prop · FW03138 · 1973-12-31 00:00:00 — Ifråga om behovet av information om konsumentköplagens syfte och innehåll pekarutredningen i första hand på att en viktig effekt av lagen bör bli attnuvarande formulärrättsliga villkor vid konsumentköp ses över och bringas isamklang med lagens ändamål. En sådant översyn har redan påbörjats i anslutningtUl ikraftträdandet av avtalsvillkorslagen. Denna utveckling kan beräknas fåtill resultat att avtalsvillkor som strider mot konsumentköplagen blirförhållandevis ovanliga. Köparen bör således i stor utsträckning kunna utgåfrån att köpvillkor om vilka han får kännedom genom t. ex. innehållet i etttryckt standardformulär i vart fall inte ger honom sämre befogenheter än dentvingande lagen. Ävenom den förutsatta anpassningen av standardformulären till konsumentköplagendelvis fyller behovet av information om lagen kommer dennas effektivitetgivetvis att vara beroende av att upplysning om konsumentemas befogenheterenligt lagen sprids också på annat sätt. Utredningen syftar här främst påsådan uiformation som kan lämnas av samhälleliga organ som har till uppgiftatt ta till vara konsumenternas intressen, t. ex. KO och statenskonsumentverk. Det är av särskild vikt att konsumenten bibringas kännedom omvissa grandläggande befogenheter som konsumentköplagen ger honom i förhåUandetill säljaren, varans tUlverkare och särskild kreditgivare. Uppkommer tvist pågrand av köpet, bör köparen i första hand hänvisas att få vidare upplysning omsina rättigheter genom hänvändelse till lokalt konsumentorgan eller t.ex. allmänna reklamationsnänmden. Kan tvisten inte lösas i sådan ordning, börköparen upplysas om sin möjlighet att genom kontakt med jurist erhållabehövligt bistånd. I sista hand står givetvis möjligheten att vända sig till domstolköparen tUl buds. Eninformation av nu åsyftat slag bör enligt utredningen inte vara begränsad tillatt avse bara konsumentköplagens bestämmelser. Med tanke särskilt på s. k. köpöver disk, vilka ofta ingås utan särskilda villkor om köparens befogenheter ihändelse av dröjsmål eller fel, är det angeläget att informationen ges envidare inriktning och orienterar om vad som i allmänhet gäller om köparensrättsliga ställning. Utredningensförslag har i aUmänhet mottagits positivt av remissinstanserna. Detta gällerbåde de instanser som företräder konsumentintressen och representanter förnäringslivet. Den kritik som har framkommit mot förslaget avser framför alltföljande. KO avstyrker att den allmänna köplagens dispositiva reglerkompletteras med tvingande bestämmelser som från konsumentsynpunkt är mindreförmånliga än köplagens. Enligt hans mening kan den föreslagnakonsumentköplagen i vissa hänseenden försvåra tiUämpningen avavtalsviUkorslagen. Näringslivet menar att behovet av lagen inte är såträngande att inte resultatet av den pågående översynen av köplagen kanavvaktas. Härigenom skulle rättstekniska fördelar vinnas och risken förnordisk rättsolikhet minska. Åtskilliga remissinstanser, särskilt företrädareför konsumentintressen, betonar att lagen behöver kompletteras i fleraavseenden för att konsumenten skall få ett fullgott skydd. Från olika hållanmärks även på att lagen är svårtillgänglig och på grund därav kan minska ieffektivitet. Företrädare för näringslivs- och finansieringsintressen menarslutligen att lagen kan leda tUl höjda varupriser och minskaderefinansierings-möjligheter för detaljhandeln. Remissinstansernaspositiva grundinställning till förslaget kommer tUl direkt uttryck i åtskilligayttranden. Hovrätten för anför att införandet av särskildaköprättsliga regler till konsumenternas skydd framstår som i hög grad påkallat.KO delar utredningens granduppfattnmg att det läge som råder på köp-rättensområde innebär olägenheter för konsumenterna och att det är angeläget attförstärka konsumentskyddet på detta område genom en översyn av lagstiftningen.Statens konsumentråd anser att den föreslagna lagen ger ett relativt gottminimiskydd vid konsumentköp och