prop · FW03187 · 1973-12-31 00:00:00 — har sålunda bifogat yttranden frånunderlydande tullmyndigheter, kommerskollegium yttrande från Gollands handelskammaresom ansluter sig till handelskammares yttrande, iGöteborgs och län yttranden från hamn, polismyndigheten iGöteborgs polisdistrikt och länsveterinären i länet samt yttrande från kemiska industrikonlor. Eftersomde föreliggande förslagen till väsentlig del avser alt anpassa olika tull- ochskatleförfaltningar m. m. efter den nya tullprocedur som tuUagen och tuUstadganinnehåller synes det lämpligt alt här inledningsvis lämna en kortfattadredogörelse för vad den nya proceduren innebär (för närmare detaljer hänvisas,förutom till författningstexten, till prop. 1972: 110). Varasom införs till tullområdet skall anges till förtullning vanligtvis genom atten tulldeklaration lämnas. Tullagen reglerar utförligt vUka uppgifterdeklarationen skall innehålla. Vid förtullningen skall tullmyndigheten ta uttull, skatt och annan införselavgift för varan. Det åligger den tullskyldigealt betala inte bara tull utan även andra avgifter som skall ta ut. Enligtde nya bestämmelserna kommer tuUverkets befattning med godsvården i princip attupphöra och ersättas av godsvård i privat regi. skall ge enskildaföretag tillstånd att inrätta tullupplag, där oförtullad vara får förvarasunder i avvaktan på alt den förtullas eller tuUklareras på annatsätt. TUlståndet innebär att företaget får bedriva godsvårdsverksamhet i egenregi men under överinseende. Förelaget svarar för att oförtulladvara inte tas ut från tullupplaget av någon som inte har rätt att förfoga översådan vara. Vidare skall företaget förvara godset i lokal eller annat utrymmesom har godkänts av . kan också meddela föreskrifterom sättet för förvaringen av gods. Förelaget skall ha sådan godsredovisning somtullverket kan godkänna. Även skall kunna inrätta tullupplag. Dettatorde emeUertid ske endast i begränsad omfattning. Enviktig nyhet är att företag som bedriver mer regelbunden importverksamhet kanfå ta hand om sina importvaror och i övrigt förfoga över dem innan de förtullas(hemtagning). För delta krävs tillstånd av tullmyndighet. Speditions- ochliknande förelag torde inte få tiUstånd till hemtagning. Det förutsätts atttillstånd till hemlagning skall ges endast till företag som är etablerade iSverige och som driver sin rörelse under sådana former att kankontrollera deras uppgifter genom inspektionsbesök och bokföringsgranskning. Vidvarje tillfälle då hemtagare vill ta hand om gods skall han anmäla det hostullverket, som undersöker om godset får tas hem. Hemtaget gods skall inomviss anges till förtullning eller anmälas till annantullklarering. Om godset skall förtullas är hemtagaren tullskyldig. Omvara förlullas utan att först tas hem är den tullskyldig som anger varan tillförtuUning. TuUagen reglerar inte vem som i delta fall skall ange varan tillförtullning och därigenom bli tullskyldig. Det är godsvårdaren som får se tillalt imporlgodset inte kommer i orätta händer. Oförtullatgods får förvaras under längre lid i frihamnar och på tullager (tuUkreditlager,provianteringslager och transitläger). Frihamnarna upphör att i vissahänseenden betraktas som utrikes ort. Detta är emellertid inte avsett alt ipraktiken medföra annan ändring än alt oförtullat gods (t. ex. kranar ochannan utrustning för hamnverksamheten) inte får användas i frihamnarna.Tullkreditiager är en ny form av lager och är avsett för gods som lagits hemoch får inrättas bara av hemtagare. Provianteringslager motsvarar nuvarandeprovianteringsfrilager. Transitläger är avsett för gods som inte skall förvaraspå annat sätt och får normalt inrättas endast av innehavare av tullupplag.Frihamn och tullager skall slå under överinseende. Godset därkommer i allmänhet inte att förvaras under lås. Idetta sammanhang bör påpekas att tUlstånd lill hemtagning torde kunnamedges oberoende av var i landet den som söker tillståndet driver sin rörelse.Delta innebär att hemtagna varor kan komma att förvaras