prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Tvekan kunde möjligenhysas om förvärv på grand av exekutiv auktion, som begärts av skeppsägarensjälv enligt kommittéförslagets 10 §, dvs. Men jag finneringen fullgod anledning att föreslå avvikelse på den punkten. 3,4,8,3Företräde och godtrosförvärv på grand av inskrivning Altfartyg utgör lösöre innebär, som förat antytts, bl, a. att fall av konkurrensmellan flera äganderättsanspråk till samma fartyg löses efter de grander somgäller lösöre i allmänhet. Såväl när det gäller tvesalufall dvs. då enfartygsägare överlåter fartyget först till en och sedan till en annan som närdet gäller godtrosförvärv av fartyg från någon som eljest ej var rätt ägare gälleralltså lösörerättsliga grundsatser. De innebär, att förvärv i god tro från densom till följd av besittning, kanske också genom s. k. inskrivning ifartygsregistret, framstod som ägare står sig mot konkurrerandeäganderättsanspråk om förvärvaren fått fartyget i sin besittning. Efterfastighelsrättslig förebild löser nu kommittéförslaget konkurrens mellan fleraförvärv av skepp eller skeppsbygge från samme fångesman, dvs. fall av s. k.tvesalu, genom särskilda regler om företräde på grund av inskrivning så att detförvärv för vUket inskrivning söks först Prop.1973: 42 246 harföreträde framför det andra. Men för att senare förvärv skall få företrädeframför tidigare fordras häratöver, att förvärvaren var i god tro. Var han intedet, kan förvärvet likväl vinna företräde, om näm ligen den ondtroendeförvärvaren överlåtit skeppet vidare till annan som i sin tur var i god tro.Den sistnämndes goda tro botar alltså den brist hans fångesmans onda tro utgör.För den händelse inskrivning söks för konkurrerande förvärv, skallgälla företräde efter förvärvens inbördes tidsföljd. Kan denna tidsföljd ejutrönas, bestäms företrädet av domstol efter skälighetsprövning. Företrädepå grund av inskrivning förutsätter enligt kommittéförslaget att inskrivningbeviljas. Eljest förfaller företrädesrätten. Det gör den också för den händelseinskrivet förvärv visar sig vara ogiltigt eller ej kunna göras gällande avförvärvaren. Bestämmelserna är i första hand avsedda för konkurrerande förvärvgenom köp, byte eller gåva. Men om konkurrens uppstår mdlan bolagsskifte, arveller annat universalfång på den ena sidan och överlåtelse på den andra, såkan universalfånget tvingas stå tillbaka för singularfånget på grund avinskrivning men inte tvärtom. Förvärv vid exekutiv försäljning, som i fastighetsrättenundantagsvis får utstå konkurrens på grund av företrädesregler av detta slag,skall enligt uttrycklig föreskrift i kommittéförslaget inte behöva göra det isjörätten. Det är den internationella marknadens större behov avomsättningstrygghet som föranlett den ståndpunkten. Kommitténföreslår vidare, likaledes efter fastighetsrättslig förebild, regler omgodtrosförvärv på grund av inskrivning, avsedda för sådana fall då det ena avkonkurrerande förvärv är behäftat med rättslig brist i fångeskedjan. Somexempel på sådan brist anför kommittén att förvärv grundats på förfalskad elleroriktigt tolkad fångeshandling. Kommittéförslaget berättigar tredje man tillgodtrosförvärv av den som vunnit inskrivning för sådant fång. Detsamma skallgälla, om bristen ligger längre tillbaka i fångeskedjan. Till skillnad frånfastighetsrätten som härvidlag utesluter godtrosförvärv vid vissa allvarligabrister i fånges-kedjan, t. ex. då förvärv skett frän omyndig ellerkonkursgäldenär berättigar kommittéförslaget till godtrosförvärv oavsettbristens beskaffenhet. Även för detta åberopas den internationella marknadenssäi skUda behov av trygghet i omsättningen. Samma hänsyn föranleder kommitténtill ståndpunkten att förvärv på exekutiv auktion skall gälla utan särskUdakvalifikationskrav och alltså inte vara underkastade reglerna omgodtrosförvärv på grund av inskrivning. Genom förvärv som följer dessa reglergör rätt ägare förlust och den skall enligt kommittéförslaget ersättas av statsverket(jfr 