prop · FW03185 · 1973-12-31 00:00:00 — Enbestämmelse av det slag som utredningen föreslår behövs f. ö. inte för atttillförsäkra skyddsombuden rätt att vara närvarande vid brandsyn. Eftersomsyftet med arbetsmiljöutredningens förslag i huvudsak kan tillgodoses medparagrafens nuvarande lydelse, anser jag all något tillägg av föreslagetinnehåll inte bör göras. Paragrafen fär alltså anses ha betydelse när detgäller att tillgodose intresset av en särskilt från arbelarskyddssynpunktangelägen samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Jag kan därför intebiträda räddningstjänstulred- ningens förslag att den skall upphävas. Den ändring iparagrafen som har gjorts är av redaktionell karaktär. Anledningen till att paragrafen upphävs, vilket harföreslagits av räddningstjänstulredningen och tillstyrkts av remissinstanserna,är att det inte har ansetts motiverat att behålla särskilda regler om detjänstepliktigas skyldigheter vid skogsbrand. Genom ett tillägg till första stycket angeslänsstyrelsens ansvar för katastrofberedskapsplanläggningen. Som förut nämnts är denna paragraf tillämplig på bl. a.tillsynsverksamhet som avser kontroll av att föreskrift enligt 15 § brandlagenom skyldighet att hälla särskUd beredskap efterlevs. Ändringarna i denna paragraf föranleds av att 23 §upphävs. Ändringarna i tredje stycket föranleds av att kommunernasansvar vidgas till att omfatta inte bara brandförebyggande verksamhet ochbrandsläckning utan ocksä annan räddningstjänst. Ändringarna i brandstadgan avses liksom nya brandlagenträda i kraft . Vidgningenav kommunernas uppgifter till att omfatta ocksä annan räddningstjänst änbrandsläckning medför att nya brandordningar måste antas och fastställas församtliga kommuner. En väsentlig uppgift för brandnämnden blir att till ledningför kommunerna utarbeta exempel på sädana brandordningar. För att brandnämndenskall få tillräcklig tid för denna uppgift och för att kommunerna skall fåtillräckligt rådrum att anpassa sin organisation efter de nya bestämmelsernahar det föreskrivits att brandordning med innehåll som föranleds av nyabrandlagen och av ändringarna i brandstadgan inte behöver ha upprättats ochunderställts prövning förrän vid utgången av . Det harinte ansetts nödvändigt att särskilt föreskriva alt kommunerna och länsstyrel- serna kan före den anta brandordning resp.pröva fräga om fastställelse av brandordning med innehåll som föranleds av nyabrandlagen och av ändringarna i brandsladgan. Jag hemställer all lagrådels yttrande över förslaget tillbrandlag i de delar förslaget avser frågor om tjänsteplikt och ingrepp i annansrätt inhämtas genom utdrag av protokollet. Vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådetsövriga ledamöter hemställt bifaller Hans Maj:l Konungen. 1 Förslag till Brandlag Härigenom förordnas som följer. 1 § Med räddningstjänst förstås i denna lag verksamhet somsyftar till att vid brand, oljeutflöde, ras, översvämning eller annat nödläge avvärja eller begränsa skada pä människor eller egendom eller i miljön, under förutsättning att det med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för räddningsätgärderna och omständigheterna i övrigt kan anses påkallat att staten eller kommun svarar för att sädana åtgärder vidtages. Lagen är ej tillämplig pä åtgärder som avses i lagen(1960:331) om skyddsåtgärder vid olyckor i atomanläggning m. m. eller päsjöräddning eller fjäUräddning. I den mån annat ej sägs är lagen ej heller tillämplig päåtgärder som vidtages till sjöss eUer i kustvattnen, eller föratt avvärja eller begränsa skada till följd av utflöde av olja eller annat somär skadligt. Lagen är dock tiUämplig på sådana åtgärder i hamn. 2 § Varie kommun skall i enlighet med denna lag hålla ettbrandförsvar, som tillfredsstäUer skäliga anspråk pä effektiv räddningstjänst samt på förebyggande åtgärder mot brand. Bestämmelser om kommunernas brandförsvar 3 § Förvaltningenav brandförsvarets angelägenheter skall handhavas av den kommunala nämnd somkommunfullmäktige bestämmer (brandstyrelse). 