prop · FW0332 · 1973-12-31 00:00:00 — Några motiv skall följaktligeninte som vid oenighet mellan makarna och vid talan om äktenskapsskillnadutan förutgången hemskillnad behöva redovisas och prövas av domstolen. Meddenna utgångspunkt finns inget behov av att ange särskilda upp-lösningsgmnder ilagen och upplösningsförfarandet kan också i övrigt Prop.1973: 32 75 förenklas betydligt, blir härigenomavdramatiserad, vilket är ett starkt skäl för den nya ordningen. De sakkunnigaföreslår att det nuvarande förfarandet när särskild grund för omedelbar äktenskapsskillnadinte åberopas, med dom först på hemskillnad, därpå särlevnad ochslutligen dom på äktenskapsskillnad, avskaffas och ersätts med endast ettinstitut, äktenskapsskillnaden. Sådan skall enligt huvudregeln kunna meddelasomedelbart utan krav på föregående särlevnad, I vissa situationer skall dockäktenskapsskiUnaden föregås av en betänketid från det makarnagemensamt inledde upplösningsförfarandet eller, när bara ena maken villskiljas, hans ansökan om äktenskapsskillnad delgavs andra maken. Betänketid, som alltså inte ärförenad med krav på särlevnad, skall iakttas om makarna inte är ense omupplösningen eller om de gemensamt har vårdnaden om bam under . Kravet påbetänketid utgör en inskränkning i respekten för makes vilja till upplösningmen motiveras av intresset att motverka förhastade skUsmässor i sådana fall dåkonsekvenserna av förhastandet kan drabba någon annan än den som har handlatoöverlagt, nämligen andra maken eller makamas barn. I samband med att talan omäktenskapsskillnad väcks bör makarna underrättas om den hjälp de kan få avmedlare och familjerådgivare. De sakkunniga föredrar det föreslagna systemetframför hemskillnadsinstitutet, vilket kritiserats bl. a, därför att kravet påsärlevnad motverkar försök till försoning och systemet meddom på hemskillnad alltför hårt markerar betänketidens början. I vissa faUupprätthålls i förslaget inte kravet på betänketid fastän äktenskapsskillnadensöks av bara ena maken eller makarna har minderårigt barn. Sålunda behöverbetänketid inte iakttas, om makarna faktiskt lever åtskilda sedan minst treår. Äktenskapsskillnad skall vidare meddelas på yrkande av makeeller allmän åklagare om äktenskapet har ingåtts i strid mot indispensabeltsläktskapshinder eller om tvegifte föreUgger, I de angivna fallen har enbetänketid ingen funktion att fylla. Redan när betänketiden börjar löpakan det finnas behov av rättens beslut i frågor som uppkommer om makarna harhävt samlevnaden eller avser att göra detta. Om makarna inte själva kan lösaexempelvis uppkommande vårdnads- och underhållsfrågor kan make enligt förslagetliksom f, n, begära interimistiskt beslut härom. Förbud för ena maken attbesöka den andra skall också kunna meddelas på särskiltyrkande. Den möjlighet som make nu har enligt 11: 17 att i viss utsträckningtill betryggande av sin rätt få den andres giftorättsgods satt under särskildvård och förvaltning till dess bodelning skett har också fått sin motsvarigheti den nya ordningen. Sådant förordnande skall enligt förslaget kunna meddelasså snart talan om äktenskapsskillnad har väckts. Prop.1973: 32 76 Upplösningsförfarandet är enligt förslaget i övrigtså konstraerat att, om betänketid skall löpa, dom på äktenskapsskillnadmeddelas först om endera maken framstäUer särskUt yrkande härom efterbetänketidens utgång. Det måste således konstateras att betänketiden inte harhaft den effekten att makama vill fortsätta äktenskapet. Över yrkandet skallandra maken få tillfälle att yttra sig. Denne får då också möjlighet attframstäUa yrkanden eUer väcka talan i frågor som han kan ha intresse av att fåreglerade i samband med äktenskapets upplösning. Fullföljer inte någonderamaken det inledda upplösningsförfarandet genom att framställa yrkande om dom påäktenskapsskillnad, förfaller den väckta talan från det betänketidenbörjade löpa. I motsats till nuvarande ordning vid hemskillnad blir det alltsåaUtid, oberoende av parternas handlande, ett slutligt