prop · FW03130 · 1973-12-31 00:00:00 — Beträffande sådana fall då flerafackliga organisationer som tillhör olika centrala organisationer är verksammabland samma personalkategorier och inom samma skyddsområde på ett arbetsstäUe,bör del som utredningen ansett vara lämpligt att den organisation som har flestmedlemmar på arbetsstället väljer regionalt skyddsombud. Detta ombud arbetarsedan inom arbetsstället utan avseende på organisationstillhörighet. Om detåter på ett arbetsställe finns flera lokala organisationer, tillhörande sammacentrala organisation, är det lämpligt att dessa gemensamt utser det regionalaskyddsombudet för ett skyddsområde. Medgivande som lämnats av arbelarskyddsstyrelsen enligttredje stycket i äldre lydelse bör vara gällande intill utgången av menej därefter. En övergångsbestämmelse föreslås som klargör detla, 1 paragrafensfjärde stycke har tagits upp en bestämmelse om huvudskyddsombud. Somframhållits i den allmänna motiveringen avses regeln inte utesluta att i vissafall flera huvudskyddsombud utses pä ett arbetsställe. Har flerahuvudskyddsombud utsetts under den förutsättningen att ett av ombuden skallfungera som talesman för de övriga blir endast denne att anse somhuvudskyddsombud i lagens mening. Paragrafens första och andra stycke anger skyddsombudelsgrundläggande uppgifter. Denna fråga har behandlats i avsnitt 9,2,2, 1 Iredje stycket fastslås ansvaret för att skyddsombud fården utbildning som behövs för att ulföra uppgifterna som följer med uppdraget.Bestämmelsen innebär att ansvaret skall ligga pä arbetsmarknadens partergemensamt. Frågan om särskilda åtgärder för att främja utbildningen avskyddsombud har behandlats i avsnitt 9,5, Bestämmelsen i fjärde stycket klargör att skyddsombud harrätt att fullgöra sitt uppdrag under arbetstid och med bibehållen lön och andraanställningsförmåner. Bestämmelsens innehåll har väsentligen behandlats i denallmänna motiveringen. Tidsåtgången för uppdraget beror på en rad faktorer, somväxlar meUan olika branscher och arbetsställen, och det är inte möjhgt att göranågra generella uttalanden om vad som är behövlig tid. Utgångspunkter för bedömningenbör bl, a, kunna vara skyddsområdets storlek och arbetets natur. Medan huvudskyddsombudssysslanpå ett stort företag kan vara en heltidsuppgift kan i andra fall ettskyddsombud övervaka sill skyddsområde från sin egen arbetsplats eller annars underarbetets gång, varvid han inte behöver någon särskild tid anslagen föruppgifterna som skyddsombud, I allmänhet bör dock anslås under vilkenskyddsombudet kan ägna sig uteslutande åt att bevaka arbelsmiljöfrågor.Överenskommelser bör kunna nås mellan partema om tidsåtgången. Frågor av deltaslag bör i vart fall kunna lösas sedan yrkesinspektionen gjort en bedömning. Eneventuell lönetvisl som har samband med lidsålgången får naturligtvis ytterstavgöras domstolsvägen. Paragrafens femte stycke ger skyddsombud rätt att la delav handlingar och upplysningar som arbetsgivaren har tillgängliga och som är avbetydelse för skyddsombudets uppdrag. Den nuvarande mera begränsade bestämmelsei ämnet som finns i 64 § arbetarskyddskungörelsen avser enbari vissa angivnahandlingar såsom inspeklionsbok, arbetsbok, minderårigförteckning, intyg överföreskrivna besiktningar och provningar samt protokoU m, m. överundersökningar av luftförhållandena på arbetsstället. Enligtpartsöverenskommelser finns dessutom rätt alt ta del av upprättad slalisliköver yrkesskadefall samt arbelshygienisk-tekniska och arbetsmedicinskautredningar,' som är av väsentlig betydelse för förhållandena pä arbetsställetoch som avser ombudels skyddsområde. Dessa handlingar hör naturligtvis tiU demsom omfattas av den föreslagna rällen. Denna går emellertid avsevärt därutöveroch kan därmed ge ökade möjligheter lill en meningsfylld insats frånskyddsombudels sida i olika sammanhang då arbetsmiljön planeras. Som utredningenuttalat bör del vara värdefullt om kompletterande och vägledande bestämmelserkan