prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — I välbdägnaskogar av god kvalitet blev avdraget mycket högt i förhållande till sämreskogar, vilket inte motsvarade det verkliga förhållandet i fråga om de avseddakostnaderna för förvaltning m. m. I direktiven för utredningen har uttalats,att en lösnmg av frågan om avdrag för allmänna kostnader i skogsbruket nuframstod som angelägen. Enannan fråga, som utredningen i direktiven förelagts att överväga, är taxeringenav skogsbrukets byggnader. Denna fråga har i direktiven angetts ha ett visstsamband med utformningen av reglerna för avdrag för allmänna kostnader iskogsbraket,,I skogsbruksvärdet upptas bl.a, fastighetens värde av de byggnaderoch anläggningar, som är behövliga Detta har motiverats med att värdet av dessa byggnader ochanläggningar med hänsyn till Skvl:s konstraktion påverkar skogsvärdet på grundav bl, a, utformningen av avdraget för allmänna kostnader. Med anledning av detförslag om ett särskilt byggnadsvärde, innefattande samtiiga byggnader påjordbraksfastighet inkl, skogsbrakets byggnader, som utredningen framlägger idet följande, bör vid bestämmande av skogsbraksvärdet hänsyn inte tas till deneventuellt värdenunskande eller värdehöjande effekt som skogsbrukets byggnaderkan ha. Därför behöver man vid bestämningen av de avdragsposter, somifrågakommer vid beräkningen av skogsbraksvärdet, inte ta hänsyn tillkostnaderna för skogsbrukets byggnader. Betydelsen av tUlgång påbyggnader på taxeringsenheten för skögs-brakets arbetskraft har enligtutredningen på grund av samhällsutvecklingen avtagit kraftigt under senaretid. Vid tiden för förarbetena till Skvl var det aUtjämt förhållandevis vanligtatt bostad bereddes skogsär-betskraften på taxeringsenheten. För omkring 1015år sedan inträffade den förändringen att skogsarbetarna samlades till s, k,skogsstationer eller skogsarbetarbyar. är det i allt väsentligt sä attskogsarbetarna flyttat från skogen till samhällena. Byggnadsförhållandena påtaxeringsenheten bör bl, a, därför inte påverka skogsbraksvärdet, Dé ändrade förhållandenai fräga om arbetskraften fär i stället beaktas genom att hänsyn i det enskildafallet tas till att kostnaderna varierar bl, a, med hänsyn tUltaxeringsenhetens belägenhet i förhållande till den ort (den bygd) där den förskogsdriften påräkneUga arbetskraften är bosatt. Deallmänna kostnaderna beräknas, som nämnts, f, n, som ett procentuellt avdragpå skogskubikmelerpriset. Detta leder i vissa fall till underskattning, iandra till överskattning av kostnadema. Detta är en av orsakerna tUl att manvid de senaste fastighetstaxeringarna fått tillämpa olika typer avsäkerhetsmarginaler. För ett ställningstagande till frågan om lämpligkonstruktion av avdraget för allmänna kostnader har utredningen ansett ennärmare analys erforderlig och en sådan har utförts inom skogshögskolan. Deresultat som framkommit har föranlett utredningen att föreslå att de allmännakostnaderna kombineras med de kostnader, som hittUls påverkat skogsbruksvärdetgenom klassificeringen i omkostnadsklass. Samtliga kostnader, som skall påverkaskogsbruksvärdet för en taxeringsenhet, bör sålunda beaktas genom engerriensam klassificering, därvid den ifrågavarande värdefaktorn lämpligen börbetecknas kostnadsklass. Deallmänna kostnaderna bör vara relaterade tUl både markens produktionsförmågaoch avverkad virkesvolym. En av lantbraksnämnderna tillämpad beräkningsmodellhar av utredningen ansetts vara i princip riktig och lämpUg. De totala aUmännakostnadema är enligt den därvid tUlämpadeformeln lika med K1XAXB+K2XV. A är därvid = produktiv skogsmarksareal ihektar, B = idealbonitet, V = avverkad kubikmassa i m3 skog. Kl = (f.n. = 0: . vid lantbruksnämndernas värderingar) och K2 = (f. n.2: . vid lant-braksnämndernas värderingar). Kostnadsklassernasutformning bör liksom utformningen av övriga värdefaktorer bestämmas för varjevärderingsområde. Kostnadsklassen bör liksom gällt i fråga omomkostnadsklassen bestämmas på grundval av fastighetens