prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Ifråga om upphörande av panträtt på grund av inteckning genom förverkande pågrand av brott, till vUket fartyget tjänat som hjälpmedel, har vad kommitténanmärkt beträffande sjöpanträtt i den delen motsvarande giltighet. Panträttensförverkande är inte med nödvändighet förbundet med fartygets förverkande,erinrar kommittén. Särskild rätt däribland panträtt består, om inte ävendenna förklaras förverkad. Hänsyn kan alltså tas till tredje mans behörigaintresse, betonar kommittén. För det fall att förverkandeförklaring meddelasinnehåller kommittéförslaget, liksom gällande rätt, en uttrycklig regel om attinteckningen förlorar sin verkan från det att domen vunnit laga kraft. Inteckningsförfarandet.Kommittén erinrar om de grundläggande reglerna för registrerings- ochinskrivningsförfarandet. En hänvisning dit inleder kommitténs förslag tillregler om inteckningsförfarandet. Detta följer i övrigt tämligen nära denfastighetsrättsliga förebilden, påpekar kommittén. Tillavvikelserna hör enligt kommittén, liksom i gällande rätt, attinteckningsansökan ej kan förklaras vilande utan att den antingen måstebifallas ev. efter uppskov för utredning eUer också avslås. Kommitténerinrar om, att inteckning beviljas på ansökan av ägaren. I det sammanhangetär det enUgt kommittén fråga om en till inskrivningsförhållandena knutenlegitimation, medan behörighet till panträttsupplåtelse på grandval avinteckning i princip tillkommer rätt ägare. Kommittéförslaget innebär, att denför vars äganderättsförvärv inskrivning senast sökts är ensam behörig att ta utinteckning liksom att föranstalta om annan på ägaren ankommandeinskrivningsåtgärd. Ny ägares inskrivningsansökan utsläcker följaktligen förutinskrivne ägarens legitimation, en ordning som enligt kommittén svarar motprinciperna i förslaget rörande konkurrens mellan äganderätts- ochpanträttsförvärv. Skulle,fortsätter kommittén, fullbordan av det förvärv för vilket inskrivning söksännu vara beroende av villkor, medför inskrivningsansökningen dock inte attförat inskrivne ägarens inteckningslegitimation fullständigt utslocknar utandå tillkommer den i stället honom och förvärvaren i förening. I den delen vilarkommittéförslaget på samma grund som de föreslagna reglerna om inskrivning avsådana förvärv. Visserligen kunde enligt kommittén den förut inskrivne ägarenha bevarats vid sin legitimation, eftersom han med förslagetspanträtls-konstraktion egentiigen inte disponerar förmögenhetsrättsligt överfartyget förrän genom själva panträttsupplätdsen. Prop.1973: 42 186 serdock, att det stämmer bäst med god ordning i inskrivningsförhål-landen attlegitimation här rättas efter grunderna för inskrivning av villkorliga förvärv.Legitimationsbrist skall enligt kommitténs förslag liksom enligt JB föranledaawisning, ej avslag. Särskild föreskrift därom har ej upptagits. Enligt kommittéförslagetunderkastas inteckningsansökan vissa formkrav vars åsidosättande medföromedelbart avslag, nämligen att ansökningen skall vara skriftiig samtinnehålla uppgift om inteckningsbelopp och om det fartyg eller skeppsbygge somavses. Avslag skall enligtkommittéförslaget drabba ansökan om inteckning även i en rad andra fall,mestadels i anslutning tUl gällande sätt. Sålunda måste egendomen finnasinförd i registret. Ansökningen får ej heller strida mot en mot ägaren gäUande,i registret antecknad inskränkning i hans rådighet över egendomen. Här avses sådanrådighetsinskränkning som följer av villkor i ägarens eget förvärv, inte sådansom beror av att han genom villkorad överlåtelse frånhänt sig egendomen, tyden går ut över hans egen legitimation så som nämnts. Skall fartygeteller bygget avföras ur registret, kan ansökan om inteckning uppenbarligen ejfå bevUjas ens om hinder möter mot avregdstrering. Eftersom kommittéförslagetej inför vilandeförklaring av inteckningsansökan, måste även rättegång ombättre rätt till fartyget, skeppsbygget eller andel däri föranleda avslag påansökningen, anser kommittén. Detsamma