prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — I det sålunda intecknade fartyget eller bygget upplåts panträttgenom att pantbrev såsom representerande den intecknade egendomen, mediakttagande av vanliga hand-pantsättningsregler, av ägaren till fartyget ellerbygget överlämnas till pantborgenären som säkerhet för fordran motpantgäldenären, den senare vanligen identisk med ägaren. Fordringen skall varavisst belopp i pengar men myntsorten förblir valfri och förslaget utvidgarvalfriheten till att omfatta den numera i internationell sjörätt allmänterkända s. k. Poincaréfrancen. kommer med nämnda utformning ej attutgöra skuldebrev och kan därför ej heller vara bärare av betalningsanspråk. Ensådan ordning som kommittéförslaget innebär för inskrivning och upplåtelse avpanträtt medför enligt kommittén bl. a. att braket av omslagsrevers blirgenomgående. Därvid behöver inte något skriftligt fordringsbevis utfärdas. Detär tillräckligt att giltig fordran föreligger, framhåller kommittén. Dettastärker panträttsupplåtarens stäUning genom att han inte nödgas utfärda tvåskriftliga fordringsbevis, som un- 1973: 42 177 dervissa omständigheter kan göras gällande var för sig. Dessutom ställer det,enligt vad kommittén betonar, krav på att borgenären förvissar sig om att hanskontrahent är inskriven ägare eUer handlar på dennes vägnar, eftersom endastägaren är behörig att förfoga över pantbrevet. I förhållande till gällande rättinnebär detta ökat krav på aktsamhet från borgenärens sida, påpekar konamittén. Panträttpå grund av inteckning kommer enligt kommittéförslaget att utgöra på den enasidan en genom inteckning etablerad, mot egendomen som sådan riktadsäkerhetsrätt och på den andra sidan en säkerhetsrätt som stiftas genom attinteckningsbeviset, pantbrevet, överlämnas som säkerhet för fordran. Det börhållas i minnet, att denna ordning har handpanträttsliga inslag utöver deinskrivningsrättsliga och innebär en utveckling av praktiskt bruk påkreddtmarknaden. Vadangår pantobjektet skall enldgt kommittén registreringsplikt ochinteckningsbarhet väsentligen sammanfalla så som utvecklats vid sjölagsförslagets2 kap. Endast sådana fartyg och skeppsbyggen som är införda i skepps- ellerskeppsbyggnadsregistret kommer alltså att kunna intecknas. Småbåtar får somhittills pantsättas enligt vanliga lösöreregler. Inskriven panträtt omfattarockså tillbehör, som avses i 1 kap. sjölagsförslaget. KommittéförslagettiUåter inte, Uka Htet som gällande rätt, att inteckning meddelas i andel avfartyg eller gemensamt i flera fartyg (s. k. fleet mortgage). Registreringav skeppsbygge redan i kontraktsskedet, alltså innan något konkret förmögenhetsobjektännu existerar, betyder att panträtt kommer att kunna upplåtas i vad som brukarkallas "res futurae", framhåller kommittén. I fråga om lösa sakerhar det enligt vad kommittén påpekar ansetts, att sådant förfogande ej kan fåsakrättslig verkan, eftersom traditionskravet inte kan uppfyllas men attpantsättning av sak, som är under tillverkning och sålunda ännu ej existerar,dock skulle kunna ske med tiUämpning av bestämmelserna i lagen (1936: 88) ompantsättning av lös egendom som innehaves av tredje man. Kommittéförslagetinnebär, att panträtt i ett under kontraktsskedet registrerat skeppsbygge kanupplåtas med sådan verkan att det efter upplåtelsen framväxande bygget blirföremål för den från början i konkret bemärkelse innehållslösa panträtten.Bygget framträder då som pantobjekt från det att anskaffat material fårrättslig karaktär av skeppsbyggnadstillbehör enligt sjölagsförslagets 1 kap,,vilket alltså i inledningsskedet medför alt panträtt gäller i byggnadsmaterialredan innan bygget som sådant börjat ta form. Denna rättstekniska konstruktionär enligt kommittén avsedd att infria ett av skeppsbyggnadskonventionenshuvudsyften, nämligen att kreditsäkerhetsförhållandena skall kunna ordnas påett bestående sätt från första början. Kommitténupplyser, att konstruktionen under kommitténs remissbehandling avskeppsbyggnadskonventionen