att lagen kan lämna ett ökaterfarenhetsunderlag för det fortsatta arbetet på om- rådet.Rådet menar dock att det föreslagna minimiskyddet bör utvidgas i fleraavseenden. anser att förslaget medför en välkommenförstärkning av konsumenternas rättsliga ställning. Behovet att klargöraköparens rättsställning i förhållande till tredje man finner institutet varaett väsentligt motiv för införande av en särskUd konsumentköplag, inte minstmed tanke på den utbredning som kreditköpen har fått . LO finnerden föreslagna lagstiftningen innebära ett välbehövligt gmndskydd. TCO hälsarförslaget med tillfredställelse. anser att den föreslagna reformen ärsynnerligen angelägen. SR tillstyrker att en konsumentköplag i huvudsak enligtutredningens förslag införs. Näringslivet ställer sigpositivt till en utveckling som innebär att konsumenternas ställning förstärksoch förklarar sig i huvudsak dela utredningens motiv för en lagstiftning påkonsumentköprättens område. Näringslivet har i sak inte något att erinra motatt lagstiftningen ges väsentligen det innehåll som utredningen harföreslagit. KF framhåller att eftersläpningen på det civUrättsliga områdetblivit allt större, även om lagstiftaren vidtagit åtgärder särskilt påmarknadsrättens och näringsrättens områden för att förbättrakonsumenternas ställning. Genom införandet av den i princip fria bytesrättensom ett led i den s. k. köptryggheten har KF emellertid för sin del sökt att ipraktiken undanröja de nackdelar som från konsumenternas synpunkt vidlådergällande rätt. KF förklarar sig tillstyrka syftet med förslaget. Flera remissinstanser, bl.a. kommerskollegium, , KO och näringslivet, erinrar om de betydelsefullainsatser som redan har gjorts för att stärka konsumenternas ställning vid köpoch pekar på avtalsvillkorslagen, marknadsföringslagen ochhemförsäljningslagen. I yttrandena framhålls även att näringslivetsorganisationer utarbetat nya standardvillkor för olika konsumentvarabranscher,t. ex. det standardiserade avbetalningskontraktet K 72, som utgettsgemensamt av , hantverks- ochindustriorganisation, , ,och . Nya garantier har även utarbetatsav bl. Elektriska hushållsapparatleverantörer beträffande elektriskaartiklar (EHL 72), Radiobranschens samarbetsråd för radio-och TV-branschen (RR72) och fotoleverantörers (F 72). MRF ochKAK framhåller att MRF under en lång följd av år genom konkreta åtgärder påkonsumentskyddsområdet har bidragit till sunda marknadsförhållanden inommotorbranschen. Inte minst inom reklamationsområdet har omfattande åtgärdervidtagits från förbundets och den reguljära handelns sida. Det har också förMRF framstått som självklart att aktivt medverka i allmänna reklamationsnämndensverksamhet, vilket i sin tur utmynnat i införandet av MRF:s kundskydd, sominnebär att förbundet garanterar att kunden om hanhar anlitat ett MRF-företag alltid erhåller rättelse i enlighet med reklamationsnämndensrekommendationer. Åtskilligaremissinstanser uppehåller sig vid konsumentköplagens förhållande tillavtalsvillkorslagen. KOframhåller att han i och för sig delar utredningens mening att det frånkonsumentskyddssynpunkt är värdefullt att avtalsvillkorslagen kompletteras medtvingande civilrättsliga regler som alltid kan åberopas vid enskilda tvister.Enligt hans mening bör man emellertid inte komplettera de dispositiva reglemai den allmänna köplagen med tvingande regler, som håller en frånkonsumentsynpunkt lägre standard än köplagen. Han kan därför inte tiUstyrkalagstiftning enligt 3, 5 och 10 §§ i utredningens lagförslag. I fråga ombestämmelser som saknar direkt motsvarighet i köplagen anser KO däremot att entillfredsställande täckning av de luckor som finns i köparskyddet inte kanåstadkommas på annat sätt än genom lagstiftning. Till närmare utveckling avsin ståndpunkt anför KO väsentiigen följande. Erfarenheternafrån förhandlingsarbetet enligt avtalsvUlkorslagen ger enligt KO vid handen,att denna lag inte bör ses uteslutande som ett medel att rensa bort viUkor somär direkt