4 § I kommunsbrandförsvar skall ingå brandstyrka av betryggande storlek och sammansättning.Brandstyrkan skall bestå av en brandchef, en eller flera vice brandchefer,brandkår samt, om det behövs, brandvärn, grundat pä tjänsteplikt. Brandchef, vice brandchef och personal i brandkårskall vara heltidsanställd eller ha förbundit sig att fullgöra brandtjänst ochannan räddningstjänst som deltidsanställd vid sidan av annan sysselsättning. För kommun skall finnas en eller flera skorstensfejarmästare. 5 § Kommun är skyldig att anskaffa och underhällamateriel, byggnader och andra anordningar som behövs för brandförsvaret samtatt söqa för tillgäng tiU vatten för släckning av brand, allt dockendast i den män oskälig kostnad icke åsamkas kommunen. 6 § får helt eUer delvis befria kommun fränskyldighet att hälla brandkär med därtill hörande materiel, byggnader och anordningar, om kommunen har träffat avtal om betryggande hjälp för räddningstjänst från brandkår i annan kommun. Om kommunen har träffat avtal om sådan hjälp frän annan brandkär än som sagts nu eller från annat räddningsorgan än brandkår eller beslutat att annat kommunalt verk än brandförsvaret skall lämna sådan hjälp, får delvis befria komunen från skyldigheten att hälla brandkär. Vad i denna lag eller brandsladgan (1962:91) föreskrivesom brandkär äger motsvarande tillämpning på brandkår, annat räddningsorganoch kommunall verk som avses i första stycket. 7 § I kommunskall håUas brandsyn och verkställas sotning i enlighet med vad som föreskrivesi brandstadgan (1962:91). 8 § Näromfattande eller särskilda räddningsålgärder är nödvändiga eller den kommunalabrandkåren tiUfälligt icke kan ingripa, fär brandchefen eUer, om hans beslut ejkan avvaktas, den som är i hans ställe bestämma att brandkär, annaträddningsorgan eller kommunalt verk som avses i 6 § första stycket skall lämnahjälp, även om skyldighet att lämna hjälp ej följer av avtalet eller kommunensbeslut. I faU som avses i första stycket är annan kommun skyldigatt lämna hjälp i den utsträckning som brandchefen i den kommunen bedömermöjlig. Framställning om hjälp göres av brandchefen i den hjälpsökande kommuneneUer, om hans beslut ej kan avvaktas, av den som är i hans ställe. För kostnad,som åsamkats kommun med anledning av framställning om hjälp, är kommunenberättigad tiU skälig ersättning. Om kommunerna ej kan enas om ersättningen, faststäUesdenna av i det län där hjälpen lämnats. Utan hinder av 3 § första stycket förvaltningslagen (1971:290)äger 14 - 20 § § nämnda lag tillämpning i ärende hos länsstyrelse som avses iandra stycket. 9 § När jämte kommunens brandstyrka annat räddningsorgandeltager i räddningstjänst, utövar brandchefen eller den som är i hans ställe befälet, om ej annat överenskommits. 10 § När det behövs för släckning av brand, är den somunder kalenderåret fyller lägst sexton och högst och som vistas i orten skyldig att deltaga i släckningen i den mån hans kroppskrafter och hälsotillstånd tiUåter det. Bland demsom är tjänstepliktiga enligt första stycket och bosatta i kommunen får brandstyrelsentaga i anspråk lämpliga personer för tjänst För sådan tjänst skall i första handfrivilliga tagas ut. Den som har tagits ut är skyldig att deltaga i övning medbrandvärnet under högst samt att deltaga även i annanräddningstjänst än brandsläckning. För deltagande i övning och iräddningstjänst är han berättigad till skälig ersättning av kommunen. 11 § Den som utövar befälet vid räddningstjänst får, omfara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön icke lämpligen kan awärias pä annat sätt, företaga sådant ingrepp i annans rätt som måste anses försvarligt med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som åsamkas annan och omständigheterna i övrigt. Han fär sålunda bland annat bereda medverkande personal tiUträde till fastighet, avspärra olycksplats, nyttja brunn, vattenledning, telefon, redskap, arbetsmaskiner, hästar, fordon och fartyg, fälla träd, anlägga moteld, bortforsla grus, sand eller jord samt riva eller undanskaffa byggnad, upplag eller annan egendom. Ingrepp av ringa omfattning får företagas även av annansom deltager i räddningsarbetet, om befälhavarens beslut icke lämpligen kaninhämtas. Denna paragraf är tillämplig också vid räddningstjänst somavses i 1 § tredje stycket första punkten. Förbud eller föreläggande som avses i 11 § lagen(1972:275) om åtgärder mot vattenförorening frän fartyg får ej meddelas medstöd av denna paragraf. 