prop · FW0340 · 1973-12-31 00:00:00 — En regel ' i syfte att tUlförsäkra att denna personal alltid äranställd av redaren står i överensstämmelse med tillämpad praxis.Kommittén föreslår att bestämmelse härom tas in i sjösäkerhetslagen. I övrigtkan redaren låta bemanna sitt fartyg med personal, som anställts av annan änredaren själv. Detta förfarande kan enligt kommittén ge driftsekonomiskafördelar. I ett avseende kan denna klyvning av arbetsgivareförhållandet ombordinge betänkligheter. Reglerna om sjömansskatt och pensionering ärnämligen tillämpliga endast på dem, som anställts av redaren. De sjömän somanställts av entreprenör faller således utanför de för redaranställda särskiltutformade skatte- och pensionssystemen. Enligt kommitténs mening finnsanledning att närmare undersöka humvida ej också de personalkategorier som dethär är fråga om bör omfattas av nämnda system. En sådan utredning har kommitténemellertid ansett ligga utanför sitt uppdrag. Kommitténanför i fråga om lagens begränsning i tiden att den tjänsterättsliga regleringsom förslaget innehåller är helt motiverad av skeppsarbetets speciella förhållandenoch det egentiiga sjömansyrkets villkor. Huvuddelen av lagförslagets övrigabestämmelser är också motiverade av förhållandena skeppsarbete utförs.Att avtalet med sjömannen kan innebära plikt för honom att iland, exempelvis mellan det att han lämnat ett av rederiets fartyg ochtillträtt befattning i ett annat, utföra tUlfälligt landarbete medför ej, attavtalet till någon del förlorar sin karaktär av avtal om skeppsarbete. Arbeteti land är att betrakta som en bisak för att fylla ut luckor meUan perioderna avskeppsarbete. Kommittén föreslår att redarens avtal med sjömannen omskeppsarbete skall kunna ha en vidare innebörd än enligt gällande lag, i detatt ett sådant avtal mera generellt förutsätts kunna täcka också tid, närsjömannen befinner sig i land. I enlighet härmed skaU i kvalifikationstid, somhänför sig till sjömannens tjänstgöring hos redaren, inräknas även perioder,när sjömannen vistas i land för att senare tillträda befattning på samma eller annatav redarens fartyg. Det har härvid intet att betyda om nen utför arbete för redaren, har semester, kortare tjänstledighete. Avgörande är att avtalet under en sådan mellantid inte förändrats alt isjälva verket avse något annat än skeppsarbete. Den förändring av lagensformella tUlämplighet som sålunda föreslås torde enligt kommitténs uppfattningi allmänhet inte behöva bereda några praktiska svårigheter. Som regel framgårdet redan av de enskilda bestämmelsernas utformning, om de skall tUlämpas intebara när sjömannen har befattning ombord på fartyg utan även under sådanamellanliggande perioder när sjömannen befinner sig i land. I andra fall framgårdet av bestämmelsens syfte, i vilka situationer den är tillämplig. Sjömannenslydnadsplikt i förhållande till överordnade ombord eller skeppsnämndensbefogenheter kan ej åberopas under tid, när sjömannen är på resa till fartygetför att tillträda sin befattning där eller kvar-lämnats i en hamn för attsenare inställa sig till tjänstgöring på annat fartyg i rederiet. När detgäller de centrala bestämmelserna i kommitténs förslag om redarens socialaansvar för sjömannen, nämligen 18 § om redarens skyldighet att svara försjömannens uppehälle i land, 31 § om rätt till lön vid arbetsoförmåga på grundav sjukdom eller skada, 34 § om rätt till vård för sjukdom eUer skada, 36 § omåtgärder i samband med dödsfall och 37 § om kostnad för begravning, bör dessabestämmelser gälla under sådana perioder av anstäUningstiden som kan betraktassom likvärdiga med tid när sjömannen har befattning ombord. För att detta skallvara fallet krävs att sjömannen är kvar i redarens tjänst och väntar på atttUlträda ny befattning på redarens fartyg eller alt anställningsavtaletuppsagts och den tid som återstår av anställningstiden efter det att sjömannenlämnat befattningen ombord endast motsvarar uppsägningstid. För att här åsyftadtid skall jämställas med tid i befattning