prop · FW0391 · 1973-12-31 00:00:00 — Kammaren följde emellertid ulskollsminoriteten, som visserligendelade majoritetens uppfattning om det rättsUga läget men i sakfråganhemställde alt motionen inte skulle föranleda någon åtgärd. har på nytt tagit upp frågan ombelöningssystemet för offentligt anställda och därmed ordens- ochmedaljfrågorna . I två likalydandemotioner (1969:1: 244, 1969: II: 282)till riksdag föreslogs sålunda en skrivelse till Kungl. Maj:t medhemställan om utredning rörande ordensväsendets avskaffande. Med anledning av motionerna anförde allmänna beredningsutskottet(1969: 14) bl. Ordensväsendet har sitt ursprung i äldre tiders samhäUssyslem,och principerna för utdelning av ordnar som belöning för samhällsinsatser kan svårligen förenas med nutida demokratiskt betraktelsesätt. Utskot tet ser därför med tillfredsställelse att åtgärder företagits för att avveck la ordnar som en statlig belöning för offentlig tjänst, I vad avser tjänste ordnar har ordensväsendet ett nära samband med det rent statliga me- daljväsendel,------ Utskottet har inhämtat, att överväganden om ord nar och medaljer som statlig belöning pågår inom statsrådsberedningen och att ---- tagit en första kontakt med personal- 1973: 91 12 organisationerna.Utskottet anser sig kunna förvänta, att det vid den fortsatta behandlingen avdessa frågor skall visa sig möjligt att efter samråd med organisationema finnalämpliga och mer demokratiska former än ordnar förbelöning av offenthg tjänst. ------- ordensväsendetsanknytning tUl statschefen är det enligt ut skottets mening lämpligt att grundlagberedningen erhåller i uppdrag att i samband med den prövning av statschefens befogenheter som ankom mer på beredningen även utreda statschefens befattning med ordensvä sendet. Utskottetföreslog att hos Kungl. Maj:t skulle dels ge till känna vad utskottetanfört rörande former för belöning av offentlig tjänst, dels hemställa omuppdrag åt gmndlagberedningen att pröva statschefens befogenheter ävenbeträffande ordensväsendet. Riksdagenbeslöt i enlighet med utskottets förslag (rskr 1969: 118). Kungl.Maj:t lämnade grundlagberedningen det av önskade uppdraget(jfr avsnitt 7 i det följande). Härkan också nämnas att allmänna beredningsutskottet i senare utlåtande (ABU1969: 26) hänvisade till sill anförda uttalande om en avveckling avordnar som belöning för statlig tjänst. Vid1970 års riksdag hemställdes i motion (1970: II: 1142)att skuUe hos Kungl. anhålla om vidtagande av sådan åtgärd,att statsanställda oberoende av lönegrad och löneplan kunde tilldelas utmärkelsenoch detta även i sådant fallatt intjänad orden blivit avböjd. Till stöd för motionen åberopades bl. a. altdet inte är ovanligt att statligt anställda i ordensberätligande tjänst avprincipiella skäl avböjer intjänad orden. Det får enligt motionen anses varaoriktigt att de statsanställda i sådana fall skall vara utestängda frånmöjligheten att bli tUldelade utmärkelsen . (1970: 6), som lämnade TCO och tillfäUe att yttra sigi ärendet, fann att motionärerna hade anfört bärande skäl för en reform avinnebörd att statsanstäUda oberoende av lönegrad skulle kunna tilldelasifrågavarande utmärkelse. En sådan ordning skulle enligt utskottet också stå igod överensstämmelse med riksdags principiella ställningstagande ifråga om ordensväsendet. Utskottet hemställde därför alt med bifalltill motionen i skrivelse tUl Kungl. Maj:t som sin mening skulle ge lill kännavad utskottet anfört. Riksdagenbiföll utskottets hemställan (rskr 1970: 136), 1973: 91 13 5 Överläggningar med organisationerna Somframgår av 1969: 14, önskade att "lämpliga och merdemokratiska former än ordnar för belöning av offentlig tjänst" skulleinrättas efter samråd med personalorganisationerna. Ett sådant samråd hadeinletts redan innan behandlade frågan. I överensstämmelse medriksdagens uttalande och i enlighet med nutida praxis vid handläggningen avstatliga personalfrågor skedde därefter fortsatta överläggningar i ämnet medföreträdare för , , och (TCO-S). Vid