oförenliga med lagen. Lagen innebär en förhandlingsordning angåendeformulärrättens utformning. FÖrhandUngarna har ofta lett till materiellaförbättringar från konsumentsynpunkt i fråga om t. ex. ett standardkontraktutan att detta på varje enskild punkt kan stämplas som otillbörligt i lagensmening. Härtill kommer att man under förhandlingarna ofta har kommit fram tydligare framställning av villkoren. Avtalsvillkorslagens effekt är såledesstörre än vad som framgår av ett studium enbart av lagtexten. Med stöd av dennalag har KO också kunnat nå förhandlingsresultat på områden som f. n. ärofeglerade och där någon formulärrätt inte har utvecklats, t. ex. beträffandekörskolor och tvätterier. KO framhåller vidare att tillämpningen av avtalsviUkorslageni enlighet med motiven sker med utgångspunkt främst i de dispositivarättsregler som gäller. På köpets område finns dessa företrädesvis i köplagen.De dispositiva reglerna kan sålunda sägas bli normerande för formulärrättensutformning. Emellertid måste i praktiken beaktas att den rimliga avvägningenmellan säljar- och köparsidans intressen kan vara olika för olika branscher.Detta har i ett flertal olUca sammanhang kunnat konstateras i anslutning tUlavtalsvillkorslagen i praktisk tillämpning. gjorda erfarenheter visaratt avtalsvillkorslagen kombinerad med dispositiva köplagsregler ger utrymmeför flexibla lösningar, dar kraven från konsumentsynpunkt väl kan anpassasefter situationen i skilda branscher. AvtalsvUlkorslagen måste i flerahänseenden anses överlägsen varje annan metod för sanering av kontraktsrätten.Den är flexibel och kan anpassas efter olika vara- och tjänsteområden på etthelt annat sätt än tvmgande lagstiftning, som måste vara generellt utformad.Tvingande regler på detta om- rade måste innebära ett slags minimistandard, avpassad bl.a. efter förhållandena i branscher som har specieUa svårigheter att tillgodosekonsumentkrav och i viss utsträckning även efter mera särpräglade undantagssituationer.Reglerna blir genom sin generella form ofta oförmånligare för köparna än deregler som kan uppnås vid branschvisa förhandlingar enligtavtalsvillkorslagen. Det syfte att motverka missbruk av avtalsfriheten somutredningen anger för de regler i konsumentköplagen som har direkt motsvarigheti den aUmänna köplagen kan enligt KO sägas i stort stämma överens med deöverväganden som har föranlett avtalsvillkorslagen. KO delar i och för siguppfattningen att det är värdefullt att avtalsvillkorslagen kompletteras medtvingande civilrättsliga regler som alltid kan åberopas vid enskilda tvister.Det kan förväntas att sådana regler får betydelse framför allt i fråga omtvister där standardkontrakt inte har använts och där avtalsviUkorslagen därförinte haft inflytande. Även om en civilrättslig reglering alltså i princip harskäl för sig, bör man emellertid inte bortse från att också andra förhållandenbidrar till att ge konsumenterna ett bättre rättsskydd. Sålunda torde denpraxis som utbUdas enligt avtalsvillkorslagen i avsevärd omfattning tillmätasbetydelse när det gäller att tillämpa avtalsbestämmelser, lösa uppkomna tvisteretc. Tecken på en sådan styrande effekt hos avtalsvillkorslagen har KO redankunnat märka. Vidare kan en vidgad användning av de civilrättsliga generalklausulernaåstadkomma ett gott skydd mot missbruk av avtalsfriheten. Däremot kan KO inteansluta sig till den meningen att tvingande regler är ett lämpligt medel föratt motverka ensidigt utformade standardvillkor. Utredningen synes inte havarit medveten om att sådana regler tvärtom på ett olyckligt sätt kan komma attinverka på utformningen av formulärrätten i stort. Införs en tvingandeminimiregel som håller en standard märkbart "under" köplagens, settfrån köparens synpunkt, kan det enligt KO:s mening på goda grunder antas atttillämpningen av avtalsvillkorslagen försvåras. Vid utformningen avstandardkontrakt torde man nämligen på säljarsidan vara benägen att söka sigtill det minimi-mum som kan ha uppställts. Att