prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Det rör sig om relativt få undantagsfall, som dessutomi viss utsträckning kan tänkas bli eliminerade med tillämpning av den i 1 §upptagna regeln om dispens från nationalitetsvUlkoren. Därför har kommitténansett sig kunna bortse frän denna nackdel. Kommitténsuppdrag omfattar att pröva om mudderverk, pontonkra- 1973: 42 123 naroch annan sådan egendom bör kunna registreras och intecknas. Kommittén pekar iden delen på, att dylik egendom ej säUan kan betecknas som fartyg. I den månså är fallet koinmer den utan vidare att, om storlekskravet uppfylls, bliregistreringspliktig och inteckningsbar. Problemet kan alltså begränsas tillsådan egendom av förevarande slag som ej utgör fartyg, menar kommittén. Fartygsbegreppetär, erinrar kommittén, inte bestämt i svensk sjörättslig författning och manär därför hänvisad till en praktisk tolkning med utgångspunkt från vissavedertagna synpunkter i ämnet. Problemet är ingalunda nytt utan välkänt sedanlänge. Kommittén anför till belysning därav, att man i allmänhet med fartygtorde avse ett sjötransportmedd, varmed jämstäUs redskap för annan verksamhettill sjöss såsom fiske, fångst, isbrytning, bärgning, bogsering, dykning ochannat som har samband med sjöfarten. Väsentligt antar kommittén vara att vissmanöverduglighet är för handen men krav på eget framdrivningsmedel brukar ejställas upp, även om förekomst av sådant är ägnad att undanröja en tvekan someljest skulle kunna råda. Pråmar och läktare är med dessa utgångspunkter fartygoch även flytdockor och pontonkranar kan vara det, påpekar kommittén. Flottar,bryggpontoner och flytande behållare faller däremot enligt kommittén utomfartygsbegreppet. Huruvidaen anläggning för utvinning av olja eller naturgas ur kontinentalsockeln skallanses som fartyg eller ej blir enligt kommittén beroende av omständigheterna.Oljeutvinning är i och för sig inte sådan verksamhet till sjöss som nyssantytts, uttalar kommittén, men det kan stundom tänkas att anläggningen utgörtransportmedel. Kommittén har gått ut från att luftkuddefarkoster eller s. k.svävare ej utan vidare kan anses som fartyg i den mening varom här är fråga ochde omfattas därför ej av kommitténs förslag. Det norska förslaget däremotomfattar både oljeborrtorn och svävare, upplyser kommittén. Attegendom av förevarande slag uteslutande används som bostad eller hotell- ellerrestaurangrörelse eller annat sådant för sjöfarten främmande ändamål och ärhelt anpassad härför, innebär enligt kommitténs uppfattning, att den inte kanbetraktas som fartyg. Den kan ju dä inte brukas som sjötransportmedel ellerredskap för sådan verksamhet till sjöss som har samband med sjöfarten. mån egendom av förevarande slag ej uppfyller kraven för alt vara fartyg kanden, sedan förlagsinteckning som förutsatte att fråga var omindustriell rörelse numera ersatts av företagsinteckning, tänkas bli föremålför sådan inteckning. Enligt kommitténs mening får det anses tillräckligt förkreditsäkerhetsändamål. En utvidgning av skeppsregistreringen till annat änfartyg skulle f. ö. enligt kommittén leda till betydande teoretiska ochpraktiska avgränsningsproblem. Att redan fartygsbegreppet såsom sådant kanvålla svårigheter vid praktisk tillämpning är dock ofrånkomligt, tillfogarkommittén. 1973: 42 124 Registreringsrätt.I fråga om fartyg av den storlek att de kan införas i skeppsregistretsammanfaller, som redan framgått, registreringsrätten med registreringsplikten,frånsett vissa statsfartyg: Vadbeträffar skeppsbyggnadsregistreringen finns enligt kommittén inget behov avatt forma den annorledes än som en rätt till registrering. Ingenregistreringsplikt föreslås således här. Mot bakgrund av skeppsregistreringenoch skeppsbyggnadskonventionens renodlat privaträttsliga syfte finner kommitténdet naturligt att skeppsbyggen endast får registreras om de beräknas i färdigtskick få sådan storlek att de också kan föras in i skeppsregistret, omförutsättningarna i övrigt är för handen. Kommitténs förslag går alltså