gäller enligt kommittén, ifall sökandeneller, när flera delägare finns, någon delägare är i konkurs eller försätts ikonkurs den dag inteckning söks. Vad beträffar verkan avalt utmätning skett i fartyget, skeppsbygget eller andel däri senast samma dagsom inteckning söks har kommittén med utgångspunkt närmast i lagberedningensförslag Utsökning IX (SOU 1969: 5), övervägt huruvida utmätningenovUlkorligen skall hindra inteckning. Skälet till att så är fallet i gälanderätt är enligt kommittén att inteckning, som har bättre förmånsrätt än utmätning,eljest skulle kunna äventyra utmätningssökandens rätt. Skulle andel tas i mät,tUlkommer som motiv behovet av att undvika splittrade inteckningsförhållanden iegendomen; jfr förbudet mot inteckning i fartygsandel. Lagberedningen har inämnda förslag avstått från att föreslå ändring i lagen om inteckning i fartygpå förevarande punkt men uttalat, att det rättspolitiska syftet merändamålsenligt skulle tUlgodoses genom att utmätning gavs företräde framförinteckning som söks som utmätningen verkställdes eller senare.Samtidigt har beredningen erinrat om att bestämmelserna sjöpanträttskonventioninte bör åsidosättas. Det är också där som kommittén funnit ett hinder mot ensådan lösning. Enligt konventionen får nämligen inskrivet endastundanträngas av konventionsbetingad sjöpanlrätt och av viss retentionsrätterinrar kommittén. Prop.1973: 42 187 tradeframför inteckning skulle därför strida mot konventionen. Att bifall tillinteckning med sämre företräde från en presumtiv hypolekshavares synpunktmateriellt kan te sig som ett mindre ont än avslag rubbar enligt kommittén inteen sådan bedömning och hindret är i vart fall rent formellt alldeles klart. Enannan utväg vore tänkbar, förmodar kommittén, ifall utmätning gavs ställningav inskrivet . En sådan ordning torde vara förenlig med konventionen.Men kommittén vill för sin del ej förorda detta. Kommittén menar nämligen, attutsökningsreglerna i fråga om fartyg och luftfartyg i största möjligautsträckning bör vara ensartade. Och i fråga om luftfartyg antar kommittén, att1948 års konvention om internationellt erkännande av rätt till luftfartyg ejmedger att utmätning behandlas som . Tillreglerna om avslag på inteckningsansökan fogar kommittéförslaget en särskUdbestämmelse om att inteckningsansökan skall uppskjutas när ärende angåendeinskrivning av sökandens förvärv uppskjutits. Omintet hinder föreligger mot bifall enligt vad som här redovisats, skall inteckningbeviljas och pantbrev utfärdas, framhåller kommittén. Liksomi fastighetsrätten skall enligt kommittéförslaget pantbrev kunna utbytas motflera nya pantbrev samt inteckning kunna nedsättas efter annan inteckning ochdödas. Reglerna svarar mot de fastighetsrättsliga och det är följaktligenägaren ägarebegreppet taget i den bemärkelse som angivits inledningsvis somhar behörighet att föranstalta om sådana inskrivningsåtgärder.Pantbrevshavares medgivande förutsätter att pantbrevet inges, tillfogarkommittén. Även anteckning om innehavav inteckning regleras enligt kommittéförslaget och därvid föreslås enkonventionsbetingad specialregel. Kommittén erinrar om, attsjöpanträttskonventionens regler om formkrav för intemationellt erkännande avhypotek pä nordiskt initiativ formades så att registret eller registeraktenskall innehålla uppgift antingen om hypotekshavaren eller om att hypoteketställts till innehavaren. Det förra kravet svarar mot en utomlands vanligordning och det senare mot hos oss rådande system med innehavarinteckningar.Att innehavaranteckning skulle göras obligatorisk för att infria kraven förinternationellt erkännande antar kommittén knappast vara praktiskt för vår del.Pantbrev kan f. ö. inte "ställas" till någon, eftersom det ej fårkaraktär av skuldebrev. Kommittén har därför funnit nödvändigt, och med hänsyntill reglerna om ägarhypotek också fullt försvarligt, att föreslå en särskildregel av innebörd att, när annan ej är antecknad som innehavare av pantbrev,ägaren själv skall antecknas såsom innehavare. fall