prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Skulle någongång förhandlingen behöva fortsättas påföljande helgfria dag torde de tväinställelserna få anses som ell sammanträde (jfr 1 kap, 9 § RB), Del börframhållas att möjligheten alt sammanträda i regel intebör utnyttjas. Skall vittnen höras, bör del i regel vara möjligt att se lillall de finns tillgängliga redan första gängen parterna sammanträder. För delfall alt bevisning visar sig nödvändig först under förhandlingen kan erinras ommöjligheten för rällen alt övergå till skriftligt förfarande. Skall t,ex,sakkunnigutlåtande inhämtas, lorde del vara tillräckligt allparterna får la del av utlåtandet och yttra sig skriftligen innan rätten avgörmålet. Iförsta stycket iredje punkten, som saknar motsvarighet i promemorieförslagetföreskrivs vidare för det fall att sammanträde hälls ,all samme domare skall silla i rällen, om ej synnerligt hinder möter.Beträffande de överväganden som ligger lill grund för denna föreskrifthänvisas lill den allmänna motiveringen, Isyfte att ge rätlen erforderliga möjligheter all få målet berett för avgörandehar i tredje stycket föreskrivits att rätlen om målet inte slutbehandlats vidsammanträde, skall bereda parterna tillfälle all slutföra sin talan inom visslid, vid påföljd alt målet ändå kan komma all avgöras. Bestämmelsen lar siktepå både den situationen all del efler ell sammanträde återstår någon fråga somkan behandlas ulan sammanträde, och del fallet att den tidigare handläggningenav målet varit helt skriftlig, Paragrafen innehåller bestämmelser om måls avgörande saml om verkan av partsutevaro från sammanträde. Tillsammans med 16 § motsvarar den 11 och 12 §§ i promemorieförslagel. Enligt 42 kap, 20 § RBskall rällen bestämma tid för huvudförhandling sä snart förberedelsenavslutats. När huvudförhandling ägt rum skall enligt 17 kap, 9 § dom i principbeslutas och meddelas samma eller . Behövs rådrum för beslutandeoch avfattande av domen får dess meddelande uppskjutas. Om ej synnerligthinder möter skall domen dock ges efler förhandlingen. Avgörsmål inle vid förhandling skall dom beslutas, avfattas och meddelas så snart delkan ske. Dom kan antingen avkunnas muntligen vid förhandling eller meddelasgenom alt hållas tillgänglig på rätlens kansli (kanslidom). Bestämmelserna omdom gäller ocksä slutligt beslut (17 kap, II § RB), I19 § första stycket i den föreslagna lagen har för del förenklade förfarandetsdel föreskrivits all rätten skall avgöra målet ulan dröjsmål när det är berett.Vid sidan av denna föreskrift gäller emellertid också bestämmelserna i 17 kap,9 § RB i lillämpliga delar. Som framgår av 4 § skall härvid bestämmelse somavser huvudförhandling i stället avse sammanträde. Vad som sagts nu innebäratt mål som slutbehandlats vid sammanträde skall avgöras om möjligt sammaeller och senast , om synnerligt hinderej möter, 1 annat fall skall målet avgöras och dom eller slutligt beslutmeddelas så snart del kan ske, 1 paragrafens andra styckebehandlas verkan av parts utevaro från sammanträde. Bestämmelserna motsvarar ihuvudsak reglerna i 44 kap, RB, Uteblir båda parter från sammanträde, skallmålet avskrivas (jfr 44 kap, 1 § RB), Uteblir endast ena parten får rällen påyrkande av den som infunnit sig om sådant föreläggande meddelats döma till tredskodomeller företa målet lill avgörande (jfr 44 kap, 4 § RB), Liksom i del ordinäraförfarandet kan tredskodom meddelas endast om parten inle kommit tillstädesvare sig personligen eller genom ombud. Skulle part som kallals all inställasig 1 saml Nr 87 personligen inställa sig endast genom ombud får rätlenbedöma om målet ändå kan slutligt handläggas vid sammanträdet (jfr 44 kap, 6 § RB), I regel lorde den part som infunnit sig komma all yrka tredskodomom motparten uteblir. Undantagsvis kan det dock, , där återvinningstalan moten tredskodom med säkerhet kan förväntas, mera överensstämma med partensintresse alt handläggningen av målet i stället förs vidare mot ett avgörande isak. Någon motsvarighet har