektering samt utvinning av industriella , såsom kvarts ochfältspat, och fyllnadsmaterial, såsom grus m. m. Även vid bedömning av frågorrörande rationalisering av lantbruk och skogsbruk används geologiska kartor.Enligt utredningen är den geologiska karteringen f. n. starkt eftersatt. Motbakgmnd härav förordar utredningen en kraftig utbyggnad av den geologiskakarteringen med målet att med en femtioårig omloppstid kartera hela landet.Detta långsiktiga program kan inte låsas vid en från början fast fixerad form,varför karteringsorganisationen bör ges resurser för utvecklings- ochforskningsarbete. Vidare bör resurser ges för sammanställning av special- ochöversiktskartor, när särskilda skäl härtill föreligger. De allmänna geologiskakartorna föreslås bli utgivna i form av dels berggrundskartor, delsjordartskartor med viss differentiering av berggrunden. Utredningen framhåller,att separata jordarts- och berggrundskartor är mer överskådliga och för olikakonsumentgrupper mer ändamålsenliga än kombinerade kartor. Kartorna föreslås,liksom de topografiska kartorna, bli utgivna i skalan 1 : 50 000 (i nordvästraNorriand 1 : 100 000). Omgeofysiska flygmätningar utförts för hela kartblad, bör enligt utredningenseparata geofysiska kartor utges i samma skala som övriga geologiska kartblad.Den pågående länskarteringen av norra bör fullföljas, så att dessaområden åtminstone får översiktiiga geologiska kartor. Utgivningen av demalmgeologiska kartorna över vissa norrländska malmtrakter bör fullföljas. Vidjordartskarteringen bör enligt utredningens mening tätortsområdenaprioriteras. Utredningenföreslår att en basorganisation för karteringen inrättas. Basorganisationenskall ha till uppgift att biträda den del av organisationen som sysslar medfältarbeten genom att ge viss specialisthjälp, bedriva forsknings- ochutvecklingsarbete m. m. Utredningendiskuterar även vissa samarbetsfrågor och konstaterar, att ett nära samarbetemdlan RAK och SGU är påkallat på planeringsstadiet för att produktionsplanernaför geologiska och ekonomisktopografiska kartor skaU kunna anpassas tillvarandra. 1973: 41 73 Utredningenföreslår att all publikationsverksamhet inom SGU liksom nu av praktiska skälförläggs till karteringsenheten. Ettstort antal remissinstanser berör utredningens förslag beträffande dengeologiska karteringen. Samtliga understryker starkt behovet av sådan karteringoch påpekar att denna är av betydelse i ett flertal verksamheter. Vissaremissinstanser, bl. a. fortifikationsförvaltningen, framhåller behovet avgeologisk kartering t, ex, vid anläggande av bergrum. Vid vägbyggen kommergeologiska data beträffande bl. a. jordartsfördelningen till användning,framhåller . Statens naturvetenskapliga forskningsråd anföratt kartorna kan vara till hjälp bl. a. vid naturvårdsinventeringar ochbyggnadsplanering. betonar vikten för skogsbraket av att enjordartskartering geno.m-förs. Norrlandsfonden och Svenska gruvföreningenpåpekar betydelsen av geologiska kartor som underlag vid prospektering eftermalm och andra nyttiga . Remissinstansernadiskuterar inte frågan huruvida karteringen skall bedrivas av SGU eUer av någonannan myndighet. Vadbeträffar verksamhetens omfattning förtjänar att nämnas, att ett stort antalremissinstanser, bl. a. statens vägverk, lantmäteristyrelsen, länsstyrelserna iÖrebro, och , STU, , och , förordar en kortare omloppstid för karteringen än denav utredningen föreslagna. Utredningens uppfattningatt separata jordarts- och berggrundskartor är mer överskådliga och för olikakonsumentgrupper mer ändamålsenliga än de s. k. kombinerade kartorna delas avflertalet remissinstanser som berört frågan. Likaså tiUstyrks förslaget omskala 1 : 50 