prop · FW0315 · 1973-12-31 00:00:00 — Sålunda framhåller Radioatt begreppet "nyhetsförmedling" synes vara snävare än vad som menasmed information och att ett användande av det förra uttrycket i lagtextendärför innebär större inskränkning än vad som avses i konventionen.Nyhetsförmedling leder tankarna till de speciella nyhetsprogram som dagligensänds i radio och television, erinrar om att det förekommer ettstort antal andra program med informationsvärde och att sådana program iblandkan ligga betydligt senare i tiden än den händelse som avses med programmet.Sålunda kan man behöva tid för att analysera och kommentera ett händelseförloppmera utförligt. Enligt uppfattning skulle det framstå somstridande mot konventionens meningom man i sädana fall skulle behöva inhämta upphovsmannens tillstånd bara därföratt programmet tekniskt sett inte kan rubriceras som"nyhetsförmedling". föreslår att detta uttryck tasbort och att lagtexten i stället utformas på följande sätt: "Vid redogörelsei ljudradio, television, direkt överföring eller film av dagshändelse må verksom framföres eller visas såsom led i dagshändelsen medtagas i den omfattningsom betingas av det informationssyfte som avses." Föreningen ifrågasätter om det är lämpligt att utesluta orden "kortaavsnitt av". Uttrycket "i den omfattning som betingas avändamålet" är enligt föreningen alltför menlöst för att kunna tjäna somersättning och ett slopande av det förra uttrycket kan få till följd attändringen anses innebära att ett återgivande får ha betydande längd. Juridiskafakulteten vid uttalar att införandet av uttrycket "iden omfattning som betingas av ändamålet" innebär en ytterligareinskränkning i upphovsmännens rätt till förmån för massmedias verksamhet.Fakulteten understryker behovet av närmare riktlinjer i lagtext och/eller motivför hur bestämmelsen skall tillämpas. vid tar isammanhanget upp en fråga av mera allmän räckvidd. Ämbetet uttalar attlagstiftningen om ljudradio- och televisionsföretags handskande med visstmaterial avser företag av typen och eventuella kommersiellaföretag som kan komma på området. En liknande produktion börjar emellertidockså att bli aktuell inom lärosätena om än i mindre skala. Problemen om rättatt utnyttja externt producerad text och bild återkommer även inom dettaområde. En begränsning enbart tUl radio- och televisionsföretag kan alltsåenligt ämbetet vålla svårigheter, när lärosätena vid produktionskall använda de tekniska resurser som ställs till deras förfogande. Ämbetetanför att lagtexten därför bör kompletteras eller också bör frågan tas upp 1tillämpningskungörelsen. Hovrätten för ifrågasätter om det ilagtexten använda uttrycket "framföres eller visas" överensstämmermed "ses eUer höres", vilket uttryck används i art. 10 bis.2. i dennya konventionstexten. Förslaget till ändring av 8 § FotoL har berörtssärskilt bara av som därvid hänvisar till sitt yttrande överförslaget till ändring i 21 § URL. Av de remissinstanser som yttrat sig över förslagettill ändring av bestämmelsen om visning av konstverk i 25 § URL har så gott somsamtliga antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat detta utan erinran. Förslaget att införa en bestämmelse som svarar motregleringen i 9 § FotoL möts dock av kritik av ett par remissinstanser.Sveriges advokatsamfund påpekar till en början att utredningen härigenom i URLinför en bestämmelse enligt vilken upphovsmannen för att hävda sinrätt måste meddela ett förhandsförbud. Utredrungen gör således avsteg från en isamband med 19 § URL uttalad princip om att lagen bör befrias från sådanabestämmelser. Även med bortseende från detta kan enligt samfundet ifrågasättasom den föreslagna ändringen bör genomföras. Det torde nämligen kunna diskuterasom det finns anledning att låta visning av konstverk i television följa sammaregel som gäller för visning av fotografier. Inte heller av andra skäl tordedet enligt samfundet finnas anledning att begränsa upphovsmannens rätt attförfoga över verket vid