prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — RRVinstämmer i att det behövs en utbyggd utredningsapparat på myndighetsnivå somkan bidra till att kontinuitet i utredningsarbetet erhålles. Nya KK bör här isamarbete med andra myndigheter ha en viktig uppgift. För policyskapandeutredningar bör dock enUgt RRV särskilt tillkallade statliga utredningar äveni framtiden vara det normala. Somtidigare nänrnts stöder statskontoret förslaget om nya KK som bas för denindustripoUtiska utredningsverksamheten. Denna bör omfatta såvälbranschutredningar som en fortlöpande bevakning av väsentligautvecklingsområden inom näringslivet En huvuduppgift är härvid att ta tillvarakunskapsresurserna i den centrala statiiga organisationen. SAF/Industriförbundetframhåller att i deras uppfattning vaga formuleringar omutredningssektionens organisation leder tUl bedömningen att nya KK skulle kunnatendera att få ett slags mo-nopolstäUning på aUt statiigt utredningsarbete inomangivna områden. I uppbyggnaden av en tung utredningsapparat finns enligtorganisationemas mening vissa risker i form av att verket koinmer att låtautföra sådana uppgifter som andra utredningsinstitutioner på grand av tidigareerfarenheter m. m. kan vara bättre skickade att handha. Enligt organisationernasmening bör nya KK:s funktion på utredningssidan anges så att verket har delsdet sammanhållande och överblickande ansvaret för branschutredningsverksamhetoch motsvarande inom den statliga sektom, dels ansvaret för kontakterna medandra organ som bedriver sådan verksamhet. I första hand bör man eftersträvaatt rationalisera nuvarande splittrade statliga utredningsresurser genomsamordning. bör verket förses med något sånär väl tUltagna anslagför utredningsuppdrag som utförs vid fristående forsknings- och utredningsorgan. Fråganom samhörigheten mellan industri- och handelspolitiska utredningar berörs avnågra få instanser. KKpåpekar att kunskapsunderlaget i stor utsträckning är gemensamt, vilket medföratt en samorganisation ger möjlighet tUl ökad effektivitet genom att enkunskapsöverföring underlättas och personalstyrkan lättare kan disponeras. SAF/Industriförbundetbetonar det positiva i att frågor rörande näringspolitiken och denintemationeUa handelspolitiken förs samman i ett ämbetsverk. Det borde få denfördelen att internationella hänsyn gör sig gällande i de näringspolitiskautirednmgaraa i större omfattning än vad som hittUls varit fallet. Ikonsekvens med sitt principiella avståndstagande från en gemensam 1973: 41 22 verksorganisationför handelspolitiken och industripolitiken, tar SIFU även avstånd från tankenpå en gemensam organisation för handelspolitiska och industripolitiskautredningar. Enligt institutets uppfattning är förslag tUldimensionering och inriktning av utredningsverksamheten grundat på alltförallmänna uppskattningar. En noggrannare analys av behovet borde sålunda hagjorts. Likaså borde utredningen klarare ha analyserat behovet av och formernaför samarbete med näringslivet och olika branschorganisationer vad avser denbevak-ningsbetonade utredningsverksamheten. Grossistförbundetanser det vara uppenbart att utredningsverksamheten inom industripolitiken åena och handelspolitiken å andra sidan blir av olika karaktär. Deindustripolitiska utredningama är sålunda vanligen betydligt mer omfattandeoch djupgående samt belyser industri-branschema från en rad olika synpunkter.Utredningarna på utrikeshandelns och handelspolitikens område fordrar däremotnormalt inte samma penetrering av olika frågor ur skUda aspekter. Visserligenföreligger enligt förbundet skäl för en viss samordning mellan berörda utredningar,men detta behöver inte nödvändigtvis ske genom en gemensam organisation. Utredningensförslag rörande det ekonomiska försvaret tas upp av ett fåtal instanser. ÖEFframhåller att ett organiserat samarbete mellan nya KK och ÖEF är bådenaturligt och nödvändigt. Däremot anser ÖEF att beslut om ny utredning ej börfattas förrän resultat föreligger års försvarsforsloimgsutredning