prop · FW0382 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1973 Prop. Kungl.Maj:ts proposition angående fortsatt valutareglering; given slottden . Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av StalsrådsprotokoUel överfinansärenden, delsföreslå att bifalla det förslag om vars avlåtande lill riksdagenföredragande departementschefen hemställt, delsinhämta yttrande över vad föredragande departementschefen förordat. Ipropositionen begärs samtycke till förordnande om fortsattvalutareglering för tiden den 1 juli 1973den . För riksdagensyttrande framläggs i anslutning härtUl förslag tUl bestämmelser om fortsattgiltighet av valutaförordningen . 1 1973, 1 saml Nr 82 Förslag tilJ sm Siltlfihe, BU ,g|,'i ji 11*" '"°i"". Utdragav protokollet över flnansarenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , ,, , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga om fortsatt valutareglering och anför. Enligtvalutalagen (1939: 350) kan Kungl. Maj:t på framställning av fullmäktige iriksbanken under vissa förutsättningar förordna om välulareglering i enlighetmed närmare bestämmelser i lagen. I allmänhet får sådant förordnande meddelasför högst i sänder och endast efter samtycke. Därvid skalläven de valutareglerande föreskrifter som Kungl. Maj:t avser att meddelaföreläggas . Dessa föreskrifter är intagna i valutaförordningen (1959:264). Förordnandeom valutareglering har senast meddelats för tiden den 1 juli 1972den 30 juni1973. Ennärmare redogörelse för bestämmelserna i valutalagen och de hit-intUls gällandebestämmelserna i valutaförordningen har lämnats i prop. 1968: 55 s. 38. Fullmäktigei har i skrivelse hemställt om fortsatt välularegleringunder tiden den 1 juU 1973den . Enligt riksbanksfullmäktige bör valularegleringenavse samma lagrum i valutalagen, som äger tillämpning, nämligen 2 § förstastycket 1, 2 och 47, 5 § 1 och 3 samt 9 §. I skrivelsen framhållerfullmäktige att anledning alltjämt föreligger att ta valutalagens gäUande fuUmakteri anspråk och att ge valutaförordningen fortsatt giltighet. Efterremiss har yttranden över riksbanksfullmäktiges framställning avgetis avfullmäktige i , och . Fullmäktigei (majoriteten) och sparbanksföreningen har inte något alterinra mot framställningen om fortsatt valutareglering. En reservant iriksgäldsfullmäktige, , anser dock att fullmäktige bort framhållaönskvärdheten av en väsentlig uppmjukning av valutaregleringen. Prop.1973: 82 4 förordar en omprövning av valularegleringeni liberaliserande syfte och anför bl. a. följande. Valutaregleringen består f,n, dels av generella förbud mot vissa transaktioner, dels av temporära inskränkningari annars generellt medgivna transaktioner. Enligt bankföreningens uppfattningär det viktigt att de generella förbuden då och då blir föremål för en grundligöversyn, så att man förutsättningslöst på nytt kan pröva vilka restriktionersom kan liberaliseras och vilka som måste bibehållas. När det gäller detemporära restriktionerna Ugger det i deras natur att de skall avvecklas såsnart förutsättningar för deras bibehåUande inte längre föreligger. Densenaste lidens internationella valutaoro, främst knuten tUl dollarnsställning, bör inte hindra en omprövning av den svenska valutaregleringen i liberaliseranderiktning. En sådan omprövning bör ha sin väsentliga utgångspunkt i Sverigesgoda valutautveckling och i de behov som näringslivets ökade internationaliseringmedför. En utredning bör tillsättas med uppdrag att utreda möjligheten althelt eller delvis avveckla de generella förbuden. Valutaregleringensstabiliseringspolitiska effekter bör under normala förhållanden kunna uppnås påannat sätt. Om svenska företag inte får fri tillgång till de alltmerbetydelsefulla intemationella kapitalmarknaderna, innebär det att de får sämreförutsättningar alt lösa sina finansieringsproblem än förelag i andra länder.Detta medför ett allvarligt hinder för del svenska näringslivetsutvecklingsmöjligheter och en försvagning av dess konkurrenskraft. Denmöjlighet som öppnats för svenska industriföretag