överläggningarna medpersonalorganisationerna diskuterades alternativa lösningar. De alternativ sombehandlades var närmast att staten helt upphör att ta befattning medtjänsteutmärkelser av varje slag, alt ordenssyslemet reformeras så, att detöverensstämmer med nu rådande samhäUsvärderingar, samt alt utdelandet avutmärkelsen utsträcks tillalt omfatta alla statsanställda efter samma regler oberoende avtjänsteställning och anställningsform, medan statens befattning medordensutdelandet upphör. Från organisationernas sida uttalades viss sympatiför det första alternativet. Med hänsyn dels till att utmärkelsen har kommit att bli uppskattad blandpersonalen, sedan möjlighet har införts att välja armbandsur i stället förmedalj, dels till alt del förekommer belöningar för lång och trogen tjänstinom de kommunala och privata sektorerna av arbetsmarknaden, ansågorganisationerna dock att övervägande skäl talade för någon form av sådanbelöning även till de statsanställda. Det andra alternativet en"reformering" av ordensväsendet hade inte någon förespråkare vidöverläggningarna. Tvärtom uttalade representantema för SF och TCO-S att varjebefattning från statens sida med ordensväsendet borde upphöra med det snaraste.Båda organisationernas företrädare förklarade att de talade på sinahuvudorganisationers vägnar, alltså för resp. TCO, och attderas yrkande om att statens befattning med ordensväsendet skall upphöra gälldeordnar även till andra än statsanställda. Såväl SF som TCO-S förordade att ettförslag som motsvarade det tredje alternativet skulle genomföras . ÄvenSR tUlstyrkte delta förslag. Företrädaren för tUlstyrkte förslaget ifråga om utmärkelsen men avstyrkte förslagetatt staien inle längre skulle medverka i ärenden om ordnar till svenskamedborgare. Medhänsyn till att uttalande gällde belöning för offentlig tjänst iallmänhet och i överensstämmelse med praxis vid handläggningen avpersonalfrågor som berör både statens och kommunernas anställda skedde vidaresamråd med de kommunala arbetsgivamas organisationer om åtgärder med anledningav riksdags uttalanden. Vid samrådet med Svenska kommunförbundetsledning förklarade 1973: 91 14 dennasig biträda det av flertalet personalorganisationer förordade förslaget.Svenska landstingsförbundets styrelse (med undantag av en ledamot) redovisadesamma inställning. Ipromemorian (Ds Fi 1972: 5) Ordnar och medaljer anförs i huvuddrag följande. Demotiv som ursprungligen låg till grund för inrättandet av de svenska riddarordnarnaframstår inle längre som bärande. Ordensutdelandet uppfattas numera i vidakretsar i som otidsenligt och orättvist. Stora kategorier avmedborgare, som enligt gällande regler är berättigade tiU orden, avböjer avprincipiella skäl sådan utmärkelse. Därigenom har ordensväsendet förlorat sinfunktion att uttrycka samhällets värdering av medborgarnas insatser. Det finnsdärför inte längre någon grund för statens medverkan i ordensärenden. Kritikenmot ordensutdelandet synes framför allt ha gällt systemet med skilda typer avutmärkelser för olika kategorier av offentligt anställda. Detta system, sominnebär att tjänsteställningen avgör vUken utmärkelse som skall komma i frågaoch vilken kvalifikationstid som skall tillämpas, saknar motsvarighet inom deicke statliga sektorerna. Avpersonalpolitiska skäl bör staten inle nu upphöra alt belöna sina anställda förlångvarigt och troget arbete. Det är emellertid inte möjligt att reformeraordensväsendet så, alt det uppfyller de krav som från nutida demokratiskasynpunkter bör ställas på ett statligt belöningssystem. Det återståendealternativet är alt i enlighet med vad riksdag har förordat sökafinna andra former än ordnar för belöning av statsanställda. Närmast tillhands ligger därvid att anknyta till den vanligaste statliga utmärkelsen,tjänstemedaljen "För nit och redlighet i rikets tjänst". Det föreslåsdärför att denna utmärkelse i fortsättningen delas ut till alla statligtanställda enligt enhetliga, förenklade regler. skall enligtförslaget statens medverkan i ordens-ärenden upphöra. Det innebär främst altförslagsverksamheten upphör och att myndighet eller tjänsteman inte heller påannat sätt handlar så, att en ordensutmärkelse kommer alt framstå som ettuttryck för myndighetens eller tjänstemannens värdering i tjänsten. Enligtpromemorian skulle det bli en angelägenhet enbart för Kungl. altavgöra, om tjänsleordenssystemet skall behållas även efter reformen. Deprinciper, normalplaner e. d. som Kungl. önskar följa videventuell fortsatt utdelning av ordnar på grund av tjänst skulle alltsåfastställas av Orden utan medverkan av statsrådsberedningen eller statligmyndighet. Deprincipiella invändningar mot ordenssystemet som ligger till grund Prop.1973: 91 15 förden föreslagna nyordningen för statsanställda kan självfallet riktas också motsystemet med ordensbelöningar till kommunaltjänstemän och vissa andraoffentligt anställda. Det bör dock ankomma på kommunerna liksom på andra ickestatliga arbetsgivare alt avgöra vilka belönings-former som de själva villanvända för sina anställda. Motsvarande gäller belöningar åt kommunalaförtroendemän. Finnerstaten alt den inle längre bör medverka vid ordensuldelning åt offentligtanställda m, fl,, är det knappast tänkbart att statliga organ fortsätter atthandlägga ordensärenden, när det gäller övriga kategorier av medborgare. Ävensystemet med s. k. fria ordnar har kommit att bygga på värderingar som innebäratt vissa positioner i samhället har belönats, medan samhällsinsatser somenligt nutida värderingar ter sig minst lika värdefulla och individuellainsatser av stor betydelse för samhället har blivit obelönade. Det synesogörligt att finna ett godtagbart, allmänt accepterat system för värderinguteslutande av andra samhällsinsatser än offentlig tjänst. Statligamyndigheter och tjänstemän skall enligt förslaget sålunda upphöra att itjänsten lämna förslag till utdelning av orden. Maj:ts Ordenatt utdela utmärkelser, bör det överlämnas åt de enskilda tjänstemännen att under beaktande av bisysslebeslämmel-serna i 13 § statstjänstemannalagen (1965:274) själva bedöma, om de vill avge förslag till ordensutmärkelseutanför sitt tjänsteområde, t. ex. på grund av särskUda personliga kontakter. Detföreslås att reformen genomförs på så sätt, all Kungl. Maj:t i ett cirkulärmeddelar nya bestämmelser för användningen av utmärkelsen och föreskriver att de statliga myndigheternasbefattning med ärenden som rör utmärkelser inom Kungl, tUl svenskamedborgare skall upphöra. Därmed avses, förutom förslagsverksamheten, ävenexpeditioner, överlämnande eller återfordrande av ordensutmärkelse, utkrävandeav ordensavgift och andra åtgärder som f. n, ulgör tjänsteåUgganden. Ikonsekvens därmed föreslås alt vissa administrativa författningar ändras ellerupphävs. Vidare föreslås att det inte längre bör komma i fråga att avgiften förordensmedaljer betalas av allmänna medel, när den belönade är svenskmedborgare. Ifråga om utlänningar är de principiella argument som har förts fram för altstatens befattning med ordensväsendet skall upphöra naturligtvis av merabegränsat intresse än när det gäller svenska medborgare. I de flesta länderfinns någon form av ordensväsende med statUg medverkan. Svenska ordensutmärkelserkan måhända ännu vara av viss betydelse för förbindelserna med andra länder.Därför föreslås i promemorian ingen ändring i den nuvarande ordningen förstatens medverkan vid utdelning av ordnar till utländska medborgare eller statslösasom är bosatta utomlands. Utdelningen av ordnar till utlänningar böremellertid i 1973: 91 16 principinte ske enbari på gmnd av tjänsleinnehav utan bara för särskilda insatsertill förmån för eller svenska intressen. Enligtpromemorian torde det vara en allmänt godtagen uppfattning att de svenska riddarordnarnainte är statliga myndigheter. Det innebär bl. a. att handlingar som inkommer tUleller upprättas hos ordnarna inte blir allmänna handlingar och att ordnarnasanställda inte är statstjänstemän. Ordnarna måste därför betraktas somsjälvständiga rättssubjekt. Vissa skäl