2.8). Attkommittéförslaget i dessa konkurrensfrågor vilar på fastighetsrättsligförebild har inte mött någon invändning under remissbehandlingen. Men från ettpar håll har kritiserats, att godtrosförvärv på grund av inskrivning skall blimöjligt oberoende av beskaffenheten av den Prop.1973: 42 247 bristsom föreligger i fångeskedjan. Att den internationella marknadens behov avomsättningstrygghet motiverar en sådan ordndng sätts d fräga. Motivet antas iså fall böra föranleda att godtrosförvärv på grund av inskrivning skalltillåtas även om bristen vidlåder godlrosförvärvet självt. Om kommittéförslagetsom därvidlag dock anses ha stöd av hävd i svensk lösörerätt godtas, bör detenligt denna kritik genom registeranteckning ej endast om konkurs ochutmätning utan även om inskrivna ägares omyndighet och om kvarstadsbeslut förebyggas att inskrivning beviljas för förvärv på grund av obehörigaförfoganden. Inskrivning på grund av förfalskad fångeshandling bör, föreslåsdet, förebyggas genom att kommunikation med fångesmannen föreskrivs iinskrivningsärenden. Det anses slutligen, att uttrycklig ställning bör tas tillfrågan om rätt för rätte ägaren att återlösa egendomen. Fastighetsrättensuppdelning av de fall av konkurrerande äganderättsanspråk som det här är frägaom på regler om företräde på grund av inskrivning och om godtrosförvärv pågrund av inskrivning bottnar i förutsättningen att fastighetsägaren, ävensedan han en gång överlåtit fastigheten, kan genom tvesalu överlåta den tillny förvärvare med verkan att denne därigenom gör ett i och för sig giltigtförvärv medan det i övrigt rör sig om ogiltiga förvärv vars brister botas genomförlitan på överlålarens lagfart. Den lösörerättsliga utgångspunkten är enannan och innebär, att det i båda faU är fräga om ett i och för sigbristfälligt förvärv även om överlåtaren på grund av besittning till egendomenframstår som behörig att förfoga över densamma. I båda fallen blir förvärvenockså skyddade enligt grundsatsen om godtrosförvärv av lösöre. Ett för några årsedan framlagt kommittéförslag till lag om godtrosförvärv av lösöre (SOU 1965:14), som är under beredning i , utgår från att dettaskall gälla även i fortsättningen. Ett annat exempel på principiellt liknandebehandling av motsvarande problem utgör 14 § lagen om skuldebrev. Otvivelaktigtkan det tUl förmån för att i detta sammanhang följa den fastighetsrätlsligaförebilden åberopas, att rättslikhet mellan olika grenar av inskrivningsbundenrätt har givna fördelar. Men det kan också riktas invändningar mot att bygga påfastighetsrättens principer. Först och främst skulle därigenom i lösörerättenföras in en främmande grundsats om giltigheten av senare förvärv vid tvesalu.En onödigt djupgående skillnad skulle då komma att föreligga vid olika slag avfartygsförvärv. Jag tänker på förvärv av skepp resp. förvärv av båt. För detandra skulle man på ett egentligen omotiverat sätt ge skeppsköpet ochskeppsbyggnadsavtalet en ställning som i viss mån svarar mot fastighetsköpet,nämligen genom att godtrosförvärv på grund av inskrivning skulle vara skyddatredan vid förvärvsavtalel. En sådan ordning är naturlig när det gäller detformaliserade fastighetsköpet, som i sig självt är förenat med bl. ochskeppbyggnadsavtalet får alls inte den ställningen enligt mitt förslag. Detblir inte formbundet och det vinner sakrättsskydd först på grund avinskrivning. Jag finner redan dessa invändningar så tungt vägande att jag medavvikelse frän kommittéförslaget vUl förorda en lösnmg med den alhnännalösörerätten som naturlig bakgrund. Denna lösning utgör en följdriktigutveckling av inskrivningsprincipen i fråga om sakrättsskydd. Den innebär, attden som förvärvat skepp eller skeppsbygge från någon, som väl var inskrivenägare men inte rätt ägare, skall vara skyddad mot konkurrerandeäganderättsanspråk, om han sökt inskrivning för sitt förvärv och var i god trointe bara vid förvärvet utan även när han sökte inskrivning. Överlåtarensinskrivning träder på det sättet i stället för den i lösörerätten