televisionsutsändningar. Samfundet förordar därför attden föreslagna bestämmelsen utgår. Televisionsföretaget bör i förväg inhämtatillstånd att göra upp om ersättningsfrågorna. Möjlighet att träffa avtal härommed upphovsmannaorganisationema torde föreligga. Föreningen redovisar liknande synpunkter i frågan. För att tillgodosekonstnärens rådighet över sina verk kan man enligt föreningen införa en regelav innebörd att visningsrätt mot ersättning föreligger, omtelevisionsföretaget tillskrivit upphovsmannen under hans senast kända adressmed begäran om rätt till visning och upphovsmannen inte därefterhar avböjt framställningen. Utredningens förslag till utformning avikraftträdande- och övergångsbestämmelserna har Inte föranlett någon erinran. 3.4.1Frågan om ratificering av Paristext och den revideradeVärldskonventionen om upphovsrätt Det ligger i sakens natur att frågor rörande rättentill Utterära och konstnärliga verk ofta spänner över de nationella gränsernaoch att det här föreligger ett framträdande behov att finna ändamålsenliga lösningarpå det intemationella planet. Det internationeUa samarbetet på detta område ärockså av gammalt datum. Av grundläggande betydelse för utformningen avupphovsrätten på det internationella planet är den tillkomnaBernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk som har vunnitbred anslutning, särskUt bland de europeiska staterna men också bland mångautomeuropeiska. Den tillkomna Världskonventionen om upphovsrätt harockså spelat en viktig roll genom att dels överbrygga vissa skUjaktigheter irättssystemen mellan å ena sidan de till anslutna staternaoch å andra sidan stater som står utanför denna konvention, bl. a. ,dels ge länder med ett ännu outvecklat upphovsrättsligt skydd möjlighet att blidelaktiga av en intemationell gemenskap på området. Även på det nordiska planetförekommer ett omfattande upphovsrättsligt samarbete. Den nuvarandelagstiftningen på detta om- radei , , och , tUlkommen , är somett resultat härav utformad på ett väsentiigen likartat sätt ,som anslöt sig tiU och som är anslutet tUlVärldskonventionen om upphovsrätt , har tagit aktivdel i strävandena att genom successiva revisioner av dessa konventioneranpassa den upphovsrättsliga regleringen till UtveckUngen på de tekniska,sociala och kulturella områdena. Inte minst utvecklingsländemas särskildaproblem har därvid kommit allt mer i blickpunkten . Den kanskemest betydelsefulla svenska insatsen i detta hänseende gjordes i samband medden revision av Bemkonventionen som skedde vid en diplomatisk konferens iStockholm . Den var ansvarig för det program som lågtUl grund för denna revision. Revisionen innebar, föratom vissa ändringar avBernkonventionens administrativa bestämmelser och slutbestämmelser,betydelsefulla ändringar av och tUlägg tUl konventionens materiellabestämmelser, upptagna i art 120. Ändringama syftade väsentiigen tUl att byggaut och förstärka det upphovsrättsliga skyddet. Därjämte antogs ett särskiltprotokoll rörande utveckllngsländema, det s. k. u-landsprotokollet, avsett attgöra det möjligt för dessa länder att i vissa hänseenden tUlämpa mindrevittgående skyddsbestämmelser än som innefattas i själva konventionen. ratificerade Stockholmstexten avBernkonventionen med undantag fÖr de materiella bestämmelserna i art. 1-20. Enratifikation av dessa bestämmelser kunde inte ske , eftersom det visadesig nödvändigt att först utreda frågan vilka ändringar i vår upphovsrättsligalagstiftning som krävdes för att bringa denna i överensstämmelse med nämndabestämmelser. I avbidan på att en sådan utredning kom till stånd avgav Sverigemed stöd av vissa särskilda bestämmelser i konventionen och u-Iandsprotokolleten förklaring rörande provisorisk tiUämpning av protokollet. Beträffande denärmare överväganden som gjordes i detta sammanhang ber jag att få hänvisa tUlprop. Under och närmast efter 1967 årsStockholmskonferens visade utvecklingen att bara ett fåtal länder var bereddaatt tillträda u-landsprotokollet Det stod klart, att de