prop · FW03115 · 1973-12-31 00:00:00 — Hit hör också att tillse att meddelade skyddsbestämmelser efterlevs.Uppgiften får även anses omfatta skyldighet att ingripa hjälpande ochskyddande vid inträffade eller befarade olyckor, naturkatastrofer och liknande.I uppgiften ingår också skyldighet att, om säkerheten angripits, tillse attangreppet upphör och verka för att angriparen inte förnyar angreppet. 1 3 § polisinstruktionen föreskrivs att polisen skallsamarbeta med åklagarmyndigheter samt andra myndigheter och organisationervilkas verksamhet berör polisverksamheten. Särskilt åligger det polisen attfortlöpande samarbeta med socialvårdsmyndigheterna och ofördröjligen underrättasådan myndighet, när polisen fär kännedom om förhållanden som bör föranledaåtgärd av myndigheten. 7.1.1.2 Polismans befogenhet att ingripa med stöd avrättegångsbalken (RB) ger polisman befogenhet att i vissafall ingripa med skilda tvångsmedel mot person som är misstänkt för brott ochall i övrigt säkra bevis i brottmål. Polisman äger sålunda enligt bestämmelserna i 24 kap, RBrätt att gripa person, om skäl till anhållande föreligger men beslut avanhållnings-myndighel inte utan fara kan avvaktas, om någon begått brott påvilket fängelse kan följa och vederbörande anträffas på bar gäming ellerflyende fot eller om någon är efterlyst för brott. Beslut om anhållande meddelas av undersökningsledare elleråklagare. Anhållningsskälen är i sin lur anknutna till förutsättningarnaför all domstol skall kunna besluta om häktning. 1 24 kap. 2 § RBföreskrivs bl. a. att den som på sannolika skäl misstänks för brott må,oberoende av brottets beskaffenhet, häktas, om han är okänd och undandrar sigatt uppge namn och hemvist eller anledning förekommer, att hans uppgift däromär osann, eller om han saknar hemvist inom riket och det skäligen kan befaras,att han genom att bege sig från riket undandrar sig lagföring och straff.Bestämmelsen innebär exempelvis alt person, som gjort sig skyldig tillförargelseväckande beteende och som vägrar uppge namn och adress och som inteheller genom andra åtgärder kan identifieras, kan gripas, anhållas och häktas. Den somgripits utan att beslut om anhållande eller häktning meddelatsskall så snart del kan ske inställas för förhör. Han fär inle för sådantändamål kvarhållas längre än eller, om det är av synnerlig vikt,tolv limmar. Anmälan om gripandet skall skyndsamt göras hosanhållningsmyndigheten, som har att sedan förhör hållils med den gripneomedelbart besluta om han skall anhållas eller friges. Underförundersökning får polisman hålla förhör med var och en som kan antas lämnaupplysning av betydelse för utredningen. Den som uppehåller sig på annan platsän där förhör skall hållas bör i regel kallas till förhöret. Den som kallatslill förhör men ulan giltig orsak underlåter att inställa sig får under vissaangivna förutsättningar hämtas till förhör. Den som uppehåller sig inom 50 kmfrån den plats, där förhör skall hällas, får i vissa fall hämtas till förhöretutan föregående kallelse. Undersökningen skall då avse brott, vara fängelse kanfölja. Det skall också skäligen kunna befaras, att han inte skulle hörsammakallelsen eller att han i anledning av kallelse genom undanröjande av beviseller på annat sätt skulle försvåra utredningen. Beslut om hämtning meddelas av undersökningsledaren eller,då fara är i dröjsmål, av förhörsledaren. Med förhörsledare avses polisman, somfått i uppdrag att verkställa utredningen. Även annan än misstänkt kan hämtas till förhör. Här avsesvittne eller annan som kan antas lämna upplysning av betydelse för utredningen.Hämtning av vittne eller annan måste grundas på särskilda skäl. På anmodanav polisman är den som är närvarande på plats där brott förövas skyldig attmedfölja till förhör, som skall hållas därefter. Vägrar någon attmedfölja utan giltig orsak, kan han av polisman medtas till förhör. Regeln kantillämpas beträffande person som uppehåller sig på eller befinner sig iomedelbar närhet av en brottsplats vid brottets förövande och är kvar där vidpolisens ankomst. Såväl misstänkt som annan kan under dessa förutsättningar avpolisman medlas lill förhör. Den sominte är anhållen eller häktad kan inte kvarhållas för förhör längre än sextimmar. Den som kan misstänkas för brott kan dock hållas kvar ytterligare sextimmar, om det är av synnerlig vikt för den fortsatta utredningen. Den hörde ärsedan inte skyldig att infinna sig för nytt förhör förrän efter tolv limmar, såvidainle synnerliga skäl föranleder till annat. 