prop · FW031 · 1973-12-31 00:00:00 — ,i , ICA och Pressbyrån föreslår atthemsändningsstöd bör utgå direkt till de butiker, som ombesörjer sådan servicemed egna fordon. Utredningens förslag om inrättande i vissa fallav varuombud har mötts positivt avde instanser som yttrat sig härom. menar att funktionen imånga fall kan knytas till linjetrafiken. Många bussterminaler fyUer redanliknande funktioner. Apoteksbolaget pekar på sin erfarenhet frånläkemedelsförmedlingen och tror att varu-ombuden i många fall med fördel kanges kommissionärs status. Vad gäller utredningens synpunkter och förslag ifråga om olika stödformer förordaråtskilliga remissinstanser, i motsats till utredningen, driftsstöd i någon form vid sidan avinvesteringsstöd. SPK anser sålunda att man sannolikt till slut når en punktdär det är billigare att ge ett driftsstöd än att via samhäUssubventionerupprätthålla en omfattande trafikapparat. SPK anser vidare att effekterna avett driftsstöd på rådande konkurrenssituation kommer att bli marginella, dåbutikerna i fråga ligger perifert och förmodligen saknar lokal konkurrens. Länsstyrelseni pekar på det riskfyllda med ett investeringsstöd i enkrympande marknad. menar att det stöd, som i formav hyres- och räntesubventioner i praktiken kan komma att förekomma vid denkommunala uthyrningen av inköpta butikslokaler, i mycket liknar ettdriftsstöd. Ägare och föreståndare är då inte samma person, vUket enligtförbundet talar för att ett klart uttalat driftsstöd bör vara att föredra. Bland andra instanser som ställt sig positivatill driftsstöd kan nämnas kommunförbundet och samt ettflertal länsstyrelser och kommuner. Utredningens avvisande av driftsstöd får stöd avNO, som anför att ett sådant stöd till olönsamma enheter torde inverka såmetUigt på konkurrensförhållandena, att dylika åtgärder inte bör komma ifråga. Driftsstöd anses olämpligt även av i Ålvsborgs län.Malungs kommun, , ,industriförbundet, och . De flesta remissinstanserna har funnit utredningens förslag Prop.1973: 1 Bilaga 12 54 ominvesteringsstöd tUlfredsställande.NO anser sålunda de valda formerna av investeringsstöd mest lämpliga men pekarpå riskerna från konkurrensbegränsningssynpunkt även med denna stödform. Enligt NO bör stor restriktivitet iakttas,speciellt vid stöd tUl stora fasta anläggningar. Även ICA tycker attstödet bör utgå restriktivt och endast inom glesbygd. anser attinvesteringsstöd inte bör utgå i kommuncentra, där serviceenheter förmodligenkan existera av egen kraft. I stället bör stödet inriktas på butikerna ibyarna. Stödet bör utgå oberoende av befolkningsunderlag och lönsamhet, då detrör sig om en försöksverksamhet, anför styrelsen vidare. ser helst attinvesteringsstöd inte utgår förrän insatser på transportområdet visat sigotillräckliga. tillmäter det planeradestödet stor betydelse. Jämfört med hemsändning av varorna, innebär denstationära servicen klara fördelar från hygienisk synpunkt. Utredningens restriktivitet när detgäller stöd till den ambulerande handeln har mött viss kritik. Mångaremissinstanser anser att den närhetsservice, som den ambulerande handelninnebär, är värd en kraftigare satsning. Sålunda anför ,i och att varuhussarnagenerellt bör få samma möjligheter tiU investeringsstöd som stationära enheter. Det föreslagna statliga stödet till kommuner som köper och rustar upp butikslokaler har fått ett positivtbemötande i flertalet yttranden som behandlar detta förslag. NO anför dock attdet finns betydande risker för konkurrensbegränsning, t. ex. genomhyressubventioner, och att uppmärksamheten måste riktas mot dessa problem. SHIOå sin sida anser att detta stöd inte bör övervägas förrän i anslutning tillatt statsmakterna tar ställning till betänkandet "Kommunalkompetens". Den statligakreditgarantin för varulageranskaffning bör ej görasberoende av om investeringsstöd erhåUits, framhåller länsstyrelserna i och . Avgörandebör vara om servicen kan uppehållas på eller förbättras, exempelvisgenom branschblandning. ASK-bolagen beklagar att utredningen