prop · FW03172 · 1973-12-31 00:00:00 — I händelse av allvarlig anledning tiU misstanke attkonsulär postsäck innehåller något annat än officiell korrespondens ochhandlingar eller föremål avsedda uteslutande för tjänstebruk, kan dockmyndigheterna i den mottagande staten kräva att säcken öppnas i deras närvaroav en representant för den sändande staten. Vägras detta, kan säckenåterställas till avsändaren. I fråga om konsulär kurir föreskrivs i femtestycket att medborgare i den mottagandestaten inte får anlitas som sådan kurir utan denna stats samtycke. DetsammagäUer i denna stat bosatt person, som inte är medborgare i den sändandestaten. Vid fullgörandet av sitt uppdrag står konsulär kurir under denmottagande statens beskydd. Han är okränkbar till sin person och får inteunderkastas någon form av häktning eller anhållande. I artikeln har ocksåintagits bestämmelser om konsulär kurir ad hoc och om möjligheten att anförtrokonsulär postsäck åt befälhavare på fartyg eUer kommersiellt luftfartyg. Art. 36 innehåller reglerom förbindelser med den sändande statens medborgare i samband med utövandet avkonsulär verksamhet. Enligt första stycket punkt a) skaU konsuler ha rätt attsälla sig i förbindelse med sådana medborgare, och dessa skall ha sammamöjligheter alt själva meddela sig med och besöka sina konsuler. Om enmedborgare i den sändande staten anhålls, fängslas eller häktas i avvaktan pårättegång eller tas i förvar på annat sätt inom konsulatsdistriklet, åliggerdel vederbörande myndigheter i den mottagande staten enligt punkt b) att påden omhändertagnes begäran utan dröjsmål underrätta konsulatet. De skall ocksåutan dröjsmål vidarebefordra meddelanden från honom tiU konsulatet och upplysahonom om hans rättigheter enligt denna punkt. Enligt punkt c) har konsuler rättatt besöka fängslade medborgare och rätt att samtala och brevväxla med dem ochskaffa dem juridiskt biträde. Konsuler skall dock avstå från sådana åtgärder,om den fängslade uttryckligen motsätter sig dem, I artikelns andra styckeföreskrivs att de nämnda rättigheterna skall utövas i enlighet med denmottagande statens lagar och förordningar, vUka emellertid förutsätts fuUt utmöjliggöra rättigheternas utövande. Art. 57 ålägger den mottagande statensmyndigheter att utan dröjsmål lämna konsulatet underrättelser i vissa fall.Enligt punkt a) skall konsulatet underrättas, om medborgare i den sändandestaten avlider i konsulatsdistriktet. Underrättelse skall vidare enligt punktb) lämnas, när det uppstått behov av förordnande av förmyndare för medborgare isändande staten. Punkt c) avser underrättelser om att fartyg av den sändandestatens nationalitet förlist eller strandat inom den mottagande statensterritorialhav eller inre vatten och om flygolyckor inom den mottagande statensområde. Reglernai art, 36 och 37 är enligt art, 70 tUlämpliga även när konsulära uppgifterfullgörs av en diplomatisk beskickning. Bestämmelser om den mottagande statensskyldigheter i dessa avseenden har varit vanliga i efter andra världskrigetingångna bilaterala konsularkonventioner. Vissa motsvarigheter finns också i deav ingångna konventionerna. Dessa föreskriver dock ingen särskildunderrättelseskyldighet i samband med förmynderskapsfrågor, och enligt densvensk-brittiska konventionen är skyldigheten att underrätta om dödsfallbegränsad till fall där konsul kan vara behörig att företräda arvingarsintressen i kvarlåtenskapen eller att befatta sig med denna. 