ges i partsöverenskonimelsernas form. Den berörda bestämmelsen i arbetarskyddskungörelsenfär upphävas efler beslut av Kungl, Maj:t, Utredningen har framhållit behovet av skyddsombudensmedverkan i brandförsvarsuppgifter som motiveras från arbetarskyddssynpunkt.Med hänsyn härtill har utredningen föreslagit en bestämmelse ibrandstadgan (1962:91) som rekommenderar att skyddsombud deltar i brandsyn.Liksom de remissinstanser som berört frågan delar jag utredningens uppfattningatt skyddsombud bör medverka i brandförsvarsfrågor med anknytning tillarbetarskyddet och jag har sålunda ingen erinran mol syftet med den föreslagnaregeln i brandstadgan. Inom pågår einellertid arbete medinriktning på att till årets riksdag lägga fram proposition pä grundval avräddningstjänstutredningens betänkande (SOU 1971:50) , I delsammanhanget övervägs också vissa ytterligare ändringar i brandlagstiftningensom har föreslagits i en särskild framställning frän statens brandinspektion.Det är därför inte lämpligt att nu ta ställning till den föreslagnakompletteringen av brandstadgan. Frågan får las upp under den fortsatta behandlingenav ärendet om räddningstjänsten. Paragrafen upptar regler om skyddsombuds befogenhet attingripa genom att bestämma att vissl arbete skall avbrytas. De två situationersom reglema lar sikte pä har behandlats i den aUmänna motiveringen, I några remissyttranden har berörts omfattningen ochverkningarna av rällen att avbryta arbete, I anledning av vad LO anfört i deltahänseende bör understrykas att de situationer som avses är fall dä faran förliv eller hälsa är på en gäng omedelbar och allvarlig som tidsmässigtutrymme inle finns för att genast fä till stånd rättelse genom hänvändelse tillarbetsgivaren. Faran skall inte behöva vara livshotande utan risk för kroppsskadaskall räcka. Något krav på att skyddsombudet skall göra en närmare bedömning avden befarade skadan är inte avsett. Det ligger i sakens natur att rätt attavbryta arbete inte föreUgger när visst risktagande ingår som ett nödvändigtled i arbetsuppgiften på grund av dennas beskaffenhet. Som exempel på sådanafall har utredningen anfört brandmannens uppgifter i samband med eldsvåda. Detkan förutsättas att en reglering av här angiven innebörd bara kommer att behövatillämpas undantagsvis, I fall då arbete avbrutits efter beslut av skyddsombudbör situatioiien vad gäller arbetslagarnas rätt till lön m, m, i principbedömas på samrria sätt som om yrkesinspektionen gjort motsvarande ingripande.Trakasseribestämmelserna i 42 § medför att arbetsgivare eller arbetstagareinte fär hindra skyddsombud från alt utnyttja sin befogenhet att besluta om arbetsavbrott. Bestämmelsen i tredje stycket har ansetts behövlig för attge skyddsombud garantier mot skadeståndsanspråk och ersättningsskyldighet pä grundav beslut som denne fattal om att arbete skall avbrytas. Underlåtenhet avskyddsombud att i farosituationer som avses i paragrafen begagna sig av rättenatt avbryta arbete får självfallet inte heUer föranleda skadeståndsansvar. De ändringar som föreslagits i paragrafen har behandlats iavsnitt 9.2,3. Där har ocksä framhållits alt företagsnämnd eller annat Uknandeorgan under vissa förutsättningar skall kunna fungera som skyddskommitté.Bestämmelserna lägger inte heller hinder i vägen för all dela in ett störrearbetsställe i skyddsområden och tillsätta en skyddskommitté för varje område.Möjligheten att inrätta central skyddskommitté eller motsvarande organ stårockså öppen. Delegation av vissa uppgifter från skyddskommUté lill utskott,nämnder eller arbetsgrupper m. m. skall kunna ske. och andra organ får dock inle eftersättas. Vissabestämmelser om skyddskommitténs sammansättning avses bli upptagna iarbetarskyddskungörelsen. Utredningens förslag fär läggas till grund för Kungl,Maj:ts beslut i delta hänseende. Paragrafen anger skyddskommitténs grundläggande uppgifter.Dessa har i huvudsak behandlats i den allmänna motiveringen. befallning med företagshälsovården