ut påatt gränsen bör gå vid en blivande största längd av och enstörsta bredd av . Ett motsvarande betraktelsesätt liggerenligt kommittén bakom skeppsbyggnadskonventionens bestämmelse attregistreringen får begränsas till byggen som i färdigt skick, med hänsyn tilltyp och storlek, kan registreras som s. k. seagoing . Att flertaletskeppsbyggen i levereras till utlandet anser kommittén ej påverka ettsådant ställningstagande beträffande den svenska ordningen för registrering avskeppsbyggen. Registreringen bör tillåtas redan från kontraktsskedet, uttalarkommittén, eftersom ett av skeppsbyggnadskonventionens huvudsyften är attmöjliggöra att kreditförhållandena redan från början ordnas med tanke pä såvälbyggnadstiden som tiden efter det fartyget satts i drift. I övrigt ärbestämmelserna om fartyg i sjölagsförslagets 2 kap. avsedda att tillämpas ävenpå registreringsbara skeppsbyggen. I vissa fall ges dock särregler för desenare. 2,4,1.3Remissyttrandena Registreringsplikt.Förslaget om registreringsplikt till skeppsregistret för alla svenska fartyg avminsta storleken 12 X 4 m har i allmänhet godtagits underremissbehandlingen. Positiva uttalanden gör , fiskeristyrdsen,chefen för marinen och . betonarfördelarna med den generella registreringsplikten, varigenom man undgårproblemen att skilja på fartyg efter användning, och med den förenkling detinnebär att inte ha både registreringsplikt och registreringsrätt. Verket gillaräven den föreslagna storleksgränsen, ehura verket i andra sammanhang måstefortsätta att tillämpa den tidigare gränsen 20 bruttoregisterton. Ståndpunktenföranleds av att storleksgränsen, tUl skUlnad frän dräktighetsgränsen, är enkeloch kan fastställas utan omständlig och relativt kostnadskrävande skeppsmätning.Slutligen förordar verket, att passagerarfartyg som är mindre än 12 X 4m skall bli registreringspliktiga till båtregistret och att denna pliktlagfästs genom föreskrift i SjöL. uttalar sig också positivt om registre- Prop.1973: 42 125 ringspliktensutformning men förordar, att den kompletteras med registreringsrätt för mindrefiskefartyg så att de kan utnyttjas för kreditsäkerhetsändamål.Fiskeristyrdsen framhåller att den föreslagna storleksgränsen torde uteslutaendast smärre och ur kreditsynpunkt betydelselösa fiskefartyg från att kunnaintecknas. Sveahovrätt framhåller att s. k. kryssarkatamaraner trots obetydligt deplacementofta håller de minsta storleksmått som förslaget föreskriver förregistreringsplikt och att detta resultat kan undgås, om storleksgränsenkombineras med föreskrift om visst minsta deplacement, Svävarfartsutredningenerinrar om sin utredning av frågan om sväv-farkosternas behandling och anser,att frågan bör prövas slutligt i ett senare skede. Utredningen ansluter sigtill uppfattningen alt svävarna ej utgör fartyg och finner starka skäl tala föratt de betraktas som transportmedel av nytt slag. noterar däremotnärmast som en brist i förslaget, att svävarnas ställning och behandlingförblir olösta. Hovrätten för VästraSverige påpekar, att fartygsbegreppet kan vålla tillämpningssvårigheter och efter norsk förebild bör kunna utvidga förslaget till att omfatta ävenmudderverk, flytdockor och annat som faller utom fartygsbegreppet, om detbedöms som ändamålsenligt från kreditsäkerhetssynpunkt. En sådan utvidgningförespråkas även av . menar,att även en allmänt hållen, lagfäst definition av fartygsbegreppet skulle varavärdefull. Mot den föreslagnaregistreringsplikten vänder sig generaltullstyrelsen och . Styrelsen erinrar om gällande enhetliga ordning förregistrering och märkning av fiskefartyg, som bygger på internationellaöverenskommelser och påpekar, att förslaget skulle innebära en uppdelning avfiskefartygsregistreringen på skepps- och båtregistren, låt vara att dessacentrala register enligt styrelsens mening själva kunde delas efter någotregionalt syslem. Styrelsen konstaterar, att förslaget visserligen skulle ledatiU förenkling för både registerförande myndigheter och fartygsägarna men attdet måste innebära att