38 fastslås att konsuler i utövningen av sin tjänst kan vända sig till delokala myndigheterna i konsulatsdistriktet. De kan också rikta framställningartill centrala förvaltningsmyndigheter, om och i den utsträckning som det ärtillåtet enligt lag eller sedvänja i den mottagande staten. Art. 39 medger attkonsulatet uppbär avgifter för tjänsteåtgärder. Dessa intäkter skall intebeskattas i den mottagande staten. Konventionensnästa avsnitt, kap. II avd. II,handlar om karriärkonsulers och andrakonsulatsmedlemmars immunitet och privilegier m.m. I art. 40 föreskrivs att denmottagande staten skall behandla konsuler med tillbörlig aktning och vidta allalämpliga åtgärder för att förhindra angrepp på dem. Konsuler får enligt art. 41inte anhållas eller häktas i avvaktan på rättegång, utom i händelse av grovtbrott och i så fall endast efter beslut av behörig judicieU myndighet. Iartikelns andra stycke föreskrivs att konsuler i övrigt inte får fängslas annatän för verkställighet av lagakraftvunnen dom. Om åtal väcks mot en konsul, ärhan enligt artikelns tredje stycke skyldig att inställa sig inför myndigheten.Rättegången skall emellertid bedrivas med den aktning som tiUkommer honom pågrund av hans ställning, och på sådant sätt att den konsulära tjänsten störs sålitet som möjligt. Art. 42 ålägger den mottagande staten att möjligtunderrätta konsulatschefen eller den sändande staten, om konsulatsmedlemanhålls eUer ställs under åtal. Art. 45 fritar konsuler ochkonsulatsljänste-män från den mottagande statens jurisdiktion såvitt angårderas handlande i tjänsteutövningen. Artikeln är enligt andra stycket intetillämplig på civilmål angående ett avtal som en konsul ellerkonsulatstjänsteman ingått utan att uttryckligen eller underförstått handla påden sändande statens vägnar. Artikeln är inte heller tillämplig på civilmål somanhängiggjorts av tredje man med anledning av skada som vid olyckshändelse iden mottagande staten vållats av fordon, fartyg eller flygplan. Art. 44 fritarkonsulatsmedlemmar från skyldighet alt avlägga v/ffnesm/inför domstol elleradministrativ myndighet rörande sådant som ligger inom ramen för derastjänsteåligganden. Även när fråga är om vittnesmål rörande annat än sagts,skall inga tvångsåtgärder få vidtas mot konsuler, om de avböjer att vittna. Vidupptagande av vittnesmål av konsul skall myndigheterna undvika att störa hanstjänsteutövning. När så är möjligt, skall de kunna uppta vittnesmålet i hansbostad eller på konsulatet eller godta skriftlig utsaga av konsuln. Enligt art.45 kan den sändande staten avstå från den immunitet och de privUegier somtillkommer konsulatsmedlem enligt artiklarna 41, 43 eller 44. Sådant avståendeskall vara uttryckligt. Om en konsulatsmedlem emellertid själv inlederrättegång, kan han inte åberopa immunitet mot domsrätt i fråga om genkäromålsom står i direkt samband med hans talan. Dehär berörda bestämmelserna om karriärkonsulers och andra utsändakonsulatsmedlemmars rättsliga ställning överensstämmer i huvudsak med deprinciper som redan förut gällt enligt den svensk-brittiska och den svensk-franskakonsulär kon ventionen. Från regeln i art, 43 om konsulernas immunitet frånden mottagande statens jurisdiktion för deras handlande i tjänsten gäller dockenligt dessa bilaterala avtal undantag, när konsuler gör bruk av den befogenhetsom avtalen ger dem att företräda enskUda personer i arvsärenden.Wienkonventionen innehåUer inga motsvarande bestämmelser. Det torde emellertidenligt konventionen stå fritt att inte tUlerkänna utländska konsulersådana särskilda befogenheter i arvsärenden annat än på gmndval av avtal, genomvilka svenska domstolars jurisdiktion erkänns i den omfattning som svenskrättsuppfattning och praxis kräver. Detsamma bör gälla de medlemmar avutiändska beskickningar, som fullgör konsulära uppgifter. Bestämmelsen i art,70:4 om att beskickningsmedlemmar bibehåller sin diplomatiska immunitet vidutövande av konsulär verksamhet torde inte utgöra hinder härför. Enligt art. 46 skaUkonsuler och konsulatstjänstemän och medlemmar av deras familjer som tillhörderas hushåll vara undantagna från den mottagande statens bestämmelser omregistrering av utlänningar och uppehållstillstånd. Artikeln är dock intetillämplig på konsulatstjänsteman som inte är fast anställd i den sändandestatens tjänst. Art. 47 fritar konsulatsmedlemmar från skyldighet att sökaarbetstillstånd. Även deras privata tjänare skall vara befriade härifrån, om deuteslutande är anställda hos dem. Konsulatsmedlemmar är vidare enligt art. 48fritagna från gällande sociala