12 § Vid nödläge, som kräver så omfattande räddningsålgärderatt ett särskilt ledningsorgan behövs för samordning av räddningstjänsten eller för samordning av räddningstjänsten med annan verksamhet, skall länssty relsen övertaga ledningen och förordna särskild befälhavare för räddnings tjänsten pä olycksplatsen. Vid sådant nödläge får förordnaatt ocksä brandstyrka i kommun inom länet där räddningsålgärder ej behöver vidtagas skall deltaga i räddningstjänsten. Om behovetav arbetskraft för räddningstjänst vid nödläge som avses i första stycket ejkan tillgodoses tillräckligt skyndsamt på annat sätt, får länsstyrelsenförordna att var och en, som under kalenderåret fyller lägst sexton och och som vistas i länet, skall vara skyldig alt pä anmodan avbrandbefäl eller polisbefäl som bestämmer deltaga iräddningstjänsten i den mån hans kroppskrafter och hälsotillstånd tUlåter det. Om behovet av arbetskraft för räddningstjänst som avses iI § tredje stycket första punkten ej kan tillräckligt snabbt tillgodoses påannat sätt, får förordna enligt andra stycket på framställning avgeneraltullstyrelsen. I sådant fall inträder skyldighet att deltaga iräddningstjänsten pä anmodan av brandbefäl, polisbefäl eller tulltjänstemansom bestämmer. 13 § När har övertagit ledningen avräddningstjänsten, får ingrepp som avses i 11 § första stycket förelagas av den som enligt förordnande för befälet på olycksplatsen och av länssty relsen. fär föreskriva att ingrepp av visst slag ej får företagas utan medgivande samt upphäva eller ändrabefälhavarens beslut i fräga om visst ingrepp. 14 § Ägare eller innehavare av byggnad, upplag eller annananläggning är skyldig att anskaffa och underhälla nödvändiga redskap för släckning och livräddning vid brand samt att i övrigt vidtaga de åtgärder som behövs för att förebygga och bekämpa brand, i den män de ej medför oskälig kostnad. Ägare eller innehavare av fastighet, byggnad, upplag eller annan anläggning skall svara för tillsyn efter brand eller annat nödläge. Skerskogsavverkning invid järnväg pä kortare avstånd från närmaste järnvägsspår äntrettio meter och vidtages ej tillräckliga åtgärder för att hindra att ökadfara för skogsbrand uppkommer genom avverkningen, får åtgärderna vidtagas avlänsstyrelsen eller järnvägsförvaltningen. svarar förkostnaderna för åtgärderna. 15 § Föreligger isamband med verksamhet vid viss anläggning särskild fara för att utflöde avvara, på vilken lagen (1973:329) om hälso- och miljöfarliga varor ägertillämpning, orsakar avsevärd skada pä människor eller i miljön, fårlänsstyrelsen efter samråd med produktkontrollnämnden ålägga anläggningensägare eller innehavare att hälla den beredskap med personal och utrustning sombehövs för alt avvärja eller begränsa sådan skada. Åläggande får dock ej avseberedskap som skulle medföra oskälig kostnad. I fråga om anläggningar, somkrigsmakten förfogar över, meddelar Kungl. Maj:l särskilda bestämmelser, 16 § Anordning sombehövs för brandförsvaret fär anbringas pä annans mark eller byggnad, om det ejmedför oskäligt intrång. Beslut om sådan åtgärd meddelas av brandstyrelsen. Kommunen svarar för kostnad och skada, som åsamkas genomåtgärd som avses i första stycket. Vid bestämmande av ersättning härför skallhänsyn tagas till den nytta åtgärden kan medföra för den ersättningsberättigade.Är kostnaden eller skadan ringa, utgår ej ersättning. Kan enighet ej näs omersättningen, fastställes denna av . 17 § Eld eller brandfarligtföremål fär ej handhavas så att brand lätt kan uppstå. 