bör tillfogas att del ärden förebyggande verksamheten inom företagshälsovården som kommitténsverksamhet bör inriktas på. Där förelagshälsovården är organiserad i form av företagshälsovårdscentralgemensam för flera företag eller förvaltningar är skyddskommittén påmotsvarande sätt som vid inbyggd förelagshälsovård samrådsorgan för planeringoch inriktning av den del av verksamheten som gäller del egna företagels ellerden egna förvaltningens behov. Reglema omhandläggningsordningen i skyddskommittén bör införas i arbetarskyddskungörelseni enlighet med vad utredningen föreslagit. Som utredningen funnit kan vissafrågor som kommer upp i skyddskommittén falla utom ramen för arbetarskyddslagstiftningenoch blir därmed undandragna avgörande av tiUsynsorgan, Detla får beaktas vidkungörelsebestämmelsernas utformning. De bestämmelser som finns i 65 § andrastycket kungörelsen beträffande skyddskommitténs uppgifter bör utgå. Underremissbehandlingen har TCO uttryckt önskemål om en bestämmelse som hindrararbetsgivaren alt vidta åtgärder i strid mot arbetstagarnas uppfattning närfråga hänskjutits lill yrkesinspektionen. Som utredningen framhållit måsle detligga i arbetsgivarens intresse all inle föregripa yrkesinspektionensställningstagande. Skulle likväl något sådant fall uppkomma finns det inteanledning all anta att yrkesinspektionen skulle känna sig bunden avarbetsgivarens åtgärd när ställning skall tas till den hänskjulna frågan.Yrkesinspektionen har också de möjligheter som behövs för alt ingripa om ensådan åtgärd innebär avsteg från lagstiftningens krav. Erfarenheterna av dennya handläggningsordningens tillämpning fär visa om särskilda bestämmelserbehövs och det kan förutsättas att utredningen har uppmärksamheten riktad pådenna fräga under sitt fortsatta arbete. Paragrafen syftar till att ge skyddsombud skydd mottrakasseri som har samband med skyddsombudsuppdragel. Som nämnts i avsnitt9,2,2 föranleder den föreslagna utvidgningen av skyddsombudens uppgifter ochbefogenheter att paragrafen får ett delvis nytt innehåll. Med hänsyn lillparagrafens lydelse sker denna anpassning av Irakasseriskyddet automatiskt ioch med att nya uppgifter anförtros skyddsombuden. Olika tolkningsfrågor kannaturligtvis uppstå att lösa vid tillämpningen. Det är dock knappast möjUgt althär ge några bestämda anvisningar för hur sädana spörsmål skall avgöras i deskiftande situationer som är tänkbara. De bestämmelser som tillfogats i fjärde och femte styckenahar i huvudsak motiverats i avsnitt 9,2,2. Genom bestämmelserna säkerställs detskydd som åsyftas med paragrafens nuvarande regler. Vid tvist om uppsägningskett med anledning av skyddsombudsuppdragel eller haft annan orsak fårskyddsombudet, oavsett att uppsägningstiden kan ha gått ut, kvarstå ianställningen tills frågan hunnit avgöras i vederbörlig ordning. En motsvaranderätt all t, v, vara bibehållen vid sina tidigare arbetsförhållanden resp,anställningsvillkor skall gälla om tvisten angår sambandet mellan förändringari någol av dessa hänseenden och skyddsombudsuppdraget. Talan vid domstol pä grund av den förevarande paragrafenskall enligt 43 § varaväckt frän avslutandet av den åtgärd saken gäller, Detla innebär att begäran om förhandUng meUan parterna i tvistefråga som här avses bör vara väckt i sådan tid att sexmånadersfristen inte försitts, I vart fall mäste anses att rätlen att t, v, kvarstå i anställningen eller att t, v, behäUa tidigare arbetsförhållanden eller anställningsvillkor inte skall kunna göras gällande, om vid sexmånaders- tidens utgång förhandling inte begärts och frågan då inte heller hänskjutits till skiljenämnd eller tagits upp vid domstol. Del kan emellertid inte vara rimligt att skyddsombud, som uppenbart saknar fog för påstående om samband mellan skyddsombudsuppdraget och upp sägning eller annan åtgärd som kan vara aktuell, skaU kunna utnyttja rätten enligt del föreslagna fjärde stycket liU att kvarstå i anställningen eUer behålla tidigare