trygghetsbestämmelser i den mottagande staten,såvitt angår deras tjänst hos den sändande staten. Detsamma gäller privatatjänare som uteslutande är anställda hos dem, under fömtsättning att de inte ärmedborgare eller stadigvarande bosatta i den mottagande staten och att deomfattas av den sändande statens eller en tredje stats bestämmelser om socialtrygghet. Om konsulatsmedlem i sin tjänst har personal som inte är fritagenenligt denna artikel, skall han fullgöra vad som åligger arbetsgivare i denmottagande staten. Artikeln utesluter inte frivilligt deltagande i denmottagande statens sociala trygghetssystem. Art.49 innehåller regler om konsulatsmedlemmars skattefrihet. Enligt första stycketskall konsuler och konsulatstjänstemän vara befriade från alla statliga,regionala eller kommunala skatter och andra pålagor, vare sig dessa avserperson eller egendom. Från denna regel görs flera undantag. Det praktisktviktigaste torde vara skyldigheten att erlägga sådana indirekta skatter somvanligen är inräknade i varornas eller tjänsternas pris, I artikelns andrastycke föreskrivs att ett konsulats tjänstepersonal skall åtnjuta befrielsefrån skatt och andra pålagor på sina löner. Tredje stycket föreskriver attkonsulatsmedlemmar, om de i sin tjänst har personer som inte åtnjuterskattefrihet i den mottagande staten, skall fullgöra vad som åliggerarbetsgivare i den mottagande staten i fråga om Art. 50 innehåller regler om tullfri införsel av föremålavsedda att användas av konsulatet för tjänstebruk och föremål avsedda förpersonligt bruk, som införs av konsul eller medlem av hans familj som tillhörhans hushåU eller som införs av konsulatstjänsleman vid dennes förstainstaUerande, Enligt artikelns tredje stycke skall personligt resgods sommedförs av konsul eller medlem av hans familj som tillhör hans hushåll varafritaget från visitation. Det får visiteras endast om det finns välgrundadanledning anta att det innehåller föremål som inte är avsedda för personligtbruk eller vilkas införsel eller utförsel är förbjuden enligt gällande lagaroch förordningar i den mottagande staten eller som är underkastade i denna statgällande karantänsbestämmelser. Det kan anmärkas att personal vidkarriärkonsulat i redan nu åtnjuter privUegier i den omfattning somkonventionen kräver enligt art, 49 och 50. Omen konsulatsmedlem avlider, skall den mottagande staten enligt art. 51 tillåtautförsel av hans medförda lösa egendom. Den mottagande staten får inte uttaarvs- eller kvarlåtenskapsskatt för lös egendom som finns i den mottagandestaten uteslutande till följd av att den avlidne vistades där i egenskap avkonsulatsmedlem. Motsvarande gäller, om medlem av konsulatsmedlems famUj somtUlhör hans hushåll avlider. Art.52 fritar konsulalsmedlemmar och medlemmar av deras familjer som tillhör derashushåll från all personlig prestationsskyldighet, allmän tjänsteplikt av varjeslag och militära förpliktelser. 53 preciseras vid vHken tidpunkt rätten att åtnjuta immunitet ochprivilegier börjar och när den upphör. För konsulatsmedlem gäller dessaförmåner från ankomsten lill den mottagande staten eller, om han redan befinnersig där, från den dag då han inträder i tjänst vid konsulatet. Medlemmar avhans familj som tiUhör hans hushåll åtnjuter sina privUegier från sammatidpunkt eller från sin egen ankomst lill den mottagande staten, om dennainträffar . Förmånerna upphör normalt att gälla för bådekonsulatsmedlemmen och hans familj, när han efter avslutad tjänstgöring lämnarden mottagande staten. Konsulatsmedlems immunitet för åtgärder i tjänsten skallemellertid bestå utan lidsbegränsning. I händelse av konsulatsmedlems död skallmedlemmar av hans familj som tiUhört hans hushåll fortsätta att åtnjuta deprivilegier som tillkommer dem tUls de lämnar landet eller till utgången av enskälig tidsfrist för deras avresa. Art.54 innehåller föreskrifter om tredje stats skyldigheter, när konsuler ellermedlemmar av deras familjer som tillhör deras hushåll eller konsulära kurirerfärdas genom dess