prop · FW03163 · 1973-12-31 00:00:00 — a. svårigheter igränsdragningen mellan verk hänförliga till nämnda tuUtaxenr och andrakonstverk. Enligt föreningens mening bör skattefriheten utvidgas tUl keramiskaalster, gobelänger och andra textUa konstverk m. m. vilka skapas på i principsamma sätt som skattefria konstverk. Även om jag har förståelse för detframförda kra- 9 1973.1 saml. vetanser jag lUssom tidigare att den avgränsning som gjorts bör bestå. De påtaladesvårigheterna med nuvarande avgränsning skulle säkerligen inte minska utantvärtom leda till andra och än svårare gränsdragningsproblem om ävenexempelvis textila och keramiska alster skulle inrymmas under skattefriheten.Med hänsyn härtill förordar jag ingen utvidgning av undantaget frånskatteplikt för konstverk. Enligt8 § 10 MF gäller undantag frän skatteplikt för varulager m. m. vid överlåtelsedärav i samband med överlåtelse av verksamhet, fusion o. d. Utredningenföreslår alt bestämmelserna härom bibehålls och att det i ett tillägg till 3 §MF klart anges, att den som övertagit verksamhet eUer del därav med varulager,andra tiUgångar, fordringar och skulder skall fr. o. m. övertagandet varaskattskyldig i samma omfattning som sktUle ha gällt för överlätaren, om hanfortsatt verksamheten. I detta sammanhang har utredningen också behandlatmervärdeskattens tillämpning på överlåtelser av enbart kundfordringar. Av såvälprincipiella som praktiska skäl avvisar utredningen tanken att inordna finansieringsföretagenunder mervärdeskatten genom att likställa kundfordring med vara liksom attlåta reglerna beträffande överlåtelse av verksamhet gälla även överlåtelseenbart av kundfordringar. Utredningensförslag i denna del har biträtts av remissinstanserna med endast vissauttalanden om förtydliganden av det föreslagna tUlägget i 3 § MF. För egen delvill jag framhålla, att utredningens förslag endast utgör en bekräftelse på vadsom redan faktiskt tillämpas. Jag anser det emellertid vara av värde förundvikande av missförstånd att det klart anges i MF att den som övertarverksamhet med tillgångar och skulder träder fullt ut i överlåtarens ställe somskattskyldig fr. o, m, tidpunkten för överlåtelsen. Detta innebär attkvarstående skattskyldighet för överlåtaren automatiskt flyttas över på den nyeägaren, men givetvis också att den senare inte kan gottgöra sig avdrag föringående skatt som överlåtaren redan yrkat avdrag för. Jag förordar att etttillägg görs i 3 § MF i överensstämmelse med utredningens förslag. Mervärdeskattenstillämpning på begagnade personbilar är en fråga som diskuterats mycket. Olikalösningar övervägdes vid mervärdeskattens införande. Slutsatsen blev att detundantag från allmän varuskatt som gällde för de begagnade personbilarna ansågsböra föras över på mervärdeskatten. Är 1969 inrymdes även begagnade motorcyklarunder undantaget. Utredningen konstaterar att detta undantag för begagnademotorfordon inger bekymmer. Det förekommer missbruk som föranlett visstskattebortfall. Från skatteteknisk synpunkt står det därför enUgt utredningenklart att väsentliga fördelar skulle vinnas, om undantaget slopades. En sådanåtgärd skulle dock med säkerhet medföra viss överflyttning av omsättningen avmotorfordon från den reguljära handeln till andra kanaler med bådeskattemässiga och andra olägenheter som följd. För att motverka en sådanutveckling föreslår utredningen att un- dantagetför begagnade personbilar och motorcyklar slopas och att i stället en rättinförs för återförsäljare av sådana fordon att göra avdrag för en beräknadingående skatt på fordon som förvärvats, t. ex. genom inbyte, från någon som ejär skattskyldig enligt MF. Avdrag skulle därvid få göras med belopp som svararmot gällande skattesats, f. n. , på priset eller värdet av det förvärvadefordonet. Detta betyder att den faktiska kostnaden för detta fordon sjunker medvad som kan betraktas som skatten på fordonets resterande konsumtionsvärde. Närbilhandlaren utgår från denna lägre kostaad vid sin prissättning blir