och tullkreditiageratt inrättas även på orter som ligger långt från någon tullanstalt. Reglernaför transilering ändras inte i sak. De oförlullade varorna kommer alltså ocksåi fortsättningen att stå under överinseende när de sänds från enort till en annan och när de återutförs ur landet. Som redan framgått ärhuvudregeln enligt de nya bestämmelsema att vara som införts till tullområdetskall förtullas innan någon får förfoga över den. Av redogörelsen haremellertid också framgått att oförtullad vara får transiteras, läggas ifrihamn eller på tullager eller tas om hand av hemtagare. Vidare får denålerulföras. Rätten tUl sådana förfoganden kan emellertid inskränkas genom bestämmelseri andra författningar. En nyhet är att vara också får innehas med temporärtullfrihet utan att förtullas. Denna nyhet får emeUertid konsekvenser endast ifråga om den författningsmässiga regleringen. Den är alltså inte avsedd attinnebära någon ändring i sak. Om importvaran inteomedelbart efter införseln förtullas eller blir föremål för någon av de andraåtgärder som nämnts skall den läggas upp på tullupplag. Närvara skall förtullas fastställs tull och annan avgift genom tulltaxering. Kantull och annan avgift inte med en gång fastställas definitivt får avgifternabestämmas genom preliminärt beslut. Är tulltaxering oriklig sker omtulltaxeringom fråga därom väcks . Har den tullskyldige lämnat oriktiguppgift som lett till avgiflsborlfall kan efterlulltaxering ske inom fem år.Tulltaxeringsbeslut kan överklagas hos generaltullstyrelsen inom sex månader.Talan kan fullföljas hos kammarrätt och regeringsrätten. I vissa fall kantullskyldig anföra besvär i särskUd ordning . I förtullningen ingårockså att tull och annan avgift betalas. Detta skall ske från dendag då avgiftsbeslulet meddelades. Längre betalningsfrist kan dock medges istor utsträckning. Betalningen sker då enligt särskild tuUräkning inom tid somgeneraltullstyrelsen bestämmer, dock senast inom en månad från den dag dåräkningen utfärdades. Gällandeordning, förslag, remissyttranden Bestämmelserom tulltaxering finns i tulltaxeringsförordningen (1960: 391, ändrad senast1973: 607) och om tuUrestilution i förordningen (1929: 307) angåendetullrestitution (ändrad : 794). Maj:thar vid skilda tillfällen bemyndigats att göra avvikelser från de nämnda bådaförordningarna och tulltaxan (1971: 920, ändrad : 426). Med stöd avdessa bemyndiganden kan Kungl. Maj:t under vissa föratsättningar förordna atttull skall tas ut utöver vad som bestäms i tulltaxan eller att viss tuUfriheteller tullrestitution inte skall medges enligt de bestämmelser som gäller iallmänhet. Maj:t kan i vissa fall också förordna alt tull enligttulltaxan inte skall tas ut eller skall tas ut med lägre belopp än som anges itaxan. Enligtförordningen (1969: 274) om antidumping- och utjämningstull kan Kungl, Maj:tsåledes förordna att sådan tull skall tas ut för vara som införs från utlandet.Förordnande får meddelas för att motverka skada av dumping ellersubventionering i utiandet om skadan drabbar näringslivet i eller i annatland. Enligt förordningen (1969: 276) om särskild tullavgift i vissa fall kanKungl, Maj:t om särskilda skäl föreligger förordna att vara som införs frånutlandet skall beläggas med särskild tullavgift. Förordnandet skallunderställas inom en månad. Om inte godkänner förordnandetgäller det högst en månad från riksdagsbeslutet. nämnda båda förordningargäller t. v. (jfr prop. 1973: 109, SkU 1973: 32, rskr 1973: 217). Kungl.Maj:t har haft bemyndigande att förordna om antidumpingtull.Förordnade om sådan tull har varit i kraft, för nylonstrumpor under åren19531955, och för väteperoxid 1971, I likhet med flertaletövriga industriländer har anslutit sig till överenskommelsen (SÖ 1967:73) om tillämpningen av artikel VI i detallmänna tull- och handelsavtalet (), den s, k, antidumpingkoden. Enredogörelse för denna har lämnats i prop, 1967: 150. Koden reglerar ingåendeunder vUka förutsättningar och på vilket sätt åtgärder mot dumping fårvidtagas. Maj:ts