1 saml Nr 115 Bestämmelser om hämtning och medtagande till förhöråterfinns i 23 kap, RB. 7,1,1,3 Omhändertagande med stöd av 17 §polisinstruktionen Bestämmelserna i ger polisman möjlighet att vidla vissatvångsåtgärder som är erforderliga för att säkra lagföringen av den som begåttbrott. Däremot ger dessa stadganden inte polisman rätt att göra sådanaingripanden som uteslutande syftar till all upprätthälla allmän ordning ellerhindra någon alt begå brott. Polismans befogenhet i dessa avseenden regleras i17 § polisinstruktionen (Pl). Polisman skall enligt denna bestämmelse, om detär nödvändigt för att upprätthålla allmän ordning, tillfälligt omhänderta densom genom sitt uppträdande stör ordningen eller utgör en omedelbar fara fördenna. Omhändertagande skall även ske när det fordras för att avvärjastraffbelagd gärning. Polismannen har att skyndsamt anmäla omhändertagande tillsin förman, som skall pröva om åtgärden skall bestå. Bestämmelsen kan tillämpas i sådana fall där ettfrihetsberövande framstår som nödvändigt för att upprätthålla allmän ordning,trots att den som omhändertas inte har begått något brott som motiverar ettgripande enligt RB eller över huvud tagel inle gjort sig skyldig till någonstraffbar handling. Bestämmelsen åberopas även för ingripande på privat områdenär det gäller att avvärja straffbelagd gärning. Polisman har rätt att brakanödvändigt våld för all genomföra tiänsteåtgärden. Frågan om ell visst uppträdande stör den allmännaordningen måste avgöras efter vad som på objektiva grunder framstår somanmärkningsvärt och störande. Vidare gäller all den omständigheten att enperson vägrar åtlyda polismans tillsägelse inte i och för sig skall ansesinnefatta ett störande av ordningen. Bortsett från tillsägelser som ges för atttillgodose vissa särskilt reglerade syfien, t. ex. för trafikens ordnande,föreligger enligt svensk rätt över huvud taget ingen ovillkorlig lydnadsplikt idetta hänseende. Möjligheten att ingripa i sådant fall blir därför beroende påi vad mån en efterrättelse av tillsägelsen ulgör en direkt förutsättning förtillgodoseendet av kravet på upprätthållandet av allmän ordning, I de fall då ell störande av eller omedelbar fara förallmän ordning är för handen gäller som ytterligare förutsättning föromhändertagande alt ingripandet verkligen är nödvändigt för ordningensupprätthållande. Denna föratsättning får tolkas mot bakgrunden av en i 16 § PIinlagen allmän regel om tillvägagångssällel vid genomförande av tjänsteåtgärd.Enligt denna regel får polisman inte använda strängare medel än förhållandenakräver och bör i första hand söka vinna rättelse genom upplysningar ochanmaningar. Våld får tillgripas endast när yänsteuppgiften inte kan lösas påannat sätt och i sådant fall skall polismannen använda den lindrigaste form somkan leda till avsett resullal, 1 Pl finns inte någon bestämd lidsgräns som anger hurlänge en omhändertagen högst fär hållas i förvar. Del framhålls endast i 20 §första stycket att en person får hållas i förvar endast så länge han ulgör en omedelbar fara för allmän ordning och säkerhet. Ettfrihetsberövande enligt 17 § bör enligt gängse uppfattning begränsas lill enkortare tidsrymd. Som stöd för en sådan tolkning kan bl, a, åberopas ett avinrikesministern 1962 i första kammaren lämnat interpellationssvar angåendepolismyndighets rätt alt ingripa vid hot om våld. Av svaret framgår att enomhändertagen i sådant fall får kvarhållas blott under en mycket begränsad lid,i allmänhet endast . Av 20 § Plframgår alt den omhändertagne skall förhöras så snart det kan ske. Närmarebestämmelser om sådant förhörs innehåll och omfattning finns inle i Pl.Prövningen av ifrågavarande omhändertaganden sker i polisdistriktenregelmässigt av vakthavande befäl (polisinspektörer). Någonanmälningsskyldighet till polismyndigheten eller högre polisbefäl är inteföreskriven. 