prop · FW0340 · 1973-12-31 00:00:00 — Härigenom uppnås också likställdhet med offentligtanställda sjömän, som inte är tjänstemän. Som jag tidigare nämnt kommer flerabestämmelser i den nya SjmL inte att f. n. ha någon praktisk betydelse förhuvudparten av de offentiiga tjänstemännen i fartygsarbete på grund av denanvändning som fartygen har, men det saknas enligt min uppfattning tUlräckligaskäl för att göra särskUt undantag för dessa anställda. Någon möjlighet attgöra en uppdelning meUan olika offentiigt nyttjade fartyg efter derasanvändningsområde finner jag inte heller föreligga. Med hänsyn till utvecklingenkan befaras att en sådan gräns blir föråldrad. Emellertidbör enligt min uppfattning sådana regler i nya SjmL som har motsvarighet iandra författningsbestämmelser för offentiiga tjänstemän undantas. Som exempelhärpå vill jag peka på regler om anstäUningsavtalels form och regler omarbetskonflikter. Denna uppfattning har under överläggningarna delats avföreträdama för arbetsgivare och anställda inom den offentliga sektom. När detgäller offentligt anställda tjänstemäns förhållanden är emellertid också attmärka att endast vissa frågor förbehållits lagstiftningen. I övrigt harpartema rätt attkollektivavtalsvägen bestämma anställnings- eller arbetsvillkor. Som följd häravhar flera av de frågor som regleras i förslaget tUl ny SjmL fått sin lösning iavtalen för offentiiga tjänstemäns del. Vid överlägg-ningama medkollektivavtalsparterna om principer för den nya SjmL:s tillämplighet harförordats att hänsyn också skall tas till dessa regler i kollektivavtalen. Vissa undantag bör enligtavtalsparterna också göras för sådana arbetstagare hos kommun som inte ärtjänstemän. Jag delar också denna bedömning. Jagavser att i specialmotiveringen redovisa de undantag från ny SjmL:stillämplighetsområde som bör göras för dem som är anställda i StatUg ellerkommunal tjänst. Jag viU emellertid redan här anmärka att dessa undantag integäller arbetstagare, som är anställda i statliga eller kommunala bolag, som driversjöfart. Jaghar tidigare (avsnitt 4.2) redovisat vad kommittén anfört när det gäUerförslagets begränsning i tiden. Där anges också att kommittén genom att föra inbegreppet väntetid avsett att utsträcka arbetsgivarens ansvar för sjömannen isocialt hänseende till att omfatta andra perioder av anställningstiden än närfartygsarbete utförs. Väntetiden likställs i flera avseenden med tid undervilken fartygsarbete utförs. Remissinstansema godtar iallt väsentligt kommitténs uppfattning i denna del. Att väntetid inte skallomfatta tiden från det sjömannen anställs fram tills att han första gångentillträder befattning på fartyg kritiseras emellertid från arbetstagarhåU. Mananser att kommittén inte fullföljt grundsynen om tUlräckligt anställningsskyddför arbetstagaren. Det skydd som tUlförsäkras arbetstagaren under väntetidborde omfatta också ifrågavarande anställningsperiod. En remissinstansupplyser att redarskyddet enligt arbetsrättslig praxis som f. n. tUlämpas ocksåomfattar . Jag instämmer i det somkommittén anfört om lagförslagets begränsning i tiden. Jag finner värdefulltatt skyddet för sjömännen i väsentliga avseenden kan utökas genom att detutsträcks att gälla också under väntetid. Detta bör enligt min åsikt verksamtbidra till att sjömännen knyts närmare till arbetsgivaren och följaktligen fårfastare arbetsförhållanden. Kommitténs förslag attinte låta tiden från det sjömannen anställts tills han tUlträder befattning påfartyg ingå i väntetidsbegreppet har utsatts för kritik. För min del anser jagatt denna fråga får särskUd betydelse i de fall sjömannen anställs på en platsför att därefter behöva resa avsevärd sträcka för att nå det fartyg där hanskall tillträda befattning. Ofta uppehåUer sig sjömannen härunder i för honomovan miljö. Risken för att drabbas av skada eller sjukdom ärinte ovä-sentiig. Som framgår av ett remissyttrande utgår i praktiken skydd tUlsjömännen också . Jag vill slutligen erinra om att den tid 1973: 40 122 detnu är fråga om också räknas med i de fall kvalifikationstid beräknas i den nyalagen, t. ex. för fri resa tUl hemorten. Det nu anförda anser jag utgöratillräckliga skäl för att frångå kommittéförslaget i denna del. Jag förordarsåledes att i väntetid räknas in också tid från anställningens början tUlssjömannen tillträder befattning på fartyg. 