fiskefartygsregistreringens nuvarandeenhetlighet efterges. Styrelsen avstyrker därför, att fiskefartyg blirregistreringspliktiga till skeppsregistret. Men styrelsen menar, att dessafartyg bör vara registreringsbe-rättigade till skeppsregistret för attdärigenom kunna intecknas. anser, att förslaget innebär enomotiverad registreringsplikt för nöjessjöfarten som kommer att leda till attnöjesfartyg underkastas skärpta regler "försäkringsmässigt, ansvarsmässigtoch delvis även ut-rustningsmässigt". Registreringsrätt.Rätten tUl registrering av skeppsbyggen har föranlett få uttalanden. vars inställning till skeppsbyggnadsregistreringen ärpositiv och som vill se denna genomförd möjUgt framhåUer, attförslagets största betydelse på 1973: 42 126 dennapunkt är att varven kommer att kunna erbjuda säkerhet för kortfristigfinansiering . Sjöfartsverkettar upp en annan fråga. Verket erinrar om sitt av tillsynsändamål betingadeintresse att tidigt fä kännedom om de fartyg som byggs i och utomlandsför svenska beställares räkning och föreslår, att varje svensk beställareåläggs att senast vid kölsträckningen anmäla beställningen tillsjöfartsverket. 2.4.2Inskrivningsplikt och inskrivningsrätt 2.4.2.1 Nuvarande ordning Föratt fartygsregistreringen på bästa sätt skall kunna fylla sin funktion bör denbl. a. riktigt återge äganderättsförhållandena. Sådant krav gäller redan frånoffentligrättslig utgångspunkt, eftersom fartygsregistret är en förteckningöver fartyg med svensk nationalitet och nationalitetsvillkoren är knutna tilläganderättsförhållandena. Enligt gällande rätt sker en vissäganderättsprövning, när fartyg förs in i registret. Men kraven på utredning ärrelativt låga och detsamma gäller anmälan om förändring iäganderättsförhållandena. Sådan anmälan görs av fartygsägaren. I fråga omandel kan anmälan även göras av den som förvärvat andelen. Anmälan som häravses behöver ej åtföljas av bevisning. Däremot skall underskriften varabevittnad. En följd av denna ordning är, att den som är inskriven ifartygsrégistret som ägare till fartyg ej har en mot lagfaren fastighetsägareslegitimation helt svarande behörighet att medge inteckning i egendomen. Det ärockså möjligt att i fartygsregistret endast anteckna äganderättsändring istället för att skriva in ägaren där. I princip skall inteckningsmedgivande,för att gälla, vara lämnat av den som är inskriven i fartygsregistret som ägaretUl fartyget. Men fullständig prövning av äganderätten skall likväl företas iinskrivningsärendet vid domstolen. Det gäller därvid att härleda ägarens rätttill den som här i landet byggt fartyget eller som först förvärvat det frånutlandet. Eftersom det kravet ansetts kunna vara alltför betungande för sökanden,medger lagen om inteckning i fartyg atf den räknas som fartygets ägare vilkenunder varit inskriven i fartygsregistret som sådan ellerockså bevisligen härleder sin rätt från den som vid femårsperiodens början varinskriven som ägare tUl fartyget. Inskrivning av äganderätt till skeppsbyggekan som förat nämnts ej förekomma förrän bygget nått den grad av fullbordanatt det kan registreras som fartyg. Skeppsbyggenbereder även andra problem i gällande rätt. Frågan huruvida äganderättentillkommer varvet eller beställaren kan knappast anses fullständigt klar. Iallmänhet antas varvet vara ägare. EmeUertid kan det dras i tvivelsmål om dettaskall antas ha generell gUtighet. Tänkbart är att beställaren bör anses,åtminstone jämte varvet, ha del.i Prop.1973: 42 127 ex. då han själv tUIhandahåller väsentliga och värde-fuUa delar avbyggnadsmaterialet, vilka ej är av fungibdt slag. Skulle beställarentillhandahålla hela materialet på det sättet att han anförtror åt varvet att avdelar av skilda fartyg tUlverka ett nytt, är det knappast givet att hanförlorar äganderätten till detta material av den anledningen att varvet fårdet i sin besittning med byggnadsuppdrag. Men bortsett från sådana situationer vilka ej är typiska för de beställningsköp skeppsbyggnadsavtalen vanligenutgör utan innefattar eller