prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Att förderas skull komplicera systemet med undantag, eventueUt i form avregistreringsrätt i stället för registreringsplikt, finner jag opåkallat.Rätten till privaträttslig inskrivning och fördelen av enkelhet i systemetmåste också tas med i bilden. Sådana omständigheter talar klart förregistreringsplikt. Jaghar alltså kommit till att registreringsplikten för skepp i princip bör varagenerell. Endast icke-kommersieUa statsskepp alltså örlogsmän,kustbevakningsskepp, sjömätningsskepp, vägfärjor och andra skepp, som äravsedda för statsändamål och inte för affärsdrift bör ges en särställning.Staten bör uppenbarligen inte vara skyldig att genom sådan registrering öppetredovisa t. ex. beståndet av krigsfartyg. Och även andra icke-kommersieUastatsskepp kan måhända med fördel förtecknas på enklare sätt genom resp.förvaltningsmyndigheters försorg. Detta hindrar visserligen ej att de som nuförs in frivilligt i skeppslista i den mån det bedöms vara lämpligt.Kungl. Maj:t bör följaktligen bemyndigas att från registrering undanta allaicke-kommer-siella statsskepp eller en del av dem. Jagdelar kommitténs uppfattning att fartygsbegreppet bör tolkas med hittUlsvedertagna utgångspunkter. Det lämpar sig inte för att lagfästas. Men mittförslag tUl reglering av tiUbehör till fartyg kommer att erbjuda vissutgångspunkt för en ändamålsenlig begreppsbestämning i tillämpningen. Jagåterkommer till det under 4.1. Prop.1973: 42 229 ,pontonkranar, flytdockor och annan sådan egendom kan men behöver ej utgörafartyg. I den mån så ej är fallet, blir re-gistteringsreglema inte tillämpUga.Institutet företagsinteckning får då antas erbjuda tUlräckUga möjligheter attutnyttja egendomen för kreditsäkerhetsändamål. Vad beträffar svävfarkoster harkommittén utgått från att de ej utan vidare är fartyg. Svävarfartsutredningenhar i remissyttrande över kommittéförslaget förordat, att de generellt undantasfrån fartygsbegreppet. De bör enligt utiredndngen behandlas som helt nyatransportmedel. Såvdtt jag förstår faUer svävfarkoster utom fartygsbegreppetredan av den anledningen att de i regel också kan föras upp på land. Men i denmån de skulle vara helt bundna tiU vattnet kan det väl tänkas, att de utgörfartyg och som sådana blir underkastade de regler jag föreslår. Detta börenligt min mening håUas öppet för rättstillämpnmgen så länge lagstiftaren intehar gett privaträttsliga särregler för svävfarkoster. Det blir anledning att taupp frågan på nytt när svävarfartsutredningens avgivna betänkande (SOU1972: 21) skall behandlas. Betänkandet upptar förslag tUl svävarfartslag, enUgtvUket Kungl. Maj:t skaU bemyndigas förordna att SjöL och annan lagstiftninghelt eller delvis skall gälla i fräga om svävare som kan framföras endast övervatten. Varjesvenskt fartyg får införas i fartygsregistret. Eftersom endast sådana fartygsom är införda i fartygsregistret kan intecknas, är många fiskefartygfrivilligt registrerade även där. Gränsen för inteckningsbarhet går i regelvid tre nettoregistertons dräktighet. Skeppsbyggnadsregistrering förekommerinte hos oss men vi har en viss möjlighet tUl inskrivning avbeställningskontrakt med begränsad rättsverkan. Kommittéförslagetinför fakultativ registrering endast i fråga om skeppsbyggen. Registreringsrättföreslås inträda redan innan bygget börjat ta form. Kommittéförslaget är isjälva verket så format att ej ens beställningskontrakt behöver föreligga. Ävenbygge som ett varv utför för egen räkning, t. ex. i spekulation, blir sålundaregistreringsberättigat. Påfiskarhåll har uttalats önskemål om möjlighet till registrering av mindrefiskefartyg för inteckningsändamål. Det har i övrigt inte mött invändning attskeppsbyggnadsregistreringen skall vUa på registreringsrätt i stället förregistreringsplikt. Men har föreslagit att aUa beställningar avblivande svenska fartyg skall anmälas tiU verket, under vars tillsyn fartygenkommer att stå. Attjämte skeppsregistreringen inrätta en registrering av båtar, särskUtfiskebåtar, för