därför inle getts lill bestämmelsen i 44 kap, 4 §andra stycket sista punkten RB, enligt vilken målet skall avskrivas ,om inte tredskodomeller dom yrkas vid motpartens utevaro frän huvudförhandling, I del förenkladeförfarandet skall rällen i sådant fall bestämma om den fortsattahandläggningen, Paragrafen motsvarar 12 § Iredje stycket ipromemorieförslaget. Angående avfattningen av dom finns detaljerade regler i 17kap, 7 § RB, Enligt 17 kap, 8 § får tredskodom, dom varigenom kärandens talan bifallespå grund av medgivande och dom varigenom högre rätt faststäUer lägre rätts domutfärdas i förenklad form i enlighet med bestämmelser som meddelas av Kungl, Maj:l,Sådana bestämmelser finns i 3-5 §§ prolokollskungördsen (1971:1066) för deallmänna domstolarna. Som allmän riktlinje för domsskrivningen i del förenkladeförfarandet bör gälla all domarna bör skrivas kortfattat, F,n, förekommer del iviss utsträckning att domarna skrivs onödigt utförligt, särskilt när del gällerredovisningen av domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet. Även idel förenklade förfarandet bör en redovisning av domskäl och bevisning ske. Denbör emellertid kunna ges en mer sammanfattande karaktär. Någon utförligredogörelse för utsagor av parter under sanningsförsäkran, vittnen och andrabör alltså inle förekomma, 1 övrigt bör domarna utformas enligt föreskrifternai 17 kap, 7 §, Även bestämmelserna i 17 kap, 8 § och prolokollskungördsen börgälla. Med anledning av vad som har anförts synes lämpligt altbestämmelserna i 17 kap, 7 och 8 §§ fär gälla även i del förenkladeförfarandet. Emellertid bör särskilda föreskrifier meddelas som innebär attredovisningen enligt 17 kap. 7 § kan göras kortare än som sker. bör meddelas av Kungl. Ytterligare en omständighet måste beaktas när reglerna om avfattningav dom övervägs. Del är av största intresse all den reform som föresläsbeträffande handläggningen av mindre tvistemål följs med uppmärksamhet så attbehövliga jämkningar i den föreslagna ordningen kan ske när del är påkallat.För en sådan uppföljning behövs givetvis statistiska uppgifter. Sådanauppgifter bör kunna hämtas från avgörandena. Dessa bör alltså ges ell innehålloch en utformning som underlättar en statistisk bearbetning. Även i dettaavseende bör regler meddelas av Kungl. I enlighet med det anförda föreskrivs i 20 § all närmare föreskrifierom avfattning av dom och beslut meddelas av Konungen. Av paragrafen, som har motsvarighet i 13 § i promemorieförslagel,framgår all prövningstillstånd erfordras vid fullföljd av talan till hovrätt. Enligt RBkan tingsrätts avgöranden efter fullföljd underkastas prövning av hovrätt, ochnågon inskränkning i rätlen lill sådan överprövning finns i princip inle. Vidfullföljd vidare till HD krävs däremot att HD meddelar särskiltprövningstillstånd för alt målet skall prövas i sak. Talan mot underrätts dom skall fullföljas genom vad. Talanmot underrätts slutliga beslut fullföljs genom besvär (49 kap. 1 och 2 §§ RB).Vissa beslut som meddelas i samband med dom överklagas dock på samma sätl somdomen, dvs. I fråga om talan mol underrätts beslut i övrigt finnsbestämmelser i 49 kap. 3-9 § § .13-6 § § angesfalldålalanfårförassärskilt. Vidsärskild talan är rättsmedlet som regel besvär. Somnärmare har behandlats i den allmänna motiveringen föreslås all fullföljdsrätteni det förenklade förfarandet blir starkt begränsad. Överprövning i hovrätt avtingsrätts avgörande skall sålunda förutsätta all särskild dispens meddelas pägrunder som i väsentliga avseenden stämmer överens med dem som f.n. gäller föröverprövning i HD. När det gäller sättet för fullföljd mot tingsrättsavgörande har inle några särregler getts. Talan mot underrätts dom skall alltsåi princip föras genom vad och talan mol underrätts beslut genom besvär, varesig underrätten handlagt målet i ordinär eller förenklad form. Enligtparagrafens första stycke får talan mol tingsrätts dom eller beslut inle prövasav hovrätten i vidare män än som framgåi av 22 §, om inle hovrätten meddelarparlen prövningstillstånd. Bestämmelsen har utformats med 54 kap. 9 § RB omdispens vid fullföljd till HD som förebild. Hänvisningen lill 22 § hängersamman med all själva dispensbedömningen naturligtvis förutsätter en vissbegränsad prövning av målet. Frånhuvudregeln att kravet på dispens gäller alla domar och beslut har gjortsundanlag för dels beslut som rör iredje man, dels vissa andra beslut avprocedurkaraktär. Dispens behövs sålunda inte i fråga om beslut som inle rörpart eller intervenient. Härigenom undanlas bl.a. alla beslut om ersättningtill vittne, sakkunnig eller biträde. 