7.1,1,4 Polisingripande med stöd av vissa specialförfattningar Enligt vissa specialförfattningar kan polisstyrelsen iavbidan på annan myndighets beslut omhänderta person för att underlättainsättande av lämplig vård eller vidtagande av annan åtgärd. Den enskildepolismannen kan i sädana fall enhgt 1 8 § Pl ingripa i avbidan påpolisstyrelsens beslut, om dröjsmål med omhändertagande innebär fara för denomhändertagnes eller annans liv eller hälsa eller fara i annat hänseende. Omsådant omhändertagande och skälen därför skall polismannen skyndsamt underrättapolisstyrelsen. Omhändertagandet får bestå lill dess polisstyrelsen beslutar iärendet. Vid förvaringen får den som omhändertagits inte underkastas annaninskränkning i sin frihet än som påkallas av ändamålet med omhändertagandet,ordningen på förvaringsplatsen eller allmän säkerhet. Den lagstiftning som åsyftas i 1 8 § PI utgörs av lagen(1960:97) om samhällets vård av barn och ungdom (barnavårdslagen), lagen(1954:579) om nykterhetsvård, lagen (1966:293) om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall samt utlänningslagen (1954:193). Enligt barnavårdslagen har polisstyrelsen ålagts vissauppgifter. Utöver polisens allmänna underrättelseskyldighet rörandeförhållanden hos barn och ungdom, som bör komma till kännedom,härför polisens befattning med barn och ungdom 25 och 33 §§ sitt särskildaintresse. I 25 § anges indikationerna för barnavårdsnämndsmöjligheter all vidta särskilda åtgärder mot barn och ungdom. Åtgärderna kanavse vissa hjälpålgärder, förmaning och varning, meddelande av särskildaföreskrifter, övervakning eller omhändertagande för samhällsvård, Bamavårdsnämndhar sålunda all ingripa bl. a. om någon som inte fyllt på grund avbrottslig gärning, sedeslöst levnadssätt, underlåtenhet all efler förmågaärligen försörja sig, missbruk av rasdrycker eller narkotiska medel eller avannan jämförlig anledning är i behov av särskUda tillrätta-förande åtgärderfrån samhällets sida. Har han gjort sig skyldig till brottslig gärning, fåringripande dock inte ske efter det han fyllt . såvida inte hans livsföring i övrigt utgör tillräckliganledning därtill eller sådant ingripande med hänsyn till pågående behandlingenligt barnavårds-lagen eller av annan särskild anledning måste anseslämpligast för hans lillrätlaförande. Om underårigs uppträdande eller levnadssätt innebär faraför allmän ordning och säkerhet och sannolika skäl föreligger för attingripande med slöd av 25 § är påkallat mot den underårige, äger polisstyrelseenligt 33 § första stycket pä lämpligt sätl laga honom i förvar i avbidan påbarnavårdsnämndens beslut. Anmälan om omhändertagandel skall ofördröjligengöras hos barnavårdsnämnden, som har att skyndsamt besluta, om denomhändertagne skall omhändertagas eller friges. Om nämnden beslutar all hanskall friges kan förordnas att han får kvarhållas till dess hanavhämtas av föräldrarna eller annan fostrare. Påträffasunderårig under sådana förhållanden, som anges i 33 §, kan polisman omhändertahonom med slöd av 18 § PI, om polisstyrelsens beslut inte utan fara kanavvaktas. Rapportering sker regelmässigt till vakthavande befäl. Finner denneall omhändertagandet bör bestå, .har han att ofördröjligen vidta åtgärder föratt bringa ärendet under poUssty-reLsens prövning. Är 1963 fogades lill 33 § ett Iredje stycke, som gerpolisstyrelse eller, i avbidan på dess beslut, polisman rätt att ta den som kanantas vara under i förvar även i sådant fall då den underårigesuppträdande och levnadssätt inte innebär fara för allmän ordning och säkerhetmen sannolika skäl för ingripande med stöd av 25 § ändå föreligger. Förutsättningenär all vederbörandes