läge i förhållande tillaktuellt prissättnings-ställe. Vidare bör klassificeringen ta hänsyn tillinverkan av terrängens och skogens beskaffenhet samt skogens belägenhet iförhållande till bygden. Antaletkostnadsklasser per värderingsområde bör hållas så lågt som lämpligen kan skemed hänsyn till möjligheterna att i praktiken utföra en relevantklassificering. Minsta antalet kostnadsklasser för varje värderingsområde bördock vara fem. c. Trädslagsklasserm. Virkesförrådetsstorlek och beskaffenhet är av dominerande betydelse för värderingen. Någrastörre ändringar i grandema för virkesförrådets uppskattning sätts inte ifråga. Liksom enligt Skvl bör virkesförrådet redovisas fördelat påträdslagsklasser. Såsom trädslagsklasser bör anges barrskog och lövskog.Utredningen anser emellertid att en uppdelning på trädslagsklasserna barrskogoch lövskog kan visa sig otUlräcklig. Beträffande barrskogen bör sålunda liksom i Skvl trädslagsklassen barrskog, då förhållandena föranleder därtUl,delas på trädslagen gran och tall. Den i Skvl generellt föreskrivna fördelningenav lövskog på trädslagsklassema ordinär lövskog och ädel lövskog synes däremotinte nödvändig. I stället bör gäUa att trädslagsklassen lövskog endast omdetta är särskUt fördelaktigt ur värderingssynpunkt delas påträdslagsgrupperna ordinär lövskog och ädel lövskog. Enfördelning på grovleksgrapper torde även i fortsättningen vara nödvändig. Urvärderingsteknisk synpunkt skulle en fördelning av virkesförrådet pååldersklasser bjuda betydande fördelar. Utredningen anser det emellertid intevara realistiskt att vid taxeringen efterfråga sådana grunddata hosfastighetsägarna. Sådana data skulle kunna göras tillgängliga endast förjämförelsevis få fastigheter. Närdet gäller fördelningen på grovleksgrupper bör den indelning, som föreskrivs iSkvl, i stort sett bibehållas då den har visat sig ändamålsenlig. Dessutom ärman numera vid skogsinventeringar oftast inställd på att kunna redovisa enfördelning enligt dessa grunder. tidbör tUl skUlnad mot vad som gäller enligt Skvl även lövskogen redovisas i tregrovleksgrapper. Grovleksgrapperna bör benämnas dimensionsklasser. Dessa börvara klen skog, meddgrov skog och grov skog. De tre klasserna skall avse trädmed en diameter i brösthöjd i centimeter på bark av resp. mindre än , 15men mindre än samt och däröver. F.n. kan som anförts tre värderingsmetoder tUlämpas vid skogstaxeringen, enfullständig och två summariska. Erfarenheterna års allmännafastighetstaxering ger enligt utredningen vid handen, att införandet vid 1970års taxering av ytterligare en värderingsmetod (den s. k. TO-metoden) inteunderlättat taxeringens utförande i den utsträckning som man hoppats pä. Denäldre summariska metoden, den s. k. Tl-me-toden, har ofta föredragits avnämndema även i sådana fall, där deklarationerna upprättats för värderingenligt TO-metoden. Utredningen anser alt det bör vara möjligt och lämpligt attsammanföra de summariska metodema till en metod. Denna metod skulle bygga päTO-metodens idé med en klassindelning i fråga om virkesförrådet, samt enklassificering med hänsyn lUl grovskogsprocent i enlighet med nuvarandeTl-me-tod. Alltjämtbör dock de fastighetsägare, som kan framlägga tUlfredsstäl-landeskogsuppskattningshandlingar, ha rätt att fä sin skog taxerad i enlighet meddessa dvs. enligt den noggrannare metoden. Utredningenföreslår sålunda att endast en summarisk metod skall finnas för värderingen. Dennametod utgör en schablonisering av den fullständiga metoden. EnUgt dennaförenklade metod bör virkesförrådet hänföras tUl lämpligt antal klasser,därvid förrådet uttrycks i m skog per hektar. Virkesförrådsklasserna börfördelas på grupper med olika grovskogsprocent. DåtillfredsstäUande skogsuppskattningshandlingar är tillgängliga vid taxeringenskall taxeringen enligt utredningens mening ske enligt en noggrannare metod.Därvid bör en fullständig värdering göras med den noggrannhet, som över huvudtaget är möjlig med hänsyn till tidsramen för taxeringen och