1 övrigt har undantagits beslut varigenomjäv mol domare ogillats, utdömande av vite, ansvar för rälte-gångsförseelse samlavvisning av vade- eller missnöjesanmälan eller en vade- eller besvärslalan.Däremot krävs prövningstillstånd beträffande beslut med anledning av invändningom rällegångshinder. I paragrafens Iredje stycke har tagils in en uttryckligbestämmelse all, om prövningstillstånd meddelas, detta gäller överklagade domeneller beslut i Med hänsyn lUl målens karaktär och omfattning har någol behov avmöjlighet lill partiellt prövningstillstånd inte bedömts föreligga (jfr 54 kap.11 § första stycket). Dispensprövningen skallbegränsas lill frågan huruvida någon av de särskilda dispensgrunderna enligt 22§ föreligger. I 25 § har tagits upp en bestämmelse enligt vilken klaganden haratt ange de omständigheter han åberopar lill slöd för sin ansökan omprövningstillstånd (jfr 55 kap. 4 § andra stycket RB). 128 § finns bestämmelserom överklagande av beslut i fråga om prövningstillstånd. I paragrafen behandlas grunderna för prövningslillsländ vid fullföljd tillhovrätt. Den motsvarar helt 14 § i promemorieförslagel. Bestämmelsen har i sakutformats med dispensgrunderna vid fullföljd till HD som förebild, men har ivissa delar getts en något mindre restriktiv karaktär. I fråga om deöverväganden som ligger lill grund för bestämmelserna hänvisas till denallmänna motiveringen. Första punktenbehandlar s.k, prejudikaldispens. Sådan får meddelas om del är av vikt förledning av rättstUlämpningen att talan prövas av högre rätt. Initiativet till prejudikatbildningenligger här som annars på parterna. Det innebär all ur prejudikalsynpunktviktiga frågor blir föremål för överprövning endast i den mån part har ettpersonligt intresse av fuUföljd, Prejudikatdispensen äravsedd alt möjliggöra fullföljd tiU HD av mål med prejudikaliniresse, Å andrasidan är det fullt tiUräckligt att det från prejudikalsynpunkt finns anledningatt pröva målet i hovrätt. Prejudikatdispens meddelas i första hand närprejudikat saknas. Att underrättens avgörande avviker från lagtolkning,rättstillämpning eller allmän rättsgrundsats som kommit till uttryck i HD:seller hovrätts avgörande ulgör inle i och för sig skäl för prejudikaldispens.Prejudikatdispens får i dessa fall meddelas endast om det behövs för attförstärka tidigare praxis eller i övrigt klarlägga rättslägel. Prejudikatdispenskan också komma i fråga när det är angeläget med en ändring i gäUande praxis(jfr prop, 1971:45 s, 88), Enligt dennapunkt får dispens meddelas om part åberopar ny omständighet eller nytt bevissom sannolikt skulle ha lett till en annan utgång. Regeln motsvaras av den i 58kap, 1 § 3 RB upptagna resningsgrunden, vilken utgör dispensgrund vidfullföljd till HD (54 kap, 10 § första stycket 2), Möjligheterna att ihovrätt åberopa nya omständigheter eller bevis anges i 50 kap, 25 § RB, Detlafår ske om part gör sannoUkt att han har haft giUig ursäkt för sinunderlåtenhet alt åberopa omständigheten eller beviset vid underrätten, ellerom det av särskUd anledning bör tillåtas att omständigheten eller bevisetåberopas. Sådan särskild anledning kan föreligga om del med hänsyn tiUrättsläget och önskemålet om materiellt tUlfreds- ställande utgång framsiår som orimligt all avvisa nyutredning (lagrådels yttrande i prop, 1971:45 s, 134), Dispensgrunden anknyteri sak till denna ordning. En första förutsättning för dispens är sålunda attdet