000 för den landstäckande geologiska kartan. RAK anser att ennärmare bedömning av merkostnaderna för kartframställning i skala 1 : 50 000jämfört med 1 : 100 000 borde ha gjorts. Då perspektivet för den geologiskakartläggningen enligt utredningens förslag är , borde en jämfört medutredningens förslag utökad utgivning i skala 1 : 100 000 kunna bidra till enkortare utgivningstid. i påpekar, att dekvartärgeologiska förhållandena liksom berggrandens sammansättning är speciellai . Mot denna bakgrund samt med hänsyn till den intensiva ochsnabbt föränderliga markanvändningen finner det motiverat attföreslå, att länet skall karteras i större skala än 1 : 50 000, Länsstyrelsenvitsordar, atf de agro-geologiska kartor i skala 1 : 20 000, som utgivits överen mindre del av länet, har varit av stort värde i samhälls- ochnaturresursplaneringen. Någraremissinstanser föreslår utgivning av specialkartor, framför allt medgeofysiska data. Sålunda föreslår statens naturvetenskapliga forskningsrådupprättande av kartor med hydrogeologiska, geotekniska, geo- 1973: 41 74 morfologiska,geodektriska och seismiska data samt data angående jorddjup m, m.Gruvföreningen föreslår att översiktskartor med uppgifter om magnetiska,elektriska, gravimetriska och radiometriska förhållanden upprättas. Någrainstanser påtalar vikten av att även våra kuster och sjöar innefattas i ettprogram för geologisk kartering. Statens naturvetenskapliga forskningsrådframhåller, att data från havsbottnen och från våra stora insjöar i mångasammanhang är av lika stor betydelse som data från landområdena. Det börankomma på SGU att i samråd med andra intressenter utarbeta lämplig metodik förundervattenskarteringen och att svara för denna. RAK anser att, eftersom ennoggrann lägesbestämning ingår som ett led vid de flesta aktiviteter,det är ofrånkomligt att en ökad kartiäggning av havsområdena kommer till stånd,STU anser att det icke minst för utvinning av lösa sediment men också förmalm- och oljdetning torde finnas ett stort behov av maringeologisk kartering.En geologisk kartläggning av svenskt område under vatten bör därför snarastpåbörjas. Den föreslagna prioriteringentill förmån för tätorterna godtas av flertalet remissinstanser, bl, a, statensvägverk, lantmäteristyrelsen, STU, och Svenska teknologföreningen.Skogsstyrelsen anser dock, att den av utredningen föreslagna prioriteringen ärmycket ogynnsam ur skogsbrukels synpunkt. Skogsbruket torde för sin planeringinte kunna vara ulan geologiska data , som blir följden av denföreslagna prioriteringen. Om denna inte ändras framtvingas således ettkostsamt dubbelarbete genom att skogsbruket måste göra en egen kartering avbl. a, markbärigheten. framhåller, att kartering avområden som enligt den fysiska riksplaneringen kommer alt reserveras förindustrilokalisering, måste ske med förtursrätt för att kunna vara tUl nyttavid den fortsatta värmekraftsprojekteringen. RAKtar upp vissa samarbetsfrågor och föreslår samarbete meUan verket och SGU, bl,a, vad gäller användning av viss utrustning. Vissaremissinstanser, bl, a. statens naturvetenskapliga forskningsråd, och , pekar på möjligheter tUlrationalisering bl, a. genom ökat utnyttjande av automatisk databehandling(ADB) och föreslår dessutom möjliga vägar för metodutveckling såsomfjärranalys m. m. Beträffande planeringenoch inriktningen av karteringsverksamheten framhåller statskontoret att SGU:skonsumenter bör vara företrädda i en föreslagen verksstyrelse, samt attmöjligheterna att på ett mer markant sätt låta konsumenternas önskemål kommatUl uttryck genom någon form av prismekanism bör övervägas. Statens planverkanför, att urvalet av data och utformningen av kartornas innehåll