förordats av Svenska bank- 12 1973.1 saml. 1973: 42 178 föreningen.Teoretiskt menar kommittén, att den kan försvaras med att den har formen avrättighet på grund av inskrivning. Kommittén understryker att vad somregistreras är skeppsbygget och inte byggnadskontraktet. Det norska förslagetomfattar däremot även kontraktsregistrering. Den danska lagen omskibsregistrering för registrering av skeppsbygge kräver att byggetframskridit så "at skibet på betryggende made kan identificeres". Panträtt medför enligt kommittéförslaget rätt för borgenären att pågrund av sin fordran få betalning ur fartyget eller skeppsbygget med detföreträde som fastställts för inteckningen. Hans rätt begränsas, betonarkommittén, av att han måste ha en giltig fordran men han kan å andra sidanenligt kommitténs förslag utsträckta kravet utöver pantbrevets belopp intill 15"/o av pantfordringens inom detta belopp liggande kapitaldel. Dettatillägg vars förekomst alltså måste tas i beräkning både av kreditgivare ochav exekutionsmyndighet som fastställer "lägsta budet" är enligtkommittén avsett att utnyttjas för ränta, skadestånd på grund av förtidabetalning, indrivningskostnad och annat sådant som föranletts avfordringsförhållandet. Betalningsrätten skall inte påverkas av att fordringenkan ha preskriberats eller ej anmälts efter kallelse på okända borgenärer,något som kommittén antar överensstämma med gällande rätt. Fördet fall att en borgenär fått mer än ett pantbrev som säkerhet för sin fordranskulle han enligt kommittén kunna försämra efterföljande pantborgenärers rättgenom att även om hans fordran i och för sig rymdes inom pantbrevenssammanlagda belopp först ta ett pantbrev i anspråk jämte tillägg på detta ochdärefter de övriga. Liksom JB söker kommittéförslaget förebygga detta genomföreskrift att pantbrevet i sådana fall skall betraktas som en enhet.Föratsättningen är dock, betonar kommittén, att pantbreven har lika rätt ellergäller i följd efter varandra. Eljest skulle borgenären i vissa fallkunna bli lidande av att inte få tillägg på det bästa pantbrevet genom attutdelningen inte täcker det sämre pantbrevets belopp. Panträttsupplåtelsei vissa fall. Konkurrens mellan äganderätts- och panträttsförvärv behandlarkommittéförslaget så gott som helt efter fas tighetsrättslig förebild; jfrreglerna i sjölagsförslagets 2 kap. om verkan av registrering och inskrivning. Medankommittéförslaget i princip knyter rätten att ta ut inteckning i fartyg tillägaren, i betydelsen den för vars förvärv inskrivning senast sökts, kanpanträtt enligt dess förslag alltid upplåtas däri genom överlämnande av detpä grundval av inteckningen utfärdade pantbrevet . av rätt ägare. Av hänsyntill omsättningsintresset låter dock kommittéförslaget inskriven ägareslegitimation i sistnämnda hänseende be- 1973: 42 179 ståtills ny ägare söker inskrivning av sitt fång och på motsvarande sätt tordeockså det fallet böra behandlas som föreligger då överlåtaren inte själv ärinskriven som ägare. En borgenär, söm kontrollerar att han har att göra med deni registret inskrivne fartygsägaren eller den som eljest framstår som rättägare, skall enligt kommittén kunna lita på att denne är behörig att upplåtapanträtt; till undantag i vissa fall av brist i upplåtarens förvärv återkommerkommittén. Är borgenären däremot ej i god tro, finns ingen anledning attupprätthålla registrets vitsord, anser kommittén, och panträttsförvärvet måstedå vika för det konkurrerande äganderättsförvärvet. Med borgenären likställerkommittéförslaget den som före nye ägarens inskrivningsansökan övertagitpantfordringen, förutsatt att den nye borgenären var i god tro vid sittförvärv. Hans goda tro är bara knuten till hans eget förvärv och kan därmedbota eventuell ond tro hos förste borgenären, framhåller kommittén. Påmotsvarande sätt behandlar kommittéförslaget fall av panträttsupplåtelse närfartyg eller skeppsbygge varit föremål för dubbdförytt-ring. Jämte överlåtarenfinns då två personer med behörighet att