gränsar tUl arbetsbetmg gäller antagligen, attvarvet äger skeppsbygge som det tillverkar. Inskrivningsplikt.Kommittén erinrar om, att de nuvarande anspråken på utredning i inteckningsärendenom fartygsägares förvärv och fängeskedja pä sina håll anses alltför högtställda. I motionerades om en uppmjukning härvidlag ochriksdagens skrivelse i anledning av motionen överlämnades sedan till kommitténför beaktande vid dess fortsatta arbete. Kommittéförslagets privaträtlsligainriktning har emeUertid, enligt vad kommittén betonar, gjort det ofrånkomligtatt StäUa höga krav på äganderättsprövningen och att kräva kontinuerliginskrivning av förändringar i äganderätten. Detta är påkallat för att enprivaträttsligt fullgången inskrivning skall kunna erbjudas. kommerdet naturligtvis att möjliggöra en mer tillfredsställandenationalitetsprövning än som äger ram. Kommittén erinrar om attden privaträttsliga förebilden är fastighetsrättens bestämmelser om lagfartsådana de framträder i JB. Liksom gäUande rätt lägger kommitténs förslag iförsta hand på ägaren resp. förvärvaren att svara för att anmälan omregistreringsåtgärd resp. inskrivningsansökan görs. Registreringsplikt ochinskrivningsplikt kombineras genom att registreringsanmälan som ägare avregistreringspliktigt fartyg åläggs göra från sitt förvärv också anses innefatta ansökan om inskrivning av ägarens förvärv. I övrigtinnebär inskrivningsplikten, att envar som förvärvar i skeppsregistret införtfartyg eller andel i sådant fartyg är skyldig att sökainskrivning av förvärvet. Inskrivningsrätt.Ofullbordade eller suspensivt villkorliga förvärv har gjorts till föremål försärskUd behandling enligt kommittéförslaget. En överlåtare kan tyst eUeruttryckligen ha förbehållit sig äganderätten tUl fartyget intUl viss tidpunkt,t. ex. tills betalning sker. Avbetalningsköp under äganderättsförbehåll är visserligen,enligt vad kommittén förmodar, inte någon vanlig överlåtelseform när detgäller stora fartyg. Säljaren kan i allmänhet beredas säkerhet i form avinteckning och dessutom syns olika former av skeppslega, med eUer utan slutligägande- 1973: 42 128 rätlsövergång,erbjuda kommersiella fördelar framför rena avbetalningsköp. I vad män f. ö.lagen (1915: 219) om avbetalningsköp är tiUämplig är omdiskuterat enligtkommittén men kommittén har ansett sig kunna lämna den frågan därhän. Kommittéförslagetgår ut från gängse betraktelsesätt, att avbetalnings-köparen har en avköpeskillingens erläggande suspensivt villkorad rätt, vanligen benämndäganderätt, tiU godset medan säljaren har en av samma villkor resolutivtbetingad äganderätt. På motsvarande sätt kan enligt kommittén deträttsförhållande karakteriseras vilket råder före avlämnandet av gods somsålts genom kreditköp. Den rätt att bringa köpet . till återgång, som säljarenhar under sådana förhållanden, bör enligt kommitténs mening anses vara skyddadpå liknande sätt, vare sig den betecknas som äganderätt eller hävningsrätt.Förvärv som sålunda kan bringas att återgå efler avlämnandet, om uttryckligtförbehåll gjorts, och även utan sådant förbehåll behandlarkommittéförslaget som ofullbordade på det sättet att deras fuUbordan ärberoende av viUkor. Skyldighet skall ej föreUgga att söka inskrivning för demmen förvärvaren skall dock vara berättigad att erhålla sådan inskrivning varvidanteckning skall göras i registret om det vUlkor, t, ex. äganderättsförbehåll,varav förvärvets fullbordan beror. I fråga om sådana förvärv föreslås alltsåinskrivningsrätt men ingen inskrivningsplikt. Denna rätt blir så mycket merväsentlig som kommittéförslaget säsom skall redovisas i det följande knyter sakrättskydd till inskrivningen. Att ett förvärv sålunda är ofullbordatinnebär bl. a. att varken köpare eller säljare är behörig att ensam överlåtafartyget eller inteckna det eller upplåta panträtt däri. Inskrivningsrättentorde, antar kommittén, förutsätta att rätt till fartyg på grund avavbetalningsköp ej omfattas av förelagsinteckning men någon lagändring harkommittén inte funnit påkallad