ochförsörjningsberedskapsutredningen. övrigainstanser KK, RRV, statskontoret och LO tUlstyrker förslaget om en nyutredning och förordar ett vidgat samarbete mellan ÖEF och nya KK, 2.4.3Utredningens förslag angående konkurrensövervakningen Utredningenföreslår att SPK:s utredande uppgifter i samband med konkurrensövervakningenöverförs till det nya verket. Som skäl för detta anför utredningen denbetydelse konkurrensövervakningen har som ett led i samhällets bevakning avstrakturförhåUandena inom näringslivet. Utredningen har vidare tagit fasta påden omprövning av organisationen på konsumentpolitikens område som pågick inomkonsumentutredningen. Medutgångspunkt i utvecklingen av organisationen i stort för verksamheten inomdet näringspolitiska fältet, kommer utredningen till slutsatsen att det ärmöjligt att dela upp SPK:s uppgifter och resurser på ett sådant sätt att enmera sammanhållen organisation erhålles för den näringspolitiskautredningsverksamheten, som en del av SPK:s nuvarande uppgifterantingen kvarstår i en självständig organisation eller på ett naturligt sättfogas in i verksamhetsprogrammet för ett bli- Prop.1973: 41 23 Uppdelningen förutses ske i två huvudområden utredningar ianslutning till konkurrensövervakningen ochprisregi-strering/prisövervakning/prisupplysning och därmed sammanhängandeverksamhet. Utredningen motiverar en dyUk uppdelning bl, a. med att denverksamhet som enligt konsumentutredningens förslag kommer att höra hemma inomett blivande konsumentverk framför allt kommer att ha sina utgångspunkter ihushållens situation. Prisövervakningen i detaljhandeln blir då en central uppgiftför verket. När det däremot gäller att utreda prisbUdningen i olika led, vilketär konkurrensövervakningens syfte, är anknytningen tUl övrig näringspolitiskutredningsverksamhet starkare än anknytningen till den bevakning av hushållensintressen som avses svara för. Som en följd av den tänktauppdelningen av SPK:s uppgifter föreslår utredningen att nya KK tiUsammans medkonkurrensövervakningsupp-gifterna övertar SPK:s funktioner som utredningsorgantill och marknadsrådet. Utredningen tar däremotinte ställning beträffande den närmare avgränsningen mellan nya KK och detblivande när det gäller denna typ av uppdragsstyrd verksamhetutan förordar att frågan blir föremål för fortsatta överväganden. Avdet tjugotal instanser som berört denna fråga är bara fyra positiva tillutredningens förslag, nämligen , , . KK biträder utredningensförslag och anför bl. a. att detta innebär en återgång till denärendefördelning som gällde , då KK svarade förkonkurrensövervakningen, medan priskontrollnämnden ansvarade för prisärendena.En ärendefördelning av samma slag ter sig motiverad nu mot bakgrund avförslaget alt nya KK skall bli centralt utredningsorgan för handel ochindustri. Härigenom skulle en samordning av konkurrensövervakningen med denövriga strukturinriktade utredningsverksamheten kunna ske, vilket ärnödvändigt med hänsyn till att en bedömning av den framtida utvecklingen inomnäringslivet eller en enskild bransch blir meningslös om intekonkurrensförhållandena klarläggs. Köpmannaförbundetförordar att de branschinriktade utrednuigar och utredningar på uppdrag av NO,som f, n, utförs vid SPK, fors över till nya KK. Härigenom skulle dennautredningsverksamhet i högre grad än som varit fallet inom SPK kunna komma attomfatta även förhållandena inom de bakomliggande leden inom produktions- ochdistributionskedjan, vilket skulle ge en fullständigare bild av de vertikalaförhållandena inom olika branscher och varagrapper. Övrigaremissinstanser går emot förslaget, däribland marknadsrådet, NO, RRV, SPK, KF,LRF, SAF/, 1973: 41 24 Det viktigaste skälet som åberopas är det nära sambandet mellan SPK:sutredande och prisövervakande verksamhet. Marknadsrådetsäger sig inte kunna dela bedömning i denna del. Rådet fästeravsevärd vikt vid att SPK:s funktioner på konkurrensövervakningens områdebevaras. Just det förhållandet att en och samma myndighet ombesörjer såvälpris- som