intehar följt upp diskussionen om varutillförselntill butikerna och de därvid konstateradesvårighetema med några konkreta förslag tUl åtgärder. Man reagerar också motutredningens ståndpunkt att partihandeln inte heller i fortsättningen bördebitera perifert belägna butiker några merkostnader. kvinnoförbundintar en Uknande ståndpunkt. SPK anser att den väntade koncentrationen inompartihandeln inte bara kommer att medföra lägre leveranstäthet utan förmodligenockså att vissa butiker Prop.1973:1 Bilaga 12 55 kommer att få stora svårigheter att erhållavaror. SPK beklagar att utredningen inte djupare analyserat möjligheterna tillstödåtgärder även inom denna del av varuförsörjningen. Livsmedelshandlareförbundetdelar utredningens principiella syn att den kostnadsutjämning som normalttillämpas inom partihandeln bör eftersträvas överlag. Många remissinstanserunderstryker vikten av att, som utredningen föreslår, det sker en planering av serviceförsörjningen inom de kommuner som berörs avstödåtgärderna. Även de av utredningen förordade samråden mellan kommimer och företrädare för handeln bör kunnamedverka till en effektiv stödinsats. Butiksetableringsutredningenanser att stödinsatserna måste koncentreras till en eller ett fåtal typer,vilket troUgen kommer att skapa svåra avvägningsproblem. Detta pekar enligtbutiksetableringsutredningen på behovet av en väl genomtänkt planering avstödverksamheten. Distributionsutredningenunderstryker starkt vikten av övergripande planering och samråd på de sättglesbygdsutredningen föreslagit och anser att denna verksamhet bör utgöra ettnaturligt inslag i kommunernas och länsstyrelsernas arbete. KF menar att planeringenlämpligen kan ske inom länsstyrelsema. Flertalet kommuner saknar nämligenresurser för en dylik planering. För att planeringen skall bli meningsfullkrävs vidare, att den sker för större områden än kommuner. NO, ICA,och livsmedels-handlareförbiindet framför liknandesynpunkter. Kommunförbundetförutsätter att det är möjligt att få till stånd regionala överenskommelsermellan de stora intressenterna inom livsmedelshandeln om butlkslokallseringenför att på så sätt få en större spridning av butikerna. I detta sammanhang börsamråden mellan handel och kommuner kunna fylla en viktig funktion. En del mera allmänna synpunkter på utredningensförslag har också förts fram. Sålunda efterlyser kommunförbundet en begränsning av antalet statliga bidragsformer och förordar i ställetgenerella bidrag tUl kommunerna att användas efter eget bedömande. Vidare har stödinsatsernas inriktning på det allmännastödområdet mött viss kritik.Sålunda framhåller i län och viktenav att reglerna för under vilka omständigheter stöd skall utgå måste kunnautformas på ett så entydigt sätt, att undantagsbestämmelser för norra stödområdetinte behövs. Man anser att beslut om stödåtgärder även utanför det allmännastödområdet skall fattas av länsstyrelserna. i länönskar att få besluta i stödärenden rörande länets skärgårdsområden. LO, SPK, iStockholms län, distributionsutredningen, ochHandelsanställdas förbund anser att försöks- Prop.1973:1 Bilaga 12 56 periodenslängd inte bör faststäUas till . I stäUet bör förslagen omprövas närresultatet av distributionsutredningens arbete föreligger. Syftet med regionalpolitiken är atttillförsäkra människorna i olika delar av landet så långt möjligt likvärdigalevnadsbetingelser. Statsmakterna har beslutat om riktiinjer förregionalpolitiken (prop. 1972: 111, IU 1972: 28 rskr 347). I samband härmedanförde chefen för att det är naturligt attglesbygdsfrågoma tillmäts stor betydelse i den regionalpoUtiska verksamheten.Beträffande frågan om kommersiell service påpekade han att samhället har ettansvar för att medborgarna i landets olika delar har tillgång tUl service avdetta slag. Vidare konstaterades att om den nuvarande takten i nedläggningenav butiker fortsätter kommer stora problem att uppstå för befolkningen iglesbygdskommunerna. Det förutskickades vidare att, efter beredning av glesbygdsutredningensförslag i