nya processmaterialet överhuvud får åberopas i hovrätt. Någon särskildbestämmelse härom har dock inte ansetts nödvändig. Under remissbehandlingen har HD:s ledamöter tagit upp ellspeciellt spörsmål om när en part skall anses ha haft giltig ursäkt förunderlåtenhet all åberopa visst bevis i underrätten. Det påpekas att underrältsdomarenenligt förslaget är skyldig att ex officio efterforska de relevantaomständigheterna och bevismöjligheterna, Fräga uppkommer då om inle partsunderlåtenhet att åberopa bevis i allmänhet får anses beroende på all underrältsdomareni otillräcklig utsträckning utövat den föreskrivna processledningen. Ser mansaken på del sättet skulle parten regelmässigt anses ha giltig ursäkt för attomständigheten eller beviset inte åberopats i underrätten, menar HD:sledamöter. Den sålunda antydda tolkningen lorde dock leda alltförlångt. Det förhållandel all rätten i del förenklade förfarandet skall vägledaparterna vid talans utförande samt tillse att tvistefrågorna blir klarlagda ochmålet utrett efler vad dess beskaffenhet kräver (6 §) torde knappast kunnainnebära alt rällen tar ansvar för all inget relevant processmalerial blivitförbisett, I jämförelse med resningsfallet innebär den nu angivnaordningen större möjligheter all vid dispensprövningen föra in nytt processmalerial.Möjligheten till dispens på grund av punkten 2 är sålunda större än möjlighetenall få resning eller prövningstillstånd i HD i motsvarande situation. Prövningstillstånd enligt denna punkt meddelas,om den rättstillämpning som ligger till grund för domen eller beslutet måsteantas vara oriktig. Vid fullföljd till HD kan dispens meddelas närrättstillämpningen uppenbart strider mot lag (54 kap, 10 § första stycket 2jämfört med 58 kap, 1 § första stycket 4 RB), Detsamma gäller närrättstillämpningen uppenbart strider mot lagtolkning eller rättsgrundsats somförut antagits av HD (prop, 1971:45 s, 91), Möjlighet måste givelvis även i del förenklade förfarandetfinnas alt meddela dispens vid oriktig rättstillämpning. Därmed avses inte baradel fall att domen genom förbiseende eller misstag kommit alt få ell innehållsom uppenbart strider mot lag ulan också alt domstolen i annat fall klartmisstolkat en lagbestämmelse, Dispensmöjlighelen är inte begränsad lill de fall dårättstillämpningens oriktighet framstår som uppenbar. För att dispens skall fåmeddelas krävs emellertid att rättstillämpningen måste antas vara oriktig. Häriligger all utrymmet för dispens är någol större än som enligt 54 kap, 10 §första stycket 2 gäller vid motsvarande situation i HD. emellertid endast avsedd för klara fall av oriktigrättstillämpning och bör i tveksamma fall inte föranleda någon mera ingåendeprövning huruvida domen äroriktig. Enligt denna punkt fär prövningslillsländmeddelas om målels utgång kan antas ha påverkals av falsk handling eller avfalsk utsaga som avgetis under ed eller försäkran. Dispensgrunden motsvarar isak den i 58 kap, I § första stycket 2 upptagna resningsgrunden. Den utgörsålunda dispensgrund även vid fullföljd liU HD, Punkt 5, Här anges som dispensgrund att domvillaförekommit, Samma dispensgrund förekommer när del gäller fullföljd lill HD (54kap, 10 § första stycket 2), I vilka fall domvilla skall anses ha förekommitanges i 59 kap, 1 §RB, Vid sidan av de tidigare angivna dispensgrundernahar som en sjätte punkt upptagits en fullföljdsmöjlighet för det fall måletsutgång uppenbarligen beror på grovt förbiseende eller grovt misstag. Detta fallär närbesläktat med resnings- och domvillofallen, Samma dispensgrund förekommervid fullföljd lUI HD (54 kap, 10 § första stycket 2), Dispensgrunden avsersådana fall då grovt förbiseende eller misslag förekommit med avseende påsakmaterialet, I kravet på alt förbiseendet eller misstagel skall ha varitgrovt ligger, all det skall ha i väsentlig grad påverkat utgången, Somframhållits i prop, 1971:45 s, 91 får förbiseenden och misstag av angivet slagförutsättas vara utomordentligt sällsynta, men man kan inle hell bortse fränatt