möjligheter att agera vid påstådd dumping är därförbegränsade. Maj:t att förordna om särskild tullavgift har funnits sedan länge.Förordnande har emellertid meddelats endast i ett fåtal fall, när entullhöjning ansetts nödvändig. Senast skedde det då minimitull infördesför gummidäck, vissa textUvaror (bl. a. nylonstrumpor) och porslinsvaror. Dessaminimitullar har sedermera arbetats in i tulltaxan. NärSverige anslöt sig till konventionen angående upprättandet avEuropeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) gavs Kungl. Maj:t en fullmakt attförordna om de avvikelser från tulltaxan som föranleddes av förpliktelsernaenligt konventionen. Fullmakten gavs i en särskild förordning. Tullawecklingenhar numera slutförts. Härmed inträdde förbud mot restitution av tull påmaterial som använts vid tillverkning av en vara om denna efter export skullebli tullfri enligt i importlandet. Med restitution avsesvarje anordning genom vilken tull efterskänks eller återbetalas när varan ex- porteras men inte när den stannar i landet. Bestämmelserom förbudet meddelades med stöd av bemyndiganden i 16 § tulltaxeringsförordningenoch 13 § tullrestitutionsförordningen. Avtalenmed de Europeiska gemenskaperna, EG (EEC och ) har liknande regler omtullavveckling och om förbud mot tullrestitution. Dessa avtal har föranlettändringar i . De författningsändringar som avtalen och denändrade konventionen påkallat har genomförts med stöd av utvidgadebemyndiganden i 16 § tulltaxeringsförordningen (16 § ändrad 1972; 793) och 13§ tullrestitutionsförordningen (13 § ändrad 1972: 794). Efteröverläggningar vid Förenta nalionemas (FN:s) konferens för handel ochutveckling () infördes bestämmelser om tullfrihet för varor frånutvecklingsländerna (tullpreferenser). Det skedde genom att Kungl. Maj:tbemyndigades att förordna om tuUfrihet för sådana varor (8 § 23tulltaxeringsförordningen, 8 § ändrad 1971: 961). Enligt 13§ tulltaxeringsförordningen (13 § ändrad : 344) kan Kungl. Maj:tförordna att tuU inte skall utgå i fråga om varuslag som inte alls eller endasti ringa omfattning är föremål för tillverkning inom landet. Förordnande i frågaom varuslag får avse högst i sänder. Förordnande kan meddelas även förenskild vara av nu nämnda slag (tullfrihet in casu). Denna möjlighettillskapades av två skäl. Dels ville man undvika att framställningar omtullfrihet avvisades endast därför att det inte varit möjligt.att tullteknisktklart avgränsa det åsyftade varuslaget. Dels borde tullfrihetsmedgivande kunnalämnas även när importen ägt ram redan innan framställningen hunnitslutbehandlas (jfr prop. 1966: 79 s. 23). Med stöd av 13 § har Kungl. Maj:tförordnat om tullfrihet för några hundra varuslag. Härutöver har Kungl. Maj:t iett tjugotal fall förordnat om tullfrihet Ui casu. Tullbortfallet pågrund av förordnandena uppgick tUl omkring 45 milj. kr. En utgångspunkt för de sakkunnigas granskning har varitatt tullarnas betydelse minskat och kommer att minska än mer . Heltklart är enligt de sakkunnigas uppfattning att tullarna nästan helt spelat utsin roll som fiskalt instrament. Även från skyddssynpunkt är tullarnasbetydelse avsevärt mindre nu än . De sakkunniga påpekar att flerabetydelsefulla ändringar har skett på tullområdet . Till deviktigaste får räknas tullsänkningarna enligt den s. k. Kennedyronden samt deneuropdska integrationen genom och avtalen med EG. ÄvenKungl. Maj:ts förordnande om tullfrihet enligt 13 § tulltaxeringsförordningenoch tullpreferenserna tUl utvecklingsländerna har inneburit lullborlfall,vilket dock inte har fört med sig några inskränkningar av betydelse, itullskyddet för svensk industri. Det har beräknats, att endast något mer av den totalaimporten till kommer att beläggas med tull sedan tullawecklingenenligt EG-avtalen slutförts. Motdenna bakgrand har de sakkunniga, när de utformat sitt förslag, ansett sigkunna se bort från fiskala aspekter och fästa mindre vikt vid tullarnasskyddseffekt än som gjorts tidigare. ItuUagen behandlas inte frågan vilken tuU, skatt