upplåta panträtt i fartyget ellerbygget, låt vara att den senare förvärvarens behörighet modifieras av krav pågod tro hos hans borgenär resp. dennes successor rörande det konkurrerandeäganderättsförvärvet. Denna fler-faldiga behörighet består tUls enderaförvärvaren söker inskrivning av sitt förvärv. Då upphör förre ägarenslegitimation och det inbördes företrädet mellan de konkurrerande förvärvenavgörs. Om det är den förste förvärvaren som söker inskrivning, betyder detenligt bestämmelserna i sjölagsförslagets 2 kap., att den senare förvärvarensbehörighet utsläcks. Skulle det i stället vara den andre förvärvaren som förstsöker inskrivning, upphör den förstes behörighet under förutsättning att denandre var i god tro så som nämnda bestämmelse anger. Var denne i ond tro,ändrar hans inskrivningsansökan och därav föranledd inskrivning inte den försteförvärvarens behörighet eller hans egen eller hans borgenärs ställning. Denförste förvärvaren kan, påpekar kommittén, alltså teoretiskt fortfarandeupplåta panträtt i fartyget eller skeppsbygget, t. o. m. ifall hans borgenärkände tUl det konkurrerande förvärvet, och den andre förvärvarens borgenärermåste alltjämt vara i god tro för att till dem upplåten panträtt skaU bliverksam. Förste förvärvarens efterföljande inskrivningsansökan sätter sedanpunkt för den senares legitimation och denne kan då ej ens till godtroendeborgenär upplåta verksam panträtt i egendomen. Borgenärens goda tro skulleenligt kommitténs mening ändock inte ha framstått som en reaUtet att räkna med,eftersom han från registret kunnat inhämta att hans kontrahents legitimationkunde ifrågasättas. Kommitténpåpekar, att dess förslag visserligen föratsätter att fartygsägaren självsöker inteckning men att detta i praktiken får antas ofta komma att tillgå såatt borgenären gör ansökan på ägarens uppdrag se- Prop.1973: 42 180 danpantförskrivning redan skett. I så fall blir den avgörande tidpunkten förborgenärens goda tro, som enligt reglemas utformning är knuten tillpanträttsupplåtelsen, tiden för inteckningsansökningen, förmodar kommittén. Grandsatsen att behörighettUl panträttsupplåtelse endast tUlkommer rätt ägare medför enligt kommittén,att förvärv av vad slag som helst, vUket är behäftat med sådant rättsligt felatt det kan bringas att återgå, i princip inte grandar panträttsligförfoganderätt för förvärvaren; Kommittén erinrar om att i fastighetsrättensamma rättsliga konsekvens anses böra knytas tUl överlätarens hävning av köp,byte eller gåva medan förvärvarens hävning av sådant avtal ej går ut över hanspanträttsliga förfogande före hävningen. Eftersom denna utveckling av gällanderätt skett från utgångspunkt som motsvarar den sjörättsliga, har kommitténfunnit det följdriktigt att genom uttrycklig reglering slå fast, att väsentligendetsamma gäller i fråga om panträttsupplåtelse i fartyg och skeppsbygge. Ensådan ordning kan emellertid enligt kommitténs mening ej upprätthållas utanundantag, lika litet som i fastighetsrätten. Utrymme måste beredas åtgodtrosförvärv på grund av inskrivning på sätt som motsvarar reglema härom isjölagsförslagets 2 kap. Om sålunda någon som inte var rätt ägare till fartyg ellerskeppsbygge, emedan hans eller någon hans företrädares åtkomst var ogUtig ellereljest inte gällde mot rätt ägare, upplåtit panträtt i egendomen, (vartill hanalltså egentligen saknar behörighet), blir upplåtelsen likväl gUtig enligtkommittéförslaget under föratsättning att upplåtaren var inskriven som ägareoch borgenären var i god tro. Eftersom upplåtaren kan ha handlat redan innanhans förvärv blev inskrivet t. ex. med utnyttjande av pantbrev som hansfångesman överlämnat anser kommittén, att borgenärsskyddet bör gälla även idet fallet men förutsättningen måste då vara att inskrivning verkligen kommertill stånd. Godtrosförvärvpå grand av inskrivning skall enligt JB ej kunna ske, ifallpanträttsupplåtarens bristande behörighet var särskilt kvalificerad säsom närförfalskning eller svek grandat hans ställning. I sjörätten