prop · FW03100 · 1973-12-31 00:00:00 — nainstitutionenvisserligen skulle kunna invändas, att majoriteten av vårdnadshavarna i dengjorda enkäten förklarat sig anse det felaktigt alt helt avskaffabamavärdsraannen. Vidare måste beaktas att åtskUliga vårdnadshavare har funniten trygghet i att ha en bestämd person att vända sig tiU, om svårigheter skulleuppkomma. Enligt utredningen kan man emellertid vid bedöraandet av svaren ienkäten inle bortse från att vårdnadshavarna vid utfrågningen inle känt tillvUka möjligheter samhället har eller kan skapa för alt på annat sätt gevårdnadshavarna erforderlig service. Vidare menar utredningen att det ienkäten också förekoramer opinionsyttringar som tyder på all en stor del avvårdnadshavama i grund och botten inte anser del nuvarande systemet med barnavårdsmäntillfredsställande. Sålunda har nära tre fjärdedelar av vårdnadshavarnaansett, att både ogifta och gifta vårdnadshavare bör ha rätt tUl den kurativaservice som barnavårdsman skall lämna. har åtskilliga vårdnadshavareför vilkas bam barnavårdsraan förordnats förklarat sig önska mera kontakt medbarnavårdsmannen, medan andra vårdnadshavare ansett kontakterna för täta och onödiga. mening talar även resultatet av enkäten för alt en förändring ärönskvärd, dä det gäller samhällets kurativa insatser för vårdnadshavarna. A enasidan sägs denna verksamhet böra utsträckas tUl alt omfatta allavårdnadshavare, som är i behov av och önskar sådan hjälp, oavsett omvårdnadshavaren är gift eller ogift. A andra sidan bör samhället inte i onödantränga sig på vissa vårdnadshavare, som inte är i behov av hjälp och inteönskar samhällets inblandning. Om barnavårds-närand, som utredningen föreslår,anvisar en assistent alt vara verksam på barnavårdscentralen, skapasmöjligheter för att lämna kuraliv service åt alla kategorier vårdnadshavare,oavsett civilstånd. Vårdnadshavare, som önskar tätare kontakter med dentjänsteman som skall bistå honom, bör genom en sådan reform kunna få sinaönskemål härom bättre tillgodosedda, raedan onödigt arbete med vårdnadshavaresom inte önskar kontakter kan undvikas. Enligt utredningen torde också en sådanlösning av frågan, så långt det är möjligt, tillgodose önskemålet om attvårdnadshavaren, då han söker råd, skall ha en viss bestämd tjänsteman attvända sig lill, sora barnavårdsnäranden besparas ett krångligtadministrativt systera raed personliga barnavårdsraannaförordnan-den.Utredningen anser därför sammanfattningsvis, att dess förslag pä denna punkt ärväl förenligt med den ståndpunkt vårdnadshavarna har intagit i enkäten. Enligt3 § barnavårdslagen åligger det barnavårdsnämnden alt lämna råd och anvisningari frågor som rör nämndens verksarahet. Näranden har eraellertid inle mednuvarande arbetsformer kunnat i någon större omfattning tillhandagå allmänhetenmed en allmän rådgivning. Flera av de nuvarande arbetsuppgifterna påbarnavårdsmannaområdet kommer att falla bort ora utredningens förslaggenomförs. vakningenav det utomäktenskapliga barnets och den ogifta värdnadshavarens förhållandenoch de administrativa svårigheterna raed de personliga förordnandenaförsvinner. Vidare bortfaller den bamavärdsraannen nu åliggande skyldighetenalt föra fortlöpande anteckningar i varje ärende. I den raän registrering ochdokuraentalion i rådgivningsärenden skall förekomma, bör den enligtutredningens mening ges så liten omfattning som möjligt. Utredningen anser attdess förslag sålunda bör kunna medföra en del besparingar. Barnavårdsnämndensskyldighet alt sörja för en allmän rådgivning koraraer att kunna tillgodosesbättre raed tillgängliga resurser. I den mån omorganisationen skulle medföraökade kostnader för koraraunen är detta enligt utredinngen ett pris sora får betalasför en prioritering av oravårdnaden om barnen. synes förslaget för landslingens del inle böra raedföra någraökade utgifter. Tvärtom torde genom socialassistentens verksamhet på mödra-och barnavårdscentral där anställd personal komma att avlastas en ofta ganskaomfattande rådgivning i