avgörande humvida detinledda skillnadsförfarandet leder till upplösning eller ej. Ledamoten vänder sig i en reservation motatt äktenskap i vissa fall skall kunna upplösas . Hon föreslår attäkten-skapsskiUnad alltid skall föregås av en betänketid. Om makama gemensamtansökt om äktenskapets upplösning och gemensam vårdnad om bam inte föreliggerbör dock betänketiden kunna vara kortare än de som föreslås gälla iövrigt. Hennes förslag är att betänketiden i detta fall skall vara tremånader. Hon framhåller dock att undantag från kravet på betänketid givetvismåste göras vad gäller upplösning av äktenskap som har ingåtts i strid medsläktskapshinder, när tvegifte föreligger eller när makarna har levt åtskilda iminst ; i dessa fall bör omedelbar äktenskapsskiUnad kunna meddelas. Återgångsreglerna har enligt de sakkunniga mycketliten praktisk betydelse. Antalet återgångsfall uppgick under åren 1959-1970enligt den officiella statistiken till endast 2-3 . De sakkimniga föreslåratt återgångsinstitutet avskaffas. De avvisar tanken att i samband härmed utökagrunderna för giftermålets ogUtighet och föreslår i stäUet attäktenskapsskillnaden skall vara den upplösningsform som står till buds även ide nuvarande återgångsfallen. En sådan ordning möjliggörs genom de ändringar desakkunniga föreslår i fråga om institutet äktenskapsskillnad. Dessa innebäratt make alltid kan få äktenskapsskUlnad utan att behöva visa någonupplösningsgrund och att skilsmässa kan erhållas väsentligt snabbare än , vidtvegifte och när äktenskap ingåtts trots släktskapshinder alltid ochmed talerätt för allmän åklagare. Om återgångsinstitutet avskaffas och ersätts aväktenskapsskiUnad kommer de ekonomiska rättsverkningarna av äktenskapsupplösning genom äktenskapsskUlnad att bU tillämpliga även i de nuvarande åter- Prop.1973: 32 77 n. finns särregler vid återgång främst i fråga om bodelning, skadestånd ochunderhållsskyldighet. Deekonomiska rättsverkningarna av äktenskap och dess upplösning kommervisserligen att tas upp till behandling först i ett senare utredningsskede mende sakkunniga föreslår, som närmare redovisas i det följande, att redan nu ensärskUd bodelningsregel införs som gör det möjligt att avvika från huvudregelnom likadelning av giftorättsgodset när äktenskapet till följd av kortvaraktighet har varit utan ekonomisk gemenskap av betydelse. Vid bodelningenskaU enligt förslaget i sådana fall annan delningsgrund tillämpas som finnesskälig med hänsyn till vad makarna ägde vid giftermålet eller därefterförvärvat genom arv, gåva eller testamente. De sakkunniga håUer för sannoliktatt äktenskap som återgår enligt gällande lag i de flesta fall upplöses efterrelativt . Atergångsdelningen enligt nuvarande regler ger då ettsakligt sett riktigt resultat. Men samma resultat uppnås om äktenskapetupplöses genom skilsmässa och bodelningen sker med tiUämpning av den nuberörda delningsregeln. Och skulle ett äktenskap, där återgångsskäi enligtnuvarande ordning föreligger, upplösas kan det otvivelaktigtfinnas skäl för en likadelning av giftorättsgodset enligt vanUga regler efteräktenskapsskillnad. Med avseende på delningen av makarnas egendom anser desakkunniga följaktligen att de i allmänhet gällande bodelningsreglerna, om dereformeras enligt förslaget, bör ge ett riktigt resultat också vid upplösningav äktenskap genom äktenskapsskillnad i sådana fall där återgång nu sker.Förslaget rymmer inte någon motsvarighet till den nuvarande möjligheten enUgt10: 9 att i vissa fall avvika från likadelnuigen av giftorättsgodset, näräktenskapet upplöses genom makes död innan återgång har skett. Enligt desakkimnigas mening torde det emeUertid här röra sig om en så sällanföreliggande situation att särregler kan undvaras. Den principiella grunden för skadestånd vidåtergång är enligt de sakkunniga densamma som den som gäller för skadestånd vidskilsmässa. De sakkunniga föreslår att möjligheten till skadestånd vid skilsmässaavskaffas och finner därför knappast skäl att behålla skade-ständsmöjlighet