10.4Slopande av detaljregler i gällande sjömanslag. Överföring av vissa regler tillkollektivavtal Sjömännensanställningsvillkor och tjänsteförhållanden har som jag tidigare redovisatvarit författningsreglerade tiU-baka. Den från börjanomfångsrika och detaljerade regleringen har visserligen beskurits vid olikatillfällen, när lagstiftningen setts över, men SjmL innehåller alltjämt ett stortantal detalj föreskrifter. Som jag också tidigare anfört spelarkollektivavtalen numera en väsentlig roll för dessa förhåUanden. Såväl redaresom arbetstagare är i stor utsträckning organiserade. Kollektivavtalen täckerdärför praktiskt taget hela arbetsmarknaden. Kommitténföreslår att vissa bestämmelser i slopas. Det gäller här dels regler somanses föråldrade och där skäl för författningsreglering inte längre ansesföreligga, dels regler som bedöms böra föras över till kollektivavtalen. Remissmyndigheternagodtar utgångspunkterna för kommitténs överväganden. Jag biträder den förordadeprincipen. Den snabba utvecklingen leder till ändrat behov av regler och det ärsjälvklart, att det som blivit föråldrat skall rensas ut vid en lagöversyn. Vidareanser jag att koUektivavtalen inom sjönäringen numera har sådan betydelse förfrågor som hänger samman med arbetstagarens anställningsförhållanden, att detär naturligt att vissa sådana frågor, som tidigare ansetts böra lagregleras, nulämnas över tUl organisationernas bestämmande. Den höga graden avorganisationstillhörighet både bland arbetsgivare och arbetstagare är likaledesav betydelse för frågan om att föra över regler från lag till avtal.Visserligen anses en oorganiserad arbetstagare som är anställd hos enkollektivavtalsbunden arbetsgivare inte kunna grunda någon rätt på kollektivavtalet.Enligt facklig praxis, som fastslagits av arbetsdomstolen, anses ettkollektivavtal emellertid i regel innebära att arbetsgivaren är skyldig att förden oorganiserade inte tillämpa sämre vUlkor än de i avtalet föreskrivna. I det följande tar jag uppde särskilda bestämmelserna som kommit tén föreslår skola slopas i lagen.Samtidigt skall jag beröra den överenskommelse som partema träffat om attkomplettera kollektivavtalen med vissa av dessa regler. Jag vill särskiltunderstryka den karaktär av Prop.1973: 40 123 förhandlingsuppgörelsemellan kollektivavtalsparterna som förslaget har i denna del. Genom regehi i 9 § SjmLhar befälhavaren legal behörighet att ingå anställningsavtal på redarensvägnar såvitt rör besättningen på det fartyg där befälhavaren tjänstgör.Behörigheten är förbunden med skyldighet att på sätt närmare anges iparagrafens andra stycke inhämta förslag från och samråda med innehavare avandra chefsbefattningar ombord. Kommittén fmner att regeln kan utgå. Som skälhärför anförs bl. a. att anställningsfrågor numera ankommer inte bara påbefälhavaren utan också på andra i chefsställning ombord och framför allt påpersonalchefer på rederikontoren. Förhållandena är så varierande att en legalreglering på ett otUlfredsställande sätt kan komma att binda utvecklmgen. Remissinstansemahar inget att erinra mot förslaget i denna del. Jagbiträder kommitténs förslag och förordar att motsvarighet till bestämmelsen i 9§ SjmL inte tas upp i den nya lagen. Som följd härav bör den i 64 § sjölagenintagna hänvisningen till SjmL utgå. Bestämmelserom löneförmåner förekommer både i SjmL och i kollektivavtalen. Kommitténföreslår att en stor del av lagens löneregler förs över tUl avtalen. Remissinstansemareser inte några invändningar mot kommittéförsla-Set. Ilikhet med kommittén anser jag att nuvarande uppdelning av löneföreskriftermellan lagen och koUektivavtalen gör regelkomplexet svåröverskådligt. Partsorganisationernahar