då särskild anmälan krävs för intecknings fortsatta giltighetförutsätts såsom kommittén utvecklat i det föregående att anmälan görs avantingen pantbrevshavaren eller ägaren. Prop.1973: 42 188 ligtkommittéförslaget vara skriftiig och innehålla uppgift om inteckningen. Görsej anmälan av ägaren, skall pantbrevet inges. Om dessa formkrav ej uppfyllts,skall anmälningen lämnas utan avseende, framhåller kommittén. Några materiellavUlkor uppställs inte. Är formkraven uppfyllda, skall alltså förklaringmeddelas om inteckningens bestånd. Ifall förklaring om intecknings bestånd ejutverkas inom den föreskrivna tioårsfristen, skall anteckning göras i registretom att inteckningen är utan verkan. Motsvarande anteckningar skall göras angåendeverkan av exekutiv försäljning och förverkandeförklaring, tUlfogar kommittén. KommittéförslagetinnehåUer i detta avsnitt också bestämmelser som tillgodoser behovet av attjämte skeppsbygge, som efter fullbordan överförs till skeppsregistret,överförs inteckningar och andra införingar utan ändring i övrigt. Upplåtelseav panträtt på grund av inteckning. Fiskeristyrdsen, advokatsamfundoch uttalar sig positivt om att denfastighetsrättsliga pant- och inteckningsordningen efter-bUdats, Samtidigtunderstryker både och riksförbundet, att registrerings- ochinskrivningsmyndigheten måste dimensioneras och anpassas väl till näringensbehov av snabb och smidig handläggning och information rörande registrensinnehåll. räknar med att man bör kunna kommunicera, medmyndigheten bl. a. genom telex. Liknandeuttalanden om behovet av myndighetens resurser för snabb handläggning ochkommunikation gör . Och betonar vidare, attde fastighetsrättsliga erfarenheterna av det nya systemet i görligaste mån börtillvaratas innan motsvarande system sätts i kraft inom sjörätten. Fiskeristyrdsenförmodar, att fiskefartyg även trots den nya ordningen kommer attvara mer osäkra och svårvärderade som inteckningsobjekt än stortonnaget. Sveahovrätt pekar på att möjligheten att inteckna belopp i främmande mynt medförsvårigheter att beräkna efterliggande inteckningars värde men tillfogar, att ensådan ordning likväl kan vara behövlig för näringen. Bibehålls möjligheten, ärdet enligt hovrätten välbetänkt att också tillåta inteckning 1 Poincaréfrancs.Men hovrätten betonar, att det inte får vara möjligt att spekulera i främmandeinteckningsvaluta genom att fastställd inteckning konverteras till annat myntän det inskrivna. Hovrätten anser, att det bör klargöras att så inte får ske. Hovrättenmenar vidare, att det bör övervägas att liksom i lufträtten och i en delfrämmande sjörättssystem tillåta gemensam in- Prop.1973: 42 189 teckningi flera fartyg, eftersom det skulle medföra fördelen av möjlighet till riskutjämningmellan flera panträttsobjekt. Som exempel nämner hovrätten de s. k. lash-eller pråmmoderfartygen, vilkas pråmar var för sig ofta kommer att vararegistreringspliktiga och inteckningsbara. Alternativet är enligt hovrätten attborgenären kompenserar sig för risk genom väl tilltaget överhypotek och detfiner hovrätten vara för kostsamt. Hovrätten medger emellertid, att gemensaminteckning i flera fartyg kan medföra problem vid utlandsexekution. kritiserar att fastighetsrättens ordning med fasttillägg till pantbrevsbeloppet efterbildats. Lämpligheten därav ifrågasätts bl.a. med hänsyn till utlandsexekutioner. I stället borde inteckningsborgenärenenligt hovrätten själv ha att förutse sitt behov i detta hänseende och begäraett däremot svarande pantbrev. Panträttsupplåtelsei vissa fall. har särskilt uppmärksammat de kravpå aktsamhet som den nya ordningen ställer på borgenären. Skeppshypotekskassanbetonar, att den principiella risken för obehörig panträttsuplåtdse vältrasöver från fartygsägaren till inteckningsborgenären, som visserligentiUförsäkrats visst godtros-skydd. Kassan väcker spörsmålet vid vilkettillfälle som behörighets-kontrollen skall utövas, när pantbrev överlämnas någontid innan ett beviljat lån betalas ut. Kommittéförslaget har ej föranlett