denna del och remissyttrandena däröver, förslag i dessa frågorskulle föreläggas . Denna beredning är nu avslutad. Utredningen konstaterar att utbudet avkommersiell service i glesbygdsområdena f. n. är relativt tillfredsställandemen att den utveckling, som kan förutses, kan leda tUl allvarliga problemför befolkningen i glesbygderna. Utredningen finner det därför nödvändigt attåtgärder vidtas för att vidmakthåUa och förbättra serviceutbudet. Jag kan ansluta migtUl denna bedömning. De förslag jag lämnar i det följande syftar till att motverka de negativa verkningar somden näringsgeografiska utvecklingen kan medföra för glesbygdsbefolkningenstillgång till kommersiell service. Det angivna syftet kan nås genom insatserför att underlätta varutransporter och åtgärder för att bibehålla befintligaservicefunktioner. Innan jag behandlar de konkreta åtgärdersom bör komma i fråga vill jag emellertid något beröra de krav som kan ställasbeträffande servicenivån. Utredningen uppehåUer sig i huvudsak vid vad den kallarden lokala servicenivån.Orter med sådan karaktär beträffande serviceutbud bör kunna nås på 3045minuter med koUektiva trafikmedel och där bör finnas vissa grundläggandeservicefunktioner. Servicefunktioner på den s. k. regionala nivån bör kunna nåsinom ett par timmars restidsavstånd. Chefenför konstaterar i prop. 1972: 111 att de avglesbygdsutredningen angivna servicenivåerna i allmänhet godtagits avremissinstanserna. Han ansluter sig vidare till utredningens synpunkter i dessadelar men framhåller, att avsteg från de angivna restidsavstånden i vissa faUframstår som realistiskt. Föregen del vill jag härutöver endast understryka att de angivna Prop.1973:1 Bilaga 12 57 kraven på tillgänglighet beträffande kommersiellservice måste anpassas till andra planeringsmål. Planering för kommersiellservice bör självfallet samordnas med annan planering. I första hand torde,som utredningen angivit, målet om en viss tillgänglighet kunna nås genominsatser på kommunikationsområdet. Av särskUd vikt är planeringen av denkollektiva transportapparaten. Chefen för kommeratt anmäla dessa frågor i annat sammanhang. Som ett komplement till persontransporter börenligt utredningen och flertalet remissinstanser hemsändning av varor ordnas.Jag ansluter mig till detta synsätt. Jag förordar i likhet med utredningen attstatsbidrag skall utgå till glesbygdskommuner som reducerar fraktkostnadernavid hemsändning av varor. Det bör ankomma på kommunerna att besluta om denreduktion av fraktkostnader för hemsändning som kan bedömas lämplig.Omfattningen av kommunernas medverkan i den direkta hemsändningsverksamhetenbör avgöras av dem själva. bör 1 tillämpningsföreskrifter närmareange de villkor som skall gälla för att erhålla statsbidrag. Beträffande den geografiska avgränsningenförordar jag i överensstämmelse med uttalande i prop. 1972: 111, som riksdageninte haft något att erinra mot, att statsbidrag skall utgå tillglesbygdskommuner i skogslänens inre delar, som anordnar hemsändning och isamband därmed reducerar fraktkostnaderna vid hemsändning. I särskilda falloch efter beslut av Kungl. Maj:t bör stöd kunna utgå även i andra delar avlandet. Bidraget bör utgå enligt samma regler som för social hemhjälp, d. v. s.med 35 % av kommunernas nettokostnad. En förutsättning för bidrag bör vara attreguljära transportmedel inkl. lantbrevbäring, skolskjutsar och liknandeanvänds för hemsändningen. Behovet av de avutredningen föreslagna varuombuden är svårt att bedöma. Jag är med hänsynhärtill inte beredd att förorda statiigt bidrag till kostnader för varuombud. Utredningen har övervägtolika möjUgheter att genom samhällsstöd bibehålla väsentliga serviceenheter.Utgångspunkten härvidlag är att sådant stöd skall utgå när transportinsatserinte ger tUlfredsställande resultat. Stöd bör vidare utgå endast till sådanaenheter som på någon sikt bedöms kunna bibehåUas. Tanken på ett driftsstöd tillbutiker avvisas av utredningen. Detta har mött en viss kritik från fleraremissinstanser. Utredningens