effekten,att fordonet vid ny omsättning beskattas endast för det mervärde som ligger iskillnaden mellan inköps- och försäljningspriset före skatt. Utredningen räknardärför inte med att förslaget skall påverka priserna på begagnade motorfordon inågon nämnvärd grad. I detta sammanhang ärockså att nämna, att utredningen inte ansett sig böra ta upp frågan ominförande av någon motsvarande särreglering för andra begagnade varor änpersonbilar och motorcyklar. Utredningen framhåller endast, att sådanaåtgärder leder till ett inkomstbortfall för staten, såvida inte kompensationsker i stil med den höjning av bUaccisen som gjordes, när de begagnadepersonbilarna undantogs från allmän varaskatt. Ett flertalremissinstanser vitsordar, att undantaget för begagnade motorfordon orsakarproblem, men meningarna är delade beträffande den föreslagna omläggningen.Åtskilliga remissinstanser tillstyrker den, medan andra avvisar den med hänsyntill riskerna för att nu rådande olägenheter kan komma att avlösas av andraminst lika besvärande. ställer sig helt avvisandetUl förslaget, bl. a. under åberopande av faran för ökad irreguljär bilhandel.Uttalanden har också gjorts om att det föreslagna systemet kan görastillämpligt även på andra begagnade kapitalvaror, såsom båtar och ,och alt krav härom kommer att resas. Jag delar uttedningensuppfattning, att det aUtjämt finns skäl för en särbehandling imervärdeskattehänseende av handeln med begagnade personbUar och motorcyklar.Den av utredningen föreslagna främst tekniska omläggningen av beskattaingen avdessa fordon har tidigare diskuterats men då avvisats. Lösningen förefaller havissa förtjänster, men jag har dock inte blivit övertygad om att den skulleundanröja problemen på detta skatteområde. Flera remissinstanser uttalarfarhågor för att andra problem skulle komma i stället. Med hänsyn härtill ärjag inte beredd att gå på utredningens linje utan förordar att det nu gäUandeundantaget för begagnade motorfordon bibehålls även i fortsättningen. Minuppfattning är emellertid också, alt detta undantag inte bör utsträckas tillandra begagnade kapkalvaror. Utredningentar i detta sammanhang också upp de särskilda avdragsbestämmelserna i fråga omanskaffning och drift av personbUar och motorcyklarsom innehas av skattskyldiga. Med hänsyn till att dessa fordon kan användasbåde i verksamheten och privat gäller, alt rätt till avdrag för ingående skattinte föreligger i fråga om förvärv av skattepUktiga, dvs. nya personbilar ochmotorcyklar. För att kompensera därav följande skattebelastning på verksamhetengäller en oinskränkt avdragsrätt för ingående skatt på driftkostnadema förfordonen, således även för det privata utnyttjandet. Utredningen föreslår attavdragsrätt skaU föreligga även för anskaffning av personbil eller motorcykelför skattskyldigs verksamhet i överensstämmelse med vad som redan gäller fördriftkostnaderna och att det privata brukandet av sådant fordon återförs tUlbeskattning genom uppräkning av värdet för delta brukande vid inkomsttaxeringenav den skattskyldige. Dettaförslag har stött på både praktiska och principiella invändningar från ettflertal remissinstanser. Invändningarna har enligt min mening sådan tyngd, attjag inte anser mig kunna biträda utredningens förslag. Jag förordar således attnu gällande bestämmelser bibehålls. Vidett bestående av nuvarande undantag för begagnade motorfordon bör utredningenta upp den av RSV uppmärksammade frågan om MF:s tillämpning på uthyrning avmotorfordon. Utredningenföreslår ytterligare en ändring i skatteplikten för varor, nämligen beträffandedenlaltekniska produkter. Skatteplikten för dessa varor medför, framhållerutredningen, en högre skattebelastning om de framställs av ettdentallaboratorium än om de framställs av en tandläkare eller av en hostandläkare anställd tandtekniker. Detta förhållande har föranlett arrangemangfrån både tandläkare och tandtekniker i syfte att undgå den högreskattebelastningen. För alt undanröja denna olikhet i beskattningen