sociala frågor. Utredningenunderstryker att det är viktigt att information ges om värdnadshavarensmöjligheter alt fä stöd och hjälp. Även oin stöd och hjälp bör ges till allavårdnadshavare som begär det, är det enligt utredningen betydelsefullt att vidinformationen särskilt uppmärksamma dem som kan ha speciellt behov av hjälp.Utredningen påpekar härvid alt kvinna som väntar barn utom äktenskap kan behövahjälp i ätskilliga frågor. Det bör därför åligga personalen vidmödravårdscentralen att upplysa henne om den sociala rådgivningsverksamhetenvid centralen. Likaså är det enligt utredningen viktigt att socialassistenten,sedan utredningen i faderskapsfrågan avslutats, underrättar modern om hennesmöjligheter till fortsatt stöd genom den assistent som är verksara vidcentralen. Utredningen påpekar att det även bör ankoraraa på personalen vidbarnavårdscentralerna all, då behov av stöd och hjälp föreUgger, hänvisavårdnadshavaren till assistenten. Slutligen bör del enligt utredningen beaktasalt värdnadshavarens behov av stöd och hjälp kan kännas särskUt starkt vidhemskillnad och äktenskapsskillnad. , som författningsenligtfår uppgift om dom eller beslut som rör vårdnaden om bam, bör därför eftermottagen underrättelse möjligt underrätta vårdnadshavaren omföreliggande hjälpmöjligheter. Utredningenföreslår vidare att socialassistenten i sin verksamhet även skall biträdavårdnadshavaren i tungängesrättsfrågor. Hans uppgift därvidlag bör dock endastvara att söka hjälpa vårdnadshavaren till en överenskomradse i frågan. I falldå kontakterna med en vårdnadshavare bedöms bli mer tidskrävande börhandläggningen överläs av annan assistent inom socialförvaltningen. Pägrund av vad sora har anförts i avsnitten 6.26.6 finner utredningen attbamavärdsmannainstitutionen inte vidare bör bestå. Utredningen föreslår attuppgiften att medverka vid utredning av utomäktenskapligt bams börd skallövertas av barnavårdsnämnden, som även skall tillse att barnet erhållerunderhållsbidrag. Den obligatoriska tillsynen av en viss grupp barn föreslåsupphöra. Samhällets tillsyn orafattande alla barn skall i stället utövas avandra organ. Behovet av stöd och hjälp föresläs slutligen tillgodoses avbarnavårdsnämnden. Delta anser utredningen bäst kunna ske genora att nämndenförlägger del av sin verksamhet lill mödra- och barnavårdscentral. Barnavårdsmannainslilulioneninfördes i värt land är 1917 som ett stöd ät de ogifta mödrarna och deras barn.Behovet av ett sådant stöd var stort. De utomäktenskapligabarnen levde ofta under svåra förhållanden. Genom reglerna om barnavårdsraanskapades vår första uppsökande barnavård. Reforraen medförde en väsentlig förbättringför de utomäktenskapliga barnen. Enligtde ursprungliga bestämraelserna skulle barnavårdsraan utses för alla barn utomäktenskap. Detta gäller alltjämt. Efter en lagändring är 1939 finns emellertidmöjlighet att förordna barnavårdsman ocksä för barn i äktenskap, om barnetsföräldrar lever åtskilda eller deras äktenskap har upplösts. För att barnavårdsmanskall få förordnas i dessa faU krävs dock att antingen vårdnadshavaren begärdet eller barnavårdsnämnden av särskild anledning finner det nödvändigt. Bamavårdsmannenhar enligt (FB) tUl uppgift att bistå barnets vårdnadshavare medråd och upplysningar samt se lill att barnets rätt och bästa behörigentiUvaralas. I fräga om barn utora äktenskap åligger det särskiltbarnavårdsmannen att sörja för alt barnels börd blir fastställd.Barnavårdsmannen skall också se till att underhäll tUlförsäkras barnet samtbiträda raed indrivning och tillhandahällande av underhållsbidrag.Bamavärdsraannen är behörig att föra talan för barnet i frågor ora faderskapoch underhäll. Barnavårdsraanutses av barnavårdsnämnden, som också har tillsyn över barnavärdsmannensverksarahet. Förordnandet är personligt och skall som regel vara till dessbamet fyller 18 är. Uppdraget att vara barnavårdsman var ursprungligen avsettsom en koraraunal förtroendepost. utgörs emellertid del heltövervägande flertalet barnavårdsraan