område i samband med vederbörandes tjänst. Tredje statjämställs med den mottagande staten såvitt angår skyldigheten att bevilja demokränkbarhet och immunitet, om så fordras för att trygga deras genomresa.Motsvarande gäller i fråga om tredje stats skyldighet att tUlerkänna officiell korrespondens o.d., som befordras genom dess Prop.1973;172 16 område,okränkbarhet och skydd. AUasom åtnjuter immunitet och privilegier är enligt art. 55 skyldiga attrespektera den mottagande statens lagar och förordningar. Artikeln föreskrivervidare att de inte skall blanda sig i den mottagande statens inreangelägenheter. Enligt andra och tredje styckena får konsulalslokaler inteanvändas på ett sätt som är oförenligt med konsulatels verksamhet, ocheventuella kontor för andra institutioner eller organ får inrymmas i sammabyggnad som konsulatslokalerna endast om de är åtskilda från dessa. I art. 56föreskrivs att konsulatsmedlemmar skaU iaktta gällande bestämmelser i denmottagande staten rörande ansvarighetsförsäkring för fordon, fartyg ochflygplan. Art.57 förbjuder karriärkonsul att utöva yrkes- eller affärsverksamhet iförvärvssyfte i den mottagande staten. Konsulatstjänstemän, medlemmar avtjänstepersonalen, familjemedlemmar och privattjänare är inte förbjudna attutöva enskild förvärvsverksamhet, men de kan då enligt artikelns andra styckeinte göra anspråk på immunitet eller privilegier som de annars skulle åtnjutaenligt konventionens kap. II, III avser honorärkonsuler och konsulat som förestås av sådana konsuler. Iförsta stycket av art. 58 uppräknas de artiklar i det föregående kapitlet somär tillämpliga på konsulat som förestås av honorärkonsuler. I fråga om sådanakonsulats immunitet och privilegier har ytterligare bestämmelser intagits iartikelns fjärde stycke och i artiklarna 59-62. De artiklar i kap. II somär tillämpliga på dessa konsulat är följande: art. 28 om den mottagande statensskyldighet att underlätta fullgörandet av konsulära uppgifter, art. 29 omanvändning av flagga och riksvapen, art. 30 om bistånd för anskaffning avlokaler och bostäder, art. 34 om rörelsefrihet, art. 35 omkommuniceringsfrihet, art. 36 om rätt till fria kontakter med den sändandestatens medborgare, art. 37 om den mottagande statens underrättelseskyldighet ivissa fall, art. 38 om förbindelser med den mottagande statens myndigheter,art. 39 om avgifter för konsulära tjänsteåtgärder, art. 54 tredje stycket omtredje stals skyldighet att respektera kommuniceringsfriheten och art. 55 andraoch tredje styckena om användningen av konsulatslokaler. Iandra stycket av art. 58 anges vilka artiklar i kap. II avd. II somär tillämpliga på honorärkonsuler. Ytterligare bestämmelser rörande dessakonsuler har intagits i artikelns tredje stycke och i artiklarna 63-67.Följande artiklar i det föregående avsnittet av konventionen anges varatillämpliga på dem: art. 42 om den mottagande statens underrättelseskyldigheti händelse av anhållande eller åtal mot konsuln, art. 43 om immunitet förhandlingar i tjänsteutövningen, art. 44 tredje stycket om befrielse frånvittnesplikt såvitt angår tjänsteangelägenheter, art. 45 om möjlighet att avståfrån immunitet och privilegier, art. 53 om immunitetens och privilegiernasbörjan och upphörande samt art. 55 första stycket om Prop.1973;172 17 skyldighetatt respektera den mottagande statens lag och att inte blanda sig i inreangelägenheter. Enligt tredje stycket avart. 58 är medlemmar av honorärkonsuls familj inte berättigade tillprivilegier. Detsamma gäller medlemmar av konsulatstjänstemans familj, närtjänstemannen tjänstgör vid konsulat som förestås av honorärkonsul. Ifjärde stycket föreskrivs att ulväxling av konsulära postsäckar mellan tvåhonorärkonsulat i olika stater inte får ske utan de båda mottagar-staternassamtycke. Art.59-61 innehåller bestämmelser om konsulatslokaler och arkiv. Medkonsulatslokaler i konventionens mening förstås enligt art. 1 j) endast lokalersom används uteslutande för konsulatets räkning. Om ett konsulat som föreståsav honorärkonsul förfogar över sådana lokaler, är bestämmelserna i art. 31 omkonsulatslokalers okränkbarhet m.m. inte tiUämpliga. Lokalerna skall dock i såfall åtnjuta ett visst skydd. Det åligger sålunda den mottagande staten enligtart. 