prop · FW03129 · 1973-12-31 00:00:00 — Arbetstagarefår icke i anledning av uppsägning avstängas från arbete annat än ora särskildaskäl föreligger. Förstaoch andra styckena äger raotsvarande tillärapning då arbetstagare enligt 37 §ej får skiljas från anställningen, även om uppsägningstiden gått till ända. 32 §Arbetstagare, som i anställningen varit permilterad eller sararaanlagt under samraa ka lenderår, har rätt till lön och andra anställningsförraåner för överskju tande permitteringstid. Sådanaförraåner utgår dock ej, ora perraitteringen är en följd av att arbetet ärsäsongbetonat eller eljest till sin natur icke sararaanhängande. 33 §Lön och andra anställningsförmåner enligt 31 eller 32 § får icke understiga vad som normalt skulle ha utgått till arbetslagaren, ora han fått behålla sina arbetsuppgifter. Ulgår anslällningsförraån enligt lag endast för arbetad tid, skall med sådan tid likställas lid, under vilken arbetstagaren enligt 31 eller 32 § är berättigad till lön och andra an stäUningsförmåner. Förraåner enligt förstastycket utgår ej för lid då arbetslagaren är föremål för lockout, sora ärtillåten enligt lag, eller dellager i strejk eller därmed jämförligstridsåtgärd. 34 §Arbetsgivare får icke utnyttja den rätt att förflytta arbetstagaren lill annan ort som eljest kan tillkoraraa , ora arbetstagarens möjligheter att söka ny anställning därigenora icke obetydligt försäraras. Har arbetstagare blivituppsagd eller erhållit varsel enligt 28 §, skall arbetsgivaren i skäligorafattning bereda tillfälle att raed bibehållna anställningsförraånerbesöka arbelsförraedlingen under arbetstid. Första och andra styckenaäger icke tiUärapning, ora arbetstagaren efter uppsägning väckt talan ellerpåkallat förhandling enligt 36 § Iredje stycket raed yrkande attanslällningsförhållandet skall förklaras beslå. 35 §Åsidosätter arbetsgivare sina förpliktelser enligt denna lag skall han utgiva, förutom lön och andra anställningsförmåner vartill arbets tagaren på grund av lagen kan vara berättigad, ersättning för uppkom raen skada. Vid bedöraande ora och i vad raån skada uppstått skall hän syn tagas till oraständigheter av annan än rent ekonoraiskt betydelse. det raed hänsyn till skadans storlek eller andra oraständigheler är skäligt, får skadeståndets belopp nedsättas i förhållande lill vad som el jesl skulle ha utgått. Fullständig befrielse från skadeståndsskyldighet kan också äga rum. Förstastycket äger motsvarande tillämpning, om arbetstagare icke iakttagituppsägningstid enligt 15 § första stycket. Den som vill fordraersättning enligt första eller andra stycket skall väcka talan senast sexmånader efter skadans uppkomst. Försuraraas det, är talan förlorad. 36 §Har uppsägning skett i strid mot 9 eller 10 § eller raed åsido sättande av arbetstagares företrädesrätt till fortsatt anställning, skall uppsägningen förklaras ogiltig och anställningsförhållandet förklaras bestå. Detta gäller även ora arbetsgivaren åsidosatt stadgandena i 11, 25, 26 eller 29 §. Föreligger synnerliga skäl raot att anställningsförhållan det förklaras bestå, skall arbetsgivaren i stället åläggas alt utgiva sär skilt skadestånd tiU arbetstagaren. Har avskedande skett istrid raot 14 § eller har arbetstagare i strid raot 20 eller 21 § icke erhållitny anställning, kan arbetsgivaren föreläggas att återanställa arbetstagaren.Arbetsgivare kan även föreläggas att i arbete återtaga arbetstagare soraperraitterats i strid raot lagen. Förstaoch andra styckena gäller endast ora arbetslagaren väcker talan med yrkande somdär avses senast efter det att åtgärden vidtogs. Är i kollektivavtalstadgat, alt förhandling skall äga rura för biläggandeav tvist, och har förhandling påkallats inora lid sora nu sägs, skall talan istället väckas senast efter det att förhandlingen avslutades, docksenast efler det att åtgärden vidtogs. Försummas del, är talanförlorad. 