i sina kollektivavtal redan inrättat sig för ett system enligtkommittéförslaget. I fråga om sjuklöneregler gäller med kommitténs förslag attföreskrifter alltjämt skall komma att finnas både i lagen och avtalen. Det ärhär emellertid fråga om en väsentiig social förmån, där lagen ger sjömannen ettgmndskydd och där kollektivavtalen kompletterar detta skydd med bättre förmånerför dem som varit anställda i ett rederi . Även om en dubbelregleringuppstår på detta sätt finner jag ej anledning att frångå kommitténs förslag. SjmLanger situationer när sjömannen har rätt att få entledigande frånsitt anställningsavtal utan att han behöver iaktta vad som avtalats omuppsägningsvillkor. Kommittéförslaget behåller flertalet av dessabestänunelser. Jag hänvisar här till specialmotiveringen till 811 §§ i nyaSjmL. I en del av dessa fall, när sjömannens rätt kan sägas bero på att honomtUlkommande rättigheter enligt anstälhiingsavtalet kränkts eller inte tillgodosettspå tillbörligt sätt, ges sjömannen enligt gällande lag lön och fri hemresa somom ett obehörigt avsked skett enligt 34 § SjmL. Kommittéförslaget innehålleringa regler om motsvarande löneförmåner. Bestämmdsema härom tas i stället in ikollektivavtalen. I de fall rätt till fri hemresa bör behål- las,återfinns regler härom i 29 § i kommittéförslaget. De övriga bestämmelser somföreslås slopade är föreskrifterna om rätt till entiedigande enligt 39 § SjmLnär sjömannen misshandlats m. m. ombord och enligt 40 § SjmL när fartygetsäljs. Jag biträder den förordade ordningen. Sedangammalt innehåller SjmL regler som ger redaren eller befälhavaren rätt attavskeda utan att bestämd uppsägningstid iakttas eller avtaletsgiltighetstid i övrigt beaktas. Avsked kan förekomma vid sjukdom eller skada,som sätter befälhavaren eller någon av övriga sjömän ur stånd att fullgöra sintjänst. För besättningens del kan avsked förekomma också vid sjukdom som medförfara för de ombordvarande (4 och 32 §§ SjmL). Likaså kan oduglighet ellerindiscipUnärt beteende utgöra avskedsgrund (5 och 33 §§ SjmL). Dessutom gesredaren rätt att när som helst skUja befälhavare eUer annan från hansanställning utan att i lagen angivna grunder föreligger (3 och 34 §§ SjmL).Lagen reglerar också den rätt till lön och fri resa som kan tUl-komma denavskedade. Nuvarandereglering har tillkommit för att särskilt tillgodose säkerhetsintressenaombord. En sjuk, oduglig eller i disciplinärt avseende försumlig kantvingas att snabbt lämna fartyget och ge plats för annan arbetstagare. Medhänsyn tUl de stora intressen i liv, fartyg och gods som anförtrottsbefälhavaren och till hans sysslomanna- och fuU-maktsförhållande till redarenhar det också ansetts viktigt, att redaren när som helst skall kunna ersättabefälhavaren med annan person. Kommitténföreslår att frågor om hävande av anställningsavtalet inte tas upp i ny lag.Dessa frågor lämnas i stället över till avtalsparterna som har attkoUektivavtalsvägen söka lösningar efter de normer som utvecklat sig påallmänna arbetsmarknaden. Härvid får särskild hänsyn tas till sjöfartensspeciella problem. Som skäl för denna förändring anförs att regleringen äroförenlig med utvecklingen på den allmänna arbetsmarknaden mot störreanställningstrygghet och att den strider mot förslagets strävan att binda denanställde fastare till arbetsgivaren. Behovetav att snabbt kunna få en att lämna fartyget och få honom ersatt medannan person skall enligt kommittéförslaget tillgodoses utan attanställningsförhållandet upphör med en befogenhet dels för redaren att närsom helst skUja befälhavaren från hans befattning på fartyget (16 §kommittéförslaget) och dels för befälhavaren att skUja annan från hansbefattning ombord (17 och 18 §§ kommittéförslaget). De i kommittéförslagetangivna grunderna för när befälhavaren skall ha denna befogenhet motsvarar desituationer som f. n. enligt 32 och 33 §§ SjmL ger befälhavaren ratt attavskeda. Förslaget tar enligt nyssnämnda principer inte ställning till omanställningsavtalet skall upphöra i dessa situationer. 