tUlgången påsakkunnig arbetskraft. Man bör eftersträva att i så stor utsträckning sommöjligt få tillgång tUl skogsuppskattaingshandlingar så att den noggrannaremetoden kan användas. Den summariska metod, som utredningen förordat, börkunna tiUämpas på skogsfastigheter i hela riket utan geografiska begränsningareller begränsningar i fråga om taxeringsenheternas storlek. Den slutiigaavvägningen av bredden på virkesförrådsklassema och grupperna för grovskogsprocenti den summariska metoden bör enligt utredningen göras av RSV inför de allmännafastighetstaxeringarna. Riktiinjerna för metodernas utformning föreslås bliintagna i NSkvI. Enligtsystemet i Skvl har avsikten varit att de lokala skogstaxeringsanvisningarnaskuUe utarbetas inom länen. I realiteten har underlaget för de olikaskogstaxeringsanvisningama utarbetats vid skogshögskolan. Vid 1970 årsfastighetstaxering framställdes samtiiga värderingstabeller med hjälp av ADBgenom skogshögskolans försorg. Utredningen framhåller att det erforderligaberäkningsarbetet är så komplicerat och omfattande, att en centralhandläggning nästan är oundgänglig. Reglerna om meddelandet av anvisningar bördärför bringas i överensstämmelse med de förhållanden som i realitetenföreligger och också måste föreligga, nämligen att detta arbete omhänderhas aven central myndighet. Arbetetmed centrala värderingsanvisningar bör ombesörjas av RSV. Centralt upprättadevärdetabeller för skogstaxeringen bör vara bindande i det närmasteundantagslöst. Utredningens förslag beträffande skogstaxeringen grundar sigtiU stor del härpå. I avsnitten 5.2.2.1 och 5.2.2.2 redogörs för utredningensförslag om RSV:s skyldighet att meddela anvisningar och förfarandet i sambanddärmed. Dessa innebär kort sagt, att RSV bl. a. skall åretföre taxeringsåret lämna anvisningar av värderingsteknisk natur. Vidare skallRSV lämna uppgifter om preliminära riktvärden (värdetabeller)och andra preUminära grunder för värdesätlningen. Sedan de preliminära anvisningamatestats i länen skall de återställas tUl RSV, som fastställer anvisningarsenast . Skattechefen kan meddela kompletterande anvisningar. Detförfarande, som föreslagits beträffande andra fastighetstyper, bör gälla ävenför skogstaxeringen. RSV bör knyta den expertis till sig som fordrasför upprättande av anvisningar för skogstaxeringen. Dessa anvisningarinnefattar främst värdetabeller med riktvärden för hela riket. Detta omfattandearbete, som tidigare utan särskild föreskrift därom utförts på skogshögskolan,blir därigenom reglerat, vilket synes önskvärt. Målsättningenbör vara att antalet värdetabeller inskränks i möjlig mån. F. n. upprättastabeller inom varje län. Med utredningens uppläggning skall tabellverkenupprättas för varje värderingsområde, vilka angetts bli ca tio tUl antalet.Det bör vidare eftersträvas alt antalet tabeller inom varje värderingsomrädehålls nere i den mån det är möjligt utan nämnvärt eftersättande av taxeringenskvalitet. INSkvI bör även föreskrivas att RSV skall utöver värdetabeUema utfärda deytterligare anvisningar om grunder för värdesättningen av skogsmark, växandeskog och andra tUlgångar på skogsmark som kan behövas. Därmed avses bl. a.anvisningar om tekniska fel i virket och särskilda föryngringssvärigheter förskogen och om indelningen i godhets- och kostnadsklasser samt bestämning avvärdefaktorema. taxeringsanvisningarnautgör ett sammanhängande regelkomplex av komplicerad natur och förutsättsutarbetade med biträde av framstående skoglig expertis. Vid sådant förhållandefår det i allmänhet anses olämpligt med kompletterande länsanvisningar förskogstaxeringen, fastställda av skattechefen. Värderingsmetodeni Skvl utmärks av att den avverkningsberäkning, som behövs för att göra enavkastningsvärdering av skog, liksom modellen för värderingen i övrigt vilarpå föratsättningen av ett tänkt normal-eller jämviktstillstånd hos skogen, somdärvid antas ge en jämn årlig avkastning. Till grund för beräkningarna i Skvlhar lagts tillståndet i en s. k. normaliserad