37 §Har arbetstagare efter uppsägning väckt talan eller påkallat för handling enligt 36 § tredje stycket med yrkande att anställningsförhål landet skall förklaras bestå, får han icke skiljas från anställningen förrän uppsägningen blivit slutligt prövad, även om uppsägningstiden gått till ända. Påyrkande av arbetsgivaren kan dock förordnas, att första stycket ej skall ägatillämpning. Hararbetstagare väckt talan eller påkallat förhandling enligt 36 § tredje stycketraed yrkande att vinna ny anställning eller att få återgå i arbete efterperraittering, kan förordnas att arbetslagaren skall återtagas i arbete intilldess lagakraftägande dora föreligger. 38 §Har ett anslällningsförhållande enligt 36 § första stycket för klarats beslå raen återlages icke arbetstagaren i arbete kan, på talan av denne, anslällningsförhållandet i stället hävas och arbetsgivaren åläggas att utgiva särskilt skadestånd tUl arbetstagaren. Förstastycket äger raotsvarande tiUärapning, ora arbetsgivare vägrar efterkoraraaföreläggande enligt 36 § andra stycket. 39 § Fråga, sora avses i 36, 37 eller 38 §, skall handläggas skyndsarat. Om arbetstagare förlorar raål ora tUlämpning av denna lag raen hade skäliganledning att få tvisten prövad, kan förordnas att arbetsgivaren skall bära sinrättegångskostnad. 40 §Mål ora tillärapning av denna lag handlägges enligt lagen (1973: 000) ora rättegång i arbetstvister. Isådant raål har arbetstagarorganisation rätt att vid arbetsdorastolen väcka ochutföra talan för den sora är eller varit raedlera i organisationen. Vad nusägs gäller dock ej talan ora tillärapning av 9, 10, 14, 20 eller 38 §, dåtvisten rör förhållande som hänför sig tUl arbetstagaren personligen. Dennalag träder i kraft den . Genora lagen upphäveslagen (1971: 199) ora anställningsskydd för vissa arbetstagare. Vad i den lagenstadgas skall dock alltjämt tUlärapas beträffande sådan däri avsedd uppsägningeller perraittering, vUken gått i verkställighet före den nya lagensikraftträdande. Lagen äger ej tillärapning påanställning sora upphört före lagens ikraftträdande, ej heller då uppsägning,avskedande, perraittering och raed permittering jämförlig åtgärd gått iverkställighet före ikraftträdandet. KoUektivavtal enligt 3 § förstastycket får ingås före lagens ikraftträdande. Arbetsgivare skall ansesha iakttagit vad på ankommer enligt lagen även om åtgärd, som avses medlagen, iakttagits före dennas ikraftträdande. Stadgandena i 4 och 5 §§ ägertUlämpning även om där angivna förändringar ägt ram före lagens ikraftträdande. Arbetsgivare är icke skyldig alt lärana varselenligt 28 § om stadgandets tillämpning medför att varsel skulle lämnats förelagens ikraftträdande. I sådant fall äger icke heller 34 § andra styckettillärapning. första stycket sägs om varsel äger motsvarande tUlämpning beträffandeunderrättelse enhgt 30 §. Vid tiUärapning av vad i 32 § stadgas omperraittering sararaanlagt raer än under samraa kalenderår skallinräknas även sådan perraittering eller därmed jämförlig åtgärd underkalenderåret, vilken infallit före lagens ikraftträdande. Gör arbetstagare anspråk på företrädesrätt tiU nyanställning enUgl lagen (1971: 199) om anställnuigsskydd för vissaarbetstagare saratidigt sora annan arbetstagare gör sådan rätt gällande enligtden nya lagen skall, ulan hinder av vad i 1. sägs, företrädet arbetstagarnaeraellan avgöras raed tUlämpning av den nya lagen. Hararbetstagare efter lagens ikraftträdande vunnit återanställning enligt denäldre lagen, skall för honom gälla vad i den nya lagen sägs. Ärej fall för handen som avses i andra stycket sista punkten un der 1, skall i lag eUer annan författning förekommande hänvisning till bestäraraelse sora ersatts genora bestäramelse i denna lag, i stäUet avse den nya bestämraelsen. Lagom vissa anstäUningsfrämjande åtgärder 1 §Arbetsgivare, sora avser att genomföra driftsinskränkning enligt 2 eller 3 §, skall inom tid sora där sägs skriftligen varsla länsarbetsnämn den, om minst fem arbetstagare beröres. Varselskyldighetföreligger dock ej, ora driftsinskränkningen ulgör ett norraalt led iarbetsgivarens verksarahet. 2 §Varsel ora sådan driftsinskrärikriing, som kan raedföra uppsägning, skall läranas. 