föreslårutredningen, att tandbryggor, proteser och andra denlaltekniska produkterundantas från skatteplikt vid omsättning till tandläkare eller konsumenter,dock utan någon rätt till avdrag för ingående skatt. Jagbiträder utredningsförslaget med den vid remissbehandUngen förordadejusteringen, att undantaget bör gälla även vid omsättning mellan tandtekniker.Bestämmelser härom har tagitis in i 8 § förfatlningsför-slaget. Skattepliktför tjänster Uthyming av skattepliktig vara Enligt 10 § 1 MF föreligger skatteplikt för olika, särskiltangivna tjänster på skattepliktiga varor. Bland dessa tjänster återfinnsuthyrning av skattepUktig vara. Uthyrningav vara kan förenas med rätt för hyresmannen att med äganderätt överta varan,antingen då visst hyresbelopp inbetalts eller mot erläggande av varans ursprungliga försäljningspris minskat med erlagdahyresbelopp. I 11§ 1 MF stadgas undantag från skatteplikt för sådan tjänst enligt 10 § 1 somavser vara, vilken förs in till landet endast för tjänsteprestationen i frågaför att därefter åter utföras av den som ombesörjt prestationen. Detta gälleräven uthyming. Utredningen.Enligt utredningen avviker uthyrning av vara från övriga skattepliktigatjänster genom att det är fråga om en prestation som innebär att varan ställstill hyresmannens förfogande. Prestationen är därmed, anser utredningen, meratt jämställa med försäljnmg av vara än med tjänsteprestation på vara. TiUdenna principiella invändning mot att betrakta uthyrning som entjänsteprestation lägger utredningen de nackdelar nuvarande bestämmelsermedför. Utredningen pekar därvid på att höjningen av mervärdeskattenden 9 febraari och orsakade vissa svårigheter, vilkabehandlas i en anvisning av RN (RN II 1970: 11). Därtill kommerenligt utredningen att viss uthyrning av varor som införs till landet kan kommaatt anses som en skattefri tjänst enligt 11 § 1 MF och leda till oberättigatskattebortfall. Utredningenföreslår att uthyming utgår ur uppräkningen av skattepliktiga tjänster i 10 §1 MF. I stället bör uthyrning på samma sätt som byte jämstäUas med försäljningi p. 2 första stycket av anvisningarna till 2 § MF. bör bestämmelseni tredje stycket av anvisningama tUl 10 § om tUlhandahållande av el-mätare m.m. med sakligt sett oförändrat innehåll föras över till p. 2 av anvisningarnatill 2 § MF. Remissinstansema.Förslaget att uthyrning av skattepliktig vara skaU jämställas med försäljningtUlstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser, men avstyrksav , och samt . i motsätter sig inte attutredningens förslag genomförs men framhåller att bestämmelserna därvid börutformas så att skattskyldigheten inträder i takt med att hyresbeloppen för eni hyresavtalet angiven tid förfaller till betalning. anför att uthyrning utan tvekan är entjänsteprestation och att starka skäl krävs för att behandla en sådan prestationsom försäljning av vara. Organisationerna tar också upp frågan om närskattskyldighet skall inträda om utredningens förslag genomförs. Om etthyresavtal slutes mot visst hyresbelopp och"säljaren" tillämpar faktureringsmetoden synes i motsats till vad somnu gäller skattskyldighet inträda vid uthyrningen och då för helahyresvederlaget . Vidare anförs att en vara som av utländskuthyrare skickas till såväl nu som enligt utredningens förslag kommeratt beskattas vid importen. Om uthyrningen betraktas som försäljning synesnågon beskattaing icke kunna komma i frågaav uthyrningsbeloppen, eftersom det rör sig om "försäljning" frånutlandet. Även påpekar att skattskyldighetensinträde vid uthyming kan påverkas om utredningens förslag genomförs. EnUgt 10 § 1 MF utgör servering som avser skattepliktig vara enskattepliktig tjänst. Med servering förstås enligt fjärde stycket avanvisnmgarna tUl 10 § MF tiUhandahållande av mat, dryck eller annanserveringsvara för förtäring på stället inom därför iordningställd lokal ellerplats. Förservering och för nimsuthyrning i hotellrörelse utgår reducerad skatt. Enligt14 § MF utgör beskattningsvärdet