risken härför är högst påtaglighar sedan utredningens förslag publicerats visat sig bl. a. i de förhandlingarsom förts mellan näringslivets centrala organisationer och KO angåendeutformningen av ett enhetligt avbetalningskontrakt för standardartiklar. Dettorde i flertalet fall vara utomordentiigt svårt för KO att med framgång hävdaatt ett villkor som överensstämmer med en tvingande mini miregel ärOtUlbörligt på den grunden att det fråntar köparen befogenheter som han harenligt den allmänna köplagens regler. Det kan med andra ord bli praktiskt tagetogörligt att upprätthålla köplagens relativt högt ställda krav. Vad gäUer de bestämmelser i förslaget som saknar direktmotsvarighet i den allmänna köplagen kommer den nya lagstiftningen att bli en grundvalvid den bearbetning av formulärrätten som sker med stöd av avtalsvillkorslagen,framhåller KO vidare. I princip synes från konsumentskyddssynpunktändamålsenligt att lagstiftningen i dessa frågor görs tvingande. Man bör docksamtidigt vara medveten om att en tvingande reglering kan motverka en smidigtillämpning av avtalsvUlkorslagen. För att motverka en sådan tendens är detenligt KO nödvändigt att det i konsumentköplagen uttryckligen slås fast attlagens minimistandard inte skall vara avgörande för om en avtalsklausul skallbedömas som otillbörlig enligt avtalsvillkorslagen. Också marknadsdomstolenuttalar vissa farhågor beträffande konsumentköplagens effekt på arbetet attöka skyddet för konsumenterna med stöd av avtalsvillkorslagen. Även om seriösanäringsidkare f. n. tillförsäkrar och i fortsättningen kommer att tillförsäkraköparna ett i förhållande till konsumentköplagen mer utsträckt skydd, torde entvingande reglering av köparens minimibefogenheter innebära en viss risk föratt många näringsidkare anpassar villkoren vid köp till dessaminimibe-stämmelser. Erfarenheten synes visa att sådana bestämmelser tenderaratt uppfattas som maximibestämmelser och vice versa. En dylik anpassningskulle således i många fall leda till en standardsänkning för konsumenten vidköp. DärtUl kommer ttt konsumentköplagen på vissa punkter tillförsäkrarkonsumenten ett i förhållande till köplagens dispositiva regler mindrelångtgående skydd. Detta förhållande kan komma att innebära svårigheter förmarknadsdomstolen och KO vid tUlämpningen av avtalsvUlkorslagen. Såsomdepartementschefen uttalat i propositionen med förslag till avtalsvUlkorslagfår ett avtalsvillkor typiskt sett anses som otillbörligt mot konsumenten, omdet med avvikelse från gällande dispositiva rättsregler ger näringsidkaren enförmån eller berövar konsumenten en rättighet och därigenom åstadkommer ensådan snedbelastning i fråga om parternas rättigheter och skyldigheter enligtavtalet, att en genomsnittligt sett rimlig balans mellan partema inte längreär för handen. Trots att avtalsvillkorslagen sålunda ger möjlighet att ingripamot ett avtalsvillkor som med avvikelse från gällande dispositiva rättsregleråstadkommer att en genomsnittligt sett rimlig balans mellan parterna intelängre är för handen, torde enligt mening ett sådant villkorsvårligen kunna bedömas såsom otillbörligt mot konsumenten, om det visserligenger köparen mindre långt gående befogenheter än köplagen tiUerkänner honom menändå ger köparen de rättigheter som enligt konsumentköplagen inte kan fråntashonom. och KO kan således f. n. med stöd av avtalsvillkorslageni vissa hänseenden nå längre i strävandena mot ökat skydd för konsumenterna änvad som blir faUet om konsumentköplagen införs i föreliggande utformning. Ocksådetta förhållande kan alltså leda till en försämring av konsumenternas standardvid köp. Domstolen måste därför tyvärr se med visst allvar påkonsumentköplagens konsekvenser i Utredningen synes inte tiUräckligt ha beaktat det resultatsom på konsumentköpsområdet kan nås med stöd av avtalsviUkorslagen. Den lagenger i själva verket samhället möjlighet att via en total granskning och korrigeringav formulärrättsliga avtalsvillkor åstadkomma en mycket