får som anförtsvid sjölagsförslagets 2 kap. högre krav ställas på omsättningstrygghet bl.a. med hänsyn till att fartygsmarknaden är utpräglat internationell framhållerkommittén. Kommittéförslaget upptar därför ej undantag från de föreslagriareglerna om godtrosförvärv på gmnd av inskrivning. I den mån det på grund av inteckningen utfärdade pantbrevet ej utgörsäkerhet för giltig pantfordran tillkommer enligt kommittéförslaget det genominteckningen reserverade förmögenhetsvärdet fartygets resp. byggets ägaresåsom ägarhypotek med den rätt till betalning ur egendomen som följer av detvid inskrivningen för inteckningen fastställda företrädet. Prop.1973: 42 181 medatt den exekutionsrättsliga täckningsprincipen föreslås bli införd i fråga omexekution i fartyg och byggen på samma sätt som redan gäller luftfartyg ochfastigheter. Beträffande inskriven panträtts förmånsrätt i förhållande till annansådan rätt innebär kommittéförslaget, i överensstämmelse med gällande rätt,att den bestäms efter ansökningsdagen och att flera söktainteckningar har lika rätt. Emellertid bekräftar kommitténs förslaguttryckligen nuvarande praxis att efter sökandes begäran kan bestämmas visstinbördes företräde mellan sädana inteckningar som söks . Ordningen förpanträttsupplåtelserna blir utan betydelse, betonar kommittén. Avdet föregående har, menar kommittén, framgått att inskriven panträtt skall ståtillbaka för både sjöpanträtt och retentionsrätt. I övrigt rubbarkommittéförslaget emellertid ej intecknings nuvarande plats iförmånsrättsordningen. Ifråga om skeppsbyggen får den föreslagna förmånsrättsordningen en speciellverkan, framhåller kommittén. Ty såvitt gäUer ett första byggnadsskede detsom kan sägas bli avslutat genom att det s. k. mätdäcket anbringas och somutfaUer olika i olika fall, allt efter vUken skeppsbyggnadsteknik som används introducerar den nya skeppsbygg-nadsinteckningen en borgenärskategori medförmånsrätt framför de varvsanställda. Kommittén erinrar om att en sådanförmånsrätt i gällande rätt har motsvarighet först i nästa byggnadsskede. Detberor enligt kommittén på att skeppsbyggnadsinteckningen enligt art. 7 i 1967års skeppsbyggnadskonvention måste ges samma förmånsrätt som fartygsinteckningenoch att denna i sin tur enligt både 1926 och sjö-panträttskonventionerfår undanträngas av endast sådana lönekrav som tillkommer ombordanställda.Varvets anställda kan enligt kommitténs uppfattning ej före sjösättningenräknas som ombordanställda och efter denna kan de endast undantagsvis behandlassom sådana. Detta konkurrensspörsmål har emellertid inte den räckvidd det kange sken av, menar kommittén. Ty beställaren får antas i flertalet fall kommaatt söka inskrivning för sitt förvärv och därigenom vinna sakrättsskydd för sinrätt till bygget. Varvets anställda kan då, lika litet som dess övriga allmännaborgenärer, ta annat än varvets rätt tUl bygget, inte bygget självt, i anspråkframhåller kommittén. Inteckningsborgenärens rätt gäller emellertid byggetsjälvt, oberoende av äganderättsförhållandena, och han konkurrerar därför inteaUtid på samma plan som de varvsanstäUda. För dem blir han enligt kommittén idetta sammanhang en konkurrent att räkna med först då varvet ensamt ägerbygget, dvs. väsentligen de fall då varvet bygger utan gällande kontrakt. Förde fall förmånsrättsfrågan sålunda får full relevans och kommittén antar attde blir undantag bör enligt kommittén beaktas, att 1973: 42 182 detofullbordade bygget i det tidiga byggnadsskede som här är i fråga normaltrepresenterar ett svårberäkndigt förmögenhetsvärde som inte med säkerhet kanställas i relation till vad som satsats på bygget i pengar och material. Omnämligen bygget skall säljas innan det fullbordats, blir enligt vad kommitténbetonar både försäljning och pris beroende, ej endast av om köpare finns somefterfrågar just ett sådant fartyg som bygget avser utan även av om denne kanräkna med att få fartyget behörigen färdigställt. Om varvet är i konkurs ochdet är då konkurtens kan uppstå