förslag om investeringsstöd har däremottillstyrkts. Jag delar utredningensallmänna syn på frågan om samhäUsstöd för att vidmakthålla vissa servicefunktioner.Jag ansluter mig vidare till utredningens förslag att investeringsstöd skallkunna utgå i vissa fall. Stödet bör i första hand utgå till dagligvarubutiker.Annat serviceutbud på den lokala nivån bör i allmänhet kunna vidmakthållas påannat sätt, bl. a. genom att dagligvarubutikerna utvidgar sortimentet ochhåller beställningsberedskap för andra varor. Stödet bör som utredningen fram- 1973:1 Bilaga 12 58 hållitendast utgå tiU sådana enheter som bedöms kunna bibehållas på någon sikt ochsom är lokaliserade på ett sätt som står i överensstämmelse med övrig serviceplanering. Stödet bör utgå för finansieringav ny-, till- eller ombyggnad av affärslokal eller annan byggnad som behövs förverksamheten eller för anskaffning av inredning och utrustning. Stöd skallendast utgå då det är en förutsättning för att vidmakthålla nödvändig service. 1 vissa undantagsfall bör investeringsstödkunna utgå även tUl varuhussar. Jag förordar att stödet utgår i form avlån eller avskrivningslån motsvarande högst två tredjedelar av de totalainvesteringskostnaderna. Den del av stödet som utgörs av avskrivningslån börutgå med ett belopp som motsvarar högst 35procent, i särskilda faU högst hälften, av investeringskostnaderna. Ifråga om säkerhet, ränta, amortering och uppsägning av lånen samt möjUgheteratt återkräva avskrivningslån bör bestämmelserna i huvudsak utformas sommotsvarande bestämmelser om statiigt regionalpolitiskt stöd. Utredningenhar vidare föreslagit att staten i särskilda fall skall kunna lämnakreditgaranti till näringsidkare för anskaffnmg av varulager. Sådan garanti börenligt utredningen endast lämnas i samband med att investeringsstöd utgår. Jagkan biträda utredningens förslag i denna del och utgår ifrån attkreditgarantier kommer att behöva lämnas relativt sällan. Jag förordar attkreditgarantin, i enlighet med utredningens förslag, bör avse högst 50 procentav kapitalbehovet för varulagret, i särskUda fall högst två tredjedelar.Beträffande den geografiska avgränsningen för investeringsstöd ochkreditgaranti bör gälla den princip som jag tidigare förordat beträffandebidrag till hemsändning. De stödformer jag nu förordat bör kunnabli ett viktigt inslag i strävandena att garantera glesbygdsbefolkningen enrimlig servicenivå. Utredningen framhåller att till grund förbeslut rörande statliga stödåtgärder bör finnas översiktliga planer förserviceförsörjningen i kommunerna. Dessa planer bör samordnas med övrigakommunal planering. Jag vill kraftigt understrykautredningens uppfattning härvidlag. Som framhölls i prop. 1972: 111 ankommerdet på kommunerna att svara för att en tillfredsställande service upprätthållsi olika kommundelar. Länsstyrelserna skaUemellertid biträda kommunerna i deras planering. Beslut i enskildastödärenden bör fattas av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Härvid bör medverkan från berörd länsstyrelse ske i lämpliga former.Utredningens förslag beträffande samråd mellan kommuner, länsstyrelser och handelvill jag starkt tillstyrka. Vidare bör de åtgärder jag förordat ses som enförsöksverksamhet och kunna omprövas . Det torde få ankomma på Kungl. Maj:teller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer att meddela närmare föreskrifterbeträffande tillämpningen av de stödformer jag nu förordat. 1973:1 Bilaga 12 59 Det samhällsstöd jag förordat i detföregående bör tas upp under två olika anslag. Under ett förslagsanslag börberäknas medel för ekonomiskt stöd till hemsändning och eventuella kostnaderför kreditgaranti. Jag beräknar medelsbehovet under /74 till 2,1milj. Jag förordar att ramen för kreditgarantier sätts till 1 milj. kr. Underfonden för låneunderstöd bör tas upp ett investeringsanslag för detInvesteringsstöd jag förordat i det föregående. Jag beräknar anslagsbehovettill . under /74. Underåberopande av vad jag anfört i det föregående hemställer jag att Kungl. 