konkurrensövervakningen bidrar enligt marknadsrådet till atteffektivisera verksamheten på resp. delområde. Den nödvändiga samordningenmellan nya KK och SPK bör kunna tillgodoses genom ett samrådsförfarande.Marknadsrådet kan inte heller instämma i KK-utrednihgens uttalande att det kanvisa sig lämpligt att NO i större utsträckning arbetar med egna resurser. Denåtskillnad som råder mellan den utredande resp. åklagande funktionenbedömer marknadsrådet som en särskild styrka, som bor bevaras. Dessutom befararrådet att dess önskemål om utredningar måhända inte skulle mötas lika snabbtoch flexibelt av den nya stora organisationen, som hittiUs av SPK, NOställer sig tveksam till utredningsförslaget med hänvisning tUl bl. a. att detär värdefullt att ha tillgång till en utredningsmyndighet utan partsställning.NO betonar även i likhet med marknadsrådet det starka sambandet mellanprisövervakning och konkurrensövervakning. Med hänsyn tUl de godaerfarenhetema ter sig enligt NO en förändring av nuvarande tredeladeorganisation, med separata utredande, åklagande och dömande myndigheter, heltomotiverad. SPKkritiserar utredningsförslaget och anser att det är illa underbyggt. Nämnden pekarpå det starka samband som föreligger mellan pris- och konkurrensövervakning. Ensplittring av denna verksamhet skulle enligt SPK få synnerligen menligakonsekvenser. Vidare anser SPK att insamlandet av sekretessbdagt materialskulle försvåras om det skulle lämnas till en myndighet som kommer att arbetamed ett så omfattande och mångsidigt verksamhetsområde som nya KK. SAF/Industriförbundetanför att de finner utredningens förslag om att delar av SPK skall föras övertUl nya KK föga genomtänkt, avstyrker förslaget och anser att SPK skallbehållas intakt. Även SAF/hävdar att sambanden mellan SPK:sutredningsverksamhet i anslutning tUl konkurrensövervakning ochprisregistrering/prisöver-vakning/prisupplysning är större än skiljaktigheternaoch därmed skuUe en splittring av SPK:s nuvarande verksamhet vara en störrenackdel än fördel. Organisationema hävdar vidare att karaktären på SPK:s utredningarär sådan att slutsatsema som kan dras av dem i regel äger relevans på bådekonkurrensövervakningsområdet och prissidan. Prop.1973: 41 25 Utredningenföreslår en koncentration av den centrala organisationen för vissa delar av detstatiiga finansiella företagsstödet genom att KK:s uppgifter på detta områdeliksom AMS:s uppgifter i anslutning tiU lokaUseringsstödet förs över till nyaKK. Förslaget innebär att nyaKK övertar de uppgifter inom dagens KK som avser det särskUda kreditstödet tillhantverk och mindre industri, dvs. industrUånegarantiema och tillsynen överföretagareföreningarnas verksamhet vad gäller detta kreditstöd. Ärenden rörandehotellånega-rantier, hemslöjdsstöd och glesbygdsstöd till företagare skullelikaså föras över tiU nya KK. Det nya verket föreslås vidare få ett sammanhållandeansvar för administrationen av stödprogram som riktar sig tUl bestämdaindustribranscher. De nu aktuella programmen avser TEKO-industrierna och denmanuellt arbetande glasindustrin. Förslaget om överförandeav vissa uppgifter i samband med det finansiella företagsstödet från AMS tillnya KK har som bakgrund bl. a. att olika former av finansiellt företagsstöd iallt större utsträckning kommit att användas parallellt och i kombination medvarandra. Det har lett till samordningsproblem som man åtminstone delvis kankomma till rätta med genom en samordnad handläggning för några av deviktigaste medlen. Utredningen instämmer häri de slutsatser som tidigare dragits av lokaliseringsutrednmg.Bedömningar från denna ligger likaså bakom förslaget att göra nya KK tilluppföljningsorgan för hela det statiiga finansiella företagsstödet. Härmed tasytterligare ett steg mot ökad samordning genom att KK föreslås få i uppdrag attföreträda olika intressenter på den statiiga sidan i samband med ackord ellerkonkurser för företag där staten har fordringar och eljest agera på statensvägnar i situationer där statliga ingripanden till