genomsnittsskog. Förvärderingen av skogsfastigheterna indelas riket med hänsyn till bl. a. denskogliga produktionsförmågan i tillväxtområden och inom dessa i godhetsklasser.Sedan en skogsfastighet hänförts till en godhetsklass, beräknasskogsbruksvärdet genom att man värderar det awerk-ningsuttag, som med hänsyntill den normaliserade genomsnittsskogens sammansättning anses kunna göras frånskogen. Värderingen sker genom kapitalisering av ett nettovärde perskogskubikmeter. Denför skogstaxeringen konstruerade avkastningsmodellen är nu ganska föråldrad.Det måste anses önskvärt att konslraera en värderingsmodell, grundad på detaktuella skogstillståndet. Värderingsmodellen bör därför anknytas tUl enawerkningsberäkning som är anpassad till aktueUt skogstUlstånd och tUl denawerkningspolitik som man med hänsyn till utförda regionalaawerkningsberäkningar kan förvänta för överskådlig framtid. Man skulledärigenom fä mera korrekta värderelationer mellan ung och gammal skog, varvidförekommande överhållning av äldre skog skulle bli beaktad. Detta skullejämfört med en normal-skogsvärdering utan beaktande av överhåUning minskavärdeskiUnaden mellan äldre och yngre skog. Man skulle också få ett bättregrepp om fördelningen på gallring och slutawerkning av skog, vilket ärbetydelsefullt för beräkning av awerkningskostnaden. Värderingsmodellen börgrundas på de bästa regionala awerkningsberäkningar som är tillgängliga vidförberedelsearbetet för taxeringen. Utredningenhar låtit utföra visst utvecklmgsarbete i syfte att modernisera och förenklametodiken vid skogstaxeringen. Därvid företagna undersökningar har utförts skogshögskolan av professorn och skog. Utvecklingsarbetet har bl. a. avsettlämplig metod för beräkning av avverkningarna. Arbetet har bl. a. grundat sigpå vissa provtaxeringar och analyser. sammanfattning av undersökningsresultatet, i vilket utredningen i alltväsentligt mstämmer, anförs bl. a. att den modemiserade värderings- modeUenbör bli baserad på senast utförda regionala avverkningsberäkningar, AVB 69(Awerkningsberäkning 1969, , skogshögskolan,rapport nr 15, 1970). Dessa awerknmgsberäk-ningar grundas på skogstillståndetunder perioden 19641968 och skulle i värderingsmodellen definieraskogslillståndet i utgångsläget, skogsskötselmodellen och avverkningsnivånunder den första 10-årspe-rioden. Följanderamar bör tillämpas för de områdesvisa awerkningsberäkningarna: Samma uttagsnivå och fördelning på gallring och slutawerkning somalternativ C i AVB 69. För landet i dess helhet innebar detta ett årligt uttagav 81,5 milj. skogskubikmeter med fördelning gallring och 60 %slutavverkning. Uttagsnivån lägre än under 19751984. Samma fördelning pågallring och slutawerkning. Uttagsnivän ytterUgare lägre än 19851994. sammafördelning på gallring och slutawerkning. Period2005 och därefter. Framtida uttag antas till storlek och dimensionsfördelningsvara mot tillväxten (2005 2009). Ifråga om beräkningarna i AVB 69 anförs bl. a. att de är grundade på data frånca 50 000 provylor, som är beskrivna med avseende på de värdefaktorer som är avbetydelse för skogsvärderingen. Varje provyta representerar därigenom en vissandel av den totala avverkningen. Den avkastningsvärdering som skall utförassägs därför innebära att man primärt beräknar värdetillskotten från varjeenskild provyta. Detta möjliggör att det totala avkastningsvärdet inom ettsådant område, för vUket avverkning och övriga skogliga förhållanden börbedömas, ett värderingsområde, kan fördelas på de olika kombinationer avvärdefaktorer, som bör redovisas i värdetabeUema för området. Dessakombinationer betecknas värdeklasser. Manhar vidare funnit att ett hos befintligtprogram Volym- och värdeberäkningar för långsiktsplanering bör efterjämförelsevis små modifieringar kunna användas för det fortsattaberäkningsarbetet avseende värdering av virkesuttagen och nivåsättning. Informationeni programmet består bl. a. av drivningsdata samt pris-och kostaadsdata. a. i vad de avser bruttopriser samt