fordras vidare, att sjömannen undertiden utför arbete åt redaren eller står till dennes förfogande för dettaändamål. Det är rimligt att med sådan tid också likställa fritid, som ärvederlag för ordinarie arbetstid eller gottgörelse för övertidsarbete. Som ensammanfattande benämning på sådana perioder utanför tjänstgöring i befattningpå fartyget vUka omfattas av lagens nämnda sociala regler har kommittén valtbeteckningen väntetid. Häri ingår inte tid när sjömannen åtnjuter semestereller har tjänstledighet. I detta sammanhang kan erinras om att reglema i 10 §andra stycket semesterlagen (1963: 114, ändrad : 422) blirtUlämpliga i de fall att sjömannen drabbas av sjukdom under semester. Är hansjuk när den för honom bestämda semestern börjar eller insjuknar han undersemestern är han sålunda inte skyldig att räkna sjukdagarna som semesterdagar. Väntetidsbegreppet är säutformat att den nyanställde inte har väntelid förrän han har haft befattningpå fartyg. Han har sålunda inte rätt till de sociala förmåner som ärförknippade med sådan tid. 1973: 40 43 Förhållandenavid de typer av avtal, där sjömannen inte bara arbetar åt redaren i befattningpå fartyg utan också i land, får enligt kommittén bedömasannorlunda, om sjömannen i praktiken får anses ha överförts till andraarbetsuppgifter än skeppsarbete. Rederiet kan komma överens med en befälhavareeller en maskinchef om att denne skall lämna sjötjänsten för att varakontrollant vid rederiets fartygsbyggen. En matros kan sysselsättas merastadigvarande i rederiets landorganisation. I sådana fall är arbetetregelmässigt ej att anse som skeppsarbete och det kan ej anses följa av ettavtal om sådant arbete. Det faller följaktligen utanför lagens tillämpning. Tidunder vilken den anställde fullgör sådana främmande arbetsuppgifter skall ienlighet härmed t. ex. inte kvalificera för förmåner enligt SjmL, för såvittinte särskild överenskommelse träffas härom. Tveksamhet om lagen skall varatUlämpUg kan också uppstå i sådana enstaka fall när en tillfällig landvistelse iavvaktan på fortsatt skeppsarbete övergår till att bli en mera permanentlandanställning i rederiets tjänst. I regel torde övergången tUl stadigvarandelandanställning vara markerad genom särskUd överenskommelse med sjömannen,genom administrativ eller kameral åtgärd från rederiets sida eller på annatsätt soin visar att arbetsuppgifterna är att betrakta som ett ledi fullgörandet av ett avtal om skeppsarbete. Tänkbart är också att ettarbetsavtal endast till en mindre del avser skeppsarbete och att arbetstagarensdominerande prestation består av annat arbete. TydUgt är att lagen blirtUlämplig på avtalet till den del det avser skeppsarbete. Som exempel påbefattningshavare med avtal av detta slag kan nämnas anstäUda vid enträindustri, vilka arbetar ombord på industrins bogserfartyg, iland. I den mån SjmL:sbestämmelser ej är tillämpliga, får frågor om t. ex. sjömannensanställningsförhållanden bedömas efter arbetsrättsUga grander som gäller förlandanstäUda. Det är av betydelse att man tydligt markerar när sjömannentillträder befattning ombord på fartyget och därigenom skapar klarhet, om hanär underkastad de särskilda villkor som gäUer under tjänstgöring ombord.Förslaget förutsätter att ett mönstringsförfarande eller likartat institutformellt avgränsar den period när sjömannen har befattning ombord. Däremotförlorar mönstringen sin nuvarande tjänsterättsliga betydelse, som hängersamman med att anställningsavtalet enligt SjmL är knutet till den faktiskatjänstgöringen på bestämt fartyg. Närdet gäller kommittéförslagets tillämplighet i fråga om fartyg föreslårhovrätten för att det i 1 § nya SjmL uttryckligen anges, att detär på svenska fartyg som lagen är tillämplig. 