stöd för nedläggningshotandeföretag är aktuella. Som en konsekvens avöverflyttningen av lokaliseringsstödet från AMS till det nya verket föreslåsatt administrationen av sysselsättningsstödet, bidragsgivning till utbildninginom lokaliseringsföretagen och investeringsfondemas användning ilokaliseringspolitiskt syfte flyttas över till nya KK. Likaså föreslås attlokaliseringsdelegationen förankras inom det nya verket. Remissinstansemaär delade beträffande detta delförslag. Till dem som tUlstyrker enÖverflyttning av lokaliseringsstödet och övriga närbesläktade ärenden från AMStill KK, hör KK, , , , SHIO och TCO, LO äri prmcip positiv till en Prop.1973: 41 26 integrationav lokaliseringspolitiken i näringspolitiken, men anser att det i dagens lägesaknas förutsättningar att överföra de aktuella uppgifterna från AMS tiU nyaKK, KKpekar i sitt remissyttrande på det förhållandet att det ibland förekommit attett och samma företag erhållit olika typer av kreditstöd från skUda hel- ellerhalvstatiiga organ och där varje ki-editbeslut fattas utan någon inbördes samordning;eller att flera olika institutioner löst ett företags finansieringsproblemgenom beslut grundade på skUda utredningar och utan samordning. Mot denbakgrunden ser KK med tUl-fredsställdse utredningens förslag om samordningmellan lokaliseringsstödet och det kreditstöd som f, n. administreras av KK,Man anser det vidare vara en stor fördel om myndighet som har att besluta ifrågor om företagsstöd även handhar en utredande näringspolitisk verksamhet t.ex, beträffande bransch- och marknadsförhållanden, anför liknande motiv för sitt tUl-styrkande av utredningsförslaget.Förbundet instäminer i bedömning att det inte främst ärinsikter i arbetsmarknadssituationen som är avgörande för en framgångsriklokaliseringspolitik. I betydligt högre grad är det, enligt förbundet, förmåganatt bedöma lokaliseringsprojektens ekonomiska avkastning, företagsledningenskompetens och marknadseffekten i ett vidare perspektiv som ger livskraftigaföretagsetableringar. TCOinstämmer i utredningens förslag och påpekar dessutom att beredning ochverkställighet i lokaliseringspolitiska frågor av rent principiella skäl börhandhas av samma myndighet. Till de negativa hör bl.a. AMS, SIFU, statskontoret, SAF/, kommunförbundet ochlandstingsförbundet. Som skäl för att stödet skall ligga kvar hos AMS anförsbl. a, sambandet mdlan lokaliserings- och arbetsmarknadspolitiken, AMS anför att omarbetsmarknadspolitiken skall nå sitt mål krävs en differentierad uppsättningav medel, och det har visat sig vara en obestridlig fördel att olika slag avåtgärder har kunnat administreras inom en organisation. För att lösasysselsättningsproblemen på en ort måste arbetsmarknadsmyndigheterna göra denlämpliga avvägningen mellan olika slag av rörlighetsstimulerande ochsysselsättningsskapande åtgärder. Vid dessa överväganden har det varit enstyrka att AMS disponerat över lokaliseringspolitiska stödåtgärder av olikaslag, AMS hävdar att den i sin verksamhet på fältet måste ha nära kontakt ochsamarbete med företagen för att sätta in åtgärder för en ömsesidig anpassningmellan arbetskraftsutbud och arbetstillfällen. Rörande de eventuella fördelamamed en samordning av det finansiella föreagsstödet inom en organisation, anserAMS att syftet med de olika finansiella stödformerna kan vara helt olika. Närdet gäUer lokaliseringsstödet är det sysselsättningspolitiska motivetuppenbart, varför behovet av en Prop.1973: 41 27 närasamordning med arbetsmarknadspolitiken är stort. En överföring avhandläggningen av investeringsfonderna i lokaliseringspolitiskt syfte till nyaKK skulle innebära att handläggningen av investeringsfonderna splittrades upppå två verk, något som antas komma att leda till minskad flexibUitet i användningenav detta medel. En utbrytning av lokalise-ringsutbUdningen från den enhet inomAMS som handlägger arbetsmarknadsutbUdningen förefaller inte rationell. AMSanför också att de fördelar, som enligt står att vinna genom attbranschutredningsverksamheten