och annan införselavgift förvaran som skall tas ut vid förluUningen. Den får aUtså lösas i de materiellaförfattningarna. Dessa bör uttömmande reglera om och hur tullbeläggning skallske. De materiella bestämmelserna som finns i tulltaxeringsförordningen börföras över till den nya förordningen. Denna bör aUtså innehåUa bestämmelsersåväl om fastställande av kvantitet och värde på vilka tull skall beräknas somom avvikelser från tullbdäggning enligt tulltaxan. Somvillkor för tuUfrihet gäller f. n. i allmänhet, framhåller de sakkunniga, attvaran införs av vissa personer, förelag eller myndigheter eller för attanvändas i viss verksamhet eller i anledning av viss händelse. Flertaletregler härom tillämpas så att tullfrihet medges endast om varan före införselnär avsedd för den tullfrihetsberättigade eller för verksamheten, t. ex. genomköpekontrakt. För rätt tUl restitution av tull för en vara krävs ofta att denhar införts av någon som har tillstånd till restitution. Övriga villkor förrestitutionen skall i allmänhet ha uppfyllts från införseldagen.I nuvarande tullförfarande får dessa regler anses naturliga. Bestämmelsernainnebär nämUgen bl. a. att i princip tar hand om importgodset vidinförseln och inte lämnar det ifrån sig förrän det lulltaxerats och tullenbetalts. prövar också behörigheten hos den som anmäler varan tillförtullning. Detblir emellertid enligt de sakkunniga inte lika naturligt att knyta anbestämmelserna till införseldagen i den nya tullproceduren. I denna tartullverket ingen egentlig befattning med importvaran. Verket har inte hellernågot inflytande över vem som tar hand om vara vid hemtagning, så länge denneär en godkänd hemtagare, eller i andra fall. Avgörande för vem som skalluppfyUa förpliktelserna mot luUverket bUr hemtagningen eller angivningen tillförtullning. Övervägande skäl hardärför av de sakkunniga ansetts tala för alt förhållandena vid hemtagningeneller angivningen till förtullning skall vara avgörande för om t, ex,tullfrihet skall medges, I författningsförslagen har detta i regel uttrycktsså att tullfrihet medges för vara som förtullas för en person, ett företageller en myndighet eller för att användas för visst ändamål. Vidare föreslåsalt dagen för angivning till förtullning blir utgångspunkt för beräkning avtid, bl, a, för att bevara rätten till restitution av tull för en vara. När det gäller Kungl.Maj:ts rätt att förordna om avvikelser från tulltaxan,tulltaxeringsförordningen eller tuUrestitulionsförordningen framhåller desakkunniga att möjligheten för Kungl. särskildtullavgift, antidumping- eller utjämningstull utan alt höra i förvägbidrar till beredskapen på det tull- och handelspolitiska området. Sådanberedskap behövs alltjämt. Denna möjlighet bör därför finnas även ifortsättningen på i stort sett oförändrade villkor. Maj:t förordnarom särskild tullavgift skall förordnandet underställas förgodkännande. Rätten att införa antidumping-och utjämningstullar är starktkringskuren genom antidump-ingkod. Beredskapslagstiftningen på dessaområden stämmer väl överens med de åtgärder som kan vidtas enligtEFTA-konventionen och avtal med EG. De sakkunniga anser därför attbemyndigandena för Kungl. Maj:t utan olägenhet kan gälla utan tidsbegränsningoch föreslår att fullmakter utan tidsbegränsning tas in i tullförordningen. I departementspromemorianmed förslag till nya bestämmelser om tullrestitution föreslogs att rätten tillindustri- och handelsreslitution inte skulle omfatta antidumping- ochutjämningslull. Åtminstone i fråga om handdsrestitution väckte förslaget visstvekan. De sakkunniga föreslår nu inte något sådant undanlag frånrestilutionsrälten vare sig när det gäller antidumping- eller utjämningstulleller när det gäller särskUd tullavgift. Det förutsätts emellertid att frågankommer all övervägas när det kan bli aktuellt att meddela förordnande om sådanatullar. Maj:t att förordna om avvikelser som föranleds av EFTA-konventionenoch avtalen med EG finns nu i tulltaxeringsförordningen och itullrestitutionsförordningen. De