någon erinran i denna del underremissbehandlingen. I detta sammanhang har remissyttrandena koncentreratuppmärksamheten till hypotekels förmånsrätt i förhållande till det s, k,löneprivilegiet i konkurs. Enligthovrätten för medför konkurrensen ringa olägenhet för devarvsanställda med hänsyn till den statliga lönegarantien i arbetsgivareskonkurs. Sveahovrätt räknar ocksä med att konkurrensproblemet reduceras praktiskt med hänsyntill lönegarantien. Men hovrätten menar, att de sjörättsliga reglernastUlämpning i tidiga byggnadsskeden medför systematisk inkonsekvens som måstevara svårbegriplig för de varvsanställda. Klarast och mest lättbegripligt fördem vore att deras förmånsrätt gällde i varvstillhöriga byggen och attbeställartiUhöriga byggen vore undandragna deras anspråk. intar en mer obestämd hållning. föreslagna reglerna om inskrivningsrätt i skeppsbyggnad innebäruppenbarligen i vissa fall försämring av varvsarbetares förmånsrätt i fall avvarvskonkurs, så tillvida som arbetarnas förmånsrätt jämlikt handelsbalken 17:4 måste vika inför innehavare av skepps- Prop.1973: 42 190 byggnadsinteckning;enligt betänkandet skulle nämligen sådan säkerhetsinnehavare jämställas medfartygsinteckning där förmånsrätt föreligger jämUkt handelsbalken 17: 3. Detlåter sig säga att de varvsanställda under alla omständigheter kan hålla sigtUl de kontrakt varvet har rörande bygget, men värdet av kontraktet kan utantvekan variera inom vida gränser. Det torde icke vara uteslutet att i fall avvarvskonkurs ett kontrakt skulle kunna med rättslig verkan hävas. Det låtersig också göra att hänvisa till lagen om statlig lönegaranti vid konkurs,enligt vilken lag väsentliga förbättringar till arbetarnas löneskydd vidkonkursfall föreskrivits. Principiellt borde emellertid denna lag hållasutanför sjölagskommitténs förslag; det hänvisas tUl vad nedan namnes omrelationerna mellan inhemska och utländska bestäUare där således lagensgaranti i stor omfattning skuUe täcka risktagande beträffande de sistnämndabestäUarna. Ikonventionstexten anges att fördragsslutande stat äger begränsainskrivningsförfarandet till fartyg, som avses att byggas eller är underbyggnad för utländsk beställares räkning. har sig bekantlärer omkring 75 "/o av fartygsbyggen vid svenska varv ske för utländskbeställare; i alla dessa fall gäller vad ovan sagts om försämring avvarvsarbetarnas situation. Förbundetutgår ifrån att betänkandet är fotat på uppfattningen attproduktionskapaciteten vid våra varv skall kunna fullt utnyttjas och därmedskapa sysselsättning. Emellertid kan förbundet icke se att betänkandetanalyserat sambandet mellan det nya inteckningsförfarandet och varvenssysselsättning. Man kan se det nya inteckningsförfarandet såsom ettkonkurrensmedel men man torde få betrakta det säsom varande av väsentiigtmindre betydelse än pris, kreditvUlkor och leveranstider. Detbör påpekas att , , och , vilka alla tillhör destora skeppsbyggnadsnationerna, icke undertecknat konventionen. Enannan fråga som också förbigås men vilken är av intresse i varvens nuvarandesituation av finansieringssvårigheter är de möjligheter den nyainskrivningsrätten ger varven att erhålla krediter utöver vad som är fallet. framhålla innan det är benäget biträda utredningens förslag,även om detta är fotat pä mellanfolkliga överväganden, att det vore önskvärtmed en närmare redovisning av de ekonomiska konsekvenserna i sin helhet förvarven och de vid dem sysselsatta. Vissabestämmelser om intecknings och pantbrevs gUtighet. tingsrättifrågasätter om en inteckningsborgenär har intresse av att säsom kommitténföreslagit kunna bevara inteckningens giltighet efter det attfartyget blivit avregistreringsmässigt medan hovrätten för förslaget i den delen utan erinran. Inteckningsförfarandet.Svea hovrätt anmärker mot att varken utmätning av eller kvarstad på fartygskall utgöra hinder mot inteckning i fartyget. Hovrätten erinrar om kommitténsuttalande att utmätning bör utgöra inteckningshinder och förordar denlösningen. 