legitimerandebesittnuigen tiU egendomen och förvärvarens inskrivningsansökan ersätterbesittningstagandet som grund för rättsskydd. NaturUgtvis förutsätter en sådanordning att inskrivning också beviljas. Ifråga om lösningsrätten finner jag liksom kommittén, att omsättningens behovav trygghet lämpligen kan tillgodoses utan hänsyn till beskaffenheten avbristen i överlåtarens rätt att förfoga över egendomen. Något utrymme förlösningsrätt för det fall att skeppet eller skeppsbygget t. ex. berövats rättägare genom brott finner jag alltså inte vara behövligt. En grundprincip i mittförslag är att värna om skepps- och skeppsbyggnadsregislrens vederhäftighet.Det bör i de övervägande kommersiellt färgade sammanhang som det här är frågaom vara tillräckligt att rätt ägare får ersättning av statsmedel. Jag återkommertill det i ett följande avsnitt (3,7). Men jag vill här påpeka att ersättningsrättenbör vara oberoende av det sätt på vilket egendomen gått ur rätte ägarens hand.Det ensamt avgörande bör alltså vara att någon genom godtrosförvärv på grund avinskrivning slutligt utsläckt hans anspråk på skeppet eller bygget. Detbör inte förbises, att inskrivningsförfarandet kan läggas väl till rätta föratt väsentligt reducera riskerna för rättsförluster. Först och främst kommerregistermyndigheten att ha skyldighet att kommunicera inskrivningsansökningarmed dem vars rätt berörs, ifall det finns anledning till det i det särskildafallet. Att räkna med rutinmässig kommunikation med överiålaren i alla lägen,finner jag däremot inte lämpligt med hänsyn tUl det likaledes viktiga kravetatt inskrivningsärenden skall handläggas snabbt och smidigt. Men genomunderrättelse till överlåtaren om det inskrivningsbeslut som ärendet leder tillkan denne sättas i tUlfälle att besvärsvägen söka ändring av ett beslut som hanfinner kränka hans rätt. Det kan ordnas ratinmässigt utan födröjning avärendenas handläggning. Detbör vidare vara lämpligt att, som förordats under remissbehandlingen, kvarstadskall föranleda anteckning i registret. Sådan handräckningsåtgärd går ut påatt hindra kvarstadsgäldenären att förfoga över 1973: 42 249 denkvarstadsbdagda egendomen, främst genom överlåtelse eller pantsättning, tillförfång för kvarstadssökanden. Sker likväl sådant förfogande, blir det gUtigtendast under föratsättning av god tro hos tredje man. Om åtgärden blir föremålför registeranteckning, bör tredje man åtminstone i praktiken bli avskuren frånmöjlighet att åberopa god tro. Motsvarande synpunkter kan anläggas påskingringsförbud. Jag förordar därför regler av innebörd att både kvarstad ochskingringsförbud skall antecknas i registret. Frågan om publicitetsverkan avskepps- och skeppsbyggnadsregislrens innehåll skall jag strax behandla(3.4.8.4). I ett senare avsnitt återkommer jag till frågan om verkan avkvarstad och skingringsförbud när det gäller inteckning i egendomen (3.6.4.7). Föreskriftatt inskriven ägares omyndighet skall antecknas i registret som förordats underremissbehandlingen skulle visserligen tjäna den omyndige till skydd men tordebli svårgenomförbar av rent praktiska skäl. Man måste nämligen hålla i minnet,att det för det ifrågasatta ändamålet ej är tillräckligt att säkerställainformation till registermyndigheten om redan inskrivna ägares omyndighet. Detskulle också bli behövligt att på något sätt se till att myndigheten förfogadeöver sådan information i fråga om framtida skeppsägare, vilket uppenbarligeninte rimligen kan ordnas på ett rationellt sätt. Dessutom kommer skepps-ochskeppsbyggnadsregistren såvitt nu kan bedömas ej att utvisa mer än degällande äganderättsförhållandena. Man bUr då för en granskning av fångeskedjani övrigt hänvisad tUl myndighetens arkiv, som visserligen kan hållas lätttUlgängligt men som ej utan vidare kan tilläggas samma publicitelsverkan somregistret självt. Tredje man skuUe således knappast vara betjänt medomyndighetsanteckning, även om en sådan ordning mot förmodan skulle kunnarealiseras. Slutligen inställer sig i detta