inskrdvndng och dnteckndng har jag dnte funndt motiverat. Detskulle kompUcera systemet utan att säkert erbjuda sådana fördelar som kan vägaupp nackdelarna. Önskemålet att kunna utnyttja fiskebåtarna för kreditsäkerhetkommer f. ö. i viss mån att tUlgodoses 1973: 42 230 genomatt den nya ordningen kan antas öka antalet inteckningsbara fiskefartyg snarareän minska det. Enligt en på registreringsförhållandena byggdutredning, som sjöfartverket gjort och som ingår i kommitténs betänkande (jfrdess bilaga 4), skulle nämligen kommittéförslaget medföra, att ett 30-talfiskefartyg förlorade inteckningsbarhet medan kanske bortåt ett 80-tal sådanai stället vann inteckningsbarhet. Jagdelar kommitténs uppfattning att skeppsbyggnadsregistreringen bör vUa påregistreringsrätt, inte på registreringspUkt. Vi har inget offentligrättsligtbetingat intresse av att tvinga fram fullständig redovisning av allaskeppsbyggen som utförs här i landet, av vilka f. ö. omkring tre fjärdedelarbrukar vara beställda från utlandet. Men registreringens civilrättsligaverkningar kan ändå väntas göra registrering till det normala. I fråga ombyggen för svenska beställare visar förslag om anmälningspliktatt ett visst informationsbehov föreligger, vare sig bygget utförs här ellerutomlands. Men därvidlag blir en för inskrivnings- och inteckningsändamålinrättad skeppsbygg-nadsregistering, avsedd för byggen i men ej försådana som utförs utomlands, inte något lämpligt instrument. Och därmed ärockså sagt att en sådan anmälningspUkt inte har något samband medfrågan om skeppsbyggnadsregistreringen. Från de synpunkter som här bör anläggasmåste det vara tUlräckligt att färdigbyggda svenska fartyg blirregistreringspliktiga, generellt om de är skepp och i en hel del fall om de ärbåtar. Jag anser mig därför inte ha anledning att i detta sammanhang ta upp denav väckta frågan om anmälningsplikt i fråga om skeppsbyggen.Till problemet om ändamålsenlig gränsdragning mellan byggen och färdiga fartygfår jag anledning att återkomma vid min behandling av de särskilda bestämmelsersom skall reglera registreringsplikten för fartyg. Enligtnuvarande ordning förekommer inskrivning av äganderätt i fartygsregistret och inskrivningenhar begränsad rättsverkan. Skyldighet föreligger att anmäla äganderättsförvärvför sådan inskrivning. Rättsverkan består främst i en vissinteckningslegitimation. Endast i fartygsregistret inskriven ägare kan sålundamedge inteckning i fartyget. Men i inteckningsärende vid tingsrättprövas ändå, om medgivande lämnats av rätt ägare. Kommitténhar föreslagit, att registreringsplikt tUl skeppsregistret förenas medinskrivningsplikt i fråga om fullbordade förvärv av äganderätt till skeppeller skeppsandel. Underremissbehandlingen har ingen invändning gjorts mot förslaget i denna del. Ävenjag godtar i princip förslaget. Prop.1973: 42 231 inskrivningspliktenbör dock föreskrivas. Jag har redan antytt (3.3.1) att undantag bör göras fördödsbos förvärv av skepp genom den avlidnes frånfälle. Liksom ifastighetsrättens regler om lagfart kan dödsboets speciella karaktär lämpligenbeaktas genom att boet inte får inskrivningsplikt på grund avdödsfaUet utan först när boet överlåter skeppet till annan. Förvärvaren måsteju då kunna granda inskrivning för sitt fång på inskrivning av boets rätt. Makesom vid bodelning tiUskiftas skepp bör efter fastighetsrättslig förebild varaskyldig att söka inskrivning endast om skeppet tUlhörde andramaken. Med skepp bör här jämställas registrerat skeppsbygge. Förvärvav äganderätt tUl fartyg, som är infört i fartygsregistret, är f. n.underkastat inskrivningsplikt. Men det finns också möjlighet att som detheter anteckna en förvärvare, som befinns inte kunna inskrivas såsom ägare.Exempel på sådan ägare är en ideell förening. Kommittéförslagetgår ut på att ofullbordade äganderättsförvärv skall ge inskrivningsrätt, såformad att inslarivning förenas med anteckning om det vUlkor varav förvärvetsfullbordan beror. Kommittén framhåller, att ett kreditköp bör