18 § Den somupptäcker eller pä annat sätt får kännedom om brand eller överhängande fara förbrand och ej genast kan släcka branden eller undanröja faran skall underrättadem, vilkas liv eller egendom är i fara, samt tillkalla hjälp. 19 § Den som har deltagit i räddningstjänst eller i övningmed brandstyrka är berättigad till ersättning av statsmedel för kroppsskada som han därvid har ådragit sig. För skada på kläder eller andra personhga tiUhörigheter är han berättigad tiU ersättning avkommunen. Den som frivilligt eUer på anmodan med stöd av 10 § första styckethar deltagit i räddningstjänst och ej tillhör brandvärn är berättigad tillersättning av kommunen för arbete och tidspillan samt för kostnad för resa ochuppehälle. När transportmedel, redskap eller annan utmstning förräddningstjänst har tiUhandahålhts frivilligt eller tagits i anspråk med stödav 11 §, är ägaren eller innehavaren berättigad till ersättning av kommunen förskada på utrustningen, förlorad avkastning eller nytta och kostnad medanledning av att utrustningen har tillhandahällits. 20 § Har med stöd av 12 § första stycketövertagit ledningen av räddningstjänsten, utgår även annan ersättning som avses i 19 § än ersättning för kroppsskada av statsmedel. Delsamma gäller i fråga om ersättning tiU kommun för hjälp som avses i 8 § andra stycket. Vad som sagts nu gäller även om rätt till ersättning har uppkommit innan övertog ledningen. Vad som sägs i 19 § första stycket om den som frivilligt eller på anmodan har deltagit i räddningstjänst gäller ocksä i fråga om den som deltagit på anmodan som avses i 12 § andra stycket. Ersättningen utgår dock av statsmedel. Kommun är berättigad till ersättning av statsmedel förkostnad som har åsamkats kommunen med anledning av att kommunens brandstyrkahar deltagit i räddningstjänst enligt förordnande av med stöd av12 § första stycket. Vad som sägs i 19 § gäller också i fräga omräddningstjänst som avses i 1 § tredje stycket första punkten. Därvid gällervad som sägs om den som frivilligt eller på anmodan har deltagit iräddningstjänst ocksä i fräga om den som har deltagit pä anmodan som avses i 12§ tredje stycket. När fråga är om räddningstjänst som avses i 1 § tredjestycket första punkten, utgår även annan ersättning än ersättning förkroppsskada av statsmedel. 21 § Kommun är berättigad till ersättning av statsmedelför kostnad för 1. räddningstjänstmed anledning av skogsbrand, om räddningstjänsten ej avsett att avvärja ellerbegränsa skada på egendom som kommunen äger eller innehar, 2. räddningstjänstmed anledning av oljeutflöde till sjöss eller i kuslvattnen, , ,, eller , 3. sanering avoljeskada som har uppställ tiU följd av utflöde som avses under 2. Ersättning enhgt första stycket utgår endast för den delav kostnaden som överstiger ett av Kungl. Maj:t fastställt belopp. Kommunen är vidare berättigad till ersättning avstatsmedel för kostnad för räddningstjänst vid annat nödläge efter vad Kungl. Maj:ti varie särskilt fall bestämmer. 22 § Ersättning enligt 19 eller 20 § utgår ej tUl 1. den som hardeltagit i räddningstjänst eller tillhandahållit utrustning utan begäran av densom förde befälet eller av brandbefäl, om det är uppenbart att hans medverkanej var påkallad och ersättningen ej avser kroppsskada, 2. den som hardeltagit i räddningstjänst eller tillhandahållit utrustning, närräddningstjänsten avsett att avvärja eller begränsa skada på honom själv ellerhans make, föräldrar, barn eller syskon eller annan honom närstående eller påegendom som han själv eller någon honom närstående äger eller innehar ochersättningen ej avser kroppsskada, 3. juridisk personsom har tillhandahållit utrustning för räddningstjänst som avsett att avvägaeller begränsa skada på egendom som den juridiska personen äger eller innehar, 4. den som hardeltagit i räddningstjänst eller tillhandahållit utrustning enligt föreskrift iannan författning än denna lag eller enligt beslut som har meddelats med stödav sådan författning eller till den som enligt vad