anförs för att ändå beteckna ordensutddandelsom en statlig angelägenhet, bl. a. att ordensväsendet genom det sätt på vilketordnarna skapades har fått en offentligrättslig reglering somgodtogs vid tillkomsten av RF. I promemorian anförs ävenomständigheter som talar i annan riktning. a. påpekas att ordensstadgarna,som utgör grunden för ordnarnas verksamhet, numera är fastställda iordenskapitlet och att endast ordenskapitlet kan ändra eller upphäva dem.Enligt promemorian disponerar Kungl. Maj:t i statsrådet inte över stadgarna. Ipromemorian las emellertid inte ställning till frågan om ordensväsendetskaraktär av statlig angelägenhet. Genomförs förslagen, blir enligt promemorianordensväsendet i varje fall därefter alt betrakta som icke statligt. Förslagen,som alltså hänför sig tUl statsmyndighetemas befattning med ordensväsendet,avses vara så utformade, att de skall kunna genomföras av Kungl. Maj:t ävenutan medverkan. Avförslaget till cirkulär om utmärkelsen framgår att utmärkelsen skall kunna utdelas i form av armbandsureller medalj till i princip alla arbetstagare hos staten efter 30 årsanställningstid. Detta skall ske utan hänsyn till arbetstagarens möjligheteratt få en orden eller till hans eventuella avböjande av ett erbjudande omsådan utmärkelse. Merkostnaden för utmärkelsen beräknas enligt vad som sägs i promemorian mer än väl bliuppvägd av den arbetsbesparing som inom statsförvaltningen görs i fråga omordensärendena, Somredan har nämnts, erhöll grundlagberedningen i enlighet med hemstäUan(1969: 14, rskr 1969: 118) i uppdrag att pröva statschefens befogenheteräven beträffande ordensväsendet. Beredningen underrättades vidare den 6december 1971 om de åtgärder i fråga om statens medverkan i ordensärenden somhade vidtagits efter behandling av frågan. har en avskrift avett yttrande, avgivet av kanslersämbetet vid Kungl. den 3 januari1972, överlämnats från till beredningen. Beredningenbehandlar ordensfrågorna i sitt slutbetänkande (SOU 1972: 15). Där anförs bl.a. (s. 140). 1973: 91 17 Omstatsmyndigheterna upphör att befatta sig med ordensfrågor, måste vissapraktiska konsekvenser uppkomma även för statschefens vidkommande. Det får början betraktas som uteslutet att statschefen i så fall kommer att befattasig med utdelning av ordnar såsom belöning för insatser i offentlig tjänst. Medhänsyn till sambandet mellan olika ordnar för skilda former avsamhällsinsatser måste en annan konsekvens vara att statschefen inte hellerbefattar sig med utdelning av ordnar som belöning för insatser i det svenskasamhället utanför den offentliga tjänsten. I den mån ordensutdelandet skallfortsätta därefter t. ex. beträffande utländska medborgare förutsätterberedningen att principerna för statschefens handlande utformas under detsamråd mellan statschefen och regeringen varom har talats i det föregående. Idenna del har en av beredningens ledamöter, , anmält reservationoch anfört (s. 335). Jagfinner dessa uttalanden opåkallade och gjorda utan stöd av någon ingående prövnuigrörande statschefens befogenheter i detta sammanhang, vUken begärt.Skulle ordensväsendet avskaffas, bör detta dessutom ske öppet och icke genomatt myndighet använder sig av eventuella avtalsrattsUga befogenheter. Enomprövning av ordensväsendets karaktär borde kunna ske efter samråd mellanalla behöriga instanser och utan förutfattad målsättning. Underremissbehandlingen av gmndlagberedningens slutbetänkande har endast ett fåtalinstanser funnit anledning yttra sig i ordensfrågoma. Dessa yttranden redovisaskortfattat i det följande i samband med redogörelsen för remissyttrandena överdepartementspromemorian. Flertaletremissinstanser tUlstyrker departementspromemorians förslag i fråga om bådeordnar och medaljer eller lämnar förslaget i huvudsak utan erinran. Till dessainstanser hör SJ, , , i ,i , förvaltningsslyrelse,kommunförbundet, landstingsförbundet samt personalorganisationerna, dvs. TCO,SR, och SF. Det kan tiUäggas att också i läntillstyrker förslaget i sitt yttrande över gmndlagberedningens