bör anpassastill de praktiska synpunkter och krav, som kan föreligga i samband medplaneringsverksamheten inom samhälle och näringsliv. Prop.1973: 41 75 teroch krav bör enligt verkets uppfattning utredas i samarbete med berördamyndigheter m. fl. innan de nya kartornas detaljutförande fastställs. Liknandeåsikter uttrycks av . Utredningeninleder med att definiera begreppet malmprospektering som sökande efterekonomiskt exploaterbara fyndigheter av och vissa andra mineralråvaror,t. ex. grafit och uran. Som malm definieras berg och jordarter ur vUka metallerkan utvinnas med ekonomiskt lönsamt resultat. Prospektering är, anförutredningen, ett vidsträckt begrepp som i sig innefattar en rad vetenskapligaoch tekniska aktiviteter. Tre huvudområden diskuteras, nämligen malmgeologi,geokemi och tillämpad geofysik. Malmgeologi omfattar kunskapen om degeologiska processerna, vilka bildar och bestämmer deras uppträdande ochform samt läge i jordskorpan. Detta förutsätter ett ingående studium av potentielltmalmförande områdens geologiska historia och uppbyggnad, bergarternas inbördesåldersförhållanden och de geologiska processer som efter bergarternas bildandehar påverkat berggrunden. Den tillämpade geokemin syftar till att finnaavvikande av malmmineralisering framkallade metallhalter i täckande jordlagereller i fast berggrund och vatten. Med den tUlämpade geofysiken har det visatsig möjligt att genom mätningar av naturliga eller framkallade fysikaliskafenomen lokalisera zoner i jordskorpan med avvikande fysikaliska egenskaper,vilka direkt eller indirekt kan ha samband med förekomsten av malmkroppar.Bland de metoder som oftast används nämns magnetiska, gravimetriska, elektriskaoch seismiska undersökningar samt radioaktivitetsbestämningar. Utredningengör en översikt av den tekniska utvecklingen av pro-spekteringsmeloder samtbeskriver det nuvarande förfarandet. Därefter övergår utredningen till attdiskutera landets tillgångar av olika . JärnmalmstUlgångarnai uppskattas av utredningen tUl 2 720 milj. ton medett järninnehåll av 1590 milj. ton. Brytningen uppgick till 32,4 milj,ton. I beräknades reserverna tiU 976 milj. ton med ettjärninnehåU av 373 milj. ton. Med en årlig brytning av ca 13 milj. ton (1968års produktion) skulle reserverna räcka i omkring . Emellertid beräknasen betydande dd av reserverna ligga i vUande gruvor, dvs. gruvor som har förlåg järnhalt för att vara ekonomiskt brytvärda. Om dessa lågvärdigamalmer inte medräknas blir återstående brytningstid . TiUgångarnapå sulfidmalmer, tiU vUka hör som i varierande 1973: 41 76 halteroch förenmgar utöver svavel innehåller t, ex, koppar, zink och bly, kan endastuppskattas med stor osäkerhet. Mindre mineraliseringar är ganska allmäntförekommande inom stora delar av . En särskild malmprovins bildas avsulfidmalmsmineraliseringar inom området kring , i det s. k.Skdleftefältet. Regionalt uppträdande mineraliseringar finns även ifjällkedjans skifferområden, i delar av och på vissa andra håll, TiUlegeringsmetaUerna hör krom, mangan, molybden, , vanadin, nickel ochkobolt. Dessa metaller används inom industrin främst vid framställning av ferro-och andra legeringar, men även för plätering, tUlverkning av hårdmetall,kemikalier, katalysatorer m. m. Den svenska industrins förbrukning avlegeringsmetaller, räknad per ton framställt stål, är förmodligen störst ivärlden. Förbmkningen av olika legerings-metaller har ökatsnabbt i såväl som de flesta andra industriländer. Någon brytning avlegeringsmetallernas förekommer f. n, inte i med undantag förproduktion av små mängder lågprocentig manganmalm. Sedan utredningen avlämnadesitt betänkande har dock produktion av volframmalm startat. Utsikterna