1973: 40 44 Ifråga om tillämpningen på örlogsfartyg konstaterar överbefälhavaren, att detmateriella innehållet i förslaget helt synes avse handelsfartyg och inteörlogsfartyg. Det torde dock vara önskvärt att detta durekt framgår avlagtexten. och utgår från att förslaget inteskall vara tUlämpligt på örlogsfartyg. upplyser att verket för transporter av passagerare och fordon har 122landsvägsfärjor på 82 färjleder, vartill kommer en båtied med en båt avseddenbart för persontrafik. För hamn- och farledsarbeten har femmudderverk och två bogserbåtar. Antalet anställda på verkets landsvägsfärjor,mudderverk och båtar uppgick till omkring 410 personer vilket motsvararca av det totala antalet av verkets arbetarpersonal. Arbetet på dessafartyg anknyter nära tUl arbetsförhållandena i land. Färjomas turer är kortaoch överstiger som regel inte . Antalet arbetstimmar förhär avsedd personal motsvarar vad som gäller för verkets landanställda arbetarpersonal.Ingångna kollektivavtal gäller inte blott för landanställdaarbetarpersonal utan också för färjpersonalen och för flertalet av personalenvid mudderverken och bogserbåtama. I sjöarbetstidskun-görelsen (1970: 550)förordnas att sjöarbetstidslagen (1970: 105) inte skall gälla i fråga omskeppstjänst på fartyg, som tUlhör bl. a. statens vägverk. Här gäUer i ställetallmänna arbetstidslagen (1970: 103). Färj-hållningen, tUl vilken större delenav den aktuella personalen är hänförlig, utgör en del av väghållningen. I denmån färjförbindelse på gnmd av ishinder inte kan upprätthållas, sysselsättspersonalen med vägunderhållsarbete i land. Personalen på vägfärjorna är ibetydande omfattning med avseende på arbetsuppgifterna att jämställa medverkets landanställda arbetarpersonal. Frågor rörande anställningsvillkor ochsocialt grandskydd för denna personal är i sina detaljer reglerade genomkoUektiv-avtal. Den nya lagen bör därför enligt verkets mening utformas så, attden inte blir tillämplig på personalen på verkets landsvägsfärjor, båtar ochmudderverk. bör frågan om lagens tillämpning liksom hittUls överlämnas tillden allmänna rättstillämpningen. I princip blir förslaget tillämpligt påfartyg tillhörande , , fiskeristyrdsen, statensvägverk, och polisväsendet. Eftersom förslaget är tillämpligt påprivatägda fartyg bör det i princip också gäUa beträffande statsägda fartyg. Fiskeristyrdsenuppger, att på de tre undersökningsfartyg som är i drift endast några få avbefälet är löneplansanställda. För övriga anställda gäller kollektivavtal.Enligt styrelsens uppfattning torde det inte vara möjligt att under nuvarandeanställningsformer undanta dessa fartyg från lagens tillämpningsområde.Befälhavaren på fiskeriundersökningsfartyget avstyrker emellertid attförslaget blir tUlämpligt på fiskeristyrdsens fartyg, eftersom SjmL tillkommituteslutande med 1973: 40 45 Förhållandena på undersökningsfartygen skiljer sig klartfrån dem på handelsfartyg. Generalkonsulateti ifrågasätter om förslagets regler angående skriftligtanställningsavtal och avräkningsbok skall vara tillämpliga också påhandelsfartyg med en bmttodräktighet under 20 registerton och på lustfartyg.Lagen bör innehålla en definition av vad som avses med fartyg. Närdet gäller lagens tillämplighet i fråga om arbetstaga r e tar upp frågan om behandlingen av personal som anställts av annanän redaren. Enligt förbundet länrnar redare för passagerarfartyg i storomfattning ut arbetsuppgifter inom ekonomiavdelningen ombord på entreprenad. Aventreprenören anställd personal omfattas ej av lagens grundskydd. Detta ärotillfredsställande i beaktande av att denna personal till klart övervägandedel är bona fide sjöfolk, som varit anställt av redare. Genom att föraöver arbetsuppgifter ombord tUl entreprenör har redaren möjlighet att berövaden anställde hans sociala rättigheter enligt SjmL. Detta kan t. o. m. ske utanatt personalen underrättas härom. Enligt förbundets uppfattning är det rimligt,att lagen tillämpas på samtiiga anställda, om det ej är fråga om person somutför kortvariga och tillfälliga göromål. LOfinner det vara förvånansvärt att kommittén funnit befogat att skapa lagligamöjligheter till en social kategoriklyvning mellan olika arbetstagare på ettoch samma arbetsställe som här har skett. Dessa sociala skillnader och dennabrist på jämlikhet kan tUI yttermera