behandlas somofullbordat förvärv så länge säljaren kan utöva köprättslig befogenhet attbringa köpet att återgå. Hävningsrätt bör sålunda enligt kommittén varaskyddad på samma sätt som äganderätt i detta sammanhang. Ifråga om de ofullbordade förvärven som under remissbehandlingen endastuppmärksammats till den del problemen hänger samman med äganderätten tillskeppsbyggen gör sig krav på inskrivning visserligen inte gällande med sammastyrka som när det gäller de fullbordade. Men förvärvaren har utan tvivelintresse av att registret avspeglar den ändring i äganderättsförhållandena somäven det ofullbordade förvärvet medför. Detta kan tillgodoses antingen så attinskrivning bevUjas för det ofullbordade förvärvet med begränsad verkan eUersä att överlåtarens inskrivning förses med en begränsning svarande mot deninskränkning i hans rätt till egendomen som följer av hans ofuUbordadeöverlåtelse. Båda lösningarna medger att förvärvarens rätt beaktas och attregistret blir rättvisande. SkUlnaden mellan dem är väsentiigen av teknisk art.Jag finner, att den inskrivningsrätt som kommittén föreslagit med visskomplettering som jag strax skall komma till är ändamålsenlig. Detofullbordade förvärvet inskrivs alltså enligt milt förslag med anteckning omdet villkor varav förvärvets fullbordan beror. TUl anteckning av villkor fårjag anledning att återkomma i anslutning tUl inskrivningsförfarandet (3.4.9).När förvärvet fullbordats, inträder naturligtvis inskrivningsplikt förförvärvaren i vanldg ordning. 1973: 42 232 fallatt förvärvet inte fullbordas måste någon av parterna ta initiativ till attinskrivningen av det vUlkorliga förvärvet avförs, överlåtaren torde normaltvara den som har intresse av att så sker. Villkorvarav ett förvärvs fuUbordan beror brukar betecknas som suspensivt. I sintypiska form är det ett uttryckligt senardäggande av äganderättsövergången,betingat av viss omständighet, t. ex. så att säljaren förbehåller sigäganderätten tUl sålt gods tUl dess betalning erlagts. Köpets fullbordan är dåberoende av att köpeskillingen erläggs såsom köpevillkoren föreskriver. Jagdelar uppfattningen att ofullbordat förvärv skall anses föreligga ej endast dåsådant äganderättsförbehåll tagits utan även medan säljaren ännu kan utövaavtalsenUg befogenhet att häva köpet. Jag erinrar om 28 § lagen om köp och byteav lös egendom. Det finns enligt min mening inte skäl att vägra denna rätt ettskydd som tUlerkänns det formliga äganderättsförbehåUet. Jag finner det alltsåmotiverat att tUlämpa reglerna om inskrivningsplikt och inskrivningsrätt såatt köpet fram tUl det avtalade leveranstillfället presumeras varaofullbordat. Det måste således klart framgå att avtalet innebär, att säljarenredan före leveransen frånhänt sig rätten att häva köpet och behålla skeppet,för att fullbordat köp skall anses föreligga. Efter leveranstillfället blirpresumtionen den omvända. För att köpet då ännu skall anses ofullbordat mästedet klart framgå att det alltjämt skaU kunna hävas och skeppet återfås. Villkorsom ej uppskjuter ett förvärvs fullbordan utan går ut över dess bestånd brukarbetecknas som resolutivt förvärvsvUlkor. Ett sålunda villkorat förvärv äraUtså tUl det yttre fullbordat men kan bringas att återgå med stöd avvillkoret. Ifastighetsrätten görs ingen skillnad mellan suspensiva och resolutivaförvärvsvillkor. Vare sig det ena eller det andra slaget av villkor föreliggerär förvärvaren inte berättigad tUl mera än vilande lagfart. Jag erinrar här om20 kap. 7 § första stycket 12 JB. Den fastighetsrättsliga regleringen utmärkersig emellertid för att köpet är formaliserat och att förvärvsvillkoren måstetas in i köpehandlingen för att gälla. Deras giltighet är dessutom begränsadtill högst . Härär utgångsläget ett annat. Jag delar nämligen kommitténs uppfattning attskeppsköpet inte lämpligen kan bindas genom formaldserdng efterfastighetsrättslig förebild, en ståndpunkt som f. ö. också gällerskeppsbyggnadsavtalet. Det skulle gripa in i omsättningen på ett försjöfartsnäringen olämpligt