inom nya KK koordineras med lokaliseringsstödet,inte uppväger fördelen av att den operativa verksamheten inomsyssdsättningspoUtiken finns samlad inom ett organ som disponerar över en sårikhaltig uppsättnmg av åtgärder som möjligt. Resultaten av branschutredningamakan mycket väl nyttiggöras inom lokaliseringsstödet, men det är inte därförnödvändigt att samordna utredningsverksamheten och stödverksamheten i enorganisation. Enligt AMS:s mening ger inte tUlräckligt underlagför ett ställningstagande angående utbrytning av de lokaliseringspolitiska frågornafrån arbetsmarknadsverket.. Länsstyrelseni uttrycker tveksamhet inför förslaget och anser att eneventuell omfördelning av handläggningen av lokaliseringsstödet från AMS tillnya KK bör ske först efter det att man fastställt arbetsfördelningen inomdepartementen samt mellan departement, verk och regionala organ. AMS har numöjlighet att via samråd erhålla bedömningar om industri- och branschstrukturenoch dess utveckling. Statskontoretär inte berett att instämma i förslag , men föreslåratt förslaget tas upp till förnyad prövning då de regionalpolitiskariktlinjerna i stort och den näringspolitiska organisationen på verksplanetfastställts. ÄvenLO är inne på denna tanke och anser att lokaliseringspolitiken bör ligga kvarhos AMS tills man tillskapat ett regionalpolitiskt handlingsprogram. Först dåmenar man att lokaliseringspolitiken kan inordnas i en aktiv näringspolitikoch överföras till den centrala myndighet som kommer att handlägganäringspolitiken i stort. SAF/anför liknande synpunkter ochframhåller att de regionalpolitiska synpunkterna måste betraktas somöverordnade bransch- och straktur-synpunkter och att frågan kan omprövas då denregionalpolitiska målsättningen preciserats. Ettdrygt tjugotal instanser behandlar förslaget att nya KK skall svara föruppföljningen av det finansiella företagsstödet. Flertalet är positiva tillutredningens förslag. Till dessa hör , , , ,, , , SHIO och TCO. anför att uppföljandet av vad som händer 1973: 41 28 medföretag som erhållit stöd är ett naturligt efterföljande led i handläggningenav det statliga finansieUa företagsstödet, och anser det därför påkallat attdet nya verket anförtros denna uppgift. Även KK anser att nya KK, somhuvudansvarig för ifrågavarande företagsstöd och tillika huvudman för företagareföreningama,bör lämpa sig väl att bedriva uppföljande verksamhet. KK påpekar dessutom attom uppföljningen ligger hos annan myndighet än den som beviljat stödet, dubbelarbete uppkomma och dels praktiska olägenheter uppstå speciellt ibrådskande krissituationer, då den uppföljande instansen rimligen måste ta delav den bevUjande instansens underlagsmaterial. RRVanser att uppföljning och bevakning av den statiiga stödverksamheten i principbör läggas på KK. Härigenom uppnås en samordning med stödverksamheten.Företagareföreningarnas förbund, KF och anför liknande synpunkter. Motförslaget går bl. a. i , statskontoret, LO ochSAF/. Länsstyrelseni anser att uppföljningsverksamheten även i fortsättningen kanskötas på länsnivå av länsstyrelse, företagareförening och länsarbetsnänmd ochatt det därför inte finns behov äv ett nytt centralt organ på området. LOanser för sin del att det nya verket synes få goda resurser att handha eneffektivare uppföljning av stödföretag, vilket man tidigare efterlyst, menendast imder föratsättning och i den mån lokaliseringsstödverksamheten, eftertUlkomsten av ett regionalpolitiskt program, kommer att läggas på det nyaverket. SAF/Industriförbundetslutligen anser att uppföljningsverksamheten bör ligga på samma organ somansvarar för lokaliseringsstödverksamheten, nämligen AMS, och att nya KK idessa sammanhang kan bidra med utredningshjälp i fråga om bransch- ochstrukturpolitiska frågor. Vidare betonas att uppföljningsåtgärdema klart måstebegränsas till enbart stödföretag och företas från företagsekonomiskautgångspunkter. Fleraremissinstanser betonar att uppföljningen av företagsstödet bör följaplaceringen av