namn eller bostad inte kan utrönas, och omhändertagandetfår inle vara längre än lill dess utredning vunnits i delta hänseende.Bestämmelsen ger polisman befogenhet att tillfråga underårig, som kan antasvara under , om namn, födelsetid och adress, såvida vederbörande anträffasunder sådana omständigheter, att polismannen anser sannolika skäl föreligga förett ingripande från barnavårdsnämndens sida med stöd av 25 §. Vidbestämmelsens tillkomst framhöUs bl. a. att identifieringen skulle ske medvänlighet utan att erforderlig fasthet eftersattes. Polismannen skulle försökavinna den unges förtroende och framhålla, att åtgärden vidtas till vederbörandesbästa. Orsaken till identifieringen skulle meddelas. Den unge skulle få klartför sig att barnavårdsnämnden skulle komma att underrättas. Vid vägran attlämna uppgifter skulle den unge upplysas om all han kunde las i förvar lilldess utredning vunnits om hans namn och adress. Om polismannen däremot erhölltillfredsställande uppgifter skulle dessa antecknas och någon ytterligareåtgärd inte vidtas. Den unge skulle inte vara skyldig att legitimera sig ochdärigenom styrka sin identitet. Den omhändertagne får i avbidan på identifiering inteförvaras i arrest. Misslyckas försök med identifiering underställs ärendet iregel polisstyrelsen, 1 direktiv som utfärdats av polismästaren i förden praktiska polisverksamhetens utformning på ifrågavarande område be- tonas att i varje särskilt fall situationens skadlighetför den unge bör bedömas med hänsyn tUl dennes ålder och tidigare gjordaiakttagelser. Om den unge bedöms vara under 1 , får enligt nämnda direktividentifiering ske även om del rör sig om iakttagelser av enska företeelser. Samhällets möjligheter att ingripa mot personer, som ärhemfallna ål alkoholmissbruk, regleras i lagen om nyklerhetsvård. Lagen är inletillämplig på person som missbrukar narkotika. Polis- ochåklagarmyndighet, som fär kännedom om all någon gjort sig skyldig till fyllerieller eljest använt alkoholhaltiga drycker lill uppenbar skada för sig ellerannan, skall enligt 10 § ofördröjligen göra anmälan därom tillnyklerhetsnämnden, som har alt besluta om vilka åtgärder som skall vidtas. Ikvalificerade fall kan nämnden ansöka hos länsrätten om tvängsintagning påallmän . Om detföreligger sannolika skäl för att någon är hemfallen åt alkoholmissbruk ochfarlig för annans personliga säkerhet eller eget liv samt att faran är såöverhängande att beslut om tvångsintagning inte ulan våda kanavvaktas, skall polisstyrelsen enligt 21 § ofördröjligen på lämpligt sälltillfälligt omhänderta vederbörande, Samma är förhållandel om del föreliggersannolika skäl för att någon är hemfallen åt alkoholmissbruk och utan all sökaärligen försörja sig för ett kringflackande liv samt kommer all avvika frånorten innan länsrätten prövat ansökan om tvångsintagning. Polisstyrelsen färocksä tillfälligt omhänderta den beträffande vilken sannolika skäl föreliggerför att han är hemfallen ät alkoholmissbruk och pä grund av oförmåga att lavård om sig själv är i trängande behov av omedelbar vård. Polisman äger medslöd av 18 § Pl omhänderta vederbörande, om polisstyrelsens beslut enligt nyssnämnda stadgande inte ulan fara kan avvaktas. Föreligger sannolika skäl för att någon lider av psykisksjukdom och är farlig för annans personliga säkerhet eller eget liv, ägerpolisstyrelse enligt 7 § lagen om beredande av sluten psykiatrisk vårdomhänderta honom om fara är i dröjsmål. Polisstyrelsen skall därefter genastföranstalta om läkarundersökning av den omhändertagne och om vårdintyg utfärdasansöka om hans intagning på sjukhus för sluten psykiatrisk vård. Ompolisstyrelse enligt 35 § ta vederbörande i förvar eller ställa honom av 1 8 §Pl omhänderta vederbörande. Utlänning som ankommer till får i de fall somanges i 18 och 19 §§ utlänningslagen avvisas. Beslut om avvisning meddelas iregel av polisstyrelse. Utlänning som uppehåller sig i kan i vissa fallsom regleras i 22-34 §§ samma lag förpassas, förvisas eller utvisas ur riket.Beslutanderätten tillkommer i dessa fall andra myndigheter än poUsstyrelse menom det skäligen kan befaras att utlänningen avviker fär polisstyrelsen enligt35 § la vederbörande i förvar eller ställa honom under uppsikt. Polisman äger att interimistiskt omhänderta utlänning medstöd av 1 8 § Pl om polismannen bedömer att förutsättningar föreligger för attpolisstyrelsen skall kunna förordna om utlänningens tagande i förvar och allstyrelsens beslut inte kan inhämtas ulan att därvid uppkommande dröjsmålinnebär fara för alt utlänningen avviker. 