sätt. En tvingande reglering av förvärvsvillkorensgiltighet och av deras giltighetstid bör följaktligen likaledes avvisas. Underdessa förhållanden måste man alltså i stället företa en realdtelsprövndng avförekommande förvärvsvillkor, om inskrivningsförhållandena skall kunna hållasi god överensstämmelse med äganderättsförhållandena. Liksomi fråga om förvärv av fartygstillbehör gäller det sålunda att 1973: 42 233 främstse tUl vad ett förvärv innebär i verkligheten och lägga mindre vikt vid vad detger sig ut för att vara. Exempelvis ett förvärv under s. k. återtagandevillkorbör, trots att det tiU formen är fullbordat, här liksom vid tUlbehörsförvärv,behandlas som ett ofullbordat förvärv. Det betyder alltså inskrivning medanteckning om förvärvsvillkoret. Jag föreslår i överensstämmelse med detta attförvärv under äganderättsförbehåll eller vUlkor som är att jämställa därmed,endast skall få skrivas in med anteckning om förvärvsvUlkoret. För tydlighetsskuU vUl jag tiU-lägga, att det förhållandet att förvärvaren ännu kan bringaförvärvet att återgå ej i och för sig skaU föranleda att förvärvet anses vara ofullbordat.Avgörande är i stället om överlåtaren kan bringa det till återgång genomhävning eller motsvarande åtgärd. Till de rättsverkningar som detta för med sigåterkommer jag i det följande, dels i fräga om bestämmelser angåendeanteckning av förvärvsvillkor (3.4.9), dels i fråga om inteckningslegitimation(3.6.4.7) och verkan av panträttsupplåtelse på grand av förvärv som hävs ellergår åter (3.6.4.3). Hinder möter inte mot atttill tredje man överlåta villkorlig äganderätt tUl fartyg eller bygge. Lagberedningenhar f. ö. lagt fram förslag tUl regler om exekutiv försäljning av sådanvUlkorlig äganderätt (SOU 1971: 45). Att överlåtelse också kan ske på frivilligväg är uppenbart. Den som förvärvar vUlkorlig äganderätt inträder emellertidinte alltid fullständigt i överlåtarens rättigheter och skyldigheter. Sålundakan t. ex. den som succederar i avbetalningsköpares ställe ej anses ha rätt attfå besittning tUl avbetalningsgodset utan avbetalningssäljarens samtycke. Efteröverlåtelsen är det dock inte längre möjligt för överlåtaren att vinna fulläganderätt till egendomen. Från denna synpunkt är det naturligt att vidövergång av villkorlig äganderätt förvärvaren bör skrivas in i skeppsregistretoch överlåtarens inskrivning avföras. Detta gäller oavsett om det är köparenseller säljarens villkorUga äganderätt som överlåtits. Överlåtelse av villkorligäganderätt kan naturligtvis också ske under viUkor. För sådant fall torde avgmnderna för mitt förslag följa att både överlåtaren och förvärvaren av den villkorligtöverlåtna villkorliga äganderätten böra vara inskrivna i skeppsregistret. I detta sammanhang kan detvidare vara skäl att uppmärksamma det speciella slags villkorade förvärv somden s.k. säkerhetsöverlåtelsen innefattar. Sådana transaktioner är kanske intevanliga i fartygsomsätt-ndngen men det är möjligt att de kankomma att aktualiseras . De utmärker sig för att äganderätten tillegendomen överlåts på förvärvaren som överlåtaren förbehåller sigrätt att i viss ordning förvärva egendomen åter. Konstruktionen har oftaanvänts för att täcka vad som i realiteten utgör panträttsupplåtelse. Nogataget borde den inte behövas vid sidan av ett fullt utvecklat . Men detmåste erkännas, att en inskriven säkerhetsöverlåldse kan betraktas som enganska harmlös företeelse. Som jag vill utveckla i Prop.1973: 42 234 detföljande (3.4.8.2) blir den i vart fall inte sakrättsligt verksam utaninskrivning. Den bör inskrivningsrättsligt behandlas som det ofullbordade förvärvden i realiteten utgör. De ofullbordade förvärvenmåste också ställas i relation till skifte av nationalitetsflagg. Vid förvärvav skepp från utiandet inträder inte nationalitetsskifte förrän förvärvetfullbordats, i varje fall inte enligt svensk rätt. Det för med sig attregistrering tUlsvidare är utesluten och därmed också inskrivningsrätt förförvärvet. Omvänt förblir ett svenskt skepp svenskt utan hinder