sammanhang också frågan om detstatUga skadeståndsansvaret för det fall att föreskriven omyndighetsanteckninginte kommer till stånd. Jag kan mot denna bakgrund inte finna det motiverat attföreskriva omyndighetsanteckning i registren. Deförvärv som avses med förevarande konkurrensregler är förmögenhetsrättsligasingularfäng i allmänhet. Förvärv vid exekutiv försäljning omfattas ej avkommittéförslaget. Även jag har den uppfattningen att förvärv vid exekutivförsäljning bör vara undantagna från konkurrensreglerna. De bör stå sig ikonkurrensfall även utan krav pä kvalifikation genom inskrivning och god tro.Däremot finns dngen anledning till särbehandling av det fall att förvärvetskett genom frivUlig överlåtelse från konkursbo. När det gällde sakrättsskyddpå grand av inskrivning följde sådan särbehandling av sakens natur (3.4.8.2)men i förevarande situationer är förhållandena helt andra. 1973: 42 250 3,4,8.4Publicitetsverkan Kommittéförslagetger genom särskild bestämmelse publicitetsverkan åt registeranteckningar omtvist angående bättre rätt till skepp eller skeppsbygge och om förvärvsvUlkorsom begränsar ägarens rätt att förfoga över egendomen. Detta harfastighetsrättslig förebild. Ingen invändning har gjorts underremissbehandlingen. Men enligt min mening ligger det nära till hands attutvidga publicitetsverkan utöver vad som sålunda förslagits. Det principielltviktigaste steget mot en generell publicitetsverkan är i själva verket lagetredan med förslaget om sakrättsskydd på grund av inskrivning. Ifastighetsrätten gäller i stället sådant slcydd på grund av avtalet. Enligtmin mening måste man under alla förhållanden räkna med att registrenspublicitetsverkan i praktiken blir mer vidsträckt än kommittéförslagetformellt förutsätter. Ty i den mån registren innehåller och skall innehållaupplysning rörande omständigheter, som har betydelse för tredje man vidrättshandling med avseende pä registrerat skepp eller skeppsbygge, så vill detd praktiken mycket till för att denne skall anses vara försvarad med attunderlåta att förvissa sig om registrets ifrågavarande innehåll. Därifrån ärsteget kort till att helt enkelt i lag slå fast, att han skall anses känna tillregistrets innehåll. Syftet med en sådan föreskrift skulle vara begränsat tillatt generellt avskära tredje man från möjlighet att till stöd för beståndet avrättsförvärv till registrerat skepp eller bygge åberopa alt han inte känt tillden omständighet varom registret innehöll upplysning. Föreskriften skulleväsentUgen komma att medföra, att utom äganderättstvister och förvärvsvillkorockså utmätning, kvarstad och skingringsförbud skulle anses vara kända förtredje man. I övrigt kommer nämligen registren att innehålla upplysningar, somantingen enligt andra regler anses kända för tredje man säsom om konkurs eller också ej är av betydelse i sammanhanget. Utvidgningen kan sägas varanaturlig mot bakgrund av förslagets utformning i övrigt, inte minst den frånJB avvikande principen om sakrättsskydd på grund av inskrivning. Moten sådan utvidgning av registrens publicitetsverkan kan invändas, att detmedför en påtaglig olikhet i förhållande till fastighetsrätten. Denna olikhetblir så mycket mer markerad som genomförts sådan ändring i JBsbestämmelser om godtrosförvärv av panträtt som innebär att ny ägareslagfartsansökan inte utan vidare försätter borgenären ur god tro med avseendepå fångesmannens panträttsbehörighet; i regel kommer borgenären att kunnaförhålla sig passiv och räkna med underrättelse om överlåtelsen. En motsvarandeordning i sjörätten, d och för sig motiverad av uniformitetshänsyn, skulle emellertidinte kunna förenas med full publicitetsverkan av skepps- ochskeppsbyggnadsregislrens innehåll. Såsom jag skall utveckla vid mitt förslagrörande panträttsupplåtelse i vissa fall i ett senare avsnitt (3.6.4.2. har jagdock funnit, att behovet av godlrosskydd för borgenären i detta sammanhanginte behöver tillmätas på långt när samma praktiska betydelse som ifastighetsrätten. Jag har därför valt att fullfölja inskrivningsprincipen medpublidtetsprincipen och föreslär alltså, att skepps-och skeppsbyggnadsregistrenges sådan allmän publicitetsverkan som jag angav. 