prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — Föreningarna bör också ifortsättningen fullgöra dessa regionalpoliliska uppgifter. Vid sidan av deregionalpolitiska uppgifterna fullgör föreningarna också i varierandeomfattning uppgifter av allmänt utvecklingsbefrämjande natur, t. ex. allmän informations-och kontaklförmedlande verksamhet, rådgivning i ekonomiska och tekniska frågor. Konsulttjänsternaär i stor utsträckning avgiftsfinansierade. 1 den mån avgiftsbefrielse elleravgiftsreducering förekommer finansieras denna framför allt genom medel frånstaten eller landstingen. Dessa konsulttjänster är då ofta kopplade till uppföljningav det finansiella stöd som förmedlas via föreningama. erhöllföretagareföreningama från landstingen ca 8 milj, kr,, medan motsvarande statligabidrag uppgick till 10 milj, kr. Dessastatliga bidrag utgår från elfte huvudtiteln. Jag kommer i det följande attförorda att 2,5 milj, kr, anvisas under trettonde huvudtiteln till förstärkningav företagareföreningarnas resurser. Jag följer därvid i stort principerna idelegationens förslag. Avsikten är att den allmänt utvecklingsbefrämjande verksamhetenskall förstärkas och breddas. Dennaresursförstärkning bör inriktas mot teknisk och ekonomisk rådgivning,kontaktföiinedling och informationsverksamhet. Fördelningen av medlen börbaseras på programförslag från företagareföreningarna. Enligt min uppfattningbör fördelningen av de tillgängliga medlen ske så att samtiiga föreningar kanfå bidrag under förutsättning alt de presenterat ett tillfredsställandeförslag. Rådgivningenbör i första hand ta sikte på översiktliga analyser rörande behov av olikakompletterande insatser av mera specialiserad karaktär utbildningsprogrameller konsulttjänster som kan förbättra företagens produktionsförmåga.Föreningarna bör i detta sammanhang bedriva en aktiv uppsökande verksamhet. Somett led i denna verksamhet bör föreningama även informera om och förmedlakontakter till olika serviceorgan såsom STU, SP, och privatakonsultföretag. Företagareföreningarna bör således utgöra en allmänkontaktförmedlare mellan olika serviceorgan och företagen. Som jag nämnt i detföregående, torde en av de bidragande orsakerna till det ringaserviceutnyttjandet bland de mindre och medel-' stora företagen vara denbristfälliga informationen om existerande serviceutbud. Genom attföretagareföreningarnas resurser i detta avseende förstärks tordeföretagsledarnas möjligheter att vidta lämpliga åtgärder komma att väsentligtförbättras. Påsikt bör den uppsökande verksamheten kunna nå flertalet företag inom resp. länoavsett branschtillhörighet. Det kan dock enligt min uppfattning finnasanledning att ägna särskild uppmärksamhet åt vissa branscher under de förstaåren av företagareföreningamas uppsökande verksamhet. Som exempel härpå kannämnas gjuteriindustrin. Jag kommer senare denna dag dessutom att föreslåKungl. Maj:t att framlägga proposition om vissa åtgärder för dennaindustribransch. Enförutsättning för att en uppsökande verksamhet av det slag jag nu behandlatskall bli effektiv, är alt föreningarnas personal har en så bred kunskaps- ocherfarenhetsbakgrund att de på ett riktigt sätt kan förslå och analyseraföretagens problem. En bred erfarenhet är också en förutsättning för att derasrekommendationer och förslag skall uppfattas som realistiska avföretagsledarna. För att stödja de enskilda föreningama bör industriverketstimulera utbildning av företagareföreningarnas personal och aktivt verka föratt förbättrade analysmetoder utvecklas och används. Jagfäster stor vikt vid den av delegationen framförda synpunkten attstyrelsearbetet men också verksamheterna inom kansliema vid föreningarna böreffektiviseras och intensifieras. bör på skilda sätt kunnastödja dessa strävanden. Jag anser att speciella medel bör anvisas för dessaändamål. Medhänsyn till företagareföreningarnas ökade betydelse inorn ramen för såvälindustri- som regionalpolitiken har i olika sammanhang bl. a. avKK-utredningen föreslagits en översyn