1973: 40 125 Kommitténsförslag ger i 17 och 18 §§ anvisningar om de skyldigheter befälhavaren har ifråga om sjömannens uppehälle i land, när denne skils från sin befattning påfartygef. Upphör i detta sammanhang ej anställningsavtalet, består redarensförpliktelser enligt avtalet gentemot arbetstagaren. För den händelse avtaletupphör efter uppsägning med eller utan iakttagande av uppsägningstid eller avannan grand, t. ex. om tidsbestämt avtal går ut, beaktas det sociala skyddetpå flera sätt i kommittéförslaget. I 28 § regleras rätten till fri hemresa isådana fall. 131 och 32 §§ stadgas om rätt till sjuklön och i 34 och 35 §§ omrätt tUl sjukvård. Vidsidan av den föreslagna författningsregleringen har parterna överenskommit atti kollektivavtalen ta in regler om skadestånd, när arbetsgivaren bringaranstäUningsavtalet att upphöra i strid mot kollektivavtalets villkor. Remissuistansemagodtar kommittéförslaget i dessa delar. Dengenerella rätt som SjmL ger redaren och befälhavaren att avskeda ivissa angivna situationer anser jag i likhet med kommittén otidsenlig. Denutveckling som pågått framför allt på kollektivavtalsområdet föratt begränsa möjlighetema att avskeda eller säga upp arbetstagare utan attsaklig gmnd föreligger härför har blivit mera markerad . Isammanhanget kan hänvisas till den redan gällande lagen (1971: 199) omanställningsskydd för vissa arbetstagare och det i betänkandet SOU 1973: 7nyligen framlagda förslaget till lag om anställningsskydd, vilken avses skolagälla samtliga arbetstagare i allmän och enskUd tjänst. Detär viktigt att denna strävan efter större anställningstrygghet också omfattarsjömännen. Jag har för avsikt att i detta sammanhang lägga fram förslag omändring av lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare så att den ocksåkommer att gälla ombordanställda arbetstagare. Sjöarbetsmarknadensparter omfattas ej av de huvudavtal som ingåtts mellan arbetsmarknadenshuvudorganisationer. Ej heller föreligger mellan dessa organisationer någotavtal, som reglerar frågor om när avsked eller uppsägning får tillgripas.Sveriges redareförening och befälsorgani-sationema har tidigare kommit överensom att inrätta en uppsägningsnämnd till vilken kan hänskjutas frågor omskäligheten av vidtagen uppsägning av medlem av dessaarbetstagarorganisationer. Motsvarighet saknas dock för sådan däcks-, maskin-eller intendenturpersonal som tUlhör . Iöverenskommelsen mellan partsorganisationema, vUken avses träda i kraftsamtidigt med ny SjmL, har avtalats om skadestånd vid obehörigt avsked eUeruppsägning. Skadestånd skall utgå i det fall arbetstagares anställningsavtalbringas att upphöra i strid mot kollektivavtalet och hävandet inte grandas påsådant förfarande från arbetstagarens sida som berättigar redaren attomedelbart häva avtalet. Härigenom erhålls ett mot nuvarande lagstadgandensvarande skydd för arbetstagarna. 1973: 40 126 Istället för den lagreglerade rätten att avskeda bör man enligt minuppfattning från fall till faU förutsättningslöst pröva om det inte finnslämpligare åtgärder att vidta än avsked, t. ex. en omplacering inomrederiet eller uppsägning med iakttagande av avtalad uppsägningstid. Ett sådantförfaringssätt harmonierar med förslagets strävan att knyta arbetstagarenfastare till redaren och att närma sjömännens förhållanden tUl dem som gällerför landanställda. Den föreslagna möjligheten att i dessa situationer skiljasjömannen från hans befattning i fartyget finner jag väl kunna tillgodose dekrav sjösäkerheten ställer. Jag biträder därför kommitténs förslag att ur lagenmönstra ut de särskilda grandema för rätt att avskeda arbetstagaren. Kommittéförslagetinnehåller viss reglering av det sociala skyddet för sjömannen, om enuppsägning eller ett avsked kommer tUl stånd i de situationer som enligt SjmLberättigar befälhavaren att avskeda sjömannen. F. n. regleras föravskedsfallen både sedvanlig lön, sjuklön, sjukvård och fri hemresa medunderhåll. I enlighet med de principer