59 att vidta de åtgärder som kan vara nödvändiga för att skyddakonsulalslokalerna mot intrång eller skadegörelse och förhindra att konsulatetofredas eller dess värdighet kränks. Om konsulalslokalerna ägs eller förhyrs avden sändande staten, skaU de enligt art. 60 vara befriade från alla skatter ochavgifter utom sådana som utgör ersättning för lämnade särskilda tjänster. 61 fastslås att honorärkonsulats arkiv och handlingar alllid skall varaokränkbara oavsett var de befinner sig, förutsatt att de hålls åtskilda frånandra handlingar, särskilt från konsulatschefens enskilda korrespondens ochfrån böcker och material som rör hans yrkes- eller affärsverksamhet. 1 art. 62tillerkänns konsulat som förestås av honorärkonsul tullfrihet för vissasärskilt uppräknade artiklar, såsom riksvapen, flaggor, stämplar, böcker,kontorsutensiUer m.m,, som levereras tUl konsulatet av den sändande staten. Reglernai art, 61 om konsulalsarkivets okränkbarhet och i art, 62 om tullfrihet förviss konsulatsrekvisita överensstämmer med vad som tidigare gällt enligt allmänfolkrätt eller sedvänja. En nyhet är emellertid att de för karriärkonsulatgällande reglerna om kommuniceringsfrihet och rätt all bl,a, använda kurireroch officieUa postsäckar skall vara tiUämpliga även på konsulat som förestås avhonorärkonsuler. Om åtal väcks mothonorärkonsul i den mottagande staten, skall enligt art. 63 rättegångenbedrivas med den aktning som bör visas honom med hänsyn tUl hans ställning och,om han inte är anhållen eller häktad, på sådant sätt att den konsulära tjänstenstörs så litet som möjligt, I art. 64 åläggs den mottagande staten atttillförsäkra honorärkonsul det skydd som kan krävas med hänsyn till hansstäUning, Art. 65föreskriver att honorärkonsuler, som inte bedriver yrkes-eller affärsverksamhet i förvärvssyfte i den mottagande staten, skall varaundantagna från den mottagande statens Prop.1973;172 18 bestämmelserom registrering av utlänningar och uppehållstillstånd. Enligt art. 66 skallhonorärkonsul vara befriad från skatter på ersättning och arvoden som hanupppbär från den sändande staten för fullgörandet av konsulära uppgifter. Art.67 fritar honorärkonsuler från all personlig prestationsskyldighet såsom allmäntjänsteplikt av varje slag och militära förpliktelser. - På grund av det generellaförbehållet i art. 71:1 blir art. 63-67 tillämpliga endast i de sällsyntaundantagsfaU då en honorärkonsul varken är medborgare eller stadigvarandebosatt i den mottagande staten. 68 förklaras att varje stat fritt kan bestämma, om den skall tillsättaeller motta honorärkonsuler. IV innehåller allmänna bestämmelser. Art. 69 som avserkonsularagenturer ger varje stat rätt att fritt bestämma, om den skall upprättaeller medge upprättandet av sådana agenlurer. Konsularagentu-rers ställning ochrättigheter skall regleras genom särskild överenskommelse mellan den sändandeoch den mottagande staten. Enligt art. 70 ärkonventionens bestämmelser tUlämpliga även när konsulära uppgifter fullgörs aven diplomatisk beskickning. I artikelns andra stycke föreskrivs att till denmöttagande staten skall anmälas vilka medlemmar av beskickningen som har sådanauppgifter. Tredje stycket ger en beskickning rätt att vid fullgörandet av sinakonsulära uppgifter göra framställningar till lokala myndigheter i detkonsulära distriktet och, om lag och sedvänja i den mottagande staten tillåterdet, till denna stals centrala förvaltningsmyndigheter. Enligt fjärde stycketbibehåller vederbörande medlemmar av beskickningen sina diplomatiskaprivUegier och immunitet. - Praxis på det område som artikeln reglerar hartidigare varierat i olika länder. Bl.a. har rätten enligt tredje stycket förbeskickning att vända sig till lokala myndigheter inte varit allmänt erkänd. Reglerna om