av föreningarnas status ochverksamhetsinriktning. Efter samråd med chefen för är jagdock f. n. inte beredd att föreslå en sådan översyn. Föreningarna bör enligtmin uppfattning även i nuvarande form kunna utgöra en lämplig bas för en tillindustriverket knuten regional organisation, Allade organ som erbjuder företagsservice har behov av att informera företagen omsina tjänster. Speciellt om man vill nå de mindre och medelstora företagenkrävs en bred kontaktyta. Olika centrala organ som SP, exportråd ochSTU bör kunna repliera på föreningama. Formerna för sådan samverkan bör isamråd med industriverket anpassas till förutsättningarna i de enskildafallen, STUhar i sin anslagsframställning för /74 hemställt om medel för enförsöksverksamhet med särskilda tekniska företagskonsulter placerade vid vissaföretagareföreningar. Den förstärkning av företagareföreningarnaskontaklförmedlande och analyserande verksamhet som jag förordat, bör enligtmin mening göra det möjligt för STU att bättre nå ut med sina tjänster tillfrämst de mindre och medelstora företagen. Enligt min uppfattning föreliggerdärför f, n, inget behov av att STU inrättar egna vid företagareföreningamaplacerade tekniska företagskonsulter. Prop.1973: 41 116 Jagövergår nu till att behandla SIFU. Frågan om SlFU:s verksamhet har senastvarit föremål för översyn av en arbetsgrapp inom industridepartementet ochförslag har redovisats i en departementspromemoria. Jag koinmer här att beröradels arbetsgrappens förslag till en ökad regionalisering av SIFU:sutbUdningsverksamhet dels förslaget tUl integration av SIFU i industriverket. I promemorian konstaterasatt SIFU:s nuvarande organisation behöver modifieras, SIFU är f, n,organiserat på tre byråer, en allmän byrå, en informations- och utbildningsbyråsamt en teknisk byrå. Huvudkontoret, som ligger i , omfattar ca 195anställda. Övrig personal ca 35 är i huvudsak placerad vid kontor iGöteborg, och , I den regionalt placerade personalen ingår femutbUdnings-konsulenter med uppgift att bl, a. bedriva uppsökande verksamhetbland företagen. Arbetsgruppen anser att SIFU har svårigheter att nå ut till demindre och medelstora företagen med sina fortbildningstjänster. Geografisknärhet till företagen bedöms vara en avgörande faktor både när det gällerinformation om kursverksamheten och vid själva genomförandet. Vidare är närhettill företagen viktig vid kursplaneringen. Kursernas inriktning bör igörligaste mån svara mot det lokala behovet. Mot denna bakgrund föreslås enökad regionalisering av SIFU:s nuvarande kursverksamhet, vilket innebär attantalet regionalkontor utökas och att viss del av nuvarande centrala resurser,främst kursadministrativ personal, förs över till dessa regionalkontor.Regionalkontoren förutses komma att arbeta i intim samverkan med främstföretagareföreningarna inom regionen och föreslås få ökad självständighet ochett budgetmässigt ansvar för sin verksamhet. SIFU:s nuvarande regionalt placeradeutbildningskonsulenter föreslås bli inordnade i regionalkonloren. Enligtarbetsgruppen skall regionalkontoren inte själva producera kursmaterial utandessa skall beställas från främst SIFU:s nuvarande centrala facksektioner inomden tekniska byrån. Dessa sektioner kommer då att bl. a, fungera som centralaserviceenheter tUl regionalkontoren. Vidare föreslås att ett rådgivande organknyts till varje regionalkontor. I dessa organ bör bl, a,företagareföreningarna och avnämarna vara företrädda, Regionaliseringenföreslås i promemorian bli påbörjad /75 dier 1975/76. Flertalet remissinstanserdelar arbetsgruppens principiella uppfattning att det är angeläget att i ökadutsträckning söka regionalisera SIFU:s nuvarande verksamhet för att institutetdärigenom bättre skall nå ut med sina tjänster. påpekar dockremissinstanserna att de inte är beredda att nu ta slutgiltig ställning till deorganisatoriska detaljerna, ansvarsfördelningen m. m. vid en regionaliseringutan förordar att frågan blir föremål för ytteriigare utredning. Frånflera håll