betänkande.Bland de mest positiva remissinstanserna märks SF, som anför att situationen pådelta område blir allt orimligare som går utan att en jämlikhelsreformgenomförs. SJ säger sig visserligen inte ha anledning till erinran motförslaget men sätter ändå i fråga, om det finns tillräckliga skäl att ändranuvarande ordning, AMS motsätter sig inte förslaget men ifrågasätter för sindel, om någon utmärkelse alls behövs. Länsstyrelseni tillstyrker förslaget att utdelandet av 1973: 91 18 tjänsteordnarnaupphör och att utmärkelsen används som belöningför samtliga kategorier av statsanställda. anför bl, a, altutdelandet av tjänsteordnar i de former som gäUer inte står iöverensstämmelse med gällande samhällssyn och att det saknar stöd inom en bredopinion. Det torde i allmänhet sakna motsvarighet i andra länder. Men reformenbör enligt gå ut på att tjänsteordnarna slopas för allaoffentliga tjänstemän, alltså även för kommunaltjänstemän m. fl. Länsstyrelsenfinner att skälen mot att behålla tjänsleordnar i större eUer mindre grad ägertillämpning även på de fria ordnarna. Inle minst det förhållandet alt storagrupper intar en avvisande hållning till ordensväsendet innebär en sådanfaktisk ojämnhet i fråga om ordenslilldelning tUl olika medborgarkategorier, altdet inte kan anses motiverat att ha kvar ett ordensväsende i nuvarande form medbibehållen statlig anknytning. Den remitterade promemorian utgår säkerUgen medrätta från att f. n. ett sådant motstånd mot ordenssyslemet föreligger, attutsikterna att genom en reform få till stånd ett allmänt accepteratordensväsende också ler sig begränsade eller i varje fall högst osäkra.Otvivelaktigt är emellertid att tilldelandet av ordnar i stora kretsar utgörett uppskattat bevis för samhällets värdering av gjorda insatser, fortsätterlänsstyrelsen. Det hade därför enligt mening ändå varitvärdefullt, om ett försök hade gjorts att i stora drag ange hur ettdemokratiserat ordensväsende skulle kunna utformas. haremellertid inget yrkande som avviker från förslaget i promemorian. Andra instanser intar enmer negativ hållning till förslaget, såvitt rör ordensväsendet. iJönköpings län ansluter sig sålunda visserligen i många stycken lill dekritiska synpunkter på ordensväsendet som ligger til! grund för förslaget ipromemorian och tiUstyrker förslaget om generell användning av utmärkelsen. Men anser att ettreformerat ordensväsende kan vara förenligt med nutida samhäUsvärderingar ochförordar därför ytterligare utredning om detta. Statskontoret, som begränsarsitt yttrande till alt avse det föreslagna belöningssystemet för statligtanställda, anför att det knappast kan befrämja effektiviteten, om staien byterut en belöningsform mot en annan utan att försäkra sig om att den nya förmånenhar fått en för det stora fierlalet statstjänstemän attraktiv utformning.Statskontoret vill därför att formerna för belöning åt statsanställda utredsytterligare i samråd med personalorganisationerna. Fyraremissinstanser avstyrker uttryckligen förslaget i fråga om ordensväsendet,nämligen hovrätten över och , , statensheraldiska nämnd och kanslersämbetel vid Kungl. Enligtriksrevisionsverkels mening skulle ett reformerat ordensväsende ge statenmöjlighet att enligt internalionell sedvänja uttrycka sin Prop.1973: 91 19 erkänsla för särskilt berömvärda gärningar ochextraordinära insatser. En i stort sett likartad ståndpunkt har, fömtomheraldiska nämnden, även ordenskanslersämbelet. Ämbetet, som särskilt åberoparordensväsendets utbredning i andra länder, menar att den kriiik som frånjämlikhetssynpunkt kan anföras mot ordensväsendet också kan avse det i vårtland rikt utvecklade medaljsystemet. Ordenskanslersämbelet säger sig därförinte kunna underlåta den reflexionen att ett avskaffande av ordensväsendet föratt leda till avsedd verkan måste fullföljas med åtgärder som riktar sig motde statliga och kommunala medaljerna. Enligt ämbetets uppfattning skulleemellertid det svenska ordensväsendet alltjämt kunna fylla en intebetydelselös