därom är föreskrivet ärberättigad till ersättning för medverkan i flygräddningstjänsl. Den som har erhållit ersättning av annan eller som pågrund av tjänst eller eljest enligt avtal har rätt till ersättning fördeltagande i räddningstjänst eUer för tillhandahållande av utrustning förräddningstjänst är ej berättigad till ytterligare ersättning enligt 19 eller 20§ för annat än kroppsskada. Närmare bestämmelser om ersättning enligt 19-21 §§meddelas av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Bestämmelser om vite, ansvar, besvär m. m. 23 § Underlåter någon att fullgöra vad som åligger honomenligt 14 § första stycket första punkten, fär förelägga vite. Föreläggan det riktas allt efter omständigheterna mot ägaren eller innehavaren eller mot dem båda. Om tillsyn ej anordnas enligt 14 § första stycket andra punkten, utföres tillsynen på ägarens eller innehavarens bekostnad genom brandchefens försorg. fär vidare meddela vitesföreläggande mot den som underlåter att hålla beredskap som har ålagts honom med stöd av 15 §. Vitesföreläggande mot ägare får förbindas med åläggandeför honom att vid överlåtelse lämna uppgift om den nyeägaren. 24 § Till böter dömes den som 1. kallats attdeltaga i övning med brandstyrka eller i räddningstjänst och som uteblir utangiltigt skäl, 2. vidräddningstjänst uppsåtligen bryter mot vad brandchefen, annat brandbefäl ellerbefälhavare som avses i 9 § eller 12 § första stycket i och för tjänstenbefallt, 3. uppsåtligenhindrar eller försöker hindra åtgärd som avses i 11 § eller uppsåtligenåsidosätter beslut om avspärrning som har meddelats med stöd av 11 §, 4. uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot 17 eller 18 §, 5. vägrar anställdsom har kallats att deltaga i övning med brandstyrka eller i räddningstjänstledighet för deltagandel, om ledigheten kunnat medgivas utan synnerligolägenhet. Den som genom brandlarm eller på annat sätt uppsåtligenoch utan giltigt skäl åstadkommer brandstyrkas utryckning eller samhng dömes tiUböter eller fängelse och är skyldig att ersätta däravföranledd kostnad. Vad som sägs i första stycket 1 och 5 äger tillämpningockså i fräga om den som enligt 12 § tredje stycket har anmodats att deltaga iräddningstjänst som avses i 1 § tredje stycket första punkten. Den som vidsådan räddningstjänst uppsätiigen hindrar eller försöker hindra åtgärd somavses i 11 § eller uppsåtligen åsidosätter beslut om avspärrning som harmeddelats med stöd av 11 § dömes till böter. 25 § Polisstyrelsefår vidtaga de åtgärder som behövs för att genomföra beslut som avses i 11 §.Vad som sagts nu gäller också vid räddningstjänst som avses i 1 § tredjestycket första punkten. 26 § Talan motbrandstyrelses beslut enligt 10 § och 16 § första stycket föres hoslänsstyrelsen genom besvär. Talan mot länsstyrelses beslut i ärende som avses i 8 §andra stycket, 10, 16 eller 23 § föres hos kammarrätten genom besvär. Mot annat beslut av länsstyrelse enligt denna lag förestalan hos Kungl, Maj :t genom besvär, 27 § Närmare föreskrifter angående tillämpningen av dennalag meddelas i brandstadgan (1962:91), Denna lag träder i krafl , dä brandlagen(1962:90) skall upphöra att gälla. Brandlagen (1962:90) gäller fortfarande i frägaom ersättning och belöning som avser tid före och i fråga omtalan mot beslut som har meddelats före . Förekommer i lag eller annan författning hänvisning tillföreskrift som ersatis genom bestämmelse i denna lag, tillämpas i stället dennya bestämmelsen. Prop, 1973:185 217 Utdrag av protokoll, hållet i lagrådet den 24 oktober1973, Närvarande: Justitierådet CONRADl, f d, regeringsrådet ,regeringsrådet , justitierådet . Enligt lagrådet tillhandakommet utdragav protokoll över civilärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådetden , har Kungl. Maj:t förordnat, att lagrådets yttrande skallinhämtas över upprättat förslag till brandlag i de delar förslaget avser frågorom tjänsteplikt och ingrepp i annans rätt. Förslaget, som finns bilagt detta protokoll, har den 15 inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . I 11 § första stycket i det remitterade förslaget gesbestämmelser om befogenhet för den som utövar befälet vid räddningstjänst attföreta ingrepp i annans rätt. Med bestämmelsen avses att ge befälhavaren någotstörre möjligheter i delta hänseende än söm följer av den allmänna regeln om nödrälti 24 kap. 4 § . 