lokaliseringsstödverksamheten. Utredningenlägger fram förslag på industriserviceområdet. Med begreppet industriserviceavser utredningen utvecklingsstimulerande, fö-retagsinriktade insatser. Dåbegreppet industriservice kan uppfattas som begränsat till enbartindustriföretag kommer i det följande begreppet företagsservice att användas istället. Utredningensförslag omfattar två huvudområden den statliga servicen till mindre ochmedelstora företag samt det aktiva exportstödet. Prop.1973: 41 29 Inombägge dessa områden innebär utredningens förslag att nya KK tUIdelas vadutredningen betecknar som "huvudmannafunktioner". att analysera behovet av statliga åtaganden att medverka i planeringen avutformningen och utbyggnaden av de statiiga insatsema att fördela de medel som ställstUl förfogande för genomförandet av beslutade program att medverka vid uppföljningenoch värderingen av resultatet av de statligt finansierade insatsema. Utredningenföreslår vidare att en skUjdinje dras mellan planerande och verkstäUandefunktioner så att det centrala verket endast får befattning med de förra,medan de senare förläggs tUl tjänsteproducerande, serviceinriktade organ. Beträffandeden statliga servicen tUl mindre och medelstora företag anser utredningen attansvaret för denna verksamhet bör knytas till nya KK som en naturlig följd avutredningens tidigare förslag att verket skall ta över såvälutredningsverksamheten som det finansiella stödet med inriktning på mindre ochmedelstora företag. Utredningen föreslår att verket får i uppdrag att analyserabehovet av statiiga åtgärder och medverka vid planeringen och utbyggnaden avdessa åtgärder. Verket skall vidare fungera som styrande organ vidgenomförandet av beslutade program och medverka vid utvärderingen av dessa. Deverkställande, operativa funktionema på företagsserviceområdet skall, enligtutredningens förslag, förläggas till SIFU. Institutet avses även framgent få enserviceinriktad verksamhet motsvarande den som äger rum inom institutet.Utredningen finner att en anknytning av denna verksamhet till nya KK ärmotiverad med hänsyn till den risk för splittring som kan vara lill nackdel förkontakterna med de regionala aktiviteterna, främst verksamheten inomföretagareföreningarna. Utredningenföreslår alt anknytningen av SIFU till nya KK utformas så att verket fårställning som chefsmyndighet för institutet. Det innebär att SIFU även ifortsättningen får ställning som en särskUd myndighet med egna ledningsorganoch med eget ansvar för de medel som ställs tUl institutefs förfogande.Institutets anslagsäskanden kommer enligt denna konstruktion att prövas av nyaKK. Utredningentillmäter företagareföreningarnas roll som regional bas för den service somskall nå ut till de mindre och medelstora företagen stor betydelse. Utredningenbetonar alt ett nära samarbete mellan föreningarna och nya KK bör kunnaetableras, bl. a. när det gäller att definiera behov av och utveckla nyagrenar av den service som skall stäUas till den mindre industrins förfogande. Utredningensförslag innebär att företagareföreningamas verksamhet knyts närmare tUlorganisationen på den statliga sidan. Detta gör det, en- 1973: 41 30 ligtutredningen, befogat att ta upp företagareföreningarnas ställning tUl förnyadbedömning, i syfte att pröva föratsättningama att överföra företagareföreningamasfunktioner tUl en statlig organisation. Beträffandedet aktiva exportstödet föreslår att de fördelnings- ochledningsuppgifter med anknytning till den kommersiellt orienteradeutiandsinformationen och statligt stöd i övrigt till exportmarknadsföringen somnu ligger hos koUegiet för Sverige-information i utlandet förs över tUl nyaKK. Detta innebär att den allmänna Sverige-informationen och den kommersielltorienterade informationsverksamheten inkl. stödet till marknadsföring på utlandetskUjs från varandra. Vidare föreslår utredningen att nya KK övertar KK:s ochhandelsdepartementets uppgifter beträffande utlands-handelskamrarna, samt KK:suppgifter vad gäller handdssekreterar-praktikanter.