av anställda tjänstemän. Underden tid som förflutit sedan bamavårdsraannainstitutionen kom tillhar samhället genomgått slora förändringar. lämnar staten och kommunernai många olika former stöd och hjälp åt ensamstående vårdnadshavare och derasbarn. Många av de uppgifter som ävUar barnavårdsmännen ombesörjs nu ocksä påannat sätl, t. ex, genom mödra-och barnavårdscentraler, barnstugor, skolor ochfritidshem. Mot bakgrund av den utveckling som sålunda har ägt rum finns detanledning att ifrågasätta om barnavårdsraannainstitutionen har tillräckligtberättigande i dagens sarahälle. Det nuvarande systeraet har ocksä kritiseratsfrän olika synpunkter. Enkälla lill kritik mot lagreglerna om barnavårdsman är att de tillmäter barnelsbörd inom eller utom äktenskap avgörande betydelse. är det ensträvan att i möjligaste mån utplåna denna skillnad. Flera lagreformer harvidtagits i sådant syfte. Del räcker att här peka på de lagändringar somgenomfördes och som bl. innebar all de utomäktenskapliga bamen fickfull arvsrätt efter sin far och dennes släkt. Den sociala situationen är oftadensamma för bara födda i och utom äktenskap. Många utomäktenskapliga barnlever i en fullständig familj tillsammans med bägge sina föräldrar. De ogiftamödrarna har vare sig de sammanbor med barnels far eller inte ofta godamöjligheter att klara sin uppgift som vårdnadshavare utan medverkan av enbamavårdsman. Å andra sidan finns det säkerligen vårdnadshavare lill barn iäktenskap som skulle ha stort behov av det stöd en bamavårdsman kan ge men somsaknar laglig rätt tUl sådant slöd. Detnu anförda visar att reglerna om barnavårdsman är otidsenligt utformade och attprincipiella invändningar kan riktas mot det nuvarande systemet. Detta ärockså förenat med olägenheter av praktisk art. Barnavårdsmannaarbetet fullgörsnumera till helt övervägande del av komraunalt anstäUda tjänstemän. Antaletutom äktenskap födda barn har vuxit kraftigt . a. som följdhärav har antalet barnavårdsmannauppdrag blivit så stort att barnavårdsmanneninte får tUlräckligt med lid för den kurativa delen av verksamheten. Systemetmed personligt förordnade barnavårdsmän innefattar dessutom vissaadministrativa problem, bl. a. i samband med ledigheter och byte av tjänstemän. Fråganom reformering av barnavårdsraannainstitutionen har aktualiserats åtskUligagånger under senare är. Familjeberedningen föreslog i sitt slutbetänkande (SOU1967: 8) att barnavårdsmännens nuvarande skyldigheter och befogenheter skulleöverföras till barnavårdsnämnden. Det personliga barnavärdsmannaförordnandetborde ersättas med ett beslut av nämnden, att denna själv i taget skulle tillvarata barnets rätt och bistå dess vårdnadshavare med råd ochupplysningar. Detla förslag blev emellertid inte genomfört. I harfrågan tagits upp . Vid 1970 ärs riksdag förelåg motionsyrkandensom dels gick ut på att bamavärdsmannainstitutionen skulle av- skaffasdels innefattade förslag om en skyndsam, allsidig och fömlsält-ningslös översynav gäUande bestämmelser på området. Vid utskottsbehandlingen (ILU 1970: 49)framhöUs bl. a. alt olika intressen gjorde sig gällande i fräga om barnavårdsmannainstitutionen.Särskilt framhölls intresset av att barnets rätt togs tiU vara,värdnadshavarens intresse av mmsta möjliga mtrång i sina personligaförhållanden och samhällets intresse av en rationell administration av dessuppgifter pä området. Dessa intressen var delvis motstridiga. En awägning såatt inget av dem blev otillbörligt eftersatt krävde en djupgående ochomsorgsfull prövnmg. Utskottet ansåg därför att bamavärdsmannainstitutionenborde underkastas en allsidig och förutsättningslös utredning, som borde bedrivasmed största skyndsarahet. beslöt att hos Kungl. Maj:t hemställa att,efter erforderlig utredning, förslag till ny lagstiftning på ifrågavaranderättsområde skuUe föreläggas (rskr 1970: 399). Ienlighet med heraställan tillkallades barnavårdsraanna-utredningenmed uppdrag att göra en översyn av gällande bestämmelser rörandebarnavårdsmannainstitutionen. Utredningen