3.4.9Huvuddragen av registrerings- och inskrivningsförfarandet Dennuvarande ordningen för fartygsregistrering och inskrivning av fartyg utmärkersig för uppdelning i offentligrättslig registrering och äganderättsinskrivninghos en myndighet samt inteckning hos en annan. Det är sörjt för ett visstsamspel mellan dessa båda inskrivningsformer. Registrering är förutsättning förinteckning och den i fartygsregistret inskrivne ägaren har vissinteckningslegitimation. Kommittéförslagetgår ut från nya förutsättningar. De viktigaste är att registreringen ochinskrivningen förläggs till samma myndighet, , och inrättas förfullgången privaträttslig inskrivning. Fastighetsrätten har efterbildats ibetydande utsträckning. Systemet vilar på fartygsägarnas skyldighet att anmälafartyg för registrering, söka inskrivning av äganderättsförvärv och i övrigtförse registren med informationer om registrerade fartyg och byggen.Sjöfartsverket skall vaka över att dessa skyldigheter fullgörs. För ändamåletskall verket kunna förelägga vite, vars belopp ej blir begränsade. Förelagtvite skall dömas ut av domstol på talan av allmän åklagare. Sjöfartsverketskall självmant kunna vidta behövliga åtgärder för avregistrering när sådanskall äga rum. Rättelse av felaktig införing i register skall också kunnaföretas självmant pä samma sätt som rättelse av införing i fastighetsbok.Sökande vars rätt är beroende av att föregående ägare fullgör registrerings-eller inskrivningsplikt skall kunna fullgöra denna på den försumliges vägnaroch denne i sin tur åläggs en däremot svarande skyldighet att lämna utbehövliga handlingar som han har. a. pä grand av föreskrift isjöpanträttskonventionen föreskrivs undantag från kravet på sammanhängandefångeskedja för inskrivning, nämligen såvitt gäller förvärv genom exekutivförsäljning. Handläggningenav registrerings- och inskrivningsärenden blir enligt kommittéförslagetprincipiellt skriftlig. Men när förvärv inte kan styrkas skriftiigen, skallsammanträde kunna hållas efter förebild av fastighetsrättenslagfarlssammanträde. Sammanträdesprotokollet får sedan tjäna somfångeshandling. Handläggningen skall.inte koncentreras till inskrivningsdag engång d veckan utan äga rum varje arbetsdag. Det motiveras med hänsyn tillbehov av internationell samverkan i vissa fall. Ingen motsvarighet föreslåstill fastighetsrättens vilandeförklaring av lagfartsansökan. Men ärende skallkunna skjutas upp t. ex. för kommunika- 1973: 42 252 tioneller arman utredning. Anmälan eller ansökan, som är otjänlig som underlag förprövning, skall kunna avvisas. Enligtkommittéförslaget skall vidare föras dagbok över registrerings-ochinskrivningsärenden och handlingarna i ärendena föras samman i akter. Beslutsom innefattar registrerings- eller inskrivningsåtgärd skall meddelas genom attföras in i register och skall tilläggas det Innehåll registret utvdsar. Ombeslutet gått emot någon, skall denne underrättas. Talanmot beslut skall föras genom besvär i . Besvärstiden blir fyraveckor. Underremissbehandlingen har den föreslagna ordningen lämnats utan erinran i stortsett. Det har rönt uttryckligt giUande, att handläggning skall äga ram varjearbetsdag. På varvshåll har betonats, att det vid avregistrering urskeppsbyggnadsregistret för nyregistrering i främmande skeppsregister ipraktiken ofta krävs en fullständig tidsmässig samordning för att av- ochnyregistrering skall kunna ske på samma gång, t. o. m. utan hänsyn tiUeventuell tidsskUlnad mellan och det främmande registreringslandet. Dethar ifrågasatts, om inte till tids vinnande bör få döma ut vitesom verket förelagt. Möjligheten att avvisa registreringsanmälan m. m. harbedömts som mindre väl förenlig med det offentligrättsliga syfte som bär uppbl. a. registreruigsplikten. Besvärsförfarandet har ansetts böra reglerasfullständigt inom ramen för SjöL och