1. rainst två raånader föredriftsinskränkningen, ora högst 25 arbetstagare beröres av uppsägning, 2. föredriftsinskränkningen, om flera än 25 raen högst 100 arbetstagare beröres avuppsägning, 3. rainst sex raånader föredriftsinskränkningen, om flera än 100 arbetstagare beröres av uppsägning. 3 §Varsel om sådan driftsinskränkning, som kan raedföra perraitte ring eller därraed jämförhg åtgärd, skall lärarias rainsl en raånad i för väg. Kanarbetstagare, som anställts , viss säsong eller visst ar- bete,på grand av driftsinskränkning icke beredas fortsatt anställning när dentidigare anställningen upphör eller den nya säsongen skall börja, skall varselora driftsinskränkningen lämnas rainsl en månad i förväg. 4 § Har arbetsgivare icke kunnatföratse de omständigheter, varav driftsinskränkningen beror, så iförväg sora angives i 2 eller 3 §, skall varsel i stället läranas så snart detkan ske. 5 § Varsel enligt 2 eller 3 §skaU innehålla uppgift ora orsaken till och arten av driftsinskränkningen, dentidpunkt då derma är avsedd alt genomföras saral antalet berörda arbetstagare,fördelade på yrkesgrapper. Såsnart det kan ske skall arbetsgivaren även uppgiva vilka arbetstagare soraberöres av driftsinskränkningen. Länsarbetsnäranden kan föreläggaarbetsgivaren vid vite alt fullgöra denna skyldighet. 6 §Ora arbetsgivare lUl följd av driftsinskränkning, sora berör rainst fera arbetstagare, varslar arbetstagare eller arbetslagarorganisation på grand av lag eller avtal innan varselskyldighet erdigt 2 eUer 3 § inträtt, skall länsarbetsnäranden varslas ora driftsinskränkningen. Sådantvarsel skall inom tid som angives i 2 eller 3 § kompletteras med de uppgiftersom stadgas i 5 §. Åtgärderför att främja anställning av äldre arbetstagare och arbetstagare med nedsattarbetsförmåga 7 §Länsarbetsnämnd äger förelägga arbetsgivare att lärana uppgift ora arbetsstyrkans storlek och sammansättning saral om förestående ny- anstäUningar. Föreläggandekan förenas med vite. Innan vite utsattes, skall arbetsgivaren saral berördaarbetsgivar- och arbelslagarorganisalioner beredas tUlfälle till yttrande. 8 §Arbetsgivare är skyldig att överlägga med länsarbetsnämnd eller den nämnden förordnar 1. ora åtgärder för att förbättraarbetsförhållandena för redan anställda äldre arbetstagare eUer arbetstagareraed nedsatt arbetsförraåga, 2. om åtgärder för att tryggafortsall anslälhung ål sådana arbetstagare, 3. ora nyanstäUning av äldrearbetstagare eller arbetstagare raed nedsatt arbetsförraåga särat ora åtgärderför att främja sådan anställning. Tillöverläggning enligt första stycket kan länsarbetsnämnden kalla, föratoraarbetsgivaren, berörda arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Kallelse avarbetsgivare kan förenas med vite. 9 §Undandrager sig arbetsgivare att medverka vid överläggning enligt 8 § första stycket 1 eller 3 eller uppnås ej enighet vid sådan överlägg ning, kan länsarbetsnämnden hänskjuta ärendet tiU arbetsmarknadssty relsen. Detla gäUer även, ora arbetsgivare underlåter att infria utfästelse som gjorts vid överläggningen. 10 §Innan avgör ärende, som hänskjutits enligt 9 § eller eljest upptagils av styrelsen, skäU arbetsgivaren samt be- rördaarbetsgivar- och arbetstagarorganisationer beredas tillfälle lill yttrandesaral, ora det finnes lärapligt, kallas till överläggning inför styrelsen. Styrelsen kan ävenförelägga arbetsgivaren att förete handUngar sora kan antagas ha betydelse förbedömningen av arbetsgivarens personalpolitik. Kallelse av arbetsgivaretill överläggning samt föreläggande alt förete handlingar kan förenas med vite.Innan vite utsattes i sådant föreläggande, skall arbetsgivaren och berördaorganisationer beredas tillfälle lill yttrande. 11§ I ärende enligt 10 § äger arbetsraarknadsstyrelsen, under iakttagande avberörda intressen och med beaktande av arbetsstyrkans sammansättning,föreskriva 1. att arbetsgivaren skall vidtagavissa angivna åtgärder för all underlätta arbetsförhållandena för äldrearbetstagare eller arbetstagare raed nedsatt arbetsförmåga, 2. att vid nyanstäUning avarbetstagare vissa av dera skall utgöras av särskUt angivna äldre arbetssökandeeller arbetssökande med nedsatt arbetsförmåga. 