har lagt fram förslag tilllagändringar, som innebär att barnavärdsmannainslitulionen avskaffas.Barnavärdsmannens uppgift att raedverka vid utredningen av utomäktenskapligtbarns börd skall enligt förslaget överläs av barnavårdsnämnden, som även skallse till att barnet får underhäll. Den obligatoriska tillsynen av en viss gruppbam bör enligt utredningen upphöra. Samhällets tillsyn bör omfatta alla barnoch utövas av andra organ. Behovet av slöd och hjälp bör tUlgodoses avbamavårdsnämnden. Detta kan enligt utredningen bäst ske genom att näranden förläggeren del av sm verksamhet till mödra- och barnavårdscentral. Utredningensförslag har fått ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. Bara ett parremissinstanser har utialat sig för all barnavårdsmannainslitutionen bibehållsi någon form. Detframgår av vad jag förut har anfört att även jag anser alt goda skäl talar föratt barnavårdsraannainstitutionen nu bör kunna avskaffas. En förutsättning föratt man skall kunna ta ett sådant steg är emellertid att de uppgifter som f.n. fullgörs av barnavårdsmännen kan ombesörjas på tUlfredsstäUande sätt iandra former. Jag övergår därför nu till alt behandla dessa olika uppgifter ianslutning tiU den uppdelning som utredningen har gjort. Vid mina övervägandeni denna del har jag samrått med statsrådet . Enligt8 kap. 6 § FB åligger det barnavårdsmannen att sörja för att barnets bördfastställs, när det är fött utom äktenskap. I lagen ora fastställande avfaderskapet till barn utom äktenskap har barnavårdsraan- nensåliggande i delta hänseende närmare preciserats. För alt utreda vem som är fartill bamet skall han höra modern och andra personer som kan lämna upplysningarav betydelse för utredningen (2 §). Om faderskapsfrågan kan bedömas medtillräcklig säkerhet på gmnd av barnavärdsmannens utredning bör han bereda denman, som enligt hans uppfattning är far till barnet, tillfälle alt erkännafaderskapet (3 §). Barnavårdsmannen bör verka för att blodundersökning äger mmbeträffande modern, barnet och den som kan vara far till barnet, om dennebegär det eller det finns anledning anta att modern haft samlag med raer än enman då barnet kan vara avlat (4 §). Under vissa förutsättningarkan bamavårdsmannen raed barnavårdsnämndens medgivande lägga ned påbörjadutredning angående faderskapet (5 §). Kan faderskapet inle fastställas genomerkärmande, är barnavårdsmannen skyldig att väcka talan mot den eller de mänsom enligt utredningen kan komma i fråga som far till barnet (7 §).Faderskapsfrågan prövas i samma process beträffande alla män som kan komma ifräga. Idirektiven för barnavärdsmannautredningen framhöll jag alt utredningsuppdragetinte borde lösas på ett sätt som rabbade grunderna för den nya lagstiftningenom fastställande av faderskapet till barn utom äktenskap. Även i framtidenborde således gälla alt faderskapet till barn utom äktenskap regelmässigt skallutredas och fastställas under medverkan av ett samhälleligt organ somrepresenterar bamets intresse. Utrednmgen ansluter sig till denna ståndpunkt.Den har inte heller utsatts för någon kritik under remissbehandlingen. Föregen del har jag ingen anledning att frångå den uppfattning jag gav uttryck åli utredningens direktiv. Om bamavårdsraannainslitutionen skall avskaffas böralltså på annat sätt sörjas för att samhäUet medverkar vid utredning ochfastställande av utomäktenskapliga barns börd. Någraremissinstanser har i detta samraanhang ifrågasatt om det inte skulle varamöjUgt att i vissa fall förenkla förfarandet vid fastställande av faderskap.Socialdemokratiska kvinnoförbundet och anser sålundaatt önskemålet att likställa bam födda utora resp. inom äktenskap leder tillkrav på att ocksä bestämmelserna om fastställande av barnets börd samordnas sålångt detta är möjligt. I fall där inget tvivel råder om barnets börd börenligt förbunden nuvarande form för faderskapsbestämningen ersättas av enjuridiskt bindande registrering i folkbokföringen efter anraälan av bametsföräldrar. Detta förfarande bör i