1973: 42 191 Sjörättsföreningeni har i stället uppmärksammat att utmätning i själva verketföreslagits utgöra inteckningshinder och påpekar, att ett hinder ej uppträderförrän inskrivningsdomaren fått besked härom. Även om inskrivning enligtkommittéförslaget skall kunna ske , kan bestämmelsen enligt föreningenföranleda tolkningssvårigheter, ifall det senare visar sig, att fartyget varutmätt den dag inteckningen fastställdes eller att det blev utmätt samma dagutan att inskrivningsdomaren hade kunskap härom. Föreningen antar att om eninteckningsansökan inte blir avslagen till följd av att inskrivningsdomarensaknat kunskap om utmätningen, man kan tänka sig antingen att inteckningsborgenärenfår företräde framför utsökningsborgenären eller utsöknings-borgenären framförinteckningsborgenären. Föreningen menar, att denna oklarhet bör undanröjasvarvid enligt föreningen bör tillses, att en godtroende inteckningsborgenär alltidbibehålles vid sin förmånsrätt. Föreningen ifrågasätter om ej dessutomutmätningsmännen bör åläggas att omgånde per telefon eller telegram underrättaskeppsregistret om utmätning som företagits i fartyg. Liknande uttalanden görSveriges advokatsamfund och . Sjöpanlrätti fartyg gäller, utom i fartyget och dess tillbehör, vanligen också i redarensfordran på ersättning eller haveribidrag för skada på fartyget men däremot ej iredarens försäkringsersättning. Sjöpanträtt i last gäller på motsvarande sätt ilastägarens ersättning för förlust av eller skada på gods men ej iförsäkringsersättning. Rätt till surrogat har i rättspraxis tillerkäntsretinent, Fartygshypoteket är däremot inte förenat med panträtt vare sig iförsäkringsersättning eller annan ersättning för skada på fartyget, Försäkringsrättsligtgäller, att försäkring av gods gäller till förmån för var och en som i egenskapav ägare, panthavare eller innehavare av annan rättighet till godset harintresse av att dess värde inte minskas eller går förlorat, allt föratsatt attannat ej framgår av omständigheterna. Sjöpantsrättshavare är dock medförsäkradpå detta sätt endast om hans fordran gäller mot pantägaren personligen. Ifråga om sjöpanträtt i fartyg erinrar kommittén om att frågan om panträttensgiltighet i surrogat ej regleras av den nya sjöpanträttskonventionen tillskillnad frän vad fallet är beträffande konvention (art. 4). De nordiskasjölagskommittéema har enligt kommittén Prop.1973: 42 192 funnitdet vara med den nya konventionens syfte mest förenligt att pantobjektetbegränsas till att omfatta fartyget och dess tillbehör. Frånvaron av föreskrifthärom i konventionen kan nämligen mot bakgrund av den gamla konventionen betraktas som uttryck för en strävan att undvika panträtt d rättigheter,framhåller kommittén. Frånfrågan om panträtt i surrogat mäste, fortsätter kommittén, skiljas spörsmåletom sjöpanträttshavaren skall ha rätt till del i försäkringsersättning på grundav försäkringsrättsliga regler om medförsäkring, närmast den dispositiva 54 §lagen (1927: 77) om försäkringsavtal. Enligt gällande dansk, finsk och norskrätt är så inte fallet, upplyser kommittén, medan svensk rätts ståndpunktanses vara något oviss. På den ena sidan presumeras nämligen enligt nämndalagrum att sjöpanträttshavare, vars rätt är förenad med personlig fordran motpantens ägare, är medförsäkrad, om försäkringen tagits utan angivande avintresse. På den andra sidan reglerar aUmänna svenskasjöförsäkringsplan och allmänna svenska kaskoförsäkringsvUlkor endastinteckningshavares medförsäkring. Ovissheten om rättsläget hänför sig, påpekarkommittén, till den slutsats som bör dras av nämnda avtalsmässiga reglering,dvs. om 54 § lagen om försäkringsavtal på denna punkt satts ur kraft. Enligtkonmiitténs mening ligger det närmast till hands att anta så vara fallet,eftersom sjöförsäkringsplanen och kaskoförsäkringsvillko-ren är avsedda attuttömmande reglera de problem som löses av de dispositiva bestämmelserna iförsäkringsavtalslagen. Oavsett vad gällande svensk ratt skall anses innebära,har enligt kommittén nordisk enighet på denna punkt