avverknings- ochtransportkostnader, bli använda som instrument vid marknadsrdateringen avavkastningsvärdena. Ävenkalkylräntefoten kan, sägs det, användas som ett instrument för erhållande avmarknadsmässiga relationer mellan yngre och äldre skog och bör därför kunnavarieras. Samma kalkylräntefot som tillämpas, , antas vara en lämpligutgångspunkt för värde- och nivåberäkningar i detta sammanhang. Genomatt hela beräkningsgången blir lagd på dator med stor beräkningskapacitetkommer behovet av det nuvarande s. k. rdalivprissyste-met att bortfalla. Detfortsatta förberedelsearbetet allmänna fastighetstaxering avsesskola ske inom ramen för RSV:s förberedelsearbete. Utredningenbehandlar i detta sammanhang marknadsvärdeanpassningen av skogsfastigheternasvärden. För att göra en sådan anpassning möjlig bör RSV kunna omräkna antagenkalkylräntefot och/eller antagna prisförutsättningar för virke ocharbetskraft. I professorn tidigare nämnda undersökning har följandeköp av skogsfastigheter under är 1970 redovisats: O25% av taxeringsvärdet 1 283 över75 % » » 68 Carlegrimsundersökning har endast avsett försäljningar av hela bebyggdataxeringsenheter. Däratöver torde i det närmaste lika många försäljningar skeav obebyggda skogsfastigheter och av bebyggda sådana, som inte utgör heltaxeringsenhet. Vid en bedömning av marknadsvärdenivån torde det även varamöjligt att utnyttja köp . Vid en bedömning av marknadsvärdenivåninför allmänna fastighetstaxering bör man enligt utredningen kunnaanvända köp ingångna . Frågan ommarknadsvärdeanpassning av skogsfastigheternas värden har undersökts dels avlantmäteristyrdsens värderingsbyrå och av lantbruksstyrelsen under medverkanav vissa lantbraksnämnder, dels inom skogshögskolan. Sammanfattningsvisframhåller utredningen i fräga om undersökningarna alt påtagliga avvikelserförekommer från den genomsnittliga taxeringsvärdenivå för bebyggda jord- ochskogsbruksegendomar, som kommit till uttryck genom köp. Vidare pekarutredningen på en viss tendens tUl lägre köpeskillingskoefficient vid mindreskogsandel for såväl bebyggda som obebyggda fastigheter. Då det gäller renaskogsfastigheter uppvisar undersökningarna av de mycket små fastighetema imånga fall ett högre värde per hektar än större fastigheter. Till den del dettavärde överstiger värdet för medelstora och stora fastigheter torde det ofta hakaraktär av sådant mervärde som utredningen i det följande föreslår skallutgöra ett delvärde på jordbraksfastighet och som inte bör påverkaskogsbruksvärdet. Under arbetet års allmänna fastighetstaxering börfortsatta undersökningar äga rum bl. a. om inverkan av förenämnda förhållandenvid försäljningar av skogsfastigheter liksom om köpeskillingsnivåer ochpristendenser i öv- rigti fråga om skogsfastigheter. Utredningen har framlagt förslag om revidering avfastighetsprisstatistiken. Förslaget berör även skogsvärderingen. AnpassningentUl marknadsvärdenivån kan ses som en justering av de värden, som framtagits pågrandval av avkastningsmetoden. De medel, som står till buds för en sådanjustering, är de s. k. n i v å f a k t o-rerna. Anpassningenkan därvid, sägs det, uttryckas såsom en omräkning av vid avkastningskalkylenantagen ränta eller antagna prisföratsättningar för virke och arbetskraft. Irealiteten torde marknadsvärdeanpassningen i möjlig mån ske redan viduträkningarna enligt den primära avkastningskalkylen. Redan i dessauträkningar, som sker genom ADB, bör givetvis beaktas den aktuellaprisstatistik som vid uträkningstillfället finns tillgänglig. Endast om ensådan preliminär anpassning inte kunnat ske eller om det vid därefter företagnakontroller genom jämförelser med för skogsfastigheter av olikatyp i fråga om storlek, godhetsklass, virkesförråd m. m. framkommer attytterligare anpassning av de framtagna värdena bör ske, kommer en omräkning avtidigare angivet slag till användning. NSkvIbör innehålla dels en reglering av den principiella uppbyggnaden avvärderingsmodellen och dels de huvudsakliga reglerna för upprättandet