12 § Beträffande den somföreträder arbetstagarorganisation i frågor, sora avses i denna lag, ägerbestämmelserna i 4244 §§ arbetarskydds-lagen (1949: 1) raotsvarandetillärapning. 13 § Vad någon vid tiUämpning avdenna lag fått veta ora enskilt företags eller enskUd sammanslutnings affärs-eller driftsförhållanden eller om enskilds personliga förhållanden får han ejobehörigen yppa eller nyttja. 14 § Arbetsgivare, sora uppsåtUgeneller av grov oaktsarahet underlåter att varsla om driftsinskränkning inomföreskriven lid, kan åläggas att utgiva en särskild varselavgift lillstatsverket. Underlåtes varsel under tid, då arbetsgivaren är i konkurs, skallvarselavgifl i stället utgivas av den som företräder konkursboet. Varselavgift fastsläUesför varje påförd vecka sora varsel försuraraals saral bestäraraes till lägstetthundra och högst femhundra kronor för varje arbetstagare som beröres avdriftsinskränkningen. särskUda skälföreUgger, kan varselavgift besläraraas lill lägre belopp än nu sagts.Fullständig befrielse från sådan avgifi kan också äga rara. 15 §Varselavgifl ålägges av allraän dorastol på talan av arbetsraark nadsstyrelsen. Sådan talan skaU väckas efter driftsinskränk ningen. Försummas det, är talan förlorad. 16 §Den som vid fuUgörande av uppgiftsskyidighet enhgt 17 §§ uppsåtiigen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, vilken ej saknar betydelse, dömes tUl böter eller fängelse i högst . 17 § Arbetsgivare, som uppsåtligeneUer av grov oaktsamhet åsidosätter föreskrift enligt 11 §, dömes tUl bötereller fängelse i högst ell år. 18 § Den som uppsåtiigen eUer avoaktsamhet bryter raot tystnadsplikt enligt 13 § dömes tUl böter eller fängelsei högst . Utgör gämingen ämbetsbrott, äger bestämmelsema i 20 kap.brottsbalken i stället tilllämpning. 19 §Allmänt åtal för gäming som avses i 16 eller 17 § får väckas endast efter anmälan av . Allmäntåtal för gäming som avses i 18 § får väckas endast om målsägande angiverbrotiet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt. 20 § Talan mot arbetsmarknadsstyrelsensbeslul enligt denna lag föres hos Konungen genom besvär. 21 § Konungen eller, eflerKonungens bemyndigande, arbetsraarknadsstyrelsen äger föreskriva undantag frånbestämmelsema i 111 §§ ävensom raeddela närmare föreskrifter rörande tillämpningenav dessa bestäraraelser. Dennalag träder i kraft den . Genomlagen upphäves lagen (1971: 202) om vissa åtgärder för att främjasysselsättning av äldre arbetstagare på den öppna arbetsraarknaden. Vad i denlagen stadgas skall dock aUtjärat tillämpas i fråga om beslut, som meddelatsföre den nya lagens ikraftträdande, eller förfarande, som inletts raed stöd aväldre lag. Arbetsgivare är icke skyldigatt lämna varsel enligt 16 §§ ora sladgandenas tillämpning medför all varselskulle lämnats före lagens ikraftträdande. Är ej fall för handen som avsesi andra stycket sista punkten under 1, skaU i lag eller annan författningförekoraraande hänvisning till bestäraraelse som ersatts genom bestäramelse idenna lag, i stället avse den nya bestäramelsen. Sammanställningav remissyttrandena över betänkandet (SOU 1973: 7) Trygghet i anställningen,avgivet av utredningen rörande ökad anställningstrygghet och vidgad behörighetför arbetsdomstolen. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgelts av justitiekanslem (JK), Sveahovrätt, kararaarrätlen i Stockholra, försvarels civilförvaltning,, , , arbetarskyddsslyrelsen,, (), (), statenspersonalpensionsverk, statens personalnärand, (),universitetskanslersärabetet (UKÄ), arbetsraarknadsstyrelsen (AMS,arbetsdorastolens ordförande, förhandlingsutredningen, arbetsrailjöutredningen,delegationen för förvaltningsderaokrati, arbets-rätlskoraraitlén. (), , Förenuigen skogsbraketsarbetsgivare. Bankinstitutens arbetsgivareorganisation, . Statsföretagens förhandlingsorganisation (SFO),hantverks- och industriorganisation (SHIO), Svensk industriförening.Landsorganisationen i (LO), . , Tjänsteraännens centralorganisation (TCO), Sverigesakaderaikers centralorganisation (), (), ILO-koraraittén, personaladrainistraliva förening. Handikapporganisationernascentralkoraraitté (HCK), advokatsarafund och Föreningen . Yttranden över belänkandethar överläranats av UKÄ från rektorsära-betena vid universiteten i ochLund saral juridiska fakulteterna vid universiteten i , ochStockholra, av från och , av SAF från SAF:s allraänna grupp. Svenska byggnadsinduslriförbundel, Sveriges arbetsgivareföreningför hotell och restauranger, och Teatrarnas riksförbundsaral av SHIO från . Yttrandenöver betänkandet har dessutora inkorarait från överbefälhavaren (), . (),(), , samt . 1 Förslagets mottagande i stort Utredningensförslag i sak har på flertalet håll fått ett positivt mottagande vidreraissbehandlingen, även ora de flesta av de reraissinstanser sora företräderarbetsgivarintressena har frarafört stark kritik. 1973: 129 321 gott sora samtliga remissinstanser understryker vikten avatt man mot bakgrunden av de senare årens strukturförändringar på arbetsraarknadennu vidtar åtgärder i syfte att öka tryggheten i beslående anställningar ochfrämja anställningen av arbetslösa. En klar raajoritet av reraissinslansemaanser i likhet med utredningen att irygghetsfrågorna bör lösas genoralagstiftning och från några håll uttalas att de lagförslag sora nu läggs frarabör ses sora en logisk fortsättning lagstiftningsarbete. Flertaletav de reraissinstanser sora representerar arbetsgivarintressena raolsälter sigdock en generell lagstiftning på detla område och framhåller att utredningensförslag innebär ett alltför stort ingrepp i de avtalssystera ochsamarbelsrelalioner sora har byggts upp av arbetsmarknadens parter under mångaårs arbete. De intentioner som ligger bakom lagförslagen bör enligt dessareraissinslansers raening i StäUet förverkligas genora fraratida förhandlingaroch överenskoraraelser raellan parterna. Invändningar av detta slag avsereraellertid nästan helt den föreslagna lagen ora anställningsskydd. JKfrarahåller att de raotiv som ligger bakora strävandena att för storaraedborgarkategorier öka tryggheten i bestående anställningar och frärajaanställningen av arbetslösa är från aUraän synpunkt högst beaktansvärda. Orainte sysselsättningsraöjligheterna i sarahället ökar totalt sett, torderesultatet av de föreslagna åtgärderna endast bli en orafördelning avarbetstillfällena sora raedför ökad arbetslöshet för den yngre arbetskraften.Trots risken för en sådan utveckling anser JK alt övervägande skäl talar föratt förslaget genoraförs. uttalar att det på största delen avarbetsraarknaden efterhand har utvecklats regler sora på skUda sätt och istörre eller raindre utsträckning bidragit till alt förbättra arbetstagarnasanställningstrygghet. Eraellertid innebär den föreslagna lagen omanställningsskydd enligt hovrättens mening en avsevärd vidareutveckUng genoraall den innehåller regler om ett i järaförelse raed huvuddelen av befintligabestäraraelser vidgat skydd för arbetslagarna och ora däreraot svarande ökadeförpliktelser för arbetsgivarna och genom att den föreslås i princip fåtillämplighet över hela arbetsmarknaden. Enligt kammarrätten i ärdel angeläget att pröva raöjligheterna att vidla åtgärder i syfte att främjaanställningstryggheten för arbetstagare i allmänhet. Kararaarrätlenifrågasätter om inle en utveckling på frivillighelens väg alltjämt skulle varaatt föredra från många synpunkter. Eraellertid anser kammarrätten attpartsöverens-koraraelser har ett begränsat värde och alt raan nu bör gå vidarepå den väg som man har slagit in på genora lagstiftning. En majoritetinom AMS tillstyrker i princip de fraralagda förslagen till lagstiftning ochförklarar att raan delar utredningens uppfattning att särskilda åtgärderbehövs för att säkra sysselsätlningslrygghelen på arbetsraarknaden. Åtgärdernabör frärast ligga inora ramen för den allmänna