statsuppgift som belöningsform för särskilt förtjänta medborgare.Det bör därför efter en översyn bevaras. Därvid bör tjänsleordenssystemetavvecklas. Ämbetet har vid sitt yttrande fogat bl. a. en översikt överordensväsendet i främmande länder och ett preliminärt förslag tUl utformningenav ett reformerat svenskt ordensväsen med återhållsamt utdelade, fria ordnar. Här kan nämnas att riksmarskalksämbetel i sitt yttrandeöver grundlagberedningens betänkande ansluter sig till ordenskanslersämbetetsyttrande över promemorian. Skånskahovrätten avstyrker visserligen promemorieförslaget men från helt andrautgångspunkter än övriga instanser som är negativa tUl förslaget. Hovrättenfinner att nuvarande ordnar och medaljer speglar en gången tidssamhällsstruktur och måste anses vara föråldrade. Med ordensbelöningar gynnasframför allt den administrativa ihärdigheten av obestridligt men måhändabegränsat samhällsvärde medan originella och nyskapande insatser inteuppmärksammas i lika hög grad. En fast och konsekvent anknytning tilllönegrader och kvalifikationstider skapar och vidmakthåller bilden av etthierarkiskt kairiärsamhälle. Kvinnorna har endast långsamt och med tvekankunnat få sina insatser beaktade i samma grad som männen. Åtskilligt i deinvändningar som kan göras mot ordnarna gäller också medaljerna. Att systemetlikväl har sina försvarare och synes tillfredsställa många beror helt naturligtpå att varje utdelning av orden eller annan utmärkelse, hurdant systemet än är,vinner ett gensvar i mottagarens självuppskaltning. För ett ställningstagandei sak krävs dock en bättre utredning än den som föreligger i ärendet. Enligthovrättens mening bör nämligen i ett sammanhang klarläggas i vad mån ettstatligt belöningssystem är behövligt och, om så är faUel, i vilka formerbelöningen bör utdelas (jfr vidare avsnitt 8.3 i del följande), parremissinstanser vänder sig mot den skillnad som enligt förslaget görs mellanutlänningar och svenskar. Bland dessa instanser är JK, ämbelsansvarskommUténoch ordenskanslersämbelet. Skånska hov-rätlen ställer sig tvivlande tillmöjligheten alt behålla ordnar för utlänningar, medan ordensväsendet i övrigtavskaffas. 1973: 91 20 8.2FormeUa frågor rörande ordensväsendet Någraremissinstanser har uttalat sig i fråga om ordensutdelandets beskaffenhet avstatlig angelägenhet och om möjligheterna att reformera eller avskaffaordensväsendet utan medverkan av . ÄmbelsansvarskommUtén uttryckertveksamhet om möjligheten att låta avvecklingen av statsmyndigheternasbefattning med ordensärenden ske på administrativ väg. Kommittén anser sigsakna tiUräckligt underlag för en bestämd ståndpunkt i fråga om ordnarnasprivaträttsliga eller offentligrättsliga karaktär. Oavsett vilken bedömningman gör av ordnarnas rättsliga ställning och den lagstiftningsform som formelltär nödvändig för avveckling av statens befattning med ordnarnas verksamhet, finnerkommittén emellertid den föreslagna reformen röra frågor av sådan natur attden inte gärna bör genomföras ulan medverkan. En liknandeinställning har i . i "förordar ytterligare utredning om ordensväsendet och statschefensbefattning med detta med utgångspunkt från att vårt ordensväsende får ansesvara en statlig angelägenhet och en uppgift för statschefen i denna hansegenskap". Skånska hovrätten som i likhet med sistnämnda länsstyrelseanser alt ordensväsendet är en statlig verksamhet och att "det organ somhandhar Kungl. är en statlig myndighet" förklarar attavgörandet, huruvida ordnarna skall avskaffas eller behållas och reformeras,kräver ett politiskt beslut som det i första hand ankommer på "landetsansvariga regering" att fatta. Skulle regeringen finna att frågan ärsådan att den inte kan avgöras genom beslut av Kungl. Maj:t i statsrådet,ankommer det enligt hovrätten på regeringen att lägga fram erforderliga förslagför . Att ordensväsendet inrättades genom beslut avriksdagen talar enligt hovrättens mening för alt frågan bör avgöras genomlagstiftning. JKfinner att ordensförläning är en statlig angelägenhet.