påtalas vikten av en nära samverkan mellan SIFU anser attregionaliseringen av SIFU inte bör ske genom att institutet bygger upp egnaregionalkontor utan att ifrågavarande resurser för den regionalautbildningsverksamheten i stället bör knytas till företagareföreningarna. RRV,några länsstyrelser. och industriförbundframför i stort motsvarande synpunkter. a. SHIO:s och SlFU:s sida framhålls att det måste finnas direkta sambandslinjermellan central tjänsteproduktion och regional aktivitet. De centrala ochregionala enheterna måste därför hållas samman i en integrerad enhet, SIFUanser vidare att väsentliga effekter i institutets verksamhet inte kan nåsgenom organisatoriska åtgärder i den ena eller andra formen utan först genombetydligt större anslag. Jagansluter mig till den uppfattning, som redovisas i promemorian och som vinneranslutning hos flertalet remissinstanser, att det är angeläget att sökaåstadkomma en ytterligare regionalisering av SIFU:s nuvarande verksamhet. Jagvill därför förorda att åtgärder i denna riktning vidtas. I likhet medremissinstanserna är jag dock inte beredd att nu ta slutlig ställning tUlomfattningen av och de organisatoriska detaljerna vid en regionalisering. Jagavser därför att ta initiativ till att frågan blir föremål förytterligare överväganden inom ramen för en särskUd organisationskommitté, bör frågor rörande antal regionalkontor, deras omfattning ochgeografiska placering, kostnader för regionaliseringen, ansvars- ochbefogenhetsfördelning mellan centrala och regionala aktiviteter m, m,klarläggas. Jag kommer att senare ytterligare behandla kommitténs uppgifter. Jagvill i detta sammanhang även ta upp frågan om SIFU:s anknytning tillindustriverket, KK-utredningenföreslår i sitt betänkande att SIFU anknyts till nya KK i den formen att verketfår ställning som chefsmyndighet för SIFU, Förslaget innebär att SIFU även ifortsättningen får ställning som särskild myndighet med egen styrelse ochledning och med eget ansvar för de medel som ställs till dess förfogande,SlFU:s anslagsäskanden föreslås dock skola prövas av verket. Avdet drygt tiotal remissinstanser som behandlar förslaget ställer sig bl. a, KK,och positiva. Negativa till utredningens förslag är bl,a, RRV, SIFU samt SHIO, Dessa understryker i regel att SlFU:s uppgifter bästfullgörs av en fristående myndighet, Idepartementspromemorian om SIFU:s framtida verksamhet konstateras att denplanerade uppbyggnaden av ett centralt verk för enbart industripolitiska frågormedför att frågan om SIFU:s relationer till det nya verket kommit i ett någotannat läge i förhållande tUl förslag, I promemorian framhållsatt ett betydande samordningsbehov kommer att föreligga mellan SIFU ochindustriverket. Enligt arbetsgruppens uppfattning tillgodoses detta behovlämpligen ge- 1973: 41 118 nomen integration mellan SIFU och verket. Arbetsgruppen presenterar två alternativför en sådan integration. Bådaalternativen bygger på en uppdelning av SIFU:s nuvarande verksamhet i tre delarnämligen dels en enhet för utbildningsplanering m. m. med central placeringinom industriverket, dels en självständig regionalkontorsorganisation och delsen central serviceenhet. Enhetenför utbUdningsplanering m, m, skall bereda olika övergripande frågor rörandeutbUdning, teknisk information m. m. Dessa frågor gäller främst fördelning avbudgetmedel till olika program vid den centrala serviceenheten ochregionalkontoren, långsiktig planering och utvärdering av verksamheterna samtsamordning mellan utbUdnings-och andra insatser i branschprogrammen. Deregionala kontorens verksamhet har berörts i det föregående. Dencentrala serviceenheten slutligen skUjer sig enligt promemorian från på i huvudsak tre punkter. För det första sammanförsvissa övergripande planeringsfunktioner med motsvarande aktiviteter för helaindustripolitikens område. För det andra förs de administrativa uppgifterna redovisnings-, personalfrågor m, m, till den administrativa enheten iindustriverket. Slutligen överförs resurser