brett verkandeförbättring av konsumentens trygghet i köpsituationen. Beaktas bör också attavtalsvUlkorslagens mekanismer möjliggör att dessa positiva effekter kommer attvisa sig redan på ett tidigt stadium, dvs. långt innan konsumentköplagen slårigenom. Det vore enligt beklagligt, om de stora förväntningarsom man på goda grunder kan knyta till avtalsvillkorslagen såsom ett effektivtoch nästan universellt fungerande instrament till konsumenternas tryggande vidköp, skulle tUl viss del svikas genom att den minimitrygg-het somkonsumentköplagen bereder representerar en genomsnittiigt sett jämförelsevisblygsam nivå. Liknande synpunkter anläggs av kreditköpkommittén, som bl. a.påpekar att det förhållandet att reglema i konsumentköplagen i en del fall ärmindre förmånliga för konsumenterna än den aUmänna köplagens kan leda tillmissförstånd beträffande avtalsvillkorslagens innebörd. Det kan tänkasförbryUa den säljare som har anpassat sitt kontrakt efter konsumentköplagensminimibestämmelser att ett i kontraktet intaget villkor likväl kan komma attanses som otillbörligt vid en bedömning enligt avtalsvillkorslagen. Kommitténvill fästa uppmärksamheten på detta motsatsförhållande och på de svårighetersom till följd därav kan uppstå vid den praktiska tUlämpningen av denna lag. Hovrättenför finner att det kan antas att de standardiserade köpavtalenregelmässigt kommer att innehålla en hänvisning till konsumentköplagensbestämmelser. Följden härav torde bli att i den mån en hänvisning till dennalag berövar köparen befogenheter som tillkommer honom enligt köplagen - vadsom enligt förslaget utgör minimibefogenheter i reaUteten kommer att bli denormala befogenheter som köparen får åtnjuta. Näringslivetunderstryker att köparens befogenheter enligt förslaget inte bör betecknas som"minimibefogenheter". De tvingande bestämmelserna kommer snarare attge uttryck för en "normal nivå" eller "normalstandard". Detkan knappast hävdas att t. ex. bevisbörderegeln i 6 § normalt motsvarar en"miniminivå". Det bör även vid tUlämpningen av avtalsvillkorslagenobserveras att, om köparen medges rätt att t. ex. påfordra avhjälpande av feloch därigenom erhåller den fördelaktigare bevisbördan enligt 6 §, dettainnebär om säljaren inte kompenseras att balansen har rubbats i jämförelsemed allmänna köplagen. Fleraremissinstanser berör konsumentköplagens förhållande till den allmännaköplagen. Statenskonsumentråd anser fördelarna med att en konsumentköplag snarastträder i kraft överväga nackdelarna med att det fortsatta köplags-arbetet iSverige och i övrigt senare kan föranleda ändringar i den föreslagnalagen. Rådet förutsätter att man i det fortsatta köplagsar-betet beaktar dekonsumentintressen som kan framkomma under arbetets gång samt att de ändringari konsumentköplagen, som detta arbete och det nordiska arbetet beträffande köp-och konsumentköplagar kan ge upphov till, kan genomföras. Föreningen anser att vissa olägenheter otvivelaktigt uppkommer, om ensärskUd konsumentköplag skapas innan köplagens nuvarande regler hunnit sesöver. Det finns å andra sidan goda skäl att införa regler som stärker konsumentensställning i konsumenttvister. Det synes därför föreningen behövligt att låtaen särskild konsumentköplag träda i kraft redan innan översynen av köplagenhar slutförts. Mångaremissinstanser, däribland , ,näringslivet och , ifrågasätter dock det lämpliga i attinte i ett sammanhang lösa aUa köprättsliga frågor och föreslår att den totalaöversynen av köplagen avvaktas. I jtran-dena från dessa instanser framhålls attbehovet av köprättsliga regler till konsumentemas skydd inte är så överhängandeatt det uppväger de rättstekniska nackdelar som uppkommer genom att översynenav köplagen inte avvaktas. Man pekar härvid på att konsumenternas intressen numerai hög grad tillvaratas genom verksamhet, dennäringsrättsliga lagstiftningen och KO:s verksamhet. Vidare betonas fördelarnaav en mer överskådlig lagstiftning. Risken för splittring av den nordiskarättslikheten