arbetsförhållanden eller anställningsvillkor. Med hänsyn härtill har tillfogals en bestämmelse som gör del möjligt för domstol att på yrkande av arbetsgivaren förordna att rätten enhgt fjärde stycket inte skall bestå. Det bör emellertid understrykas att förordnande inte är avsett alt meddelas annat än i klara fall. Om skyddsombud faktiskt skilts från sin anstäUning genomavskedande eller anställningen upphört på grund av att uppsägningstiden gäll ulbör del i visst fall vara möjligt för skyddsombudet all ulan längre tids väntanfå återgå till arbetet. Den situation som avses är dä skyddsombudet inle ulanfog gör gällande att han skilts från anställningen på grund av sitt uppdrag. Ifemte stycket har med hänsyn härtill intagits en bestämmelse som ger domstolenmöjlighet att, när talan väckts med yrkande om anställningsförhållandetsfortsatta bestånd på grund av ogiltighets- regeln i tredje stycket, förordna att skyddsombudet skallfå återgå i arbetet. Förordnande skall längst kunna avse tiden intill dess lagakraft ägande dom eller beslut föreligger. förordnande gällerskall skyddsombudet ha rätt att åtnjuta sina tidigare arbetsförhållanden ochanställningsvillkor. Under remissbehandlingen har ifrågasatts om det inlealltid bör ankomma på arbetsgivaren att - sedan skyddsombud gett uttryck försin uppfattning att arbetsgivarens ifrågavarande åtgärd innebär trakasseri-begära förhandling och väcka talan inom tid som sägs i 43 §, Någon regel avdenna innebörd lorde inte kunna uppställas, MöjUgheten att påkalla förhandlingoch väcka talan måste stä öppen för säväl arbetsgivare som skyddsombud och vemsom utnyttjar denna får bh beroende på omständigheterna i del särskilda fallet.Bevisbördefrågornas lösning i t, ex, en tvist, som gäller frågan om enarbetstagare skilts från sin anställning på grund av sin verksamhet somskyddsombud, synes inle vara beroende av vem som intar stäUning av kärande imålet, EnUgt 6§ lagen (1971:202) om vissa åtgärder för alt främjasysselsättning av äldre arbetstagare på den öppna arbetsmarknaden harbestämmelserna i 42 § motsvarande tillämpning pä den som avarbetstagarorganisation företräda organisationen i frågor enligtlagen. Efter samråd med chefen för förordar jag att detutökade anställningsskyddet enhgt fjärde och femte styckena kommer också nämndaföreträdare lill del. Hänvisningen lag slår därför kvar oförändrad, I avsnitt 9,7 har förordats en omorganisation avyrkesinspektionen som bl, a, innebär alt en yrkesinspektionsnämnd inrättas somi princip beslutande organ när del gäller regional tillsyn över efterlevnadenav arbetarskyddslagstiftningen. Paragrafens lydelse har ändrats med hänsynhärtill. Frågan om beslutsbefogenheterna inom yrkesinspektionen får reglerasnärmare genom bestämmelser i instruktionen för yrkesinspektionen. Frågor kring den kommunala tillsynen har behandlats iavsnitt 9.7, Som framhåUits där bör det ses som ett åliggande för kommunen som sädanatt utse kommunala tillsynsmän med behövlig kompetens att biträdayrkesinspektionen i arbetarskyddslillsynen. Inför valet av kommunaltillsynsman är det av värde alt samråd i lämpUg form sker medyrkesinspektionen. Paragrafens första stycke har getts ny lydelse i enlighethärmed. Nuvarande regler om skyldighet för lUlsyningsman för denallmänna hälsovården att vara tillsynsman om han förordnas därtill ochom tillsynsmans rätt tiU ersätining för uppdraget har slopats som enföljd av ståndpunkten att den kommunala tillsynen skall utövas av tjänsteman, iregel hälsovårdsinspektör, som är anstäUd hos 15 1973. För hälsovårdsinspektör eUer motsvarandetjänsteman bör tillsynsuppgiflerna kunna betraktas som åligganden som hör tilltjänsten. I den män annan i kommunen anställd tjänsteman åtar sig alt pä deltidfullgöra tillsynen bör ersättningsfrågan kunna lösas genom överenskommelse ivarje särskilt fall. Hittillsvarandesystem med årsredogörelser lill yrkesinspektionen för den kommunala tillsynensutövande frän varje särskild tillsynsman