tillregionalkonlorsorganisationen. Enligtalternativ I sorterar regionalkontoren under enheten för utbildningsplaneringsom i sin tur ingår i industrienheten. Serviceenheten sorterar direkt underverkschefen i industriverket. Enligt alternativ II hållssamtiiga nuvarande SlFU-funktioner samman i en enhet. I övrigt överensstämmerde båda alternativen. Inflytandetpå verksamheterna från SIFU:s nuvarande intressegruppers sida skall enligtförslaget bl. a, kanaliseras genom styrelsen i industriverket. Vidare skalltill serviceenhelen knytas en rådgivande nämnd och som tidigare nämnts tillregionalkonloren särskilda regionala rådgivande organ. Mot denna bakgrundframhålls i promemorian att möjligheterna till inflytande för SIFU:s nuvarandeintressegrupper torde bli lika stora eller större inom ramen för den föreslagnaprincipkonstruktionen. Integrationenmellan SIFU och industriverket enligt något av de två alternativförslagenföreslås ske tidigast i samband med att den föreslagna regionaliseringen avSIFU inleds, dvs, fr, o, m, /75 dier 1975/76. Blandde remissinstanser som behandlat integrationsfrågan ställer sig LO,statskontoret, KK, STU, m, fl. positiva till enintegration. Flertalet anser dock att frågan om detaljorganisationen bör bliföremål fÖr ytterligare överväganden. Även ställer sig positiv till enintegration men anser att ett alternativ tUl integration, som bör prövas, äratt väsentliga avsnitt av yrkesutbildningen åläggs SIFU. Vissa andra remissinstanser berör också behovet avsamordning mellan industriverket och SIFU. ddararbetsgrappens mening att starka skäl talar för en nära samordning mellan debåda verken. Motsvarande synpunkter anförs av somframhåller att en samordning är ofrånkomlig. SAF betonar att frågan omrelationerna mellan de båda verken är ytterst betydelsefull. Man villemellertid inte med hänvisning tUl de knapphändiga uppgifterna som föreliggerom industriverket slutgiltigt uttala sig i integrationsfrågan. Negativalill arbetsgruppens förslag om en integration ställer sig SIFU,. , och som anser att SIFU:s uppgifter bör kunna fullgörasbättre av ett självständigt institut, har emellertid inleavgivit ett enhälligt yttrande på denna punkt. Beträffandetidpunkten för en integration framhåller statskontoret, en personalrepresentanti , och att denna bör vararedan den 1 juli 1973, Arbetsgruppensuppfattning att det kommer alt föreligga ett stort behov av nära samordningmellan SIFU och industriverket delas av fierlalet remissinstanser. Även jagansluter mig härtill. För att syfiet med den regionalisering av SIFU som jagförordat i del föregående skall uppnås kommer en nära samverkan mellanutbildningsverksamheten vid nuvarande SIFU och företagareföreningarna altkrävas. Eftersom företagareföreningarna enligt mitt förslag knytes tillindustriverket talar starka skäl för att samordningen mellan föreningarna ochSIFU sker via verket. Delta förutsätter att även SIFU har en nära anknytningtill verket. Behovet avsamordning mellan SlFU:s verksamhet och verket framgår också av altverksamheten vid nuvarande SIFU enligt min uppfattning bör nyttiggöra all deninformation som kan erhållas inom ramen för industriverketsutredningsverksamhet, I annat fall kan SIFU behöva bygga upp egnautredningsresurser varvid dubbelarbete och gränsdragningsproblem svårligen kanundvikas. Industriverketsansvar för de särskUda branschprogrammen, i vilka bl. a, utbildningsinsatserutgör viktiga komponenter, talar också enligt min uppfattning för en närasamordning mellan SIFU:s verksamhet och verket. SlFU-verksamhetenssamordning med det nya industriverket kan ske på flera sätt. Vid min bedömningav frågan har jag kommit fram till att övervägande skäl talar för att SIFU heltinordnas i verket. Jag är emellertid inte beredd att nu ta ställning tUl dennärmare organisatoriska utformningen av en sådan inordning. Denna fråga liksomfrågan om SlFU:s regionala verksamhet bör bli föremål för ytterligare övervägandeninom ramen för organisationskommitténs arbete och behandlas i ett sammanhang. En allmän utgångspunkt för kommitténsarbete bör dock vara att SIFU:s verksamhet, i enlighet med arbetsgrappens uppfattning,i stort kan sägas bestå av funktionema övergripande planering och styrning,central service samt regionala aktiviteter. Dessa funktioner bör enligt minuppfattning återspeglas i den organisatoriska inordningen av SIFU, Jag vill idetta sammanhang också erinra om att chefen för tidigareframlagt förslag om att ca 100 personer vid SIFU omlokaliseras till , Beträffande tidpunkten för integrationen vill jag förordaalt denna sker fr, o, m, /75. 