som jag förat redogjort för behandlarförslaget i huvudsak inga andra lönefrågor än dem som hänger samman med lön vidsjukdom. Däremot behålls reglema om sjukvård och fri hemresa med underhåll.Kommitténs förslag härutuman finner jag böra godtas. Jag har för avsikt att ispecialmotiveringen beröra de särskilda reglerna om i vilka fall förmån avsjuklön, sjukvård eller fri hemresa med underhåU skall utgå. Enligt6 § första stycket och 41 § första stycket SjmL upphör befälhavarens och annansjömans tjänsteavtal, om fartyget förolyckas till följd av sjöolycka. Avtaladuppsägningstid behöver ej iakttas. Hävs avtalet och blir arbetstagaren somföljd härav arbetslös, uppbär han lön , dock högst . Han äger också rätt tUl fri hemresa med underhåll. Lönen utges avarbetsgivaren. Kostnaden för resan bestrids av statsmedel. Kommittén uttalar attstadgandena är en följd av lagens förutsättning att anställningen är bundentill fartyget och med förslagets ändrade syn på anställningen bör denna gmndför avtalets förtida upphörande slopas. Härigenom skulle vid en uppsägnmg avarbetstagaren gälla vad avtalet mellan partema stadgar i fråga omuppsägningstid och ort för anställningens frånträdande. Gällandekollektivavtalsregler kan emellertid ge vissa sjömän sämre förmåner än vad SjmLnu stadgar. I överenskommelsen mellan kollektivavtalsparterna har man söktundvika sådan försämring. Kommittén anser därigenom, att sjömannen kommer atterhålla samma skydd som även om stadganden om lön och fri resa utgårur lagen. Kommittén reser dock frågan om det stämmer överens med Sverigesåtagande enligt nr 8 om ersättning för arbetslöshet vidfartygs förolyckande att föra över regeln till kollektivavtalen. Remissinstansemahar ingen erinran mot att slopa ifrågavarande grandför anställningens upphörande och föra över bestämmelserna om lön och fri resatill kollektivavtalen. uttalar att konventionen ej uttryckligenkräver lagstiftning och att, såvitt kunnat utrönas, det synes tillräckligt attkonventionens regler genomförs genom kollektivavtal. Andra av Sverigeratificerade , t. ex. nr 100 om lika lön, tillämpas genomkollektivavtal. Eftersom det finns grundad anledning anta att arbetstagarenstrygghet blir lika väl tUlgodosedd genom kollektivavtal som enligt lagmotsätter sig inte förslaget. Jagbiträder kommittéförslaget att fartygs förlisning i samband med sjöolycka inteskall tas upp som grund för anställningsavtalets upphörande i ny SjmL. Ifrågan om regler om arbetslöshetsersättningen skall tas upp i lag ellerkollektivavtal delar jag uppfattning, att formella hinder intesynes föreligga för att slopa regeln i lagen och föra över den tillkollektivavtalen. vill jag understryka att genom att ratificeradenna åtagit sig att se till att dess bestämmelser tillämpashär i landet. Om man väljer den förordade lösningen är det således angelägetatt avtalspartema vidmakthåller regler som ger arbetstagama minst de förmånerkonventionen föreskriver. Genomförs förslaget i denna del bliröverenskommelsen mellan kollektivavtalsparterna bestämmande för det fallanställningsavtalet upphör. Arbetstagaren får i så fall minst samma förmånersom nu utgår enligt SjmL. För det fall arbetstagaren åtnjuter längreuppsägningstid än blir löneförmånen bättre. Med hänsyn härtillfinner jag skyddet för sjömannen tillfredsställande. Jag delar kommitténs avremissinstanserna biträdda uppfattning att frågan om ersättning för förlust avpersonlig egendom vid fartygets förolyckande inte behöver reglerasförfattningsvägen. Som följd härav avser jag att innan den nya SjmL träder ikraft underställa Kungl. Maj:t förslag om att kungörelsen (1953: 322) angåendeersättning åt sjöfolk för förlust av personlig egendom vid fartygs förolyckandem. m. upphävs. Frågorom tvist angående tjänsteförhållandet får enligt 43 § SjmL prövas avmönstringsförrättare eller svensk konsul. Lagen reglerar också frågor omnedsättning av tvistigt belopp och utbetalning av beloppet. Tvist får intedras inför utiändsk myndighet. Vid sidan av SjmL:s föreskrifter