flestahögt utvecklade länderna inte skulle komma att tillträda detta. Denna utvecklingkom inte helt överraskande för oss. Även om protokollet överensstämmer i sinahuvuddrag med det av framlagda förslaget, går det på vissaviktiga punkter längre i utvecklingsländernas favör än vad som från börjanföreslogs från svensk sida. Detta gäller särskilt i fråga om skyddstiden ochrätten tUl utnyttjande av vissa verk inom undervisningsväsendet Idet uppkomna läget beslöts att en ytterligare revision av Bernkonven- tionenskulle företas i syfte huvudsakligen att beträffande det upphovsrättsligaskyddet i utveckllngsländema få tUl stånd nya regler som kunde vinna bredareanslutning än vad som blivit fallet med dem som tillkom vidStockholmskonferensen. En sådan revision gjordes vid endiplomatisk konferens i , i vilken deltog. Vid antogs en ny text avBernkonventionen, den s. k. Paristexten. De materiella bestämmelserna i art.120 lämnades därvid orubbade i förhållande till Stockholmstexten, medan vissanya regler infördes i de administrativa bestämmelserna och slutbestämmelserna.Till Paristexten är vidare fogat ett bihang med regler om u-län-dernasrättigheter som ersätter u-landsprotokollet i Stockholmstexten. Bihanget utgören integrerande del av Paristexten av . Art.121 och bihanget till Paristexten träder enligt art. 28.2.a. i kraft tremånader efter det att minst fem unionsländer har ratificerat eller anslutit sigtill texten och dessutom , , ochStorbritannien har blivit bundna av den reviderade Världskonventionen omupphovsrätt. Art. 2238 träder enligt art. 28.3. för varje unionsland efter den dag då generaldirektören har lämnat meddelande om attlandet har deponerat ratifikations- eller anslutningsinstrument. Paristexten av har undertecknatsav 35 stater, däribland de nordiska länderna utom . Den har hittillsratificerats endast av och . Vid reviderades ocksåVärldskonventionen om upphovsrätt. Ändringarna avser att tillgodoseu-ländernas behov av tillgång till verk framför allt inom utbildningsväsendet.De nya bestämmelserna överensstämmer i princip med bestämmelserna i bihangettill Paristexten av . Till Världskonventionen har fogats tvåprotokoll angående skydd för verk av statslösa och flyktingar resp. skydd förverk som har publicerats av () eller vissa andra internationellaorganisationer. Protokollen är i huvudsak av samma innehåll som tvåtUläggsprotokoll till den urspmngliga konventionen. Den reviderade Världskonventionen träder enligtart. IX i kraft efter det att tolvratifikations-, godkännande- eller anslutningsinstrument har deponerats. Denhar undertecknats av ett trettiotal stater och har ratificerats avFrankrike, , och . De nya konventionstexterna och u-landsbihanget tillBernkonventionen innebär i huvudsak följande. I har bestämmelsema omkonventionens tUlämpningsområde i vissa hänseenden utvidgats och förtydligats.Sålunda har i frågan om vilka slag av verk som åtnjuter skydd enligtkonventionen införts delvis nya regler beträffande officiella texter samt tal,föredrag och liknande verk. Vidare har betydelsefulla ändringar gjorts ireglema omde anknytningsmoment som skall föreligga för skydd enligt konventionen. Denviktigaste nyheten är att upphovsman som är medborgare i unionsland alltidskall åtnjuta skydd för sitt verk. I motsats till vad som föreskrivs iBrysseltexten av gäller detta också om verket först har gettsut utanför unionen. Konventionen föreskriver skydd för upphovsmannenss. k. ideella rätt, dvs. a. rätten att motsätta sig kränkande förfarandenbeträffande verket. Reglerna härom har i den nya konventionstexten utvidgatstill att gälla hela skyddstiden. Denna omfattar liksom enligt Brysseltexten iprincip upphovsmannens livstid och efter hans död. Den nya texteninnehåller också vissa bestämmelser som gör det möjligt för unions-länderna attföreskriva en alternativ skyddstid för filmverk. De viktigaste ändringarna gäller reglerna omupphovsmans rätt att mångfaldiga skyddat verk. Den nya texten ger i motsatstill Brysseltexten