mellan inteckningsborgenärer och varvsanställda menarkommittén, att kretsen tänkbara köpare till bygget noga taget, bortsett från skrotuppköpare, blir begränsad till sädana som har egna resurser att fullborda bygget eller kan räkna med att kunna utnyttja andras. Kommitténantar, att detta konkurrensproblem har ringa praktisk betydelse. Kommitténunderstryker, att det ingalunda är det ofullbordade fartygets förmögenhetsvärdesom i första hand betingar skeppsbyggnadskonventionens ståndpunkt utan behovetav att redan från början kunna ordna kreditsäkerhetsförhållandena på ett beståendesätt. Kommittéförslaget innebär följdriktigt, att inteckningsföreträdet ejrubbas vid överföring från skeppsbyggnadsregistret till skeppsregistret.Typiskt sett kan förmögenhetsvärdet enligt kommittén ej utgöra någon väsentlig faktor i sammanhanget förrän i ett sent byggnadsskede. Kommittén erinrar omatt gällande nordiska konkurskonvention ger särskUd förmånsrätt företrädeframför allmän förmånsrätt på samma sätt som förslaget omskeppsbyggnadsinteckning. Vadbeträffar det fall att beställaren är ensam ägare till skeppsbygge dvs.när arbetsbeting och ej beställningsköp föreligger saknar förevarande konkurrensproblem aktualitet, tillägger kommittén. Bygget ingår då ej i varvets konkurs men konkursboet har, såvitt rör förhål landet till beställaren, retentionsrätt i bygget för sin fordran i anledning av byggnaden. Vissabestämmelser om intecknings och pantbrevs giltighet. Kommittén erinrar om dengrandläggande principen, som kommit tiU uttryck i sjölagsförslagets 2 kap., attinskrivning inte konstituerar materiell rätt i den meningen att ett inskrivetförvärv inte skuUe kunna klandras. Kommittén framhåller vidare, att dessförslag klart skiljer mellan inskrivning och panträttsupplåtelse så attintecknings nuvarande omedelbara samband med det materiellapanträttsförhållandet upphör. Inteckningen har på det sättet renodlats därhänatt dess gUtighet kan upprätthällas oberoende av omständigheterna vid desstillkomst. Denna ståndpunkt följer av kommittéförslagets konstraktion och börej komma till direkt uttryck i lagtexten, eftersom en sådan bestämmelse kundeleda till det missför- 1973: 42 183 ståndetatt inteckningsbeslut ej skall kunna överklagas såsom andra beslut avinskrivningsmyndigheten. Inteckning skall enligtkommittéförslaget alltjämt i princip upphöra vid exekutiv försäljning, ty dennagrandsats slås uttryckligen fast i sjöpanträttskonventionens art. 11.Emellertid gör konventionen, enligt vad kommittén erinrar om, undantag försådana för vUka köparen med innehavarens samtycke övertar ansvaret,något som överensstämmer med gällande svensk rätt. Kommittéförslaget innebärdärför, att inteckning utan hinder av exekutiv försäljning består endast ombeloppet tillätits innestå i avräkning på köpeskUlingen. Detta motsvarar vadsom, likaledes konventionsenUgt, gäller vid exekution i luftfartyg. Rent teknisktkunde enligt kommittén den lösningen ha valts att exekutionen i princip skulleutplåna endast upplåten panträtt medan inteckningen i och för sig skulle förblioberörd därav och sålunda bli disponibel för ägaren. Denne skulledå kunna besparas nyinteckning. Emellertid antar kommittén, att detta skullemedföra vissa praktiska problem för fall då pantbrev ej ingavs vid exekutionen.Och enligt kommittén är en ordning som garanterar att samtliga pantbrev ingesknappast att räkna med. Frågan om verkan av exekutiv försäljning utomlands komplicerarockså bUden i detta sammanhang, tUlfogar kommittén. Kommittén har därförstannat för den tekniskt enklare, radikala lösningen att exekutionens verkanskall drabba inteckningen själv. Det kostnadsmässiga problem som kravet pånyinteckning medför, när fartyget eller skeppsbygget skall stå kvar i svensktregister, kan enligt kommittén lösas genom alt endast expeditionsavgift tas utför nyinteckning efter exekutiv försäljning. Kommittén har också övervägthuravida i fråga om fartygsexekutionen bör efterbildas vad som föreslagits ifråga om