de kan inträffa. Utan en särskild bestämmelse skulle part i sådant fallvara hänvisad till alt i resningsväg åberopa brottsligt förfarande som avses i58 kap, 1 § I för all fä rättelse, något som knappast ler sig som rimligt. Paragrafen saknar motsvarighet i promemorieförslagel. Sedan rätten beslutat huruvida ett mål skall handläggas iförenklad eller ordinär ordning bör, som framhållits under 1 och 2 §§, ändringav handläggningsformen i princip inle få äga rum. Med hänsyn lill frågans betydelsei kostnads- och fullföljdshänseende har del dock ansetts rimligt alt lämnaparterna möjlighet att underställa frågan om lagens tillämpningsområde högrerätts prövning, I 23 § anges sålunda all talan mol tingsrätts beslut angåendefråga som avses i 1 eller 2 § skall föras i samma ordning som talan mot beslutvarigenom rällen ogillat invändning om rällegångshinder. Bestämmelserna omtalan mol beslut varigenom invändning om rättegångshinder ogillats återfinns i49 kap, 3 § RB, De innebär all part som vill överklaga beslutet har all anmälamissnöje. Missnöje skall anmälas genast om parlen fåll del av beslutet vidförhandling och eljesl inom från det han fick del av beslutet.Försummar part att anmäla missnöje är hans rätt till talan prekluderad. Ommissnöje anmäls, bestämmer rätten med hänsyn till omständigheterna om talan molbeslutet skall föras särskilt eller om del endast skall fä föras i samband med talan mol domeller slutligt beslut. Särskild talan förs genom besvär, Efiersom frågan omtillämpning av 1 och 2 §§ las upp första gängen part skall föra talan i målet, tordesom regel talan komma att föras särskilt under del att sakfrågan får vila i avbidanpå hovrättens prövning. Del kan dock, särskilt om målet är bagatdlarlat,förekomma att handläggningen kan göras så enkel att målet är berett tillavgörande redan första gången svaranden skall föra talan i målet, I sådana fallär del uppenbarligen ofta lämpligare all rällen avgör målet i sak och hänvisarparlen att föra talan mot beslut rörande handläggningsformen som hanför talan mol själva domen. Det bör påpekas att paragrafen gäller säväl när part ärmissnöjd med beslut varigenom rällen funnit den förenklade handläggningsformentillämplig som när parlen är missnöjd med beslut varigenom rätten tagit uppmålet i ordinär ordning. 1 denna paragraf har lagils upp regler om domförhetoch omröstning vid behandlingen av frågan om prövningstillstånd i hovrätt. Denöverensstämmer med 17 § i promemorieförslagel. Enligt bestämmelsen skall tvåledamöter delta i behandling av fråga om prövningstiUstånd och prövningstillståndfår vägras endast om ledamöterna är ense därom, 1 fräga om de överväganden somligger till grund för bestämmelsen hänvisas lill den allmänna motiveringen. 1 paragrafen ges bestämmelser om innehållet i fullföljdsinlaga.Paragrafen motsvarar 18 och 19 §§ i promemorians lagförslag. Lagrummet inleds med en föreskrift all de omständighetersom åberopas lill slöd för prövningstillstånd skall anges i fullföljdsinlagan. Som framhållits förut skall även i del förenkladeförfarandet talan mot tingsrätts dom föras genom vad och mot dess beslut genombesvär. Liksom när del gäUer fullföljd lill HD (jfr 55 kap, 4 § andra stycketoch 56 kap, 4 § andra stycket RB) skall i det förenklade förfarandet kärandeneller klaganden i sin vadeinlaga eller besvärsinlaga ange de omständigheter somåberopas till stöd för prövningstillstånd. Angivande av dispensgrunder är dock inlenågon förutsättning för prövningstillståndet. På grund av den mer aktivaprocessledning som skall gälla i del förenklade förfarandet har rätten nämligenalt oavsett partens egen framställning undersöka i vad mån någon av de i 22 §upptagna grunderna kan antas föreligga. Det ligger emellertid i sakens naturatt rätten lätt kan komma att förbise dispensmöjligheler som parlen försummatatt påpeka, och parlen måste naturligtvis själv stå risken härför, 1 paragrafen har vidare lagils upp bestämmelser om vad fullföljdsinlaga skall innehålla i övrigt. Lagrummet motsvarar