förde fall då äktenskapet upplöses av orsak som utgör återgångsgrund. I den månmake tillskyndas förmögenhetsförlust genom bedrägeri eller tvång, som utgöråtergångsgrund enligt 10: 3, torde enligt de sakkunniga skadestånd kunna kommai fråga enligt allmänna regler. Och i den mån skadestånd vid återgång använtsför att tUlgodose den oskyldiga makens behov av bidrag till sitt underhållsynes den funktionen av skadeståndet på ett bättre sätt kunna fullgöras avunderhållsskyldighet enligt de regler som gäller vid skilsmässa. Om återgångsreglema avskaffas och upplösning aväktenskapet i de nuvarande återgångssituationema i stället måste ske enligtreglerna för Prop.1973: 32 78 äktenskapsskillnadblir nuvarande regler för underhåll efter äktenskapsskillnad tUlämpliga ocksåi dessa situationer. Enligt de sakkunnigas mening finns det goda skäl att, sålänge underhåll efter äktenskapsskiUnad över huvud taget ifrågakommer, hasamma möjligheter till underhåll mellan förutvarande makar oavsett orsaken tilläktenskapets upplösning. De anser därför att man avhjälper en brist i nuvarandeordning, om underhållsbidrag kan komma i fråga i återgångsfallen enligt sammaregler som vid skilsmässa, nämligen vid behov. Inte heller i detta hänseendeskulle det enligt dem alltså finnas några avgörande skäl mot att inordnaåtergångsfallen under de vanliga upplösningsreglerna. 4.4Vissa frågor om äktenskapets ekonomiska rättsverkningar De ekonomiska rättsverkningarna av äktenskap ochdess upplösning kommer, som förut har nämnts, att i sin helhet behandlas försti ett senare skede av de sakkunnigas utredningsarbete. Emellertid föreslåsredan nu vissa ändringar i de regler som rör rättsverkningarna av äktenskapsupplösning. Framför allt är dessa betingade av att återgångs-ochhemskillnadsinstituten avskaffas samt av att alla regler som knyter påföljdertill ena makens skuld till sammanlevnadens hävande eller äktenskapetsupplösning utmönstras. Hit hör dels vissa bodelnings- och underhållsregler,dels reglerna om skadestånd vid äktenskapsskillnad. Närbetänketid skall föregå äktenskaps upplösning anser de sakkunniga att så fårättsverkningar som möjligt bör knytas till att make eller makarna väcker talanom äktenskapssldllnad. Syftet härmed är att talans väckande inte skall framståför makarna som ett avgörande steg mot upplösningen. Det skulle kunna motverkabetänketidens uppgift att ge rådrum för att fritt ompröva beslutet att sökaäktenskapsskillnad. Makarnas inbördes rättigheter och skyldigheter bestårdärför enligt förslaget oförändrade med det undantaget attegendom som make förvärvar efter det att talan om äktenskapsskillnad väcktsskall vara hans enskilda, om det sedermera döms till äktenskapsskillnad ellertUl boskillnad på talan som väcks innan talan om äktenskapsskUlnad förfallit.Förfaller denna talan är egendomsordning-en i allo densamma som om någonupplösning av äktenskapet aldrig hade varit aktuell. Bodelning skall inteföretas förrän efter det dom på äktenskapsskillnad har meddelats. Härvidlagskiljer sig den föreslagna ordningen från vad som gäller; en dom påhemskUlnad medför att all egendom som förvärvas därefter blir enskild egendom,även om makarna återupptar samlevnaden. I konsekvens med tanken att inledandetav ett skillnadsförfarande inte skall framstå som en rättslig brytning föreslåsatt också makes arvsrätt skall bestå ända till dess äktenskapet upplöses genomäktenskapsskUlnad. Prop.1973: 32 79 Reglerna om underhåll underhemskillnad och efter äktenskapsskillnad är nu olika såtillvida att underhålletunder hemskillnadstiden är inriktat på att makama skall ha samma standard,medan underhåll efter äktenskapsskillnad är beroende på behov av underhåll påena sidan och förmåga att utge underhåll på den andra. När enUgt den föreslagnaordningen äktenskapsskillnaden meddelas eUer efter en kortarebetänketid kommer de mera restriktiva reglerna om underhåll efteräktenskapsskillnad att bli tillämpliga , utan att föregås av någonomställningsperiod motsvarande