att låna utomlands förinvesteringar i med lånetider finner bankföreningenvälkommen. Kraven på upplåningens långfristighet bör emellertid modifieras omförelagens finansieringsmöjligheter skall förbättras väsentligt. Bankföreningenanser därför alt dessa krav bör sänkas väsentligt så alt även medelfristiga lånkan tas upp utomlands för investeringar i utan hinder av valutabestäramelserna. Detemporära valulareslriktioner som f, n, gäller infördes pågrund av ett för kritiskt valutaläge, begagnade sig då avrätten att få temporärt undantag från sina åtaganden enligt stadga omliberaliseringar av kapitaltransaktioner. har valutareservåteruppbyggts och i den senaste nationalbudgeten räknar man med en fortsattstark svensk betalningsbalansutveckling. De valutakursändringar som skettnyligen ger inte anledning att bedöma denna utveckling mindre positivt. Det ärenligt bankföreningens mening glädjande att de temporära restriktionerna ipraktiken uppmjukats och att delta har kunnat skesamtidigt som många länder skärpt sina valutaregleringar på grund av deninternationella valutaoron, Efiersom genom sitt tidigare åtagandegentemot anslutit sig tiU uppfattningen att ifrågavarande Prop.1973: 82 5 transaktionerskall vara fria i normala valutalägen, anser bankföreningen det inte rimligtalt de kvarvarande hindren för det svenska näringslivets verksamhet upprätthållsi dagens starka valutaläge för , bör därför återgå tUlden liberaliseringsgrad som rådde , En sådanliberalisering skulle bl, a, innebära att utgående direkta investeringar blev tUlåtnaäven om de inte uppfyllde nu ställda krav. anser det väsentligtalt svenska restriktioner inte hindrar den starka ökning av företagsamhetensinternationalisering som gjort sig märkbar . Investeringar avsådan storlek och karaktär att de skulle skada någon av de berörda ländernasekonomier t. ex. vid utflyttning av industrier har i omnämndastadga bevarat en generell rätt att hindra. Närdet gäller refinansiering utomlands av svenska exportörers exportkrediter anserbankföreningen alt finansieringsmöjligheterna bör utvidgas med hänsyn till denofta avgörande betydelse i konkurrensen med andra säljare somleverantörskrediterna har. Denökade osäkerheten beträffande många valutors kursutveckling har vidare medförtett starkt stegrat behov för företagen att skydda sig mot riskerna för valutakursförlusleri samband med sina utlandstransaktioner. Nuvarande valutabestämmelserbegränsar allvarligt de svenska bankernas möjligheter all göra s. k. mullUateralaterminsaffärer. Del är högst önskvärt all de svenska bankerna ges sammamöjligheter som utländska banker att genom multilaterala terminsaffärertillgodose förelagens uppkommande behov av kurssäkring. En omprövning avgällande bestämmelser i detla hänseende bör komma till stånd. Riskerför kursförluster föreligger ofta för exportföretag som genom sin försäljningfår fleråriga fordringar i utländska valutor. sätl alt läcka kursrisken äratt företaget genom upplåning i samma valutor skaffar sig skulder somtidsmässigt är synkroniserade med fordringarna. Sådan upplåning kan även behöva ske för att kurssäkra éxportkontrakt redan innan själva exportlransaktionernaär genomförda. anser därför att företagen bör ges vidgademöjligheter till medelfristig upplåning utomlands. De svenska affärsbankernabör få rätt att i eget namn ta upp kredit utomlands för all lämna motsvarandelån till svenska företag för finansiering av såväl inhemska investeringar somexport och import. Omde föreslagna liberaliseringarna genomförs, ökar valutalransak-tionerna överSveriges gränser i båda riktningarna, dvs. både de som medför valutainflöde ochde som medför valutautflöde. Effekterna på valutareserven tenderar att uppvägavarandra. anser att liberaliseringarna är ägnade alt stärkaSveriges internationella konkurrenskraft och export och alt förbättranäringslivets produktionseffektivitet och sysselsättningsmöjligheter. 