av vederlaget, inräknat skatt. Reduceradskatt utgick för serveringstjänster även enligt förordningen om alhnänvaraskatt. Motivet härför var, att full skatt på servering skulle innebära enbeskattaing även av vad som kunde betraktas som personliga tjänster och attföljden därav skulle bli en högre skattebelastning för serveringsvaroma än förfärdiglagad mal och måltidsdryck som köps i butik. Rumsuthyrningi hotell rörelse var inte skattepliktig enligt förordningen om allmänvaruskatt. RNhar i anvisning angående bl. a. servering (RN II 1969:61) uttalat, alt exempelvis tobaksvaror som tillhandahålls i serveringsrörelseinte omfattas av begreppet serveringsvara och därmed inte av reduceringsregeln.Vidare krävs för att denna skall tillämpas att varorna är avsedda att förtäraspå stället. Detta bör inte anses vara fallet i fråga om försäljning avkonfektyrvaror, glasspinnar o. d. i t. ex. konditorirörelse. Gatu-försäljningav varm korv, glass, pommes frites och liknande bör inte hänföras tUl serveringutan tUl försäljning. För att verksamhet skall anses som serveringsrörelseenligt MF räcker det inte alt vissa anordningar av enklare slag görs förförtäring på stället, såsom uppställande av några få stolar och bord ianslutning till en kiosk. Nämndenhar också uttalat (RN II 1969: 145) att servering enligt 10 § 1 MF bör ansesföreligga endast då den som tUlhandahåller serveringsvaror antingen disponerarden lokal eller plats där tillhandahållandet sker eUer, om så inte är faUet,tillhandahåller varorna enligt avtal som inte avser enbart enstaka sådanttUlhandahållande. Avsikten med uttalandet har bl. a. varit att klargöra, alt s.k. diners-en-vUle-verksam-het, dvs. tillhandahållande av lagad mat m. m, åtkund i dennes hem, festvåning etc, är att anse som försäljning av vara och intesom ser-veruig. Länsstyrelseni har i skrivelse till RSV tagit upp vissa frågor omtUlämpningen av om servering, särskilt med avseende på s, k,gatukök. Skrivelsen remitterades av RSV tUl vissa andralänsstyrelser och har tillsammans med remissyttrandena överlämnats tUlutredningen. Enligt dessa handlingar anser flera länsstyrelser att de skäl somföranledde reduceringsregeln för servering inte längre gör sig gäUande medsamma styrka. Självbetjäning har blivit allt vanligare, mervärdeskatten påinvesteringar kan lyftas av och även andra branscher har stora kostnader förlokaler, personal m. m,, vilket allt anses försvaga skälen för etl bibehållandeav reduceringsregeln. Svårigheteralt dra gränsen mellan servering och försäljning påtalas av flertaletlänsstyrelser. Serveringslokalerna är av mycket skiftande slag och ävenvarusortiment och serveringsutrastning varierar. Många serveringsrörelseranvänder halvfabrikat eller industriellt framställda färdigprodukter, Iverksamhet som omfattar både servering och försäljning bör, hävdar någralänsstyrelser, starka krav stäUas på särredovisning av verksamhetsdelarna, t,ex, med särskilda kassor. Flertalet länsstyrelser anger att svårigheterföreligger att bedöma och kontrollera uppdelningen av om-sättnmgen. Dessasvårigheter hänger samman med att samma slag av varor kan tiUhandahållas förförtäring i serveringslokal eller på gatan eller för medtagande till annanplats. Länsstyrelsernager i aUmänhet klart uttryck för önskemålet att reduceringsregeln förserveringstjänster slopas eller inskränks kraftigt. Som alternativ anförs attserveringsbegreppet bör förtydligas, t, ex, genom anknytnmg till viss minstagolvyta för serveringslokal, visst minsta antal sittplatser för gäster ellergenom krav på tillhandahållande av mat och dryck av anställd personal vid dukatbord. Utredningen.Utredningen anser det framgå klart att bestämmelserna om servering förorsakarlänsstyrelserna vissa problem. De svårigheter som åberopats av länsstyrelsernaär markanta i fräga om s. k. gatukök, andra enklare näringsställen ochkonditorier, där även försäljning av varor förekommer i viss inte alltförringa omfattning. På restauranger av traditionell typ förekommervaraförsäljning normalt som ett relativt obetydligt inslag i verksamheten. Detkan vara fråga om försäljning av tobaksvaror och färdiglagad mat föravhämtning. Detsamma gäller för övrigt många restauranger med självbetjäning. Svårigheternaatt till-lämpa MF:s bestämmelse för dessa näringsställen torde dock inte varaså stora att de motiverar mera omfattande ändringar av beskattningsreglerna. Närdet gäller gatuköken m. fl. framstår det emellertid som önskvärt attbestämmelsema förtydligas. De förslag i detta syfte som anförts avlänsstyrelserna kan enligt utredningen inte leda tiU en enklare tUlämpning.Det bör dock, menar utredningen, vara berättigat att utgå från att serveringenligt MF föreligger när lagad mat eller annan serveringsvara tillhandahållsvid dukade bord. Denallmänna varuskattens bestämmelser innebar, att reduceringsregelns tillämpningför servering gjordes beroende av omfattningen av varaförsäljningen. Om dennauppgick till högst av hela omsättningen fick reduceringsregeln tUlämpasutan inskränkning. En liknande regel i MF avvisas av utredningen främst medhänsyn tUl de tröskeleffekter regehi skuUe medföra. Medhänsyn tUl de skäl som ursprungligen föranlett reduceringsregeln för servering,dvs. de med serveringen förenade särskUda kostnaderna, skulle denna,fortsätter utredningen, kunna begränsas tUl sådan verksamhet där kostnader avdetta slag är av större betydelse. En beskattning somdifferentieras med hänsyn till faktorer av nu avsett slag kan dock leda tillkonkurrenssnedvridningar. Utredningenhar inte funnit någon metod att med bibehållen reducerad beskattning avservering skapa regler som i något avseende med säkerhet kan leda till enklaretillämpning. Däremot skulle ett slopande av reduceringsregeln för serveringundanröja föreliggande svårigheter. Detta skulle dock med säkerhet medföranegativa ekonomiska konsekvenser för en bransch som f. n. synes präglad avdålig lönsamhet. Även med bortseende härifrån menar utredningen att man frånteknisk utgångspunkt kan tveka inför att göra skUlnad mellan servering ochramsuthyrning i hotdlrördse. I stor utsträcknuig tillhandahåUs båda dessatjänster i samma företag, vilket uppenbarligen inte är ägnat att underlätta tillämpningen.Uttedningen har inte heller kunnat konstatera, att den nuvarande beskattningenav hotellram i och för sig medför sådana svårigheter att det finns skäl attföreslå full beskattning härav. Utredningennödgas därför konstatera, att den enda avsevärda förbättringen av nu avseddaregler är ett borttagande av reduceringsregeln för både servering ochrumsuthyrning i hotellrörelse. Förslag om en sådan åtgärd har dock inteansetts ligga inom ramen för utredningens uppdrag, varför något förslag till ändringav de nuvarande bestämmelserna inte lagts fram. Remissinstansema.RSV och flera länsstyrelser bekräftar att bestämmelsema om beskattning avservering medför stora svårigheter vid till-lämpningen. a. anförs attgränsdragningen mellan tillhandahållande av färdiglagad mat i enklareserveringsrörelse av självserveringskaraktär och försäljning av sådan mat igatukök och liknande vållar allt större svårigheter. Länsstyrelserna iVärmlands och samt TCO förordar att nuvarande reduceringsregelför serveringsverksamhet slopas, RSV samt länsstyrelserna i ,, och uttalar sig för ett slopande avreduceringsregeln men framställer inte något krav härpå, SHIO och SverigesHotell och tillstyrker att någon ändring ej vidtas av denuvarande bestämmelserna. Från Hotell- och sida un- derstryksden försämring av hotell- och restaurangnäringens redan svårt ansträngdalönsamhet, som skulle bli följden om reduceringsregeln slopas. Det kan, anförförbundet, knappast vaia rimligt att man för att slippa vissagränsdragningsproblem i fråga om gatukök och konditorier genomför en genereUskattehöjning som skulle drabba den betydligt större egentliga hotell- ochrestaurangnäringen mycket hårt. Länsstyrelserna i , ,, och framhåUer att den fortsattatillämpningen av reducerings-regeln på serveringsrörelser