hemskillnadstiden. Reglerna om underhåll efteräktenskapsskillnad är emellertid utformade så att de medger anpassning till deförutsebara behoven av ett större bidrag närmast efterupplösningen. De sakkunniga föreslår ingen saklig ändring i reglerna menförutsätter att de ges sådan tillämpning att make som harförsörjningssvårigheter får ett större underhåll närmastefter äktenskapsskillnaden. Möjligheten att utdöma skadestånd efter äktenskapsskillnadhar i viss utsträckning tjänat som korrektiv mot obilliga bodelningsresultat,när hälftendelningen innebär att make som har vållat upplösningen tillskiftasegendom som tillhör den andra maken. Om såväl återgångsdelningen somskadeståndsreglerna slopas får regeln om hälftendelning av giftorättsgodsetalltid full verkan. Detta innebär att det i flera fall än f. n. skulle blimöjligt att "skilja sig till pengar". De sakkunniga anser inte attdet finns någon saklig grund för en sådan effekt när samlevnaden i äktenskapetinte har hunnit utveckla sig till någon ekonomisk gemenskap av betydelse. Deföreslår därför att regeln om hälftendelning av giftorättsgodset förses med etttillägg. Enligt detta skall under vissa omständigheter i likadelningens ställeträda delning efter annan grund som finnes skälig med hänsyn till vad makarnahade vid giftermålet eller därefter förvärvat genom arv, gåva eller testamente.Tilläggsregeln gäUer bara i faU då bodelningen sker med anledning aväktenskapsskillnad och alltså inte vid bodelning efter makes död eller efter boskillnad.Den föreslås bli tUlämplig om till följd av äktenskapets kortvarighet någonekonomisk gemenskap av betydelse inte har uppkommit mellan makama. Makarnaspersonliga förhållande till varandra och orsakema till äkenskapsskUlnadenmåste lämnas utanför bedömningen eftersom inga rättsverkningar skall knytastill skuld. Med hänsyn tUl att jämkning kan ske bara vid bodelning i anledningav äktenskapsskillnad finns inte någon risk för att makar under beståendeäktenskap kan efter boskillnad begagna sig av jämkningsregeln vid bodelningentill skada för borgenärerna. Prop.1973: 32 80 I föreslås till en början denändringen att inte heller här skuld till familjeupplösningen skall påverkafrågan vem av föräldrarna som vid lika lämplighet skall få vårdnaden om derasbam. Vårdnadsfrågan bör enligt de sakkunnigas mening alltid kunna avgöras medutgångspunkt bara i barnets bästa. Ifråga om vårdnaden om barn utom äktenskap föreslås mera omfattande ändringar.De innebär att faderns möjligheter att få överta vårdnaden vidgas väsentligt.Regeln att modem automatiskt blir vårdnadshavare vid barnets födelsebibehålls, men på ansökan av fadern skall rätten överföra vårdnaden på honom, omdet finnes skäligt med hänsyn tUl barnets bästa. I första hand syftar regelntill att vid familjens upplösning jämställa barn utom äktenskap som levtsamman med båda sina föräldrar med bam i äktenskap. Vem av föräldrama som skallha vårdnaden vid upplösningen av den fria samlevnaden bör enligt desakkunnigas mening avgöras med utgångspun.kt bara i barnets bästa utan någotföreträde för modern. Barnet har ju i samma mån som barn i äktenskap i dessafall en personlig gemenskap med båda föräldrarna. Bam i äktenskap står under föräldrarnas gemensammavårdnad, om inte vårdnaden till följd av familjens upplösning eller av annansärskild orsak har tUlagts den ena av föräldrarna. Vårdnaden om barn utomäktenskap kan däremot f. n. aldrig tUlkomma föräldrarna gemensamt, även om delever samman i en familj och barnets faktiska situation alltså är densamma somden vilken är normal för bam i äktenskap. De sakkunniga anser att även i dettahänseende möjUghet bör införas att jämställa barn utom äktenskap med bam i äktenskap.Föräldrarna bör således kunna få vårdnaden om sitt barn gemensamt. Regler somautomatiskt får denna effekt föreslås emellertid inte, utan övergången tillgemensam vårdnad skall enligt förslaget vara beroende på attför-"iiTfjj-rji tt- iiUtiatlv till förändrin''en "cnom anmälan tillm"''ndi'het som