kunnat vinnas endast genomsvensk anslutning till de övriga kommittéernas ståndpunkt att sjöpanträtt ejheller skall vara förenad med rätt till försäkringsersättning, varesig enligt panträttsliga eller försäkringsrättsliga regler. Med hänsyn tUlsjöförsäkringens utpräglat intemationella karaktär har kommittén tillmätt dennordiska rättslikheten utslagsgivande vikt. Kommittén har därför utarbetat förslagtill ändring i 54 § försäkrdngsavtalslagen av Innebörd att den nuvarandepresumtionen om panträttshavares medförsäkrdng dnte skall gäUa d fråga omsjöpanträtt. KommitténtUlägger, att lagändring skulle varit påkallad även om motsatt ståndpunkt valtsi medförsäkringsfrågan. Ty reservationen d 54 § lagen om försäkringsavtal,innebärande krav att sjöpanträttshavarens fordran gäller mot pantägarenpersonligen, tillkom under helt andra förutsättningar än som råder.Sjörätten arbetade med ett till sjöförmögenheten principielltknutet redaransvar medan sjö-lagstiftning, som trädde i kraft ,införde redarens personliga, ehuru begränsade, ansvarighet. Ifråga om sjöpanträtt i last föreslår kommittén motsvarande lösning. Sådanpanträtt skall alltså ej gälla i försäkringsersättning eller annan ersättningför förlust av eller skada på godset. Ej heller skaU sjöpanträtts- 1973: 42 193 Däremot berör kommittéförslaget inte re-tinents rätt tillsurrogat på sakrättslig eller försäkringsrättslig grand. Kommitténföreslår, att ej heller det nya fartygs- och skeppsbyggnadshypoteket skallomfatta surrogat. Men borgenären bevaras enligt kommittéförslaget vid sinställning som medförsäkrad enligt 54 § lagen om försäkringsavtal. har framhållit fördelen från försäkringsgivarsynpunkt med att rådandeosäkerhet rörande sjöpantsrättshavares rätt tiU försäkringsersättningundanröjs. Sveahovrätt ifrågasätter lämpUgheten av att utesluta inteckningsborgenären frånpanträtt i surrogat, t. ex. ersättning för fartygsskada. Han skyddasvisserligen försäkringsvägen men redaren kan enligt hovrätten beröva borgenärendetta skydd genom att göra upp direkt med tredje man och endast utnyttja sinkaskoförsäkring tUl den del tredje man ej täcker skadan. 2.7.6Lagkonflikter 2.7.6.1 Nuvarande ordning Pågrund av sjöfartens intemationeUa karaktär får problem sammanhängande medfrågan om tillämplig lag ofta central betydelse i sjörätten. I den månkoUisionsnormer i inhemsk internationeU privaträtt har relevans i förevarandesammanhang kan de väsentligen sammanfattas på följande sätt. I fråga om lösegendom i allmänhet anses sakrättsliga spörsmål i regel böra prövas enligtlagen i den stat där egendomen befinner sig (lex rei sitae). Beträffandefartyg tUlämpas vanligen i stället registreringslandets lag, ofta betecknadflagglagen. Detta gäller framför allt frågor om äganderätt tUl och ifartyg. Bilden är mera svår-tydd i fråga om sjöpanträtt. Såvitt gäller uppkomstoch bestånd av sådan rättighet får måhända flagglagen antas ha förord hos oss,stundom med den reservationen att domstolslandets lag (lex fori) känner sjöpanträtteni fråga. Men det är ej ovanligt, att den lag som reglerar fordringsförhållandet(i regel lex causae) anses tUlämplig. Och även lex rei sitae eller t. o. m. lexfori förordas. Valet kan utfalla ohka alltefter fordringsförhållandets art avlönekrav eller leverantörsfordran etc. Sjöpanträtters inbördes rangordning ochsakrättsliga verkan i övrigt bedöms främst efter flagglagen eUer efter lagen iden stat där anspråket realiseras, dvs. Retentionsrätt anses somregel underkastad lex rei sitae. Det torde slutligen vara allmänt erkänt attdet exekutionsrättsliga förfarandet följer lex fori. 13 1973.1 saml. 1973: 42 194 Kommitténerinrar om att den nya sjöpanträttskonventionen utgår från att registrerings-eller inskrivningslandets lag (flagglagen) i princip skall tiUämpas påinskriven panträtt. I fråga om panträtts uppkomst och bestånd följer det avart. 1, som dessutom för hypotekels erkännande ställer vissa krav på att dettUlkommit i rättsenlig ordning och på registrets offentlighet m. m,, upplyserkommittén.