arbetsmarknadspolitiken och skeraed slöd av ordinarie arbetsmarknadspoliliska hjälpmedel. Kompletterandelagstiftningsåtgärder är dock nödvändiga, främst i fråga ora grupper raedanställningssvårigheter. Arbetsdomstolens ordförande ställer sig odelatpositiv till tanken att bereda arbetstagare ökad trygghet i beståendeanställning. På vissa avtalsområden och framför allt utanförkollektivavtalsreglerade förhållanden kan enligt hans mening otvivelaktigtfinnas behov av att öka skyddet mol obefogade uppsägningar och friställningarmed kort varsel. När lagstiftningsvägen nu väljs, raåste raan beakta alt enlag ora anställningsskydd är av uloraordenlligt central betydelse. Den ingriperpå ett vittgående sätt i regleringen av en av de raest frekventa avtalstyperna,arbetsavtalet, och 21 1973. 1 saml Nr 129 berörpraktiskt taget varje vuxen och arbetsför mvånare i vårt land. Stränga kravmåste därför enligt hans mening ställas på en så viktig lagstiftning. Arbetsrättskommilténpåpekar att förslaget på flera olika sätl har anknytning till kommitténsuppgift att i samband med översynen av arbetsfredslagstiftningen föreslå enlagstiftning sora är ägnad att vidga arbetstagarinflytandet i arbetslivet.Resultatet av koraraitténs arbete kan bli att nya eller utvecklade former förarbetstagarinflytande komraer att få betydelse även för ansläUnmgsskyddet.Enligt korarailtén bör detla förhållande eraellertid inle hindra att ettlagfäst anställningsskydd nu införs. LOhälsar förslaget med tillfredsställelse och framhåller all del är ettbetydelsefullt steg på väg mot ökad trygghet på arbetsmarknaden. Under enföljd av år har LO i olika sammanhang fört fram krav ora ökadanstäUningstrygghet. Eftersora raan hoppades att den för arbetstagama såviktiga frågan om rätt till arbete och trygghet i anställningen skuUe kunnalösas förhandlingsvägen, avstod LO länge från att direkt kräva lagstiftning pådetta oraråde. Emellertid har huvudavtalens och företagsnämndsavtalens bestämmelserliksom bestäraraelser i vissa andra kollektivavtal inte gett den önskadeeffekten när det gäller att begränsa arbetsgivarens fria uppsägningsrätt.Särskilt raärkbart har detta varit av ökad tUlgång på arbetskraft.Följden har då blivit alt raindre önskad arbetskraft sora handikappade ochäldre haft svårt alt behålla sina anställningar och än svårare att få arbete.1971 års lagstiftning skapar i första hand ett skydd för den äldrearbetskraften. Enligt LO är det inte tillräckUgt raed ett visst lagfästanställningsskydd enbari för denna grupp. En ökad anställningstrygghetfömtsätter att sarahällets ekonoraiska politik och andra politiska åtgärdersyftar till full sysselsättning och att sarahället har medel att påverkaarbetsgivaren så att detta syfte inte motverkas genora att förelagensraålsättning och åtgärder inte står i överenssläraraelse raed sarahälletssträvan att uppnå full sysselsättning Det är därför nödvändigt att lagen oraanställningskydd kompletteras raed lagstiftning om anställningsfrämjandeåtgärder och med åtskilUga andra skyddsregler och ett betydandelöntagarinflytande över ett vidare område av förhållandet raellan löntagare ocharbetsgivare. LO frarahåller också att del ligger i hela samhällets intresseatt de fackliga organisationema raed sin saralade erfarenhet och sittvidsträckta ansvar ges raöjlighet att verka for en sraidig tillärapning avlagbestämraelserna och får ett kraftigt inflytande över de förhåUanden sora nukoraraer att dras undan arbetsgivarens tidigare tämUgen ensidiga maktutövning.TCO anser alt förslaget tillgodoser ell för arbetstagarna käntbehov av ökad anställningstrygghet och att de anstäUningsfrärajande åtgärdersora förordas utgör en påbyggnad och förbättring av lagstiftning. Medhänsyn till att arbelslöshetsriskerna har ökat väsentligt för tjänstemän underde ställer sig TCO raycket positiv till förslaget och instämmer ide principiella grundvärderingar som utredningen har givit uttryck åt. EnligtSACO och SR innebär utredningens förslag en väsentiig förstärkning avanställningslr)'ggheten.