därvidlag. Kommitténsbehandling av villkorade förvärv kompletteras inte med formkrav på fartygsköpetsåsom i fastighetsrätten. Kommittén har övervägt det problemet men har medhänsyn till marknadens utpräglat intemationella karaktär och behovet av attkunna träffa snabba, bindande köpslut även på distans funnit att nackdelarnamed en sådan ordning mäste väga upp fördelarna. Det kan ändå förutses, att denya registrerings- och inskrivningsreglerna skall föranleda att skriftiig form redan nu vanlig för fartygsköp som regel tUlämpas även utan föreskriftdärom, tillägger kommittén. Skeppsbyggen.När det gäller förvärv av skeppsbyggen kompliceras frågorna om inskrivning aväganderätt av speciella överväganden. Kommittén har utgått från attavtalsfrihet i och för sig kunde erkännas genom att beställningsköp avskeppsbygge behandlades som vanligt fartygsköp. Men varvsindustrinsföreträdare i kommittén har av företagsekonomiskt tungt vägande skäl, somfrämst har med skattemässig av- 1973: 42 129 skrivningpå lagertUlgångar att göra, bestämt motsatt sig.att varven utsätts för riskenatt till beställare nödgas avstå äganderätten till skeppsbyggen som de harunder tUlverkning. Eftersom det utomlands är vanligt att skeppsbygge tUl följdav klausul i byggnadsavtalet är i beställarens ägo från början, har detantagits, att anspråk i detta hänseende sannolikt skulle komma att resas motsvenska varv, om lagstiftningen lämnade utrymme härför. Enligt kommitténsmening bör skeppsbyggnadskonventionen förstås så att kravet på inskrivning aväganderätt förutsätter att äganderätten ej d nationell lag fuUständigt bindsvid den.ena av byggnadsavtalets parter. Inskrivning skulle eljest bli tämligenmeningslös. Kommittén har valt en ordning med teoretiskt klar men praktisktringa rörelsefrihet, kombinerad med möjlighet tUl inskrivning av villkorligaförvärv såsom vid fartygsköp. Förslaget innebär, alt äganderätten tillskeppsbygge, som är föremål för beslällningsköp, i princip låses vid varvetgenom en särskild indispositiv regel, vilken fyller funktionen avlolkningsmall så att därigenom bestäms vad som skall utgöra beställning ochvad som skall betraktas såsom arbetsbeting. Regeln går ut på att närskeppsbygge tillverkas enligt byggnadsavtal varvet skall anses som ägare,oavsett avtalets innehåll, om inte beställaren tiU--handahållerbyggnadsmaterialet. Med byggnadsmaterial förstås därvid enligt kommittén alltsom i fysisk mening förtjänar sådan beteckning, dvs, plåtar, maskineri,maskindelar, utrastningsdetaljer m.m., men inte rena kapitaltillskott,projekterings- eller arbetskostnader. När beställaren inte tUIhandahållermaterialet, skall avtalet sålunda betraktas som bestäU-ning med äganderättenhos varvet, framhåller kommittén. Och detsamma gäller de fall då beställarentiUskjuter del av materialet men inte det hela; från mindre avvikelser mästenaturligtvis kunna bortses i tillämpningen. I övriga fall av tillverkningföreUgger arbetsbeting påpekar kommittén, och då betraktas beställaren redanenligt allmänna regler som ägare. Dennaspeciella föreskrift i fråga om skeppsbyggen hindrar enligt kommittén ej attbestäUarens rätt tUl bygge på gmnd av byggnadsavtalet säkerställs genominskrivning. Liksom kreditköp av färdigt fartyg berättigar köparen tUlinskrivning av det ofullbordade förvärvet får beställaren enligt förslageträtt till inskrivning av sitt genom beställnings-köpet suspensivt villkoradeförvärv av bygget, I fråga om redan registrerat skeppsbygge föreslås dessutomen villkorlig inskrdvndngspllkt så att den som förvärvar sådant bygge måstesöka inskrivning av förvärvet , ifall han inte föredrar att inomsamma tid anmäla bygget för avregistrering, Kommittéförslagetinnebär med denna konstruktion av-äganderätten till skeppsbyggen, att varven iregel bevaras vid äganderätt till skeppsbyggena men att sådana beslällningsköpsom förutsätter betydande betalning före eller vid leverans kommer att genomatt beställaren läm- 9 1973.1 saml Nr 42 1973: 42 130 narvederlag i material till bygget i stället för alt betala