av att detöverläts tiU utlänning, om överlåtelsen sker under villkor som uppskjuterfullbordan av dennes förvärv. Någon anledning finns då ej att vägraförvärvaren rätt att skriva in sitt fång med anteckning om att det är viUkoratoch därmed komma i åtnjutande av det rättsskydd som knyts till inskrivningen.Hans ställning av utlänning är med andra ord tillsvidare utan betydelse i sammanhanget. Inskrivningav äganderätt tUl skeppsbyggen är f. n. möjlig endast i den mån bygget kanregistreras som fartyg. Skeppsbyggen är väsentligen underkastade vanligalösöreregler. Det framgår av 3 § SjöL och 7 § lagen om inteckning i fartyg. Detinnebär, att skeppsbygge i regel är varvets egendom tUls det levereras. Varvetsborgenärer t. ex. före-tagsinteckningshavare och, i konkurs, varvetsanställda kan alltså ta bygget i anspråk för fordran mot varvet. Och byggetutgör såsom varvets lagertUlgång underlag för skattemässig nedskrivning. Kommittén har föreslagit,att registreringsrätt för skeppsbygge förenas dels med inskrivningsrätt enligtde bestämmelser om inskrivning av ofuUbordade förvärv av skepp som redovisats idet föregående, dels med villkorlig inskrivningsplikt av innebörd att den somförvärvar registrerat skeppsbygge måste välja mellan att söka inskrivning försitt förvärv eller att anmäla bygget för avregistrering. Genom att söka inskrivningpå varvets vägnar skall beställaren kunna tvinga fram byggets behövligaregistrering för inskrivningsändamål. Vidare har kommitténföreslagit en regel om äganderätt till skeppsbyggen, som är tvingande för fallav beställning. att beröva beställaren inskrivningsrätt förbehåller denvarven äganderätten intill leverans och för fall av arbetsbeting lägger denäganderätten hos beställaren. Förslaget syftar främst till att bevara varvenvid deras företagsekonomiskt tungt vägande rätt till skattemässig nedskrivningpå de lagertillgångar som dem tillhöriga byggen utgör. Kommittéförslaget varej enhälligt på denna punkt. En av kommitténs experter har intagit ståndpunktenatt någon tvingande reglering av äganderättsfrågan ej är motiverad. Han hardärvid utgått från att det kan ifrågasättas om förslaget är konventionsenUgt, att varvsindustrin inte behöver det skydd som Prop.1973: 42 235 regelnåsyftar och att regeln är opraktisk i flera avseenden och kan kringgås. Enligthans mening bör svensk lag härvidlag följa internationell förebild. Under remissbehandlingenhar påpekats, att den som genom beställning förvärvat rätt tiU skeppsbygge kanfå svårigheter att hävda sin inskrivningsrätt, om varvet inte självmantmedverkar tUl registrering av bygget. Det har ifrågasatts, om leveransen såsomslutpunkt för vissa säljarbefogenheter bör tillmätas sin hittUlsvarandebetydelse i en ordning som bygger på registrering och inskrivning. Men det harockså från metallindustriarbetareförbundets sida erinrats om attbeställarens inskrivningsrätt går ut över de varvsanställdas s. k.löneprivUegium i varvets konkurs. Förbundet avstyrker dock inte förslaget utaninskränker sig tUl att uttrycka önskemål om en närmare redovisning av deekonomiska konsekvenserna för varven och deras anställda. I övrigt harremissinstansernas uppmärksamhet koncentrerats till frågan om äganderätten tiUskeppsbyggen. En stark opinion vänder sig mot ingrepp i avtalsfriheten. Dessförenlighet med skeppsbyggnadskonventionen dras i tvivelsmål. Varvensskyddsbehov sätts i fråga och det skattemässiga syftet kritiseras såsomovidkommande. Beställaren anses bli för dåligt ställd bl. a. ifall han lämnatbetydande byggnadsförskott, vilket ofta sägs vara fallet vid beställning av fiskefartyg.