upphovsmannen generell ensamrätt tUl mångfaldigande i vilkenform det vara må. Som allmänt undantag föreskrivs dock att unionsländerna i sinlagstiftning får tillåta mångfaldigande av verk i vissa särskilda fall, omsådant mångfaldigande inte gör intrång i det normala utnyttjandet av verket ochinte heller oskäligt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen. I konventionen finns en rad speciella undantag frånrätten tiU mångfaldigande, t ex. bestämmelser om rätt att göra cUat, rätt attanvända verk för undervisningsändamål, s. k. lånerätt för pressen och rätt attta med verk i vissa reportage. Dessa regler har underkastats vissa jämkningar. I den nya texten har vidare tagits in bestämmelserom avtal om filmning, vilka tidigare inte fanns i konventionen. Reglerna avseratt underlätta det internationella filmutbytet. Bestämmelserna innehåller bl.a. en allmän presumtionsregel om att upphovsmän som lämnat bidrag tillframställningen av ett filmverk inte kan motsätta sig t. ex. mångfaldigande,spridning och offentligt framförande av verket. Vissa kategorier avupphovsmän, t. ex. scenarioförfattare och huvudregissör, är dock undantagnafrån presumtionsregeln. Bihanget rörande utvecklingsländerna utgör enintegrerande del av Paristexten av . Det avser i princip att gedessa länder möjlighet att inträda eller kvarstanna i unionen och tillträdaParistexten men göra förbehåll om att de skall få tUlämpa ett mindreomfattande upphovsrättsligt skydd än vad konventionens huvudtext föreskriver.Sålunda ger bihanget utvecklingsländerna möjlighet att meddela tvångslicensavseende översättning eller mångfaldigande av verk, vars hemland är land som ärbundet av bihanget eller som i särskild ordning har medgett att detta fårtillämpas. Särskilda fömtsättningar gäller för att sådan licens skall fåmeddelas. En , i princip tre resp. , skall ha förflutit frånverkets första publicering utan att någon översättning resp.någon upplaga av verket har publicerats i landet i fråga. Licens får barameddelas för undervisningsändamål eller, såvitt gäller översättningslicenser,undervisnings- och forsknmgsändamål, Bestämmelsema om tvångslicens stämmer ihuvudsak överens med motsvarande bestämmelser u-landsprotokoU men ärmindre långtgående. Protokollet innehåUer nämligen också regler om möjlighetatt föreskriva kortare skyddstid och att inskränka rätten tUl radioutsändningsamt att aUmänt utnyttja verk inom utbildningsväsendet. Dessa bestämmelsersaknar motsvarighet i u-landsbUianget De ändringar som vid infördes iVärldskonventionen iimebär som nämnts i huvudsak att bestämmelser svarande motBernkonventionens u-landsbUiang har tagits in i konventionen. Beträffande det närmare innehållet i Paristexten avBemkonventionen och den reviderade Världskonventionen hänvisas till den redogörelsesom har lämnats i det föregående (avsnitt 3.1). och chefen för underströk i den fömt nämndaprop, 1969: 34 (s. 30) att det fick ses som ett svenskt önskemål att de vidStockholmskonferensen reviderade materiella bestämmelserna i art, 120 iBernkonventionen liksom u-landsprotokollet trädde i kraft så snart sommöjligt, I fråga om art, 120 i Paristexten, vUka som tidigare nämnts äridentiska med motsvarande artiklar i Stockholmstexten, äger denna synpunktalltjämt giltighet, I det förändrade läge som föreligger med avseende påutvecklingsländerna torde gagna deras intressen mest effektivt genomatt medverka tUl att bihanget till Paristexten av liksom denreviderade Världskonventionen träder i kraft och vinnerbredast möjliga anslutning. bör därför ratificera Paristexten avBemkonventionen samt den reviderade Världskonventionen om upphovsrätt jämtedess protokoll. Ratificeringav de administrativa bestämmelserna och slutbestämmelserna i avBemkonventionen och av den reviderade Världskonventionen om upphovsrätt jämteprotokoll föranleder inte några lagstiftningsåtgärder. Ett svenskt tillträdetiU de materiella bestämmelserna i av kräveremellertid att vissa av bestämmelsema i den upphovsrättsliga