1 11 § andra stycket föreskrivs att ingrepp avringa omfattning fär företas även av annan som deltar i räddningsarbetet, ombefälhavarens beslut inte lämpligen kan inhämtas. Den möjlighet att göra ocksämera omfattande ingrepp i annans rätt som enligt den föreslagna bestämmelsentillkommer befälhavaren tillkommer emellertid på grund av den allmännanödrättsbestämmelsen i betydande utsträckning även annan medverkande. Särskiltden föreslagna bestämmelsen i I 1 § andra stycket är ägnad att undanskymmadetta förhållande. Bestämmelsen kan därmed tänkas medföra missförstånd. Eftersom de ingrepp i annans rätt som kan företas med stödav de föreslagna bestämmelserna i allmänhet kan vidtas också med stöd av denallmänna nödrättsbestämmelsen, kan det vidare ifrågasättas om det finns någotbehov av att i brandlagen reglera de befogenheter som skall tillkomma annanmedverkande än befälhavaren. Lagrådet förordar med hänsyn till vad sålunda anförts attden föreslagna bestämmelsen i 11 § andra stycket får utgå. Om sä sker, framgårtillräckligt tydligt att vad som regleras i 11 § brandlagen endast ärbefälhavarens befogenheter och att de möjligheter som annan medverkande kan haatt med stöd av 24 kap. 4 § företa mer eller mindre omfattandeingrepp i annans rätt inte berörs av brandlagens Det bör framhållas att den omständighetenatt fråga är om ett organiserat räddningsarbete som utförs under ledning av ensärskild befälhavare kan fä betydelse för den enskilde medverkandesmöjligheter att åberopa den allmänna nödrättsbestämmelsen till stöd för ettingrepp som han har företagit. Förslaget innehåller i 1922 §§ ersättningsbestämmelser,som tar sikte på en del praktiskt viktiga fall. Den mera svårlösta frågan omersättning för sådant intrång i annans rätt som avses i 1 1 § regleras dock eji lagen, bortsett från de vanligen mindre långtgående ingrepp som innebärkomplettering av räddningstjänstens utrustning. Departementschefen anför häromi specialmotiveringen till 19 § endast, att det av skäl som berördes redan vidtillkomsten av 1944 ärs brandlagstiftning inte ansetts möjligt att, utöver vadnu sagts, reglera ersättningsfrågorna. Går mantillbaka tiU brandlag, finner man att lagen innehåUer en bestämmelse(14 §) om att den som för befälet vid brand äger, där så finnes nödigt försläckning eller räddning, företa sådant ingrepp i annans rätt som efter etlskäligt bedömande finnes nödigt. Därefter följer i lagen en exemplifierandeuppräkning av åtgärder som får vidtas, ungefärligen svarande mot dem som angesi nu förevarande förslag. Till grund lag låg ett förslag,avgivet av brandförsvarsutredningen. Denna utredning ansåg, att deersättningsfrågor som kunde uppstå med anledning av förfoganden enligt 14 §inte kunde lösas efter någon enhetlig grund. Härom anfördes bl. a. följande. Ommateriel togs i anspråk för brandväsendets räkning finge detta betraktas somkomplettering av den kommunala brandmaterielen, och kommunen borde dä i allmänhetutge ersättning härför. Andra ingrepp på annans egendom torde principiellt börabäras av den, till vilkens förmän ingreppet skedde. Om i något fall, såsom t.ex. i fråga om rivning av hus för att skydda stora delar av ett samhälle ellerkanske hela samhället från brand, inte kunde bestämt avgöras till vems nyttaingreppet skett, torde emellertid ersättning böra utgivas av det allmänna.Departementschefen uttalade i propositionen i huvudsak, all det torde varanödvändigt att av ingreppen föranledda ersättningsfrågor lämnades utanförlagstiftningen, eftersom dessa frågor, såsom brandförsvarsutredningen påvisat,vore av invecklad beskaffenhet och inte kunde lösas efter schematiska grunder.