1973: 82 6 nämndaförslag om ytterligare liberalisering av valutarestriktionerna och om enutredning för att se över valutaregleringen beaktas vill bankföreningen interikta invändningar mot att regleringens giltighet utsträcks ännu . Valutaregleringensförfattningsmässiga grundval utgörs av valutalag, vilken numera gällert. v. Valutalagen är en fullmaktslag som ger Kungl. Maj:t möjlighet att undervissa i lagen givna betingelser meddela valutareglerande bestämmelser inomgränser som anges i lagen. Under fredsförhållanden får ett sådant förordnande iprincip ges endast med samtycke och för av högst isänder. skall de valutareglerande bestämmelser som Kungl. Maj:tämnar utfärda med stöd av den begärda fuUmakten föreläggas . Sedan år1959 finns dessa bestämmelser i valulaförordningen. Varje gång lämnatsamtycke till fortsatt välulareglering har valutaförordningen förlängts förmotsvarande tid. Förordnandeom valutareglering har med samtycke senast meddelats för tiden den1 juli 1972den . Valutaförordningen gäller för samma tid.Riksbanksfullmäktige har funnit välulareglering behövlig även efler den 30 junii år och har därför hemställt om fortsatt sådan reglering för tiden t. o. m.den 30 juni 1974. En fortsatt valutareglering har accepterats även avmajoriteten i riksgäldsfullmäktige och, under vissa förutsättningar, av samt av . Valutareservenhar utsatts för kraftiga fluktuationer. minskadeden med 1 853 milj. kr. medan den ökade med 394,1 208 resp. 2 251 milj. kr. Vid utgången av uppgick valutareserven till7 731 milj. kr. Storleken av valutareserven är således inte särskUt betydandemot bakgrund av de nämnda fluktuationerna. Dessa har f. ö. visaten benägenhet att öka, inle bara för del utan även internationelltsett. De uppmärksammade kriserna på valutaområdet innevarande år harytterligare framhävt denna utveckling. januarifebruari kunderiksbanken för del registrera ett kapitalinflöde på ca 1, miljard kronor.Även om valutaregleringen inte ger ett fullgott skydd mot ej önskadebetalningsströmmar, talar det inträffade enligt min mening för ettbibehållande av de kontrollmöjligheter som genom en sådan reglering står tillbuds. Valularegleringensom penningpoliliskt instrument är också väl så viktig som möjligheterna attgenom den dämpa fluktuationer i valutareserven. De lättnader sombankföreningen har föreslagit skuUe i detta 1973: 82 7 avseendekunna leda till att den inhemska penningpolitiken i vissa lägen helt fickinriktas på att utjämna fluktuationer tiU följd av ingående och utgåendekapitalrörelser. Möjligheterna att använda pen-ningpoUtiken som konjunkturpoUtisktinstrument skulle därigenom avsevärt minska eller helt försvinna. De länder,som under den senaste krisen varit värst utsatta för kapitalrörelsernas spel,har sålunda efter hand tvingats att vidla åtgärder för att bringakapitalrörelserna under bättre kontroll. Jag kan därför inte godtabankföreningens ståndpunkt att acceptera en fortsatt valutareglering endastunder förutsättning att de av föreningen föreslagna åtgärderna vidtas. Enligtmin uppfattning talar de inträffade händelserna på valutaområdet och deallmänna erfarenhetema av utvecklingen inom detta för ett bibehållande av denrådande valutaregleringen. Giltighetstiden för det nu löpande förordnandet omvalutareglering utgår, som jag redan nämnt, detta år. Med hänsyntill vad jag nu anfört bör samtycke inhämtas tUl förordnande omvalutareglering . I enlighet med riksbanksfuUmäktigesförslag bör förordnandet omfatta samma bestämmelser i valutalagen som f. n. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. delsbegär samtycke till att Kungl. Maj:t med stöd av 1 § tredje stycketvalutalagen (1939: 350) förordnar, att vad som föreskrivs i 2 § första stycket1, 2 och 47, 5 § 1 och 3 samt 9 § samma lag skall äga fortsatt tiUämpningunder tiden den 1 juli 1973den , delsinhämtar yttrande över ett inom upprättatförslag tUl kungörelse om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264). Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledaraöterhemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skall avlåtasproposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. 1 »73 7301 77