första hand tiUämpas för barn till samboendeföräldrar, vare sig bamen är födda utom eller inom äktenskap. Föregen del vill jag först erinra om att det inte har ingått i utredningensuppdrag att undersöka möjligheteraa att förenkla förfarandet vid faststäUandeav faderskap i fall av den typ som de båda remissinstanserna syftar på.TUlräckhgt underlag för att pröva denna fråga föreligger därför inle . Ävenden av nämnda remissinstanser föreslag- naordningen förutsätter f. ö. en viss prövning från myndighetens sida, nämUgenför att slå fast att det aktuella fallet är av den typ för vilken detförenklade förfarandet är tillämpligt. Redan de gällande bestämmelsernamöjliggör ett enkelt fastställelseförfarande i de fall förbunden åsyftar. Somdepartementschefen framhöU vid remissen till lagrådet av förslaget till lag omfastställande av faderskapet till barn utom äktenskap torde nämUgen, då modernhar stadigvarande förbindelse med viss man, moderns och mannens samstämmigauppgifter oftast vara fuUt tiUräckliga för att faderskapsfrågan skaU ansesklarlagd (prop, 1969: 124 s. 103). Utredningenhar påvisat att det rådande systemet med personligt förordnade barnavårdsmänär förenat raed vissa olägenheter såvitt avser fastställande av faderskap. Imänga fall har faderskapsutredningarna blivit eftersatta. Detta har fleraorsaker. Barnavårdsmannen har många uppdrag och ofta även andratjänsteåligganden. Den nya lagstiftningen om fastställande av faderskap harkomplicerat utredningsarbetet och ställt större krav pä barnavärdsmannensverksamhet. Motbakgrund av det nu anförda ansluter jag mig i likhet med remissinstansernatill utredningens bedömning att uppgiften att sörja för att utomäktenskapligabarns börd fastställs bör föras över frän barnavårdsmannen tUl annat organ. Utredningenhar av olika skäl stannat för att uppgiften bör knytas direkt tUIbarnavårdsnämnden. Detta förslag har sä gott som genomgående fält ett gynnsamtmottagande vid remissbehandlingen. För egen del vill jag i likhet medutredningen framhålla att ärenden om fastställande av faderskap inryramer mångaandra frågor än de rent juridiska. Ofta är raodern i behov av stöd i olikahänseenden. Det kan vara nödvändigt att ordna bostad för henne och barnet ellersörja för att hon får ekonomisk hjälp. Skäl att vidta åtgärder för atttUlgodose barnets intressen kan ocksä föreligga. Enligt min raening har utredningengjort en riktig bedömning då den tillmätt behovet av social sakkunskapavgörande betydelse för valet av det organ som bör handlägga ärenden omfastställande av faderskap. Behovet av juridisk sakkunskap kan, som utredningenframhåller, tUlgodoses genora att barnavårdsnämnden genom avtal medadvokatbyrå eller pä annat sätt bereder tjänstemannen möjlighet att underärendets handläggning rådgöra med jurist. Jag biträder därför förslaget attbarnavårdsnämnden skall handlägga ärenden om fastställande av faderskap. Föratt ökad säkerhet vid fastställande av baraets börd skall vinnas är det enligtutredningen nödvändigt att arbelet specialiseras i, högre grad än vad som ärfallet. Utredningen anser därför att det bör ankomma pä en bestämd tjänstemani kommunen att medverka vid utredning och fastställande av utomäktenskapligtbarns börd. I likhet med åtskilUga remissinstanser delar jag denna uppfattningi princip. 6 saml Nr 100 skapsutredningarnahar, bl. a. på grand av den ändrade lagstiftningen ora fastställande avfaderskap, blivit alltmer komplicerade och både effektivitets- ochrättssäkerhetssynpunkter talar därför för den av utredningen föreslagnaordningen. Det förekomraer eraellertid inte sällan att den blivande modernredan tidigare har kontakt med en socialassistent pä barnavårdsnämnden.Föreligger det inte några svårigheter att utreda vera som är far till barnetbör ifrågavarande assistent kunna svara för att faderskapet blir fastställt,eventuellt efter samråd med den tjänsteman som har som sin huvudsakligauppgift att handlägga faderskapsärenden. bör det ankomma pä den tjänsteman sora har faderskapsutredningarnaora