det har ifrågasatts om det förfarandetinte bör efterbilda det reformerade besvärsförfarandet i förvaltningsrätten.Sjöfartsverkets förestående utflyttning från har föranlettpåpekandet, att frågan om bör vara besvärsinstans kommer i ettnytt läge vid utflyttningen. Jagfinner det riktigt, att privaträttsligt betydelsefulla bestämmelser omregistrering och inskrivning tas upp i SjöL. Det råder ett intimt sambandmellan på den ena sidan de rent materiella bestämmelserna främst om inskrivningav rätt till skepp och byggen och på andra sidan de formella bestämmelserna omhur sådan inskrivning skall gä till. Den övervägande offentligrättsligtbetingade regleringen i fråga om registrering bör emellertid så gott som heltföras över till administrativa bestämmelser. föratsätter jag, såsom jag redan utvecklat (3.3.2), att registreringoch inskrivning handläggs av en och samma myndighet. Men jag förordar tillskUlnad från kommittén att registermyndigheten organisatoriskt skall höra tilldomstolsväsendet. Den skall ledas av en inskrivningsdomare. Det är dä naturligtatt som grundval för regleringen av förfarandet hos den myndigheten välja deallmänna tvistemålsbestämmelserna. Så har skett i fräga om denfastighetsrättsliga inskrivningen. Jag erinrar om 19 kap. 3 § andra stycketJB. Naturligtvis gäller det som jag förordar bara registrering och inskrivningi skepps- 1973: 42 253 ochskeppsbyggnadsregistren och vad som hänger samman med det, inte annanverksamhet t. ex. båtregistrering som registermyndigheten också anförtros.De ifrågavarande ärendena kallar jag i fortsättningen för registerärenden. Jagansluter mig i allt väsentiigt till kommitténs förslag om dagboks-föring,aktbUdning och beslut i registerärenden. Jag delar uppfattningen, attregistermyndigheten bör ha skyldighet att vaka över att registreringsplikt ochinskrivningsplikt m. m. efterlevs och tUlddas behövliga instrument för detändamålet i form av befogenhet att ge vitesföreläggande och i vissa fallsjälvmant företa åtgärder för avregistrering eller rätta införing. blir inordnad i en allmän domstol, kan den lämpligen gesbefogenhet att också döma ut förelagt vite. Den efter fastighetsrättsligförebUd föreslagna rätten för sökande i registerärende att i den mån hans rättär beroende därav fullgöra annans registrerings- eller inskrivningspliktfinner jag lämplig. har jag funnit det mest ändamålsenligt och för vissa fall ocksånödvändigt att undvika att registerärenden upptas på inskrivningsdag bara engång som sker beträffande de fastighetsrättsligainskrivningsärendena. Jag har i stället stannat för en ordning som innebär attregisterärenden upptas på inskrivningsdag som hålls med endagsintervall, dvs.varje arbetsdag. Inskrivningsdagen bör sluta för att det underåterstoden av dagen skall finnas tillräckligt utrymme för registermyndighetenatt behandla upptagna ärenden och för att man skall kunna ingå rättshandlingarmed utgångspunkt i rättsläget vid den senaste inskrivningsdagens slut. Ensådan ordning iimebär vidare att anmälan eller ansökan som kommer in eflerklockan tolv hänförs till den inskrivningsdag som infaller påföljandearbetsdag. I den mån det av en remissinstans framförda önskemålet omhandläggning i vissa faU utom vanlig arbetstid kan tillgodoses inom ramen försystemet med inskrivningsdagar, fär bestämmelser därom ges itillämpningsföreskrifter. Registrerings-och inskrivningsförfarandet bör i princip vara skriftligt. Skeppsköp ochskeppsbyggnadsavtal ges i regel skriftiig form. Och även ora de stundora ingåsformlöst, blir de då merendels bekräftade skriftligen. Likväl kan det tänkasfall då t. ex. skeppsandel omsätts helt formlöst och då det inte kanföratsättas att skriftiig bekräftelse kan utverkas ens genom kommunikation iregisterärendet. För sådana fall behövs alltså ett muntiigt förfarande.Kommittén har efterbildat det fastighetsrättsliga lagfartssammanträdet. Jaghar funnit detta vara en onödigt vidlyftig ordning. Dessutom bygger förebildenpå andra föratsättningar än kommittéförslaget.