7.1.1.5 Ingripande pä grund av fylleri Den som på allmän plats, utom- eller inomhus, uppträderberusad av alkoholhaltiga drycker eller annat medel - exempelvis narkotika - såatt det framgår av hans åtbörder eller lal skall enligt 16 kap, 15 § brottsbalkendömas för fylleri lill högst böter. Enligt förordningen (1841:58) emot fyUeri och dryckenskapskall den som anträffas överlastad av starka drycker på väg eller gata las iförvar till dess han återvunnit sina sinnens bruk. Även den som i berusattUlstånd för oljud eller förnärmar annans fred och säkerhet pä näringsställeeller annan allmän plats skall enligt förordningen omhändertas. Med slöd av 2 §PI, som bl. a. ålägger polisen att lämna allmänheten skydd och annan hjälp,anses polisman kunna omhänderta en berusad person också på enskilt område,exempelvis i en trappuppgång eller taxibil, om vederbörande inte på annat sättkan beredas vård eller tillsyn. I samtiiga fall skall den omhändertagneförsättas på fri fot när han åter blivit nykter, vilket normalt brukar la fyra tillsex limmar. 7.1.1.6 Lag (1964:450) om åtgärder vid samhällsfarligasocialitet Lagen är enligt förarbetena avsedd som ett medel i kampenmot brottsligheten. Om inle samhällsskyddet kan tillgodoses genom attsamhällsfarligl asociala individer som fyllt 20 är lagfors för brott ellerbereds socialvård eller sjukvård får de enligt lagen intas i arbetsanstall,Lagen blir således subsidiär i förhållande till straff- och vårdlagstiftningen.Som samhällsfarligl asocial anses enligt lagen den som underlåteratt efterförmåga söka försörja sig hederligt samt för ett sådant asocialt liv attuppenbar fara föreligger för allmän ordning och säkerhet. Det ankommer på domstol alt pä talan av allmän åklagareförordna om intagning i arbetsanstall. Är någon skäligen misstänkt att föra ettsådant asocialt liv som kan föranleda intagning i arbetsanstall, får hananhållas av polisstyrelse eller åklagare. Polisman äger inte räll att ulanbeslul av anhållningsmyndighet gripa den mot vilken skäl till anhållandeförekommer. har inte förekommit något falli hela landet som lett till anhållande eller dom enligt förevarande lag. 7.1.1.7 Bestämmelser i övrigt som rör ordningen på allmänplats 1 allmänna ordningsstadgan (1956:617) finns vissabestämmelser som avser ordningen på allmän plats. Om ytterligare föreskrifieranses erforderliga för kommun eller del därav i avseende på den allmännaordningen, kan sådana bestämmelser med stöd av 7 § meddelas i lokal ordningsstadga,som antas av kommunfullmäktige och fastställs av . Av betydelse i förevarande sammanhang är allmännaordningssladgans bestämmelser angående offentliga tillställningar. 1 16 §stadgas bl. a, all anordnaren har alt svara för alt god ordning råder vidtillställningen samt är skyldig atf ställa sig till efterrättelse deföreskrifter med avseende på ordning och säkerhet som polisstyrelsen meddelar.Den som åsidosätter sådan föreskrift kan avvisas. Polisstyrelsen äger enligt 19§ upplösa offentlig lUlslällning bl. a. om vid denna förekommer något somstrider mot lag eller om tillställningen föranleder oordning eller fara för denärvarande samt andra åtgärder visat sig vara otillräckliga för alt förebyggafortsall lagslridigt förfarande, återställa ordningen eller bereda skydd för denärvarande. Enligt 22 § får i lokal ordningsstadga bestämmas vilkaföreskrifter som i allmänhet skall meddelas beträffande tillträde tilloffentlig tillställning och den ordning som skall iakttas