visso uppkomma enbart genom att redarentUl aiman fysisk eUer juridisk person på entreprenad lämnar över vissaarbetsuppgifter på fartyget, ett förhållande som möjliggör för redaren att påett enkelt sätt avhända sig det sociala ansvaret för stora grupper avombordanställda och följaktligen kringgå SjniL:s bestämmelser. En sådanlagstiftning är enligt organisationens mening klart olämplig och heltoacceptabel, särskilt som de ekonomiska följderna av en fullt ut verkande SjmL,som ger samtliga ombordanställda samma sociala gmndskydd, mycket lätt kan ochlämpligen skall regleras mellan redaren och entreprenören i entreprenadavtalet. Spörsmåletom lagens tiUämplighet i fråga om arbetstagare tas upp av ur enannan synvinkel. Verket påpekar att lagen behandlar frågor som regleras igällande avtal för statstjänstemän. Det kan därför ifrågasättas om föreskrifterom sådana förhållanden bör göras dispositiva eller undantas från tUlämpningenbeträffande statstjänstemän. Det bör ankomma på att skapa detjänsteavtalsmässiga förutsättningar som kan föranledas av den nya lagen.Statens avtalsverk konstaterar att lagen blir tUlämplig på t. ex.ombordanställda statstjänstemän. Deras anställningsförhåUanden regleras istatstjänstemannalagen och i författningar som Kungl. Maj:t utfärdat med stödav lagen. fallsamma eller liknande spörsmål regleras både i SjmL och i statstjänstemannalagenbör uttryckligen föreskrivas vad som skall gälla. Enligt avtalsverkets meningbör statstjänstemannalagen och därtUI anslutande författningar gälla fullt utäven för sådana statstjänstemän som är ombordanställda. Om så skall vara faUet,bör erinran därom tas in i ny SjmL. Möjligen bör statstjänstemannaområdet heltundantas från lagens tillämplighet. Motsvarande bör enligt avtalsverkets meninggälla vid konkurrens mellan SjmL och kommunaltjänstemannalagen med därtill anslutandeförfattningar. Kommitténsuttalande om lagens begränsning i tiden och förslag att införa begreppetväntetid, under vUken tid sociala förmåner skall utgå, godtas av deremissinstanser som uttalat sig i frågan. Kommitténs begränsning av väntetidentUl att ej omfatta tiden från det sjömannen anställs fram tUls han förstagången tillträder befattning på fartyg uppmärksammas av flera remissinstanser.I ett av från sjömansförmedlingsdelegationen infordratyttrande framhåller arbetstagarrepresentanterna i delegationen, att kommitténhärigenom inte fullföljt gmndsynen om tUlräckligt anställningsskydd förarbetstagaren. Detta skydd borde omfatta tiden från den tidpunkt när anställningenavtalats till dess den tillträds ombord på fartyget. Den anställde står underderma tid till arbetsgivarens förfogande. Sveriges fartygsbefälsförening.Svenska maskinbefälsförbundet och ger uttryck för samma uppfattning.Maskinbefälsförbundet framhåller dock att enligt den arbetsrättsligapraxis som tillämpas f. n. täcks in av redar-skyddet. Förbundet föratsätter attdenna praxis kommer att bestå. Generalkonsulatet i anser atttolkningssvårigheter avseende uttrycket väntetid är att förutse. Framför alltsaknas klar gräns mellan väntetid och semester. Detta kan ha betydelse eftersomvissa sociala förmåner utgår under väntetid men inte under semester. 4.4Departementspromemoria om sjömanslagens tillämplighet på person m. m. 1anledning av den kritik som förts fram från arbetstagarhåU mot korrunitténsförslag att tUlämpa ny SjmL i sin helhet endast på redaran-ställd med befattnmgpå fartyg, har inom departementet upprättats promemoria (Ds K 1972: 9), varifrågan om lagens tillämplighet på den som inte är anställd hos redarenbehandlas. Vidare tas upp frågan om lagens tillämplighet i vissa fall närsvenskt fartyg är bortfraktat till utlandet. Här avses bortfraktning på sådanavillkor att befraktaren inte bara har den kommersiella kontrollen överfartyget, t. ex. vid tidsbort-fraktning, utan också den nautiska kontrollensåsom vid skeppslega el- 1973: 40 47 ler,med dess engelska term, hare boat charter. Befraktaren driver fartyget-föregen räkning. Han bemannar, utrastar, provianterar