förframgångsrik prospektering efter såväl molybden som har dock ökatväsentligt , särskilt genom utveckling av geo-kemiskaarbetsmetoder. Dessutom finns på ett flertal platser betydande potentiellareserver av vanadin. Beträffandeurantillgångarna påpekar utredningen, att stora men låg-haltiga förekomster harpåträffats på flera håll, samt att de geologiska förutsättningarna föruranprospektering i torde vara bättre än på många andra håll i ,Fyndigheterna är inte brytvärda, men bedöms på grund av stigande uranpriserkunna exploateras . Utredningenkonstaterar sammanfattningsvis, att berggrund är rikt mineraliserad,men att de lättast anträffbara malmerna redan torde ha hittats. Flera av destörsta och rikaste fyndigheterna har börjat brytas och andra är helt utbrutna.För att kunna leta upp nya fyndigheter är det nödvändigt att på ett heltannat sätt än tidigare begagna sig av förfinade vetenskapliga arbetsmetoder.Detta kräver omfattande organisation, teknisk utrustning och stora ekonomiskainsatser. Mot denna bakgrund och med hänsyn bl. a. till gruvnäringens betydelseär det enligt utredningens mening ofrånkomligt att den statliga malm-letningenintensifieras. Måletför prospekteringen bör, anför utredningen, på lång sikt vara att påvisa nyaförekomster av malmtillgångar i minst samma omfattning som metallkonsumtionenökar. Verksamhetens inriktning och omfattning får slutligt bestämmas avstatsmakterna mot bakgrund av bl. a. försörjnings-, beredskaps- ochhandelspolitiska synpunkter. Prop.1973: 41 77 anserdock att den mest angelägna arbetsuppgiften f. n. är prospektering efler uran. Utredningenföreslår att det för malmletningsverksamheten vid SGU inrättas enbasorganisation i likhet med vad som föreslagits för karteringen. bör ingå olika slag av specialutbildad personal förkontinuerlig bevakning och uppföljning av utvecklingen avseende bl. a. olikamalmområden samt mineraliseringslyper, arbetsteknik m, m. Basorganisationensutformning i detalj bör göras av SGU:s ledning och planeringsorgan så attsamordning sker med annan verksamhet, anför beträffande mål för den statiiga malmpro-spekteringen mottaspositivt av de 16 instanser som uttalar sig i denna fråga. Dessaremissinstanser är eniga om att prospekteringen bör hållas på en hög nivå. Detär av beredskapsskäl värdefullt med en ökad kännedom om landetsmineraltillgångar, framhåller ÖEF. Länsstyrelserna i ochNorrbottens län anför, att gravnäringen i resp. län är närmast livsviktig ursysselsättningssynpunkt. STU påpekar att mineralsektorn dessutom är av storbetydelse för vår export och att, eftersom behovet av mineralråvaror snabbtökar, ansträngningar bör göras för att upprätthålla en hög prospekteringsnivå. Inriktningenav prospekteringen diskuteras av flera remissinstanser. ÖEF framhåller attvarje möjlighet att utnyttja och tUlvarata inhemska energikällor är av storbetydelse för beredskapen. ÖEF vill därför understryka betydelsen av att SGUerhåller resurser för bearbetning och uppföljning av geologiska resultat frånde för landets energiförsörjning betydelsefulla olje-, gas- ochskifferundersökningarna. Utbyggnaden av kärnkraftverken innebär ett växandeberoende av uran som energikälla, ÖEF delar därför från sina utgångspunkterutredningens uppfattning att prospektering efter uran har hög angelägenhetsgrad.Länsstyrelsen i menar att SGU i detta län enbart haftresurser för prospektering avseende järnmalm. Utredningen synes inte föreslånågon ändring, vilket ur länets synpunkt ter sig betänkligt, då effektiviteteni exploateringen av tillgångarna på industri-mineral därmed fortfarande bliralltför låg. Industrimineral bör därför enligt mening jämställasmed i prospekterings-hänseende.