avvärdetabeUema. I avdelning C i NSkvI bör under en rabrik Värdetabeller tas inbestämmelser om tabellernas uppbyggnad. Däri bör anges att värdetabeUema skallupprättas på grundval av en schabloniserad värderingsmodell, vilken i principinnebär att för varje värderingsområde skall upprättas en grundläggandeavkastningskalkyl som vilar på en awerkningsberäkning för hela området.Föreskrift bör lämnas om att värdena i de värdetabeller som upprättas för varjevärderingsområde skall kurma beräknas för de olika värdeklasser som förekommerinom området. Med värdeklass förstås en kombination av värdefaktorer som tillresultat ger en värdeangivelse i en "ruta" i värdetabell. Utredningenanser det lämpligt att man i författningstexten gör en stegvis beskrivning avhuvuddragen i fråga om upprättandet av värdetabellerna. Beskrivningen börinledas med en föreskrift om att för varje värderingsområde skall beräknas detotala awerkningsuttagen, fördelade på de värdeklasser, till vilka skogen iområdet är hänförlig med hänsyn till markens beskaffenhet och läge samtvirkesförrådets sammansättning. Därefter bör fastslås attawerkningsberäkningen bör vara mera utförlig i fråga om virkesultagen under denärmast följande 10-årsperio-derna samt att awerkningsberäkningen för tidendärefter skall göras mera schablonmässig. I anslutning härtill bör föreskrivasatt awerkningsberäkningarna skall ske med hänsyn tUl aktuellt skogstillstånd. framtidaproduktionsförutsättaingar för skogen samt skogsindustrins rådande ochförväntade efterfrågan på virke. I samband därmed bör anges att aktuellt skogstillståndoch framtida produktionsföratsättningar för skogen skall bedömas utifrånuppgifter från riksskogstaxeringen. stegvis gjord beskrivning av huvudlinjerna vid skogstaxeringen följerhärefter bestämmelsema om värderingen av virkesultagen. Dessa bestämmelser börinnehålla grandema för värderingen mot bakgrand av vad som tidigare anförts omnivåfaktorerna. Värderingen skall avse både det beräknade totala virkesuttagetinom värderingsområdet och det virkesuttag, som beräknas falla på varje värdeklassinom området. I enlighet härmed bör, sägs det, föreskrivas, att värderingen avde beräknade totala och på värdeklasserna fördelade virkesuttagen skall skemed hänsyn till rådande och förväntade prisförutsättnmgar för virkesråvara ocharbetskraft samt enligt den kalkylräntefot som befinns skäUg på grund avprisrelationen mellan gammal och ung skog. Beträffandemarknadsvärdeanpassningen bör föreskrivas att de värden, som beräknas för deolika värdeklasserna, skall vara anpassade till marknadsvärdenivå och attanpassningen skall grandas på jämförelser med erlagda förfastigheter som helt eller till betydande del beslår av skog. börlämnas om att denna anpassning skall ske i huvudsak genom en omräkning avantagen kalkylräntefot eller av antagna prisföratsättningar för virke ocharbetskraft. Detsista momentet i arbetet med upprättande och fastställande av värdetabeUema, omvilket föreskrift bör lämnas i NSkvI, utgör en ned-räkning av de värden, somenligt den föregående beskrivningen framtagits, till föreskriventaxeringsvärdenivå, dvs. enligt utredningens förslag avmarknadsvärdenivån. Utredningenföreslår vidare att innehållet i värdetabellerna i vad avser främstingångsdata, tabellvärden och tillvägagångssättet vid taxering skall regleras.Inledningsvis bör föreskrivas att tabellerna skall upprättas i två serier förvarje värderingsområde. Av dessa skall den ena användas vid värdering enligtdeii noggrannare metoden och den andra vid värdering enligt den förenklademetoden. Vidare bör en beskrivning lämnas av de båda tabellserierna. tabellserie, som avser den noggrannare metoden, bör i de värdeklasser, somförekommer inom värderingsomrädet, anges tabellvärden dels för virkesförråd,dels för skogsmark. Ingångsdata i tabellerna för de olika värdeklasserna skallvara värdefaktorerna. Vidare bör tillvägagångssättet vid taxering enligt dennametod och med användning av nämnda tabellserie beskrivas.