finnsstadganden i mönstringsförordningen om skyldighet för mönstringsförrättare varmed i sammanhanget även avses konsul att utöva tillsyn i samband med attanställningsavtalet upphör och att söka förlika uppkommen tvist. Kommittén villinskränka mönstringsförrättares och konsulers åligganden så, att endastförpliktd-sema enligt mönstringsförordningen kvarstår. Remissmyndigheternagodtar i allmänhet förslaget. Det vitsordas att tvistefrågor av detta slag 1973: 40 128 böravgöras av partema och de organisationer som företräder dem. Från några av dekonsulat som uttalat sig anmärks dock, att vissa problem också ifortsättningen skulle komma att lösas smidigare om de fick avgöras på platsen. Jag finner avgörande skältala för den lösning som kommittén föreslår. Kommunikationerna mellan fartygoch hemland har kraftigt förbättrats. Organisationemas ställning har förstärktsoch deras möjlighet att ta upp dessa frågor har vidgats.Kollektivavtalsregleringen har byggts ut. Genom den nya SjmL förstärksavtalens betydelse som regleringen i lag minskar. Genom den fastareanknytningen tUl redaren blir det naturligt att fler frågor avgörs genomkontakter mellan arbetsgivare och anstäUd eller dennes organisation. Jag tillstyrker attnuvarande regler om tvist angående tjänsteförhållandet slopas i ny SjmL medundantag för regeln om att tvist inte får dras inför utländsk myndighet.Förslaget medför ändringar i mönstringsförordningen. Jag avser att närmareredogöra också härför i samband med specialmotiveringen till lagförslaget. SjmL innehåller vissaordningsföreskrifter. Det är av stor betydelse på en arbetsplats av denspeciella typ som ett fartyg är att arbetstagaren iakttar avtalsenligaskyldigheter att inställa sig till tjänstgöring eller att anmäla förhinderhärför om sådant föreligger. För sjömannen är det vidare viktigt att hanbereds möjlighet att komma i land för att ordna egna angelägenheter, när fartygetuppehåller sig i hamn eller eljest på säker ankarplats. Jag delar emellertidliksom remissinstansema kommitténs mening att ordningsregler av detta slag harsin plats i överenskommelser mdlan partema eller i instruktioner frånarbetsgivaren. Avtal om fridag i land och om möjlighet till båtförbindelse medland föreligger redan mellan parterna. Förevärande bestämmelser bör därförkunna slopas. SjmL innehåller regler omrätt för befälhavaren att anlita polismyndighet för att hämta , somavvikit från fartyget eller som inte inställt sig till fartyget.Hämtningsförfarandet utnyttjas alltjämt i ej obetydlig omfattning enligt vad enav kommittén företagen undersökning visar. Av denna framgår också att tvåtredjedelar av de befälhavare i fartyg i utrikes fart, vilka uttalat sig ifrågan, ansåg det vara betydelsefullt att kunna tillgripa rätten. Somskäl för hämtningsrätten har tidigare anförts svårigheterna att ersätta denawikne sjömannen, de ekonomiska konsekvensema av att fartyget blir uppehållet,riskema för disciplinstömingar ombord och de olägenheter som kan uppstå försjömannen om han lämnas kvar på främmande ort. Kommhtén anser dessa skäl ejlängre utgöra tillräckliga motiv för att behåUa en regel som innebär enbefogenhet för arbetsgivaren att tvinga fram uppfyllandet av ettcivilrättsligt avtal. 1973: 40 129 Remissinstansernatillstyrker att hämtningsrätten slopas. En instans menar dock att den börfinnas kvar i utländska hamnar. Kommitténsståndpunkt innebär självfallet ej att en befälhavare skulle vara förhindrad attsöka kontakt med en utländsk polis- eller socialmyndighet för att t. ex. fåhjälp med att spåra upp en , som ej återvänt till fartyget. I många fallmåste en sådan åtgärd anses motiverad av de sociala risker som en kanutsättas för, om han efterseglas. Något lagstöd anser jag emellertid intebehövas för åtgärder av detta slag. Föregen del finner jag det vara av betydelse för bedömningen av frågan omhämtningsrättens slopande, att vid flera tillfällenanmärkt på att regeln står i strid mot den av ratificeradekonventionen om avskaffande av tvångsarbete.