Kungl. Efter sådan anmälan blir barnet ivårdnadshänseende helt likställt med barn i äktenskap. Anmälan om gemensamvårdnad om bam utom äktenskap förutsätter att föräldrarna lever samman. Närsamlevnaden hävs blir situationen jämförbar med den som föreligger när giftaföräldrar bryter samlevnaden utan att upplösa äktenskapet, dvs. prövning avvårdnadsfrågan sker bara om någon av föräldrarna begär det. Till ändringen i fråga om gemensam vårdnad om barnutom äktenskap ansluter en av de sakkunniga föreslagen ändring i reglema omförmynderskap, som låter detta automatiskt följa vårdnaden. De sakkunniga diskuterar frågan om ändringar i FB isyfte att säkra umgängesrättens utövande men vUl inte förorda några sådanaändringar. 1973: 32 81 Denuvarande verkställighetsreglerna i 21 kap, FB kom tUl och desakkunniga anser att det är för tidigt att redan nu företa ändringar i deminnan tillräcklig erfarenhet har vunnits. De understryker vikten av attumgängesrätten respekteras och framhåller att det, om en vårdnadshavare vidtaråtgärder för att hindra den umgängesberätti-gade att träffa barnen, kan finnasanledning att ompröva frågan om vårdnadshavarens lämplighet. De sakkunnigas ordförande samt ledamöternaGustafsson och reserverar sig mot förslaget att samboende föräldrartUl bam utom äktenskap och, i konsekvens härmed, föräldrar till barn iäktenskap, vilka efter skilsmässa lever samman utan att gifta sig på nytt,skall kunna genom ett anmälningsförfarande få den rättsliga vårdnaden om sinabam gemensamt. De anser att nackdelarna med den föreslagna ordningen övervägerfördelama eller att det i vart fall finns stor risk för att nackdelarna ialltför många fall kommer att överväga. De pekar härvid särskilt på attsamlevnad utan äktenskap generellt sett måste ses som en mindre stabilfamiljebildning och att upplösningen av samlevnaden inte automatiskt medförnågon reglering av vårdnadsfrågan. De anser sig inte kunna förorda avsteg frånden nu gällande uppbyggnaden av reglema om vårdnad med deras anknytning tillföräldrarnas civilstånd. De sakkunniga anser att vägande sociala skäl talarför att i fråga om rätten till bostaden jämställa upplösningen av en frisamlevnad med upplösningen av ett äktenskap. De lägger därför fram förslag särskild lag om rätten till hyres- eller bostadsrätt vid upplösning i vissafall av äktenskapsUknande samlevnad. Förslaget syftar tUl att i möjligaste måntillgodose samma intressen som motsvarande lagstiftning för makar och är iväsentUga delar utformat med denna lagstiftning som förebild. Vid avgränsningen av den situation på vilken denföreslagna lagen skall vara tillämplig har de sakkunniga stannat för attbeskriva den som upplösning, även till följd av att ena parten avlidit, avvaraktig samlevnad mellan ogift man och ogift kvinna, som har eller har haftbarn tillsammans. Det bestrids inte att vägande sociala skäl kan anföras förett vidare tillämpningsområde, men de sakkunniga har funnit att man i dettasammanhang bör begränsa sig till att ge regler för de fall där generellt settbehovet är störst. Den föreslagna lagen är tUlämplig på bostad som innehas medhyres- eller bostadsrätt men inte på gemensam bostad i egen fastighet. Härvidansluter sig förslaget tUl vad som gäller i fråga om makars bostad i fastighetsom utgör enderas enskUda egendom. 1 samL Nr 32 Prop.1973: 32 82 När det gäller makar finns bodelningsinstitutet attfalla tillbaka på som den form i vilken rätten till bostaden kan överföras frånden ena maken till den andra. Motsvarande möjlighet finns inte när det gällersamlevande ogifta. De sakkunniga föreslår i stället att den part som inte harrätten till den gemensamma bostaden men bäst behöver den skall ha rätt att lösatUl sig denna av andra parten. I första hand skall parterna själva kunna kommaöverens om lösningsrätten. Om så ej sker skall enligt förslaget domstol påyrkande av part, som har lösningsrätt, tillägga honom hyres- ellerbostadsrätten. Lösningsrätten skall göras gällande från detsamlevnaden hävdes. Ersättning