8.4,2,3 Finansiellt företagsstöd De olika typer av finansiellt statligt stöd som utvecklatsspelar en betydelsefull roll för att främja den industriella utvecklingen ivårt land. I betydande utsträckning är stödet inriktat på de mindre och medelstoraföretagen. En rad stödformer med varierande inriktning och uppläggningförekommer. I vissa fall förmedlas det finansieUa stödet genom särskilda bolagexempelvis Industrikredit, Företagskredit och det inrättadeFöretagskapilal. I andra faU sker förmedlingen genom företagareföreningarnaeller statiiga myndigheter, däribland KK. KK beslutar f. n. om statliga lånegarantier samt om vissaärenden rörande förlusttäckning vid sådan garantigivning. Större ärenden avgörsav Kungl, Maj:t, Lånegarantierna regleras genom kungörelsen (1960: 372) omstatligt kreditstöd till hemslöjd, hantverk och småindustri (ändrad senast1971: 450) samt genom brev om statiig garanti för lån tillturisthotell. Garantiramen för innevarande budgetår uppgår till 80 milj, kr. Deutestående lån som beviljats mot statlig garanti uppgår f, n, till ca 210milj, kr. De förberedande utredningama om statliga lånegarantier görs avföretagareföreningarna som också är engagerade i uppföljningsarbetet. En klartendens till ökad efterfrågan på lånegarantier föreligger. Lånegarantierna kompletteras av lån ur statens hantverks-och industrilånefond, vilka också regleras genom den nämnda kungörelsen.Fondens utiåning uppgår f, n, tUl ca 300 milj, kr. Lån ur fonden förmedlasgenom företagareföreningama och lämnas till i första hand hantverks- ochsmåindustriföretag. Den övre gränsen för dylika lån är satt tUl . Dethör till KK:s uppgifter alt ha tUlsyn över företagareföreningarnas verksamheti samband med deras utlåning av medel från hantverks- och industrilånefonden.Verket har också i övrigt vissa tillsynsfunktioner i förhållande tillföreningarna, KK svarar vidare för försöksverksamheten med särskildastödåtgärder i glesbygder. Verksamheten syftar främst till att stimulerasysselsättningen i glesbygder genom hemarbete. För innevarande budgetår uppgårslödel till 5 milj, kr. Chefen för har tidi- Prop.1973: 41 121 gare denna dag föreslagit att anslaget höjs till 25 milj.kr. för att bl. a. ge ökat utrymme för kommunala sysselsättningsinsatser. Vad gäller det finansieUa stöd som KK svarar för börslutiigen nämnas stödgivningen till hemslöjden. Jag har idet föregående i samband med behandlingen av verkets organisation i stort berörtKK-utredningens förslag rörande det finansiella företagsstödet. Jag har ävendiskuterat de skäl som gör att jag förordar en annan lösning än utredningen.Jag finner det således naturligt att till det nya verket med dess ansvar förindustripolitiska frågor knyta vissa former av finansiellt företagsstöd.Härigenom ges möjligheter att på ett effektivt sätt planera och genomföra deindustripolitiska program i vilka finansiella insatser utgör ett inslag. Mittförslag syftar till att vid industriverket skapa en organisatorisk bas för detfinansiella stöd som f, n. administreras av KK och de nya stödformer som kanbli aktuella på det industripolitiska området. Jag förordar därför efler samrådmed chefen för att KK:s nuvarande uppgifter rörande destatliga hantverks- och industrilånen och lånegarantierna samt glesbygdsstödetförs över till industriverket. Medlen för dessa uppgifter kommer ävenfortsättningsvis att upptas under elfte huvudtiteln. Vidare förordar jag attKK:s