har mte fungerat tillfredsstäUande,Ofta har rapporter inte avlämnats och de rapporter som inkommit har ej sällanvarit ofuUslän-diga. Dessa brister bör undanröjas. bör man se tillatt i kommuner med flera kommunala tillsynsmän en gemensam rapportering kommertill stånd som avser hela den kommunala tillsynen i kommunen. Detta kan ske omskyldigheten att avge årsredogörelsen läggs på kommunen. En sådan ordning börge såväl yrkesinspektionen som kommunen möjligheter till förbättrad överblickoch kontroll över tillsynsverksamheten. Dessutom uppnäs viss lättnad iyrkesinspektionens expeditionsgöromål genom att antalet rapporter minskar, Pägrund härav har i andra stycket upptagits en bestämmelse om skyldighet förkommun att lämna redogörelse till yrkesinspektionen om den kommunala tUlsynensutövande. Förslaget i avsnitt 9.7 om att skyldigheten att utsekommunal tillsynsman skall åvila kommunen innebär att också ansvaret enligt dennaparagraf för all åtgärder vidtas om tillsynsman inte fullgör sina åUgganden börläggas på kommunen. Paragrafen har ändrats i överensstämmelse härmed. Det kanförutsättas att kommunerna utan undantag utser kommunala tillsynsmän och att deäven i övrigt kan ombesörja vad på dem ankommer för den kommunala tillsynensfullgörande. Något behov av en regel som ger rätt all uppdra denkommunala tillsynens utövande åt särskilt förordnad tillsynsman föreliggerdärför inle. Andra stycket i paragrafen har följaktligen fåll utgå, Paragrafen har tillförts en allmän bestämmelse omhandräckning av poUsmyndighet, Bestämmelsen har motsvarighet i bl, a,livsmedelslagen, skyldighet att lämna tillsynsorganupplysningar och biträde enligt 52 § i gällande lydelse innefattas i denföreslagna bestämmelsen om handräckning. Enligt nuvarande 53 § andra stycketkan tillsynsmyndighet vid synnerlig fara för arbetstagares liv eller hälsa låtapolismyndighet vidta behövliga åtgärder på arbetsgivarens bekostnad för attsäkerställa meddelat förbud. Möjligheten all säkerställa förbud genompolismyndighets försorg bör emellertid inte vara begränsad lill fall närsynnerlig fara föreligger utan bör gälla generellt. Detta ligger också i denföreslagna handräckningsbeslämmelsen. De nämnda reglerna i 52 § och 53 § andrastycket kan därmed upphävas. Frågan om tystnadspUkt för skyddsombud, ledamot avskyddskommitté och styrelseledamot i lokal facklig organisation har behandlatsi avsnitt 9,2,3, Ändringar i paragrafen har skett i enUghet med vad som sagtsdär, 1 anslutning härlUl bör framhållas att en redaktionell ändring vidtagits i68 § som gäller påföljd för brott mol lystnadsplikten. Därigenom markeras attstraff för överträdelse förutsätter att denna skett med uppsåt eller av oaktsamhet.Påföljd skall således inte drabba t, ex, skyddsombud som sprider en uppgift somomfattas av tystnadsplikten, om han inte insett eUer bort inse att uppgiftenvar av denna natur. Även i övrigt har jämkningar vidtagits i paragrafen.Tystnadsplikten kommer därmed att omfatta alla som på något sätt deltar itillsynsverksamheten, antingen de är anstäUda eller har särskilt uppdrag ellermedverkar på annat sätl. För dem som omfattas av paragrafen i dess nuvarandelydelse innebär ändringarna att tystnadsplikten vidgas till att gälla ocksåenskilds personUga förhållanden och förhåUanden av betydelse för landetsförsvar. Paragrafen har i enlighet med utredningens förslag gettsett betydligt vidgat innehåll. Anmälan skall enligt den nya lydelsen ske till tiUsynsorgan yrkesinspektionen eller arbelarskyddsstyrelsen i situationer då läkare isin verksamhet fär kännedom om sjukdom som kan ha samband med arbete. Någonbegränsning lill viss eller vissa kategorier av läkare har inle skett.Bestämmelsen syftar till att förbättra arbetarskyddsmyndighelernasinformationsunderlag beträffande uppkomsten av hälsorisker i arbetslivet.Efter sammanställning och bearbetning av inkomna anmälningar bör kunnautvinnas betydelsefuUa upplysningar i delta hänseende. Syftet medanmälningsskyldigheten