faslighetsexekution, nämligen att köparen kan utverka intecknings beståndgenom att med ingivande av pantbrevet begära förklaring därom. Kommittén hardock funnit att värdet av en sådan ordning, som endast skulle få tillämpningvid exekution i , mäste bli tämligen begränsat. Attinteckning alltjämt upphör genom fartygets kondemnation som åtföljs avfrivillig försäljning möter, till skillnad från vad som gäller sjöpanträtt,intet hinder sjöpanträttskonvention, anser kommittén. Dennabefattar sig nämligen endast med upphörande i fall av exekutivförsäljning. Men eftersom sjöpanträtt konventionsenUgt skall bestå undersådana förhållanden, finner kommittén ej skäl alt behandla panträtt annorlundanär den grandas på inteckning. Den ståndpunkten är enligt kommittén så mycketmer motiverad som kondemnation ej alltid föratsätter att fartyget är obrakbartoch värdelöst. En motsatt lösning skulle kunna utnyttjas för att kringgåförslagets särregel mot avregistrering utan inteckningsborgenärs samtycke.Verkan av kommitténsståndpunkt i denna del modifieras visserligen av att fartygsägaren föreslåsbli berättigad att låta sälja det kondemnerade fartyget exekutivt; jfrsjölagsförslaget 10 §. Idetta sammanhang berör kommittén också frågan om verkan i panträttsligthänseende av att fartyget förstörts eUer gått förlorat. Det skall nämligen dåavföras ur registret men avregistreringen kräver inteckningsborgenärernassamtycke. I dessa fall anser kommittén, att fartyget, i den mån det över huvudtaget existerar i fysisk mening, ej utan vidare kan föratsättas representeraett bestående värde som grundar något rimligt intresse av inteckningensbestånd. Dock antar kommittén, att ett upphugget fartyg ännu kan ha ett visstskrotvärde och att ett förolyckat fartyg småningom kan visa sig kunna bärgassamt alt ett förlorat fartyg kan komma tillrätta. Visserligen behöver det iregel ej erbjuda svårigheter att utverka erforderligt samtycke av borgenären.Men det finns ingen garanti för att alla inteckningsborgenärer är kända och kananträffas, påpekar kommittén. I så fall kan kravet på borgenärssamtycke kommai strid med intresset av att skeppsregistret ej onödigt belamras med fartyg somrätteligen inte skall vara införda där. Kommittén föreslår, att detta problemlöses så att inteckning i förstört eller förlorat fartyg måste, för att bevarasin verkan till det värde den eventuellt kan ha, på anmälan tillskeppsregistret från det att avregistre-ringsgrunden antecknats iregistret och därefter ytterligare förklaras alltjämt gälla. Pådet sättet kan inteckningar som måste antas sakna värde beräknas efter handfalla bort, menar kommittén. I och för sig skall borgenären enligtkommittéförslaget inte behöva motivera sin anmälan om inteckningens fortsattagiltighet. Fartygsägaren kan ej ha något självständigt intresse av attinteckningen skall bestå men han kan, enligt vad kommittén räknar med, ändockha skäl att bevaka inteckningsrätten åt borgenären och bör därför ha sammarätt som denne att göra anmälan om dess fortsatta giltighet. Krav på anmälan omintecknings fortsatta giltighet hindrar naturligtvis ej, tillfogar kommittén,att inteckningsborgenären bevarar sin rätt genom att i stället, i förekommandefall, visa att avregistreringsgrand ej föreligger. Föratt inteckningsborgenären inte skall löpa risk för rättsförlust på gmnd avdenna ordning åläggs enligt kommittéförslaget inskrivningsmyndigheten attminst i förväg underrätta ägaren och, i den mån det är möjligt,borgenären om tidpunkten för fristens utgång och om verkan av att anmälan integörs om intecknings fortsatta giltighet. Medbortfall av inteckningsrätten på grund av utebliven anmälan om fortsattgiltighet undanröjs hindret mot avregistrering av det förstörda eller förloradefartyget, påpekar kommittén. Med "förlorat" avser kommittén attfartyget skall anses föriorat enligt 7077 §§ lagen (1927: 77) omförsäkringsavtal. Kommittén anser, att den föreslagna ordningen är Den måste formellt även omfatta skeppsbyggen,tUlägger kommittén.