lagstiftningen,som f. n. bygger Brysseltext av , anpassas till denya konventionsbestämmelserna. Frågan om vilka lagstiftningsåtgärder som fordrasför att skall kunna tillträda de nya materiella bestämmelserna iBernkonventionen har utretts av en särskilt tillkallad arbetsgrupp inomjustitiedepartementet. Arbetsgruppen som här benämns utredningen harredovisat sina överväganden 1970 avgiven departementspromemoria. Ipromemorian föreslås vissa ändringar i upphovsrättslagen (1960: 729, URL) ochfotografilagen (1960: 730, FotoL) samt tillämp- ningskungörelsen (1964: 107, TK) till dessa lagar.Promemorian har remissbehandlats. Praktiskt taget alla remissinstanser hartUlstyrkt att ratificerar de nya materiella bestämmelsema iBemkonventionen, De framlagda förslagen till ändringar i den svenskalagstiftningen har också på de flesta punkter mottagits gynnsamt avremissinstansema. Ett par remissinstanser har dock avstyrkt eUer ifrågasattom ratificering av de nya materiella bestämmelserna i art, 120 och däravpåkallade lagstiftningsåtgärder bör ske, åtminstone f, n. har ifrågasatt,om man inte före ett ställningstagande bör avvakta resultatet av den översyn avden upphovsrättsliga lagstiftningen som pågår inom ramen 1970tUlsatta samnordiska kommittén. Vidare har Föreningen kritik mot utformningen av art, 14bis, som rör bl, a, fUmavtal,Föreningen anför att bestämmelserna 1 artikeln "med inkonsekventagränsdragningar, med undantag och undantag från undantagen" måsteföranleda komplikationer och svårigheter i det internationella fUmutbytet, Vad angår synpunkten att man bör avvakta resultatet av denöversyn som f, n, sker på det nordiska planet av lagstiftningen om upphovsrätt,vUl jag framhåUa att det inte finns någon anledning anta att denna översyn kankomma att påverka bedömningen av frågan om ratificering av den revideradeBernkonventionen, Jag vUl i detta sammanhang framhålla att frågan omratificering diskuterades vid nordiska departementsöverläggningar i ijanuari 1972. Det förelåg då enighet om att , , och Sverigebör tillträda Paristexten av och utan attresultatet av det pågående revisionsarbetet avvaktas. Det rådde också i aUtväsentligt enighet om vUka ändringar i den upphovsrättsliga lagstiftningen sombör vidtas i samband härmed, lag anser därför inte att man behöver avvaktaresultatet av översynen inom den samnordiska kommittén för att ta ställningtill frågan om ratifikation av konventionen. Ratificering har som tidigarenämnts länge bedömts som angelägen från svensk synpunkt och ytterligaredröjsmål bör helst undvikas. Med hänsyn till kommitténs arbete bör emellertidrevisionen av den upphovsrättsliga lagstiftningen nu begränsas till vad som ärnödvändigt för ett tillträde till Paristexten av . Bedömningenav frågor av mera allmän karaktär, såsom exempelvis det av någon remissinstansberörda problemet om balansen mellan upphovsmännens intressen och detkulturella och kommersiella livets krav, bör sålunda anstå till dess attresultatet av kommitténs arbete föreligger. Samma ståndpunkt intogs från deövriga nordiska ländernas sida vid de nordiska överläggningarna. Ett undantagfrån denna principieUa begränsning är dock för svensk del påkallat i fråga omupphovsrätten till allmänna handlingar. Till denna särskilda fråga ber jag attfå återkomma . Vad sedan angår utformningen avart. 14bis i den reviderade är kritiken enligt min mening överdriven.Filmproducentföreningen har inte heller preciserat sin kritik mot artikeln.Det ar dock självklart att man inte kan ställa lika höga krav på precision aven konventionstext som på intern lagstiftning, eftersom en konvention utgör enkompromiss inte bara mellan skilda sakliga intressen utan också mellan olikaländers rättssystem. Under alla förhållanden är de svagheter som eventuelltkan vidlåda denna bestämmelse inte av den betydelse att de på ett avgörandesätt bör påverka frågan om' ratifikation av hela komplexet av materiella regleri konventionen. Under åberopande av vad nu anförtsförordar jag att ratificerar Paristexten av , däriinbegripet bihanget rörande , och den i revideradeVärldskonven-tionen om upphovsrätt jämte tilläggsprotokoll. Jag tar i det följande upp fråganom de lagstiftningsåtgärder som påkallas och vissa andra särskUda spörsmål somaktualiseras av nämnda ratifikationer. Såvitt avser Paristexten avBernkonventionen följer jag därvid för överskådlighetens skull den idepartementspromemorian valda metoden att gå igenom texten artikel för artikel. 