framhålls också som en omständighet av betydelse.Finansieringsföretagens förening framhåller bl. a. att utredningen genom sittförslag synes syfta till att köparen skall av mindre nogräknade företagbehandlas på det sätt som seriösa säljare och tillverkare redan gör i dag.Föreningen ifrågasätter om genomförandet av en konsumentköplag på ett avgörandesätt kommer att förbättra konsumentens ställning i förhållande till de företagsom inte arbetar efter god affärssed. Förekomsten av sådana säljare torde varaså begränsad att man häremot bör väga de nackdelar som uppkommer genom |mindrenogräknade konsumenters möjlighet till obefogade invändningar med ökadekreditkostnader och priser som följd. Det är därför lämpligare att den totalaöversynen "av köplagen avvaktas med de fördelar som därigenom kan vinnas.Svensk industriförening hävdar bestämt att revisionen av allmänna köplagen ochutarbetandet av nya regler som endast gäller konsumentköp bör bedrivas i ettsammanhang och slutföras som en helhet. MRF menar att det från aUmännasynpunkter torde vara olyckligt att man föregripit den generellaköplagsöversynen. Att detta synes ha skett under icke obetydlig tidspress måsteinge starka betänkligheter. KF framhåUer som sin uppfattning att den frånkonsumentsynpunkt mest betydelsefuUa nackdelen med förslaget utgörs av att detendast till en dellöser de köprättsliga problem som dagens konsument har befogade anspråk på attfå undanröjda. KF ifrågasätter om inte arbetet med kvarstående konsumentfrågorbör så forceras att genomförandet av föreliggande förslag blir onödigt. Någraremissinstanser menar att förslaget bör genomföras nu men att detta inte fårhindra att lagen kompletteras när det fortsatta arbetet på området slutförts.Sålunda framhåller t. ex. , SPK och LO attlagstiftningen i och med den nu föreslagna konsumentköplagen inte får betraktassom definitiv. Alla möjligheter att ytterligare förbättra konsumenternasrättsliga skydd bör övervägas och tillvaratas. Hovrätten för anseratt, eftersom konsumentköpen regelmässigt saknar internationell anknytning,behöver den omständigheten att lagstiftningen tills vidare inte torde erhållanågon motsvarighet i de övriga nordiska länderna inte inge några betänkligheter. Hovrättenför , , kommerskollegium,, , , ,reklamutredningen och och Samhälle förklarar sig delautredningens uppfattning att köprättsliga bestämmelser till konsumentens skyddbör införas i en särsldld lag. Hovrätten finner att kritik visserligen kanriktas mot den lagtekniska utformning som förhållandet mellankonsumentköplagen, den allmänna köplagen och eventuella avtalsviUkor fått menatt utformningen likväl kan godtas. det önskvärt att konsumenten får information om den jämförelse som måsteske mellan konsumentköplagen och köplagen på ett fyUigare sätt än vad somframgår av 2 § andra stycket i lagförslaget, så att köparen lättare kanöverblicka sina rättigheter och skyldigheter. Flera remissinstanseranmärker att förslaget genom den koppUng som uppkommer mellan konsumentköplagenoch det dispositiva regelsystemet främst på köprättens område ärsvåröverskådligt. , näringslivet, KF, HusmodersförbundetHem och Samhälle 'och reklamutredningen uttrycker det önskemålet att ikonsumentköplagen införs de av köplagens bestämmelser som gäller konsumentköp.Arbetet med att lösa dessa frågor bör fortsätta. Näringslivet anser att det föratt man skall uppnå ett överskådUgt regelsystem krävs att en fullständig köplagutarbetas, i vilken samtliga bestämmelser för konsumentköp även de ihemförsäljningslagen och en reviderad lag om avbetalningsköp bör ingå.Köplagsutredningen bör ges i uppdrag att utarbeta en fullständigkonsumentköplag. Detta bör ske även om utredningens nuvarande förslag läggstiU gmnd för lagstiftning. MHF, KAK och M anser att det skulle varaändamålsenligt om alla lagbestämmelser t. ex. i avtalslagen,avbetalningsköplagen och hemförsäljningslagen som rör förhåUandet mellanköpare och säljare samlades på ett överskådligt sätt.