hand att även bistå modem med stöd och råd. Detta förslag har vunnit slöd iflera remissyttranden. Även jag anser del naturligt att tjänstemannen intehelt begränsar sitt arbete till de legala och formella uppgifterna utan att hanskall kunna lämna kurativ hjälp åt modem hon har kontakt medhonom. Uppstår behov av mera krävande sociala insatser torde det dock varalämpligt att ärendet i den delen övertas av annan, så att den särskilde tjansteraannenkan ägna erforderlig tid åt sin egentliga uppgift, nämligen att se till altfaderskapet blir utrett och fastställt. Närmare anvisningar om hur verksamhetenbör läggas upp torde fä meddelas av i egenskap avtillsynsmyndighet. Mångaav de åtgärder som blir aktueUa vid faderskapsbeslämningen kan vidtas avtjänstemän hos nämnden utan särskUt bemyndigande. Tjänstemannen kan höra modernoch de andra personer som kan ha upplysningar att lämna. Han kan ta initiativlUl blodundersökning och vidta de övriga åtgärder som erfordras förutredningen. Om förslaget att bamavårdsnämnden skall överta barnavårdsmannensnuvarande uppgifter genomförs, kommer det eraellertid att åligga barnavårdsnämndenatt godkänna faderskapserkännanden och att föra talan om faderskapet till barnutom äktenskap. Sora utredningen föreslår bör näranden av praktiska skäl gesmöjlighet att delegera dessa beslutsfunktioner på tjänsteman hos kommunen. och flera remissinstanser framhåller är det av vikt atthandläggningen av faderskapsärendena inte försummas. Genom att beslut somfattas på gmnd av delegation skall anmälas for nämnden har nämnden möjlighetatt kontrollera hur uppgiften fuUgjorts. Det kan också vara lämpligt attverksamheten följs genom stickprovsundersökningar och regelbunden granskningav ärenden som inte slutligt avgjorts inom loppet av . Uppgiftenatt enhgt 5 § faderskapslagen pröva om faderskapsutredningen skall läggas nedbör även ankomma på barnavårdsnämnden. I likhet med utredningenanser jag alltså inte att det finns skäl alt lUlåta delegation av denna uppgiftpå tjänsteman. manhangvill jag ta upp en under remissbehandlingen väckt fråga beträffandenedläggning av faderskapsutredning. Enligt övergångsbestämmelsema tUl lagen omfaststäUande av faderskapet till barn utora äktenskap gäller äldre lagbeträffande barnavärdsraannens skyldighet att sörja för att barnets bördfastställs, om barnet är fött före utgången av är 1969. Detta innebär bl. a.att faderskapsutredningar i fråga om sådana bam inle kan läggas ned med stöd avnyssnämnda lagrura, även om utsikterna att fastställa faderskapet ärobefintliga. i anser alt det skulle varavärdefullt om barnavårdsnämnden kunde få rätt att efter omsorgsfull prövninglägga ned utredningen även i dessa fall. I motiven till nyssnämnda övergångsbestämmelseanförde departementschefen (prop. 1969: 124 s. 124) att de nya reglema ombamavårdsmannens utredning saknade direkt motsvarighet i då gällande lag ochinte ulan praktiska svårigheter kunde till-lämpas i fråga om barn som föllsföre lagens ikraftträdande. Med hänsyn härtill borde i stället regeln i 8 kap.6 § FB om barnavårdsmannens skyldighet alt sörja för att barnets börd blirfastställd gälla beträffande dessa barn. Jag finner för min del inte skäl allnu frångå den ståndpunkt som intogs vid införandet av faderskapslagen. I likhet med utredningenoch flera remissinstanser vill jag understryka att del är angeläget att detjänstemän som skall medverka vid faderskapsutredningar är väl förtrogna medde författningar som reglerar faderskapsbestämningen. Det kan bli nödvändigtatt anordna särskUd Utbildning för att tillgodose behovet av kvalificeradpersonal. har förklarat sig villigt att medverka härtill.Det synes lämpligt alt utbildningsverksamheten läggs upp i samråd mellanförbundet och . 7.3Fastställande och indrivning av underhåUsbidrag Enligt8 kap. 6 § FB åligger det barnavårdsmannen att sörja för att underhålltillförsäkras barnet samt biträda med indrivning och tillhandahållande avunderhällsbidrag. Underhällsbidragfastställs genom dom eller avtal.