Även den tekniska utformningen av äganderättsregeln angrips. Vad som är problematiskt idetta sammanhang är inle så mycket vad parterna sinsemellan avtalar rörandeäganderätten till bygget. Ty de bör kunna komma överens om vad som passar dem.Det verkliga problemet inställer sig först då det blir fråga om att göra ensådan överenskommelse gUtig också mot tredje man, framför allt varvets borgenärer.Den nya skeppsbyggnadsregistreringen ändrar i ett slag förutsättningarna förden nuvarande ordningen i den delen. Det blir, som jag skall utveckla i ettföljande avsnitt (3.4.8), möjlighet att frigöra sig från den allmännalösörerättens traditionsprincip genom att knyta väsentiiga rättsverkningar tillinskrivning på grundval av beställningsavtalen. Kommittéförslagets tvingandeäganderättsförbehåll för varven skall ses mot den bakgrunden. Frågan om verkan avförvärv av äganderätt till skeppsbygge måste i sin tur ses mot bakgrund avskeppsbyggnadskonventionen, som bl. a. kräver att inskrivning av äganderätttill och panträtt i skeppsbyggen skall kunna ske. Om äganderätten helt läsesvid varven, kommer inskrivningen tydligen inte att fylla annan funktion än attlegitimera till panträttsupplåtelse genom inskrivning. En så begränsad funktionkan inte förmodas vara åsyftad med konventionen. Kommittéförslaget går också utpå ett visst utrymme för beställarinskrivning, dels genom att beställarenbetraktas som ägare för fall av arbetsbeting, dels genom att det ofullbordadeförvärv som beställningsköpet kommer att innefatta, 1973: 42 236 tillföljd av tvingande äganderättsförbehåll för varvet, kan skrivas in medbegränsad verkan. Därigenom kan äganderättsinskrivning, lät vara ofullgångenför beställarens del, ges någon mening utöver den som en varvens exklusivainskrivningsrätt skulle ha. Detkan enligt min uppfattning betvivlas att den begränsade möjlighet tillbeställarinskrivning, som kommittén föreslagit, svarar mot konventionens krav.Det kan också dras i tvivdsmål att skeppsbyggnadsmarknadens parter typisktsett står i sådant inbördes styrkeförhållande att en tvingande reglering tUlskydd för den ena parten och dess borgenärer verkligen är motiverad. F. ö. ärdet ej uteslutet, att den reglering efter avtalets karaktär av beställningeller arbetsbeting, som kommittén föreslagit och som för bestäUningsköpets del dvs. i de flesta fall skulle låsa äganderätten vid varvet, skulle kunnagenombrytas med hjälp av vissa dispositioner av parterna själva. Det harantytts att beställaren kunde tiUhandahålla byggnadsmaterialet med anlitande avvarvet som inköpskommissionär och sålunda förvandla rättsförhållandet från köptUl arbetsbeting. Möjligheten av sådana krystade konstruktioner illustterarväl svagheten i en ordning som inte tillåter parterna att på ett naturligt sättanpassa sitt inbördes förhållande tUl fmansie-ringsbördans fördelning ellereljest till en riskfördelning som de finner rimlig. Dettorde vara regel på den internationella marknad, där varven har sina kunder,att skeppsbyggnadsavtalets parter har avtalsfrihet i fråga om äganderätten tillbygget och att deras avtal på den punkten blir gUtigt även mot tredje man underförutsättning av registrering eller motsvarande. Så syns exempelvis vara falleti varvsindustrinationer som , , , ,och . En indispositiv ordning hos oss kan därför få sombiverkan att svenska varvs konkurrensförmåga försvagas. Den moderna,internationella varvsindustrins oerhörda kapitalbehov utsätter den nämligenför risker som generellt sett väl motiverar beställarnas intresse för säkerheti form av separationsrätt i varvets konkurs. Ett mot tredje man gUtigt förvärvav äganderätt ger sådan separationsrätt. Det kan slutligen också med fog görasgällande att beställaren stundom har ett välgrundat behov av att på egen handkunna utnyttja bygget som kreditunderlag. Situationenkan sammanfattas så att skeppsbyggnadskonventionen får tillskrivas långtgåendekrav på avtalsfrihet, som i vart fall utesluter att regler om äganderättbegagnas som skyddsinstrument för varvets borgenärer, och att en tvingandereglering medför betydande nackdelar även frånsett dess sannolika oförenlighetmed konventionen. Det bör inle förbises, att i den män avtalsfrihet medför altvarven nödgas avstå äganderätten till beställarsidan så ger förslaget varvenen däremot svarande retentionsrätt i bygget. Om retentionsrätten prioriterasväl måste den kunna bli högst betydelsefull i detta sammanhang. 1973: 42 237