sakkunniga föreslår att dessa två fullmakterersätts av en, som tas in i tullförordningen. Någon ändring i materiellthänseende anses inte behövas. Det har vidare ansetts lämpligt att fullmaktenför Kungl. Maj:t att medge tullfrihet för varor från utvecklingsländerna tas ini samma bestämmelse och att den utformas så att Kungl. Maj:t får förordna intebara om tullfrihet utan också om annan avvikelse från luUförordningen och fråntulltaxan. Därigenom skulle det bli möjligt bl. a. all medge tullnedsättning ivissa fall när tullfrihet inte bör komma i fråga. Detkan enligt de sakkunnigas mening sältas i fråga om en särskild tullfrihetsregel,motsvarande 13 § tulltaxeringsförordningen för varor som inte tillverkas iSverige behövs när EG-avlalens tullavtrappning slutförts. Från andrautgångspunkter kan emellertid hävdas all regeln då får än större betydelse förde varor som fortfarande blir tullbdagda. De sakkunniga föreslår att denbehålls t. v. och alt fullmakt att förordna om tullfriheten tas in itullförordningen. Förordnande om tullfrihet för varuslag bör Uksom hittillsmeddelas i särskild kungörelse. Desakkunniga framhåUer att Kungl. Maj:t ofta har att pröva frågor om tuUfrihetför särskUda varusändningar. Maj:t fattar beslut i ärendenainhämtas yttrande från kommerskollegium och generaltullstyrelsen.Remissmyndighetema är väl förtrogna med de principer efter vilka tullfrihetenmedges. För att möjliggöra en något snabbare handläggningav ärenden om tullfrihet m casu föreslår de sakkunniga att Kungl. Maj:t fårdelegera viss beslutanderätt till generaltullstyrelsen. Tanken är alt styrelsenskall få avgöra ansökningsärende om tullfrihet in casu i samråd medkommerskoUegium, under föratsättning att ämbetsverken är ense om beslutet. Ärde ej ense skall ärendet överlämnas till Kungl. Ärende som gällerändring i förteckningen över tullfria varuslag skall alltid överlämnas tUlKungl. Remissmstansematar främst upp vissa frågor om restitution av särskild tullavgift,antidumping- och utjämningstull och om Kungl. Maj:ts rätt att förordna omtullfrihet för varor som inte tUlverkas i landet. När det gäUer särskildtullavgift, antidumping- och utjänmingstull delar m.fl. de sakkunnigas uppfattning alt det i den nya tullförordningen inte börgöras något undantag från reslitu-tionsrätt för särskUd tullavgift eller antidumping-eller utjämningstull. Med hänsyn tUl att någon fast intemationell praxisknappast kan sägas föreligga synes det förbundet lämpligt att i varje särskUtfall, när sådana tullar aktualiseras, också besluta hur man skall förfara idetta hänseende. Det anses att med sitt betydande exportintresse intebör gå i spetsen för en ny ordning. Inte heller kommerskoUegium har något attinvända mot de sakkunnigas uppfattning. Hinder bör enligt kollegiets mening ivarje fall inte föreligga att medge handdsrestitution av antidumping- ellerutjämningstull när identitet råder mellan export och import, medan kollegietfinner det naturligt att industri-, varvs-och flygrestitution av sådan tullinte medges. Särskild tullavgift bör enligt kollegiets mening kunnarestitueras. anser för sin del att det frånkonkurrenssynpunkt är lika viktigt att dumpade varor inte kommer lillanvändning för exportproduktion som att varor lill dumpingpriser inte kommer inoch konsumeras i landet. Förbundet hemställer att det redan i tullförordningeneller i tUlämpningsföreskriflerna tUl förordningen anges att antidumping- ochutjämningstull inte får restitueras. SärskUd tullavgift bör däremot enligtförbundet jämställas med tull och kunna restitueras. Om de sakkunnigas förslagatt Kungl. Maj:t bör få överlåta beslutanderätt på generaltullstyrelsen i endel av ärendena om tullfrihet enligt 13 § tuUtaxeringsförordningen (ärenden omtullfrihet in casu) är meningarna delade. Förslaget tillstyrks av statskontoretoch . Statskontoret finner förslaget innebära en inteoväsentiig rationalisering av ärendenas handläggning. Med hänsyn till denfleråriga praxis som under medverkan av generaltullstyrelsen