3.4.2 Lagstiftning som föranleds av art. 120 iParistexten 3.4.2.1 Bestämmelser som lämnats oreviderade m. m. Art. 120 innehåller som nämntskonventionens materiella bestäin-melser. Av dessa har art. 1, 8 och 12 inteändrats och föranleder därför ej lagstiftningsåtgärder. Art. 1620 har rentkonventionsteknisk karaktär och behöver inte återges i den interna svenskalagstiftningen. 3.4.2.2 Skyddade verk (art. 2) 2.1. finns en katalog överskyddade verk. Skyddet har i Paristexten utvidgats till att omfatta ävenofixerade koreografiska verk och pantomimer. Vidare har det klarlagts att medfUmverk och fotografiska verk likställs verk som kommit till uttryck genom ettlikartat förfarande. Enligt 1 § URL åtnjuts skydd förverk oavsett på vilket sätt detta kommit till uttryck. Vad angår fotografiskaverk gäller enligt 1 § FotoL att som fotografisk bild skall anses även vad somframställs genom ett med fotografi likartat förfarande. Detta uttryck får anseslika omfattande som den nya konventionsbestämmelsen. I överensstämmelse medvad som har anförts I promemorian anser jag därför att de företagnakonventionsändringarna inte påkallar någon ändring i den svenskalagstiftningen. I art. 2.2. har tagits in enbestämmelse om att unionsländerna i sin lagstiftning kan föreskriva attlitterära och konstnärliga verk eller en eller flera grupper av sådana verk inte skall åtnjutaskydd, om de inte har upptagits på ett materiellt underlag. Enligt gällande svensk rättåtnjuter ett verk skydd även om det inte har tagits upp på ett materielltunderlag. Som jag nämnde föreskrivs i 1 § första stycket URL att den somskapat ett Utterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket,"oavsett på vilket sätt verket har kommit till uttryck". Sompraktiska exempel på s. k. ofixerade verk kan nämnas vissa koreografiska verkliksom den sekvens av bilder som vid direktsändning i television framträder påmottagarapparaternas bildmtor. Utredningen finner att det för svensk delsaknas anledning att utnyttja möjligheten att utesluta ofixerade verk frånskydd. Förslaget har inte mötts med någon erinran under remissbehandlingen ochjag finner också för egen del att det bör godtas. Utredningen har i detta sammanhang diskuterat frågan omtermen filmverk, när den förekommer på olika ställen i URL, skall anses omfattaockså ofixerade fUmverk. Eftersom de olika kategorierna av verk avgränsas frånvarandra med hänsyn till sina inre egenskaper och inte med hänsyn till denyttre form i vilken de framträder, anser utredningen det vara mest sannoliktatt termen i princip får anses täcka också ofixerade fUmverk. Utredningen harövervägt om ett förtydligande av lagtexten bör göras men har stannat för attså inte bör ske. Jag delar denna uppfattning. Det har under remissbehandlingenframgått att det kan vara något tveksamt om dessa typer av verk skall ansessom filmverk. För egen del anser jag att det inte är lämpligt att bindarättsutvecklingen på denna punkt, bl. a. med hänsyn till att man irättstillämpningen bör kunna beakta den rättspraxis som eventuellt kan utbildasutomlands. I art. 2 har vidare införts ändradebestämmelser om det skydd som skall tillkomma officiella texter. De nyareglerna är av betydelse för utformningen av 9 § URL. Jag kommer att beröradenna fråga i samband med förslaget till ändrade regler om upphovsrätt tillallmänna handlingar (avsnitt 4.4.7). Enligt art. 2.7. skall verk, som isitt hemland skyddas bara som mönster och modeller, i annat unionsland endastges det särskilda skydd som i detta land tillkommer mönster och modeller.