i pengar kunnaförvandlas tUl regelrätta arbetsbeting med den fulla äganderätten tUl byggena ibeställarens hand. Detta bör, enligt kommitténs mening, åtminstone teoretisktkunna arrangeras så att varvet skaffar materialet i beställarens namn ellermåhända uppträder som dennes kommissionär. Hur denna avtalsfrihet kommer attutnyttjas blir i första hand en fråga om balansering av säljares och köparesinflytande på den internationella marknaden, tillfogar kommittén. Kommittén erkänner, attförutsättningarna för att sålunda lägga den fulla äganderätten till skeppsbyggei beställarens hand, och därmed bl. a. ge honom separationsrätt i varvetskonkurs, inte kan antas komma att föreligga särskilt ofta. Men å andra sidanger kommittéförslaget de flesta beställare möjlighet att genom inskrivningsäkerställa sin avtalsenliga rätt till bygget såsom ofullbordatäganderättsförvärv. Denna rätt till inskrivning skall de enligt kommittén ocksåkunna hävda mot varvet med utnyttjande av en allmän regel efterfastighelsrättslig förebild, som berättigar förvärvare att söka inskrivning påfångesmans vägnar. Varvets borgenärer kan då inte, påpekar kommittén, tabygget i anspråk utan endast den enligt byggnadsavtalet resolutivt villkoradeäganderätt till detta som varvet har. Att samäganderätt, som måhändai speciella fall erkänns med nu gällande ordning, inte kommer i fråga enligtkommitténs förslag får enligt kommittén ses som en eftergift åt behovet avordning och enkelhet d regdstreringsförhållanden. Kommittén tUlägger, att omskeppsbygge undantagsvis överläts utan samband med skeppsbyggnadsavtal t.ex, genom att en redare med eget varv övertar ett ofullbordat bygge i befintligtskick för att själv färdigställa det reglerna om köp av färdigt fartyg blirtillämpUga fullt ut enligt kommittéförslaget. Kommittéförslaget är ej enhälligti fråga om den tvingande regleringen av äganderätt tUl skeppsbyggen. En avexperterna, advokaten , har (jfr bilaga 5 tiU kommitténsbetänkande) förordat full avtalsfrihet på skäl som i huvudsak innebär, att detkan ifrågasättas om en tvingande reglering är förenlig medskeppsbyggnadskonventionen, att vai-vsindustrien inte bör antas behöva skydd dform av tvingande avtalsregler utan i stället kan dra nytta av möjlighet attöverlåta äganderätt till skeppsbygge under dess utförande, att den föreslagnatvingande regleringen omöjliggör samäganderättsförhållande som i vissa fall kanvara motiverat, att möjUgheten för beställaren att tillhandahålla byggnadsmaterialetej är praktisk, att arrangemang med varvets stäUning som beställarensinköpskommissionär kanske ej i praktiken kan godtas i varvets konkurs och attsvenska bestämmelser i detta ämne bör avpassas efter internationell förebild. 1973: 42 131 2.4,2,3Remissyttrandena Inskrivningsplikt.I denna del har förslaget inte föranlett några uttalanden underremissbehandlingen. Inskrivningsrätt.Inskrivningsrätten har under remissbehandlingen uppmärksammats endast såvittgäller skeppsbyggen. ddar uppfattningen att den nuvarandeinskrivningen av beställningskontrakt enligt 3 § SjöL är föråldrad och börersättas med en modernare, på skeppsbyggnadskonventionen grandad ordning, somsålunda anpassats till ett internationeUt erkänt system. Föreningen anslutersig i princip till kommittéförslaget. Genom att äganderätten tiU skeppsbyggenförbehåUs varven är enligt föreningen det viktigaste kravet på en ny ordningtUlgodosett, nämligen att varven kan inteckna byggena redan frånkontraktsskedet. Beställarens inskrivningsrätt ger denne fördelen att kunnahindra varvet från att ensamt inteckna bygget och bereder honom sakrättsskyddför sitt förvärv. Föreningen finner kommittéförslaget i den delen välteoretiskt och förmodar, att det har tvivelaktigt värde för både bestäUaren ochvarvets borgenärer om bygget ej är sjösatt vid varvets konkurs och konkursboetvarken kan eller vill fullborda bygget. Varvets villkorliga äganderätt går dåknappast att realisera, menar föreningen, och beställaren är inte betjänt avsitt sakrättsskydd i det läget.