vid sådanlillställning. Med stöd av allmänna ordningssladgan har särskildaföreskrifter meddelats i ordningsstadga för tunnelbanetrafiken i Stockholm.Enligt 13 § i denna stadga äger den som är synbart berusad icke mottrafikpersonalens tUlsägelse vinna tillträde till stationsområde eller pästigaeller medfölja vagn. Trafikpersonal äger vidare med stöd av 14 § i stadgananmoda den som bl, a, uppträder i strid mot bestämmelserna i 13 § alt avstigavagn saml lämna tunnelbanans inhägnade område. Samma åtgärd fär vidtas mol densom eljesl stör ordningen eller äventyrar säkerheten pä vagnen eller inomstationsområdet. Trafikpersonalen pä tunnelbanan anses inle åtnjuta s, k.ämbetsskydd och äger inte befogenhet att använda våld för att genomföratjänsteåtgärd. Enligt kungörelsen (1970:561) om upprätthållande avordning och säkerhet inom järnvägsområde äger järnvägstiänsteman befogenhet attfrän järnvägens område avlägsna den som uppträder berusad eller stör ordningeneller genom sitt uppträdande äventyrar säkerheten i järnvägsdriften. Han får iträngande fall la sådan person i förvar men skall ofördröjligen underrättapolisman. Förvar får bestå till dess polisman kommer tillstädes eller behovetav förvar eljest upphör. Beträffande våldsanvändning vid genomförande avtjänsteåtgärd av anfört slag gäUer samma regler som i 16 § PI stadgas förpolismans bruk av våld och som tidigare berörts i samband med 17 § Pl,Järnvägstjänsteman åtnjuter samma skydd som polisman. 7,1.2 Lämnade uppgifter om rådande förhållanden I framställningar och uppvaktningar av enskilda personeroch organisationer av olika slag har framhållits att förhållandena under detsenaste året pä många platser framför allt i storstadsområdena blivit sådanaatt man där kan känna sig säker lill person och egendom. Fylleri,narkotikamissbruk, langning, trakasserier, rån, stölder och skadegörelse sägsutgöra vardagliga inslag. Polisledningen i och polischeferna i andrastora distrikt framhåller att särskilt ungdomars beteenden karakteriseras avökad hänsynslöshet och tilllagande missbruk av alkohol och narkotika. lät 1971 verkställa enundersökning benämnd Oroshärdar i -an- gående förekomsten av viss brottslighet och annan störandeverksamhet i anslutning till detaljhandelsbutiker i stockholmsområdet.Sammanlagt omkring 2 500 detaljhandelsföretag deltog i undersökningen. Dennavisade bl, a, att totalt drygt 3 500 tillgrepp avslöjats pådagtid i nära 1 000 av de ifrågavarande butikerna, att övergrepp mot personalennoterats i 187 butiker och antastanden av kunder i 339 butiker, attfylleriförseelser förekommit i närheten av varannan butik samt i 458 butiker konstaterat eller haft anledning förmoda alt handel medstulna varor förekommer. En motsvarande undersökning gjordes inomÖrebro län och gav likartat resultat. Kommissionen har haft överläggningar i frågan medrepresentanter för olika näringsidkare och deras personal saml för polisen ochStockholms lokaltrafik. Från såväl förelagar- som arbetstagarsidan uppgavsdärvid all butiksstölderna ökat i antal och förändrat karaktär. Medande tidigare begicks i smyg blir det numera aUt vanligare alt de förövas heltöppet av mindre grupper av personer - ej sällan narkolikapåverkade -somopererar tillsammans och hotar butiksinnehavare och expediter om dessa försökerhindra tillgreppen, ÅtskUliga fall av våld har förekommit och del har ocksåinträffat att personalen hotals med repressalier efter arbetets slut. Manpåtalade vidare från näringsidkarnas sida alt handel med stulna varor pågårhelt öppet på allmänna platser i . Från de anställdas sidaframhölls att ölägenheterna delvis sammanhänger med sent öppethållande, sättetall saluföra varorna och begränsade personalresurser. Från lokaltrafik framhölls altordningsförhållandena är särskilt svåra i tunnelbanan. En förutsättning för alttrafiken där över huvud taget skall kunna upprätthållas är den särskUdapolisstyrka för tunnelbanans bevakning som funnits , Styrkan omfattarnumera 120 man men har visat sig vara otillräcklig.