och kommerskollegiumutbildats bör enligt statskontorels mening en reform i enlighet med förslagetfå anses naturlig. kemiska industrikontor ifrågasätter om intebeslutanderätten bör delegeras till kommerskollegium. påpekaratt beslutanderätten också bör ligga hos kommerskollegium eftersom den sakligaprövningen av tullfrihetsfrågan görs där. Kemikontoret ifrågasätter vidare omdet inte är lämpligt att föreskriva att myndighetsbeslut endast får träffas iärenden, om vilka de två myndigheterna är ense om bifall. I fall där man ärense om avslag, kan det för sökanden vara önskvärt att få förinkommande med ytterligare uppgifter eller invändningar mot myndigheternasargument för avslag. Det får enligt kemikontoret under alla förhåUandenförutsättas att myndigheterna utarbetar och redovisar skälen för sinaställningstaganden. Även enligt kommerskollegiets mening bör beslutanderättendelegeras liU kollegiet för den händelse delegering anses böra ske. Kollegietmenar emellertid att beslutanderätten i alla ärenden om tullfrihet enligt 13 §tulltaxeringsförordningen i så fall bör överlåtas på kollegiet och hänvisartill att kollegiet i oUka sammanhang framhåUit att möjligheten till incasu-medgivanden inte innebär någon ändring av grundförutsättningarna förtullfrihetsinstilutets tillämpning. Denna kollegiets uppfattning har, påpekasdet, stöd i vad som anfördes i proposition 1966: 79 angående införande av incasu-institutet. In casu-möjligheten liUskapa-des dels för att undvika attframställningar måste avvisas enbart därför att det inte varit möjligt atttuUtekniskt klart avgränsa det åsyftade vamslaget, dels för alt möjliggöra etttullfrihetsmedgivande även när importen ägt rum redan innan framställningen hunnitslutbehandlas, I övrigt skulle de allmänna rikllihjerna för tillämpningen avtullfrihetsinstitutet vara oförändrade. Mot denna bakgrund finns i principingen skillnad i bedömningsgrunderna mellan "list-varor" och ''incasu-varor" och kollegiet finner det därför naturligast alt bedömningen ide båda fallen förläggs på samma håll. Kollegiet har intet att erinra mot endelegering. motsätter sig delegering över huvudtaget och anser f. ö. att frågan om tullfrihet enligt 13 § tulltaxeringsförordningenoch dess tiUämpning borde omprövas, I proposition (1960: 98) med förslag lilltulltaxeringsförordning uttalade departementschefen all enbart denomständigheten att ett varuslag ej är föremål för tillverkning inom riket intekunde anses utgöra något avgörande argument för alt medge tullfrihet fördetsamma. Vid prövning av frågan om tullfrihet borde självfallet beaktas ävenövriga inverkande faktorer.-Innebörden av del föreslagna bemyndigandet ficksålunda närmast anses vara att i de fall då Kungl, Maj:t vid prövning av entullfråga finner, att tillräckliga skäl för lullbefridse föreligger, Kungl,Maj:t under angivna förutsättningar äger genomföra denna åtgärd utan attfrågan föreläggs . Departementschefen anslöt sig också till vadkommerskoUegium och generaltullstyrelsen anfört till stöd för en restriktivtillämpning av 5 1973.1 saml. bestämmelsen i fråga. efter bestämmelsensinförande till-lämpades den i enlighet härmed mycket återhållsamt. Efter handhar emellertid en ändring inträtt. Förteckningen över tullfria varuslag upptarf. n, omkring 300 varuslag med i många fall komplicerad varubeskrivning. Sedanmöjlighet till tullfrihet in casu öppnats har därutöver varje årlämnats i medeltal drygt 20 sådana medgivanden. Antalet ansökningar omtillämpning av 13 § har beräknats uppgå tUl omkring 200 . Handläggningenav dessa ärenden kräver omfattande utredningsarbete och är en avsevärdbelastning för såväl generaltullstyrelsen som kommerskollegium. Styrelsenanför bl, a, vidare att efter bestämmelsernas införande avsevärda förändringari tuUförhåUan-dena inträtt vUka minskat betydelsen av ifrågavarande anordning,I detta hanseende nämns bl, a. den avsevärda reducering av framför aUtmaskinluUarna som skett genom GATT-förhandlingar och Sverigesfri-handelsöverenskommdser med EG och EFTA.