konsulers ochandra konsulatsmedlemmars immunitet och privilegier inskränks genom genereUaförbehåU i art. 71, vars första stycke avser konsuler som är medborgare ellerstadigvarande bosatta i den mottagande staten. I artikeln fastslås att dessakonsuler åtnjuter immunitet och personlig okränkbarhet endast förtjänsteålgärder och befrielse från vittnesplikt endast i fråga omtjänsteangelägenheter i enlighet med art. 44 tredje stycket. De är berättigadetill ytterligare privilegier endast om den mottagande staten beviljar demsådana. Bestämmelsen torde bli tillämplig på praktiskt taget aUahonorärkonsuler. För andra konsulatsmedlemmar som är medborgare ellerstadigvarande bosatta i den mottagande staten dvs. i regel all lokalanställdpersonal och för medlemmar av deras familjer gäller enligt andra stycketgenerellt, att de åtnjuter immunitet och privUegier endast i den mån denmottagande staten tUlerkänner dem sådana förmåner. Detsamma gäller medlemmar avkonsulatsmedlems famUj och privattjänare, som själva är medborgare eller stadigvarandebosatta i den mottagande staten. Det åligger dock den mottagande staten Prop.1973;172 19 attutöva sin jurisdiktion över de personer som avses i artikeln på ett sådant sättatt det inte oskäligt hindrar fuUgörandet av konsulatets uppgifter. -Bestämmelserna i konsularkonventioner med ochFrankrike är inte lika restriktiva som andra stycket av förevarande artikel.De tiUerkänner nämligen både konsuler och konsulatstjänstemän rätt tiUimmunitet och befrielse från vitlnesplikt i fråga om konsulära tjänsteåtgärderoavsett deras medborgarskap och hemvist. Regeln i art. 71:2 slår emeUertid iöverensstämmelse med vad som gäller för administrativ personal vidbeskickningar enligt art. 38:2 Wienkonvenlion om diplomatiskaförbindelser. Art.72 förbjuder diskriminerande behandling av olika stater vid tillämpning avkonventionens bestämmelser. Sådan behandling skall dock inte anses föreligga,om den mottagande staten tillämpar en bestämmelse i konventionen restriktivt somföljd av alt den tillämpas restriktivt mot dess konsulat i den sändande staten,eller om stater enligt sedvänja eller överenskommelse låter varandra åtnjutagynnsammare behandling än konventionen föreskriver. 73 skall konventionens bestämmelser inte inverka på andra gällandeinternationella överenskommelser sivitt angår förhållandet mellan de tiU demanslutna staterna. Artikeln löser dock inte alla frågor som kan uppkomma genomolikheter meUan bestämmelserna i konventionen och bilaterala avtal. FörSveriges del kan det vid ratifikation av konventionen bli aktuellt att t.ex. iförhållande tiU och reglera sådana frågor genomsärskilda överenskommelser med dessa länder. Enligt andra stycket av art. 73skall ingenting i konventionen hindra att stater ingår nya överenskommelser somkompletterar, utsträcker eller preciserar konventionens bestämmelser. Art.74-79 innehåller bestämmelser om konventionens undertecknande, deponering avratifikations- och anslutningsinstrument och konventionens ikraftträdande ochanger vilka uppgifter som åligger generalsekreterare iegenskap av depositarie. Detav med konventionen om konsulära förbindelser antagnafakultativa protokollet om förvärv av medborgarskap innehåller en bestämmelse,enligt vilken konsulatsmedlemmar som inte är medborgare i den mottagande statenoch medlemmar av deras familjer som tillhör deras hushåll inte skall kunnaförvärva medborgarskap i den mottagande staten automatiskt till följd avlagstiftningen i denna stat. Enligt det till konventionen hörande fakultativaprotokollet om obligatoriskt biläggande av tvister skall stat som är anslutentill detta protokoll kunna hänskjuta tvist rörande konventionens tolkning ellertillämpning till i , om inte parterna enas omannan form för tvistens biläggande. De båda protokollen är av liknande innehållsom de två fakultativa protokollen till Wienkonvention 1fråga om immunitet och privilegier på det diplomatiska området har sedan längegäUt tämligen fast utformade folkrättsliga regler.