måste kunna nås utan alt de sekrelesshänsyn som hggerbakom bestämmelserna om tystnadspUkt i aUmänna läkarinslruktionen (1963: 341)träds för nära. Det bör ankomma på arbetarskyddsstyrelsen att i samråd medsocialstyrelsen meddela närmare anvisningar om former m,m, föranmälningsskyldighetens fullgörande. Anmärkas bör alt tystnadsplikten för demsom medverkar i tillsynen vidgas enligt 51 § i föreslagen lydelse tiU alt gällaocksä enskilds personliga förhållanden. Också skyldigheten enligt denna paragraf all lämnatillsynsorganen upplysningar och biträde har vidgats till att gälla allaläkare. Det Ugger i sakens natur att skyldighet för läkare som ej är i allmäntjänst att lämna upplysningar och biträde åt tillsynsmyndighet närmast kankomma att beröra företagsläkare. Paragrafen har vidare jämkats med hänsyn lill alt skolrådoch skolstyrelse numera enligt skollagen (1962:319) motsvaras av skolstyrelsen.Polismyndighets åligganden enligt paragrafens gällande lydelse täcks av denföreslagna bestämmelsen i 50 § fjärde stycket. Den viktigaste sakliga ändringen i paragrafen är attmöjlighet införts för tillsynsorgan att förena föreläggande eller förbud medvite. Frågan har behandlats i avsnitt 9,8, Bestämmelsen om vitesförfarandet hartagils upp i andra stycket. Där har ocksä, i överensstämmelse med vad somanförts i den aUmänna motiveringen, skrivits in en ny regel om möjlighet förtillsynsmyndighet att förordna om rättelse på arbetsgivarens bekostnad. Tvångsmedel enligt 53 § kan med hänsyn rill förstastyckets gäUande lydelse bara användas då missförhållande inte innebäröverträdelse av någon särskUd straffbelagd föreskrift. Denna begränsning harslopats. Detta har främst betydelse pä så sätt att det blir möjligt att meddelaförbud mot viss verksamhet även om det förhållande som föranleder förbudetomfattas av direkt straffbestämmelse. Genom ändringama i första stycket bortfallervidare nuvarande hinder mot alt använda förbudsförfarande i fråga ompersonalrum. När arbetsgivare meddelas förbud eller föreläggandeavseende användandet av en anordning e. d. i befintiigl skick måsleingripandet anses omfatta varje användning av anordningen som sker vidarbetsställe där arbetstagare utför arbete för arbetsgivares räkning. Gällerföreläggande eller förbud hel anläggning som vid ingripandet drevs med anstäUdarbetskraft bör påbudet avse också sådant arbete vid anläggningen som utförs avarbetsgivaren hell ensam. Följden blir annars all förbudet eller föreläggandetinte kan säkerställas genom polismyndighetens försorg. En uttryckligbestämmelse härom har tagits in i första stycket. I den föreslagna lydelsen av första stycket anges inte atttillsynsmyndighets framställning skall vara skriftlig eher att myndigheten iallmänhet skall utsätta skälig tid, inom vilken den behövliga åtgärden skallvidtas eller efter vilken meddelat förbud gäUer. Sådant förfarande skall pågrand av allmänna regler .tillämpas även om särskUd föreskrift inte finns. Vadsom sägs i nuvarande första stycket om yttrande från part innan förbud ellerföreläggande meddelas har utgått med hänsyn lill att förvaltningslagen (1971:290)innehåller bestämmelser i ämnet. Nuvarande bestämmelser i andra stycket har slopats medhänsyn bl, a, till att tillsynsmyndighet enligt förslagets 70 § skall ha enallmän befogenhet att meddela beslut som gäller . Som anförts under50 § läcks den gällande regeln om åtgärder genom polismyndighets försorg av dendär införda handräckningsbestämmelsen. Genom ändringen i tredje stycket ges tillsynsmyndighetbefogenhet att meddela förbud mol upplåtelse av lokal för visst slag av arbeteeller ändamål. Det har ansetts nödvändigt att vidga förbudsmöjligheten så attupplåtelse inle sker under oförändrade förhållanden till annan arbetsgivareeller till ensamföretagare som bedriver verksamhet av samma slag som förbudetavser. De frågor som paragrafen gäller har behandlats i avsnitt9.5 om gemensamma arbelssläUen samt i förevarande avsnitt under 7 a §.