1. godkänna de riktlinjer för stödet tUlkommersiell service i glesbygder som jag förordat 2. till Bidrag tillkommersiell service i glesbygd m. ni. för /74 anvisa ett förslagsanslag av . 3. medge att kreditgaranti för lån tillanskaffning av varulager under /74 beviljas i enlighet rried vadförordats i det föregående intill ett belopp av . 1973:1 Bilaga 12 60 E. PATENT-, OCH REGISTRERINGSVERKET M. Patent- ochregistreringsverket handlägger ärenden angående patent, varumärken, mönster,namn och aktiebolag. leds från och med den 1juU 1972 av en lekmannastyrelse. Chef för verket är en generaldirektör. finns en patentavdelning, ett bibliotek, en varumärkesbyrå, enmönstersektion, en namnsektion, en bolagsbyrå, en besvärsavdelning, enadministrativ byrå samt en planerings- och utvecklingsenhet. Patentavdelningenbestår av åtta byråer och ett patentkansli. Chefen för patentavdelningen ärgeneraldirektörens ställföreträdare. Chefen för vammärkesbyrån har tillsyn övermönster-och namnsektionema. I besvärsavdelningen, som från och med den 1 juli1972 t. v. arbetar på tre avdelningar, prövas besvär angående patent, varumärken,mönster och namn. Vid verket farms den 1juli 1972 624 anställda, varav 294 utgjorde handläggande personal. Patent- ochregistreringsverket tillhör de myndigheter som deltar i utrednings- ochförsöksverksamheten med programbudgetering inom statsförvaltningen. Följandeprogramindelning gäller t. v. för verket. Teknisk information ochdokumentation. Nyhetsgranskning m. m. Patent- ochregistreringsverket redovisar vidare två intemprogram. Besvärsärenden ochCentral administration. Patent- ochregistreringsverkets verksamhet under programmen 16 finansieras från ettförslagsanslag benämnt . ProgrammetNyhetsgranskning m. m. redovisas förslagsvis över en anslagspost med ettformellt belopp på . Under denna post redovisas kostnader och intäkterför verkets uppdragsverksamhet. får i princip inte belastas. Föratt lösa tillfälliga eller säsongmässiga likviditetsproblem för uppdragsverksamhetensamt för att tills vidare tilldogodose behov av rörelsekapital disponerarpatent- och registreringsverket en rörlig kredit i på 100 000kr. Prop.1973:1 Bilaga 12 61 1971/72Utgift 37 247 159 1972/73 Anslag 38 /74 Förslag 43 590 000 Intresset för patent och varumärken samtfrekvensen i fråga om bolagsbildning beror på aktiviteten i näringslivet.Efterkrigstiden har utmärkts av en mycket stark frammarsch på det ekonomiskalivets område. För patentverkets del har det inneburit en ständigt stigandeefterfrågan beträffande främst patent, vammärken och bolagsbUdning. Verkethar små möjligheter att styra detma utveckling. Avgiftsförändringar kan intemer än tillfälligtvis påverka ansökningsvolymen. Vadgäller kvalitetskravet är verket i huvudsak bundet genom bestämmelser igäUande lagstiftrung såväl i fråga om den formeUa som den materiellabehandlingen. Verket har emellertid en medveten strävan att bedöma frågor somgäller formalia så praktiskt som möjligt och inte överdriva kvalitetskravet vidärendenas handläggning. Verkets målsättning är att ge en så god service sommöjligt åt kunderna. Eftersom man genom en ändradavgiftspolitik eller genom att acceptera en ändrad kvalitet iärendehandläggningen inte i någon nämnvärd grad kan påverka efterfrågan, anserverket att resurserna i stället måste anpassas till efterfrågan för attköbildning och balanser inte skall uppstå. Verketemotser Inom flertalet verksamhetsområden en stigandeefterfrågan på sina tjänster med en ökande arbetsvolym som följd. Expansionenanges bero på dels att antalet ansökningar ökar, dels att nya arbetsuppgifterkommer att tillföras verket. Den allmänna målsättningen förproduktionspolitiken är att inom varje program uppnå en produktion som svararmot den årliga efterfrågan och att reducera onormalt stora balanserav ärenden. Vidare ser verket som sin uppgift att förbättra kundservicen. Omfattningen av det internationellasamarbetet har redovisats i huvudtitelns inledande översikt. Den stigande efterfråganhar medfört allt större