och bunkrar det samtbetalar löpande underhåll . boat-befraktaren övertarsåledes i huvudsak alla redarfunktioner. I en del fall förekommer att redarenanställer viss personal i befälsställning. På handelsfartyg förekommer i vissutsträckning arbetstagare anställda av annan arbetsgivare än redaren. En dd avdessa arbetar på fartyget endast när det ligger i hamn. De arbetstagare somföljer med fartyget kan främst med hänsyn till det arbete som de utför omborddelas in i två grapper med helt olika funktioner. I det ena faUet gäller det anställdahos arbetsgivare, som antagits av redaren som entreprenör för viss del avfartygets drift (entreprenöranställda). I det andra fallet avses arbetstagarehos varv eller annan leverantör eller hos särskilt underhålls- ellerserviceföretag (resereparatörer). Sådanaanställda förekommer f. n. uteslutande på passagerarfartyg och arbetar såväl ibefäls- som i manskapsställning. Deras arbetsuppgifter är av stadigvarande artombord. Således förekommer inom passagerarfartygsdriften att redaren lämnar utdriften av hela ekonomiavdelningen på entreprenad. I andra faU kan det varafråga om en del av denna verksamhet, t. ex. kioskförsäljning eller det s. k.kallskänkeri-arbetet. Vidare förekommer att rederier på samma sätt lämnar ut arbetetmed tvätt av linne. Det är vidare vanligt att spelverksamhet ombord, t. exroulette och bingo, drivs av självständig företagare. Samma kan varaförhållandet när det gäller musikunderhållning. Entreprenören kan vara fysiskeller juridisk person. I flera fall är det fråga om utländska företagare.Antalet entreprenöranställda kan f. n. uppskattas tUl drygt 500 personer. Förflertalet av dessa har träffat överenskommelser medentreprenörerna om löner och andra anställningsvillkor. Härigenom tUlförsäkrasde anstäUda samma kollektivavtal sförmåner som gäller för redaranställdaarbetstagare i motsvarande befattningar. Dessutom förbinder sig redaren i avtalmed sjöfolksförbundet att tUlse att av entreprenör anställd personal får delöner och sociala förmåner som utgår till motsvarande personal enligtkollektivavtal, som är gällande för rederiet och till förbundet anslutnamedlemmar. Uppfyller inte entreprenören sina skyldigheter skall redaren trädain och fullgöra dessa. Enligt det danskaförslaget tUl ny sjömanslag skall lagen tUlämpas på redarens avtal med sjömanom "skibstjeneste". Lagen gäller inte dem som endast arbetar ombordmedan fartyget ligger i hamn. På dem som utför annat arbete än"skibstjeneste" eller är anställda av annan arbetsgivare än redarengäller endast vissa uppräknade regler, i huvud- Prop.1973: 40 48 sakmotsvarande dem i det svenska kommittéförslagets 2 §. En nyhet är attvederbörande minister föreslås få rätt att föreskriva att endast dessa i lagensärskilt uppräknade regler skall vara tillämpliga på personer, som redarenanställt för arbete i passagerarfartygs ekonomiavdelning. Den danska kommitténhar inte ansett nödvändigt att definiera begreppet "skibstjeneste". Imotiven uttalas att begreppet i överensstämmelse med den traditionellauppfattningen omfattar arbete, som har anknytning tUl fartygets drift och somutförs av arbetstagare som följer med fartyget. I det norska förslaget,som i denna fråga i huvudsak stämmer överens med gällande rätt, anges i 1 §punkten 1 att lagen skall tillämpas på alla som är anställda av redaren ellerbefälhavaren till "arbeid på skip" med undantag for dem som baraarbetar ombord medan fartyget ligger i hamn. På dem som är anställda av annanarbetsgivare för "arbeid på skip" tillämpas endast vissa i lagenuppräknade bestämmelser, i huvudsak Överensstämmande med det svenskakommittéförslaget. Man gör dock inte någon ändring i fråga om de från svenskaförhållanden avvikande reglerna för "restaurasjonspersonalet", förvilka huvuddelen av lagen, t. ex. reglema om tjänsteavtalet, skeppstjänsten ochskyddet mot uppsägnmg, gäller, oavsett om redaren eller annan är arbetsgivare. andra grappen av arbetstagare ombord med annan arbetsgivare än redaren,resereparatörema, torde