skall utgå för hyres- eller bostadsrättensvärde. Den föreslagna lagen reglerar bara rättsförhåUandetmellan de samlevande parterna. Förhållandet mellan hyresvärden och den som sammanlevteller sammanlever med hyresgästen regleras i ett framlagt förslagtill ändring i jordabalkens bestämmelser om överlåtelse av hyresrätt ochförlängning av hyresavtal. De där föreslagna ändringarna innebär att vad somsägs om make skall äga motsvarande tUlämpning i fråga om den som har övertagiteller är berättigad att överta hyresrätten enligt den särskilda lagen. Någraändringar i bostadsrättslagen har inte ansetts behövliga. FamUjenär av grundläggande betydelse både för famUjemedlemmarna själva och församhället. Inom familjens ram får barnen vård och uppfostran. Sammanhållninginom familjen kan tillgodose föräldrarnas och barnens behov av trygghet ochsamhörighet med andra. I ekonomiskt hänseende innebär familjen enhushållsgemenskap som bidrar till att trygga de enskilda medlemmarnas försörjning. Det övervägande antalet män och kvinnor som bildarfamUj väljer att ge sin samlevnad äktenskapets form. SärskUda undersökningarsom avser förhållandena visar att avsamboende män och kvinnor är gifta. Det finns emellertid tecken som tyder påatt det har blivit vanligare att män och kvinnor bildar familjutan att gifta sig. Giftermålsfrekvensen har sjunkit. Antalet ingångnaäktenskap har gått ned från 61 1966 till 39 1971, vilketmotsvarar en sänkning . Det har blivit vanligare att barn födsutom äktenskapet. Av de barn som föddes var födda utomäktenskap. uppgick motsvarande andel tUl . En särskUdundersökning visar att omkring två tredjedelar av de nyblivnaogifta mödrarna sammanbor med barnets far. Prop.1973: 32 83 Det moderna samhället lämnar på många oUka sättstöd åt famUjen. På social-, arbetsmarknads-, bostads- ochutbildningspolitikens områden liksom inom familjebeskattningen görs insatsersom syftar till att stödja familjerna i fullgörandet av deras uppgifter ellertill att överta uppgifter som har fullgjorts inom familjens ram.SärskUt betydelsefulla är de insatser som är inriktade på stöd och hjälp åtbarnfamiljerna. Vi har allmänna barnbidrag, bostadstUlägg, bidragsförskott,studiestöd, barnpensioner och andra förmåner inom den allmänna försäkringensamt bosättningslån. Inkomstbeskattningen är lindrigare för den som harförsörjningsplikt mot make, om denne saknar egen inkomst. Vidare ges i vissafaU skattelättnad åt den som uppfostrar bam eller utger underhåUsbidrag tillmake. Samhället lämnar särskUd service till barnfamiljerna i form av barnstuge-och familjedaghemsverksamhet, social hemhjälp, förebyggande mödra- ochbarnavård etc. FamUjerelationerna och familjebandens betydelseförändras med samhällsutvecklingen. Å andra sidan påverkas också dennautveckling av rådande familjemönster. Det råder ett växelspel meUan familjenslevnadsmönster samt lagstiftning och sociala eller ekonomiska förändringar isamhället. Under har betingelserna förfamiljebildning och familjeliv liksom familjernas levnadsmönster ändrats. Dessaförändringar till trots står det utom tvivel att familjen även i framtidenkommer att ha en central plats i samhällslivet. Familjepolitiken är därför avstor betydelse. Av särskild vikt är att samhäUet ger stöd åt barn-familjema.Men det är också en viktig uppgift för samhället att reglera famUjemedlemmarnasinbördes förhållanden genom lagstiftning. Därvid träder reglerna om äktenskapetoch dess rättsverkningar i förgrunden. Utanför den familjerättsliga lagstiftningen exempelvisinom social- och skattelagstiftningen likställs i viss utsträckningsamlevande ogifta med makar. Tanken är att samboende män och kvinnor som leverunder samma sociala och ekonomiska förhållanden skall behandlas lika oberoendeav om de har ingått äktenskap eller inte. Vid förverkligandet av denna tankehar lagstiftaren ofta stäUts inför problem att finna lämpliga och lättkonstaterbara kriterier för att avgöra om äktenskapsUknande samlevnadföreligger eller inte i det enskilda fallet.