krav på verkets produktionsresurser. Storaansträngningar görs för att uppnå högre effektivitet av befintliga resurser.Ett omfattande rationaliserings- och utvecklingsarbete med tyngdpunktenförlagd till patent- och bolagsprogrammen inleddes under mitten av 1960-talet.Det omfattande rationaliseringsprogram som då påbörjades har i väsentliga delaravslutats varigenom betydande rationaliseringsvinster uppnåtts. Nya viktigarationaliseringsprojekt har dock tiUkommit som bör fullföljas. I anslagsframställningen lämnas uppgifterom de inkomster verket uppbär i form av avgifter m. m. samt om kostnadema förverksamheten. Jag har vid inkomstberäkningen för /74 tagithänsyn till den höjning av vissa avgifter under programmet Bolagsärenden somägde rum . 1 000-tal kr. Nyhetsgranskning m. m. Programmet omfattar handläggning avärenden angående patent på uppfinningar. /69 mkom 18 400ansökningar. För / 73 räknar verket med 17 500 nya ansökningar.Antalet avgjorda patentansökningar har ökat från 18600 till 18 900. Detta innebär en produktivitetsökning från 102 till 115avgjorda ärenden per manår eftersom antalet ingenjörer nedgått underperioden från 183 till 164. Den ökade produktionen beräknas ge en minskning ibalansen av oavgjorda ansökningar från 60 500 för /69 till 55000 för /73. Detta motsvarar f. n. en medelbehandlingstid förbeviljade patent på ungefär . Utfall 1971/72 Kostnader (1 000-tal kr. 17 700 20 000 22 913 Verkets målsättning är en reducering avmedelbehandlingstiden för bevUjade patent till i slutet av 1970-talet.Den härför erforderliga produktionsökningen skall till väsentlig del uppnåsgenom rationalisering. Kraven på kvalitet och rättssäkerhet skall inteeftersättas. Trots att antalet inkomna ansökningar desenaste åren minskat, räknar verket med enmindre ökning. Ökningen uppskattas till högst t. o. m. /74. Pris- och löneomräkning på befintligaresurser har beräknats tUl I . Verket anser att ett förverkligande avdet s. k. O-alternativet skulle medföra en produktionsminskning med . för attmöjliggöra fortsatt deltagande i det intemationella samarbetet på patentområdetoch tUlgodogöra resultatet därav. För fortsatt rationaUsering yrkas sammanlagt680 , varav . för genomförande och produktion av det projektsom avser administrativ databehandUng av diarier för patentansökningar och patentsamt . för ersättning till rotelgruppledarna. Granskningsmaterialets tillväxt medförbehov av fler hyllor m. m. För detta begär verket . Verket anser attdess budgetförslag kan ge en årlig produktionsökning med 700 avgjorda ärenden. Ett belopp på , som förinnevarande budgetår anvisats för utgifter av engångsnatur, har räknats bort. Programmet Teknisk information och dokumentation Programmet omfattar verkets informations-och dokumentationstjänst på patentområdet, vari ingår ochpubliceringsverksamheten på patentområdet. Antalet mottagna, omklassade ochdistribuerade utländska patentskrifter beräknas öka från 919 500 /68 tiU 1 150 000 för /73. Motsvarande siffrorför framtagna patentskrifter m. m. är 99 200 resp. 138 000. 1973:1 Bilaga 12 64 128 000 4 632 138 000 5 824 138 000 6 967 patentskrifterFramtagna patentskrifter m. m. Kostnader (1 000-tal kr.) ' Avser endast två av flera prestationstyperinom . Verkets målsättning förden interna servicefunktionen är att befria den handläggandeingenjörspersonalen från arbetsuppgifter förenade med granskningsmaterialetsorganisation och tUlväxt. Målsättningen för den externa servicefunktionen äratt genom förbättrad och utvidgad publicering m. m. bl. a. öka de patentsökandesförutsättningar att själva utföra preliminär nyhetsgranskning och därmedmedverka till en minskning av antalet ansökningar, som inlämnas på grund avotillräcklig kunskap om teknikens ståndpunkt. Pris- och löneomräkningenpå befintiiga resurser har beräknats tUl . Verket konstaterar till O-alternativet att programmet i kostnadshänseende styrs av förprogrammet externa faktorer. Befintliga personella resurser anses utgöra ettminimum för att upprätthålla en godtagbar service.