inte återfinnas någon med befälsfunktioner ombord. Somregel utför de visst kortvarigt uppdrag ombord, t. ex. översyn ellerreparation av del av framdrivningsmaskineriet eller annan särskUdutrastningsdetalj men till gruppen får också räknas garantipersonal från varv,vilken kan stanna ombord i fartyget, upp till etthalvt år. Företag som tillhandahåller redaren service genom resereparatörerhar i stor utsträckning specialiserat sig på arbeten av detta slag.Resereparatörema har därför vanligen sin huvudsakliga sysselsättning förlagdtill fartyg i hamn och till sjöss, varvid de flyttar från det ena fartygettill det andra. I några fall har rederier dotterföretag som på detta sättlämnar service för fartygs skötsel. Arbetsuppgifterna är vanligen inte avsådan art att de annars regelmässigt utförs av den egentiiga besättningen. Detär ofta specialistarbeten. Som regel är det fråga om tillfälligaarbetsuppgifter, som inte har med det sedvanliga ratinarbetet ombord att göra.Arbetet kan dock omfatta uppgifter som vanligen sköts av den egentligabesättningen. Härigenom minskas omfattningen av besättningens arbetsuppgifter,vilket kan medföra en nedskärning i antalet medlemmar. Förekomsten avresereparatörer har emellertid inte någon inverkan på omfattningen av denminimibesättning som skall faststäUa på fartyg enligt 1973: 40 49 sjösäkerhetslagen.AnstäUningsvillkor för garantipersonal och resereparatörer regleras vanligengenom kollektivavtal. Dessa träffas i endast ringa utsträckning av deombordanställdas organisationer. 4.4.4I promemorian angivna riktlinfer för ny lagstiftning i fråga omentreprenöranställda och resereparatörer Ipromemorian utvecklas de närmare förhållanden under vilka dessa arbetstagare f,n. används och ges en prognos för kommande utveckling. Däri redogörs också förden utsträckning i vUken dessa arbetstagares förhållanden regleras isjöarbetstidslagen, mönstringsförordningen, sjömansskatteförfattningama i denordiska ländema, sjömanspensions-kungördsen och i förslag tUl ändringar isjölagen. Jag hänvisar här till promemorian (s. 59, 15 och 2324). Detkonstateras i promemorian att det finns anledning att i det fortsattalagstiftningsarbetet utgå från att arbetstagare med annan arbetsgivare änredaren kommer att finnas på fartygen också i fortsättningen. Beträffandefrågan om det finns skäl att som för den redaranställda besättningen närmarereglera deras förhållanden i SjmL påpekas att det utmärkande för lagen är attden ger föreskrifter för situationer som är speciella för den fartygsanställde.Det gäller t. ex. förhållanden när sjömannen är borta från hemlandet och närsärskild hänsyn måste tas till sjösäkerheten. Ipromemorian pekas på att man i den nya sjöarbetstidslagen, som trädde i kraftden , sökt anpassa lagens tUlämplighet i fråga om person till deförändringar av arbetsförhållandena ombord som har skett under senare tid.Visserligen har definitionen i 1 § i lagen på begreppet skeppstjänst, på vilkenlagen är tillämplig, endast undergått språklig modernisering men av 1964 årssjöarbetstidsutrednings betänkande (SOU 1969: 3 s, 79) och avdepartementschefens uttalanden i proposition med förslag till nysjöarbetstidslag (1970: 29 s. 4041) framgår, att man tagit hänsyn till despeciella förhållanden som gäller för entreprenöranställda och resereparatörerinom sjöfarten. Lagen omfattar således anställda både hos redaren och annanarbetsgivare. Vidare omfattar den såväl s. k. rutinarbete ombord somtillfälligt arbete tUl sjöss, som inte består av mtingöromål. Med tillfälligtarbete avses här en avgränsad arbetsuppgift ombord, t, ex, leveransserviceeller maskinreparation. Som enda begränsning i fråga om lagens tillämpning påarbete uppställs kravet att vistelsen ombord för den som skall utföra arbetetskall ha sådan varaktighet, att den avsevärt inskränker möjligheterna attutnyttja fritiden. Vistelsen bör överstiga om det inte är fråga omarbetstagare som arbetar till sjöss på olika fartyg ochunder uppehåller sig kortare tider än på ett fartyg.