i sådanthänseende bestämmelserna i 50 kap, 4 § och 52 kap, 3 § RB, och skiljer sig isak föga från dessa lagrum, 1 del förenklade förfarandet torde vadekäranden(klaganden) som regel inle ha tillgång lill bilrädeshjälp. Del har därför inleansetts möjligt all ställa upp fullt ut lika höga krav på fullföljdsinlagansutformning som enligt RB, I enlighet härmed har i förevarande paragraf endastföreskrivits att inlagan skall innehålla uppgift om överklagade domen ellerbeslutet, den ändring som yrkas och grunderna för den fullföljda talan. Vidareskall bevisuppgift lämnas. Skriftligt bevis som ej tidigare förebragts skallfogas vid fullföljdsinlagan. Paragrafen överensstämmer med 20 § i promemorieförslagel. Bestämmelserna, som avser både vade- och besvärsmål, motsvaras av föreskrifterna för HD i 55 kap. II §och 56 kap. 11 § RB. Prövning av dispensfrågan ulan att skriftväxling skett kommer främst i fräga i de fall då del redan när fullföljdsinlagan kommit in framstår som klart all skäl lill prövningstUlstånd saknas. I sådana fall bör naturligtvis dispensansökningen avslås genast. Även i den motsatta situationen kan en sädan ordning vara lämplig, l.ex. när prejudikaliniresse uppenbart föreligger. Har prövningstillstånd beviljats ulan föregåendeskriftväxling, skall denna därefter ske. Att skriftväxling i vissa fall kanunderlåtas i besvärsmål framgår av 52 kap. 7 § första stycket RB. Paragrafen motsvarar 21 § i promemorieförslaget. Iparagrafen regleras förfarandet i hovrätt i vademäl. Somframhållits i anslutning till 4 § är bestämmelserna om huvudförhandling inletillämpliga i del förenklade förfarandet. De ersätts av de allmännabestämmelserna i 5 och 27 §§. Handläggningeni hovrätt skall enligt denna paragraf i allmänhet vara enbari skriftlig. Endastom särskilda skäl föranleder lill del skall sammanträde hållas. Som påpekats iden allmänna motiveringen utgör det förhållandet all muntlig bevisning skallupptas ell sådant särskilt skäl. I anslutning härtill bör understrykas allbestämmelsen i 50 kap. 23 § RB visserligen inle är direkt tillämplig i delförenklade förfarandet. Det ligger emellertid i sakens natur all principenbakom 50 kap. 23 § skall beaktas vid bedömningen av frågan om särskilda skälföreligger för muntlig förhandling. Beror avgörandet i hovrätten på tilltrontill ett i tingsrätten hört vittne, bör sålunda för alt ändring skall kunnagöras i tingsrättens dom sammanträde hållas och vittnet därvid höras ånyo. Bestämmelsen om företräde för skriftlig handläggning är föreslavadhuvudsakligen av processekonomiska skäl. Vid bedömningen av om sammanträdeskall hållas bör hovrätten därför kunna ta hänsyn också lill sådana faktorersom resekostnad och tidsspillan. Bor båda parterna i hovrällsorlen bör del t.ex. om processen i och för sigmotiverar det ligga närmare lill hands att hålla sammanträde än om parternaeller endera av dem är avlägset boende. I paragrafens senare led har uttryckligen angetts attbestämmelserna i 17, 18 och 20 §§ har motsvarande tillämpning beträffandeprocessen i hovrätten, I de nämnda paragraferna finns bestämmelser omsammanträde, protokoll saml avfattningen av dom och beslut vid rättegången itingsrätt. Beträffande kallelse lill sammanträde och verkan av utevaro fränsammanträde gäller däremot RB:s motsvarande bestämmelser om kallelse lill och utevarofrån huvudförhandling (jfr 4 §), Del bör framhållas all de allmännabestämmelserna i 5-10 §§ i lillämpliga delar gäller också hovrätlsprocessen, Rättegången i högsta domstolen Förevarande paragraf har i enlighet med vad somanförts i den allmänna motiveringen utformats sä att hinder inle möter att överklaga hovrätts avslagsbeslut angående prövningstillstånd. Sådant beslut över klagas liksom andra beslut genom besvär, och bestämmelserna i 54 kap, RB om prövningstillstånd i HD gäller ocksä sådant beslut. Frågan om omedelbar verkställighet av tingsrättens dom närhovrätten ogillat begäran om prövningstillstånd behandlas i anslutning lillförslaget om ändring i utsökningslagen,