nuvarande uppgifter rörande hemslöjdsstödet förs över tUl industriverket, 8,4.2,4 Branschprogram De induslristödjande åtgärder som jag behandlat företagsservice och finansiellt företagsstöd är av allmän och branschövergripandekaraktär. De avser problem som företagen möter oberoende avbranschtillhörighet. Det uppslår emellertid ständigt problem som mer ellermindre exklusivt berör en viss bransch till följd av t. ex. förändringar ieflerfrågebetingdser, tillverkningsteknik eller internationella konkurrensrelationer. Staten harunder för flera branscher utformat särskUda branschprogram.Hittills har varvsindustrin, TEKO-industrierna, skoindustrin, den manuellaglasindustrin och delar av den träbearbetande industrin berörts av sådana sammanhållnaåtgärdsprogram, vilka i allmänhet gjorts tidsbegränsade. De åtgärder som ingåri programmen spänner över ett vidsträckt register, alltifrånutbUdningsinsalser, främjande av forsknings- och utvecklingsverksamhet ochexporlslimu-lans till kreditgarantier, konsullbidrag och stöd tUlföretagssamgåenden i strakturrationaliserande syfte, KK har f,n, uppgifter i samband med administrationen av branschprogrammen. Chefen förhandelsdepartementet har tidigare denna dag behandlat kollegiets uppgifter i anslutningtill de exportfrämjande åtgärderna. Kollegiet administrerar vidare deomställningsfrämjande åtgärder i form av statliga konsultbidrag, som förinnevarande budgetår 1973: 41 122 uppgårtill 5 milj, kr, och som utgår tUl förelag inom TEKO-industriema, skoindustrin,möbelindustrin och den glasindustrin (prop, 1971: 1 bU, 15, NU 1971:13, rskr 1971: 120 och prop, 1972:46, NU 1972: 32, rskr 1972: 195), Detta stödavser främst bidrag till utredningar rörande samgåenden mellan företag menutgår också till undersökningar som rör organisatoriska förändringar inom ettföretag, exempelvis specialisering. Vid företagssamgåenden inom nämndabranscher kan statliga lånegarantier stmkturgarantier lämnas. Dessabeviljas av AB Strukturgaranti, som är ett dotterbolag tUl SIB, KK handläggervidare vissa ärenden rörande räntebefrielse och förlusttäckning vid statligastrukturgarantier tUl företag inom nämnda branscher (prop, 1972: 46, NU 1972:32, rskr 1972: 195). De ibranschprogrammen ingående utbildningsåtgärderna för TEKO-induslrierna (prop.1970: 41, SU 1970: 60, rskr 1970: 164) och vissa delar av den träbearbetandeindustrin (prop, 1972: 47, NU 1972: 33, rskr 1972: 196) administreras av SIFU. Jaghar i det tidigare förordat att industriverket ges ett huvudansvar påmyndighetsnivå för olika statliga induslristödjande insatser. De uppgifter ianslutning till omslällningsstödet för TEKO-industrierna, skoindustrin, denmanuella glasinduslrin och vissa delar av den träbearbetande industrin som f.n. åvilar KK bör därför enligt min uppfattning föras över till industriverket,I enlighet med mitt förslag om att inordna SIFU i industriverket kommer även desärskilda utbildningsåtgärderna för TEKO-industrierna och delar av denträbearbetande industrin att administreras av industriverket. Verket bör vidareenligt min uppfattning utgöra en naturlig bas för de nya branschprogram somstatsmakterna kan komma att falla beslut om. Beredskapeni fråga om försörjningen med vissa varor är f. n. föremål för översyn. Den s.k. försörjningsberedskapsutredningen lade fram förslag till åtgärder föratt upprätthålla en tillfredsställande ekonomisk försörjningsberedskap framförallt inom beklädnadsområdet. Bl, a, föreslogs statliga bidrag till samarbelsprojeklinom skoindustrin. På förslag av chefen för efter samrådmed mig, har beslut fatlats om alt införa sådana bidrag med administrativ förläggningtill den enhet vid nuvarande KK det nya industriverket som harhand om de omställningsfrämjande åtgärderna inom bl, a, skoindustrin (prop,1972: 127, FöU 1972: 25, rskr 1972: 325), Chefen för harsenare föreslagit att , anslås för bidrag till samarbetsprojekt inomskoindustrin under /74 (prop. 1973: 1 bU, 12 s, 74), 8,4,2,5Stöd till industriellt utvecklingsarbete