kräver förtydligandeni författningstext eller genom anvisnuigar från RSV, i Skaraborgslän anser att servering i mervärdeskattehänseende bör jämställas med försäljningav vara för att uppnå likformig beskattning av s. k, diners-en-vUle,i län föreslår att tillämpningen av reduceringsregeln påservering begränsas till servering i lokaler av viss storlek och med visstantal sittplatser. Även i föreslår attreduceringsregelns tillämpningsområde begränsas till rörelser av"traditioneU" typ. i Stockholmslän påpekar att skatteplikt inte föreligger för varieté-, entré- ochkuvertavgifter. Med hänsyn till svårigheten att rätt beräkna på dylika avgifterbelöpande ingående skatt, för vilken avdrag inte skall medges, ifrågasätterlänsstyrelsen om inte sådana avgifter bör inrymmas under beskattningen.Länsstyrelsen i län tar upp samma fråga och anför ett exempel som visaratt för en dansrestaurang med pub entréavgifterna uppgått tUl mer än dubbelt såstort belopp som inkomsterna av serveringen i restaurangen och puben. Enligtlänsstyrelsen syntes det uppenbart att viss del av entréavgiften var avseddatt täcka kostnader i samband med serveringsverksamheten, som utvisade högöverskjutande ingående skatt. Enligt 10 § 1 MF är kontroll och analys av skattepliktig vara enskattepliktig Ijänslepreslation. Enligt 11 § 1 MF är bl. a. sådana tjänsterundantagna frän skatteplikt när tjänsten avser vara som införts tUl landet förtjänstepreslationen i fråga för att därefter åter utföras ur landet av den somombesörjt prestationen. I ärende om förhandsbeskedhar RN förklarat att skatteplikt förelåg för sådan kontroll av skattepliktigvara som utfördes i oberoende av om tjänsten utfördes åt utländskeller svensk uppdragsgivare. RR gjorde ej ändring i förhandsbeskedet (RÄ 1970:Fi 1335). har vidare som svar på förfrågan uttalat, att avapotek utförda analyser av urinprov och graviditetsprov utgjordeskattepliktiga tjänster. Kungl.Maj:t har, med stöd av 12 § MF, utfärdat kungörelse (SFS 1970:563) om undantag från skatteplikt för bl. a. kontroll eller analys avskattepliktig import- eller exportvara, när tjänsten i samband med varansinförsel till eller utförsel från landet tillhandahålls utländsk uppdragsgivaresom avses i 11 § 3 MF. Tjänsterna anses därvid som kvalificerat skattefriaenligt 11 § 3 MF. Utredningen.Uttedningen redogör för en skrivelse från ett företag, i vUken skrivelse anförsbl. a. att företaget utför arbetsmedicinska och yrkeshygieniska analyser förindustriföretags räkning. En mycket stor del av analyserna vidarebehandlas avläkare knutna till sjukhusens arbetsmedicinska kliniker. Debitering avkostnaderna sker frän sjukhuset tUl vederbörande företag. Härigenom uppkommer idessa fall en kumulativ skatteeffekt som undviks om analyskostnaderna i ställetdebiteras av bolaget direkt på företaget i fråga. Såvitt utredningen kunnatfinna skulle det inte innebära särskUda nackdelar att från skatteplikt undantakontroll och analys av prover, som tas som ett led i läkarundersökning ellersjukvård, när tjänsten tiU-handahålls sjukhus eller läkare. Omsättning av sådantjänst bör inte anses medföra skattskyldighet, vilket innebär att den ingåendeskatten på den verksamheten ej är avdragsgill. Härigenom uppnås att friståendelaboratorier behandlas på samma sätt som sjukhus eller läkare, som utförkontroll eller analys i egen regi. Den kumulativa skatteeffekt som kan finnaskvar i de fall tjänsten slutligen tillhandahälls skattskyldig uppdragsgivaretorde vara av måttlig betydelse och föranleder inte ändrat ställningstagande.Utredningen föreslär att undantag av angivna innebörd las in i en ny punkt 9 i11 § MF. Frågan om beskattning avtjänster som utförs i men tillhandahålls utländsk uppdragsgivare harsamband med exportbegreppet. Utredningen anför att detta visserligen kommeralt behandlas mera ingående i slutbetänkandet men utredningen tar dock redannu upp den speciella frågan om kontroll och analys, som här i landet utförs förutländsk uppdragsgivares räkning.