prop · FW0315 · 1973-12-31 00:00:00 — Föratt kunna bedöma om 16 §, såvitt avser verk för bruk vid undervisning, ärförenlig med den nya konventionstexten undersöker utredningen till en börjaninnebörden av det nyinförda villkoret att lånet skall avse verk som nyttjas för"belysning" av undervisning genom skrifter m. m. Termen"belysning" ("Ulustration") är enligt utredningen oklar. Ensnäv tolkning är, menar utredningen, att verken endast får användas i form avett slags utvidgade citat eller som belägg t. ex, för en tes som framförs i enhuvudtext. Utredningen förfäktar dock att det finns fog för en vidare tolkningså att verket får användas så snart man vill iUu-strera något som kanske barabehöver anges i rabriken eller i ett förord, t ex. att man utger en antologimed mbriken "Svensk 1900-talslittera-tur". I varje fall finns fog fördenna tolkning när utgivningsrätten, såsom i svensk lag, är förenad medersättning. Visst stöd kan 16 § enligt utredningen också anses ha i art 9.2. iden nya texten ("ej intrång i verkets normala nyttjande och ej helleroskäligt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen"). Utredningenanför att denna konventionsbestämmelse får anses ha ett något vidaretUlämpningsområde än eljest när fråga är om lån mot ersättning. Utredningen berör härefter frågan om begreppet"undervisning" i 16 § överensstämmer med innebörden av motsvarandeuttryck i art 10.2. Utredningen hänvisar härvid dels till den rapport, somupprättats i anledning av , dels till vissa uttalanden imotiven till URL (SOU 1956: 25 s. 215 och 232). Med ledning av motiven konstaterarutredningen att begreppet omfattar fömtom undervisning i skolor, universitetoch andra undervisningsanstalter framför allt två kategorier. Den ena är sådanundervisning i radio som är direkt riktad till skolor och universitet och denandra är den del av folkbildningsverksamheten som bedrivs i studiecirklareller liknande organiserade grupper. Enligt utredningen faller utanförbegreppet undervisning dels bildande eller i övrigt instruktiva program förradiopubliken, dels folkbildningsverksamhet utanför studiecirklar och andradylika grupper. Med denna tolkning torde enligt utredningen begreppet"undervisning" överensstämma med motsvarande uttryck i art. 10.2. Villkoret att utnyttjandet skall stå i överensstämmelsemed god sed torde enligt utredningen tUlgodoses genom de särskilda villkor somuppställts i den svenska lagtexten. Vadbeträffar undantaget i 16 § för samlingsverk till bruk vid guds- tjänstpåpekar utredningen att stöd saknas härför i art. 10.2. Utredningen menar dockatt man i viss mån kan hänvisa till den tidigare omnämnda art. 9.2, kan användning av dylika samlingsverk oftast sägas falla vid sidanav "normal" exploatering och inte heller i övrigt oskäligt inkräktapå upphovsmannens ensamrätt till sitt verk. Av anförda skäl finner utredningen sig inteföranlåten att föreslå någon ändring i 16 §. 3.2.9 Pressenslånerätt (art. innehåller bestämmelser om pressenslånerätt, I URL finns motsvarande bestämmelser i 15 §, I dess första styckeföreskrivs att i tidning eUer tidskrift får ur annan tidning eller tidskrifttas in artikel i religiös, politisk eller ekonomisk dagsfråga, om inte förbudmot eftertryck är utsatt, I andra stycket finns särskilda bestämmelser omrätten att under vissa fömtsättningar återge konstverk i pressen. I utredningens promemoria påpekas att redani programmet till , på gmndval av en gemensam uppfattninghos tidningsutgivare och journalister, föreslog att den artikel i konventionensom handlade om pressens lånerätt skulle slopas. Utredningen förordar nu att 15§ första stycket upphävs i likhet med vad som redan skett i i sambandmed upphovsrättsliga lagstiftning. Något hinder med hänsyn till art,lObls, 1, i den nya texten kan inte anses föreligga, eftersom denna bestämmelseinte är tvingande, 15 § andra stycket om rätt att avbUda konstverk i pressen bördäremot enligt utredningen kvarstå, 3.2.10 Reportagerätten(art. lObis. I art. lObis. 2. finns bestämmelser om rätt att tamed verk i vissa reportage. Utredningen anmärker att den nya texten innebärtre ändringar i jämförelse med vad som gäller enligt Brysseltexten, Den förstaär att inskränkningen till "korta avsnitt" har utgått och närmastersatts med en föreskrift om att bara sådant utnyttjande får ske "somrättfärdigas av det informationssyfte som avses". Den andra ändringen äratt stadgandet har utsträckts tiU att gälla även trådsändning. Slutligen fårutnyttjande med stöd av bestämmelsen bara gälla verk som ses eller hörs underdagshändelsens gång, I 21 § URL sägs att vid återgivande genomljudradio, television eller film av dagshändelse får korta avsnitt av verk somframförs eller visas som ett led i dagshändelsen tas med. Utredningen uttalar som sin uppl'attning att densist nämnda ändringen i konventionstexten redan torde vara tillgodosedd ilagtexten genom orden "såsom ett led i dagshändelsen". De bådaövriga ändringarna bör emellertid enligt utredningen införas i 21 § URL. Vadbeträffar den första av dessa ändringar föreslår utredningen att man dels införden nya begränsningenatt lagmmmet bara är tillämpligt vid nyhetsförmedling, dels anger att verk fårtas med i den omfattning som betingas av ändamålet. Begränsningen tUltrådsändning bör enligt utredningen ske genom att man använder termen"direkt överföring" (jfr 45 § URL). föreslår utredningenatt orden "korta avsnitt" utgår. Enligt8 § FotoL är det tillåtet att vid återgivande genom television eller film avdagshändelse ta med fotografisk bild som visas som ett led i dagshändelsen.Utredningen erinrar om att denna bestämmelse motsvarar 21 § URL och därför börändras i överensstämmelse med denna, 3.2.11 Rättentill offentligt framförande m. m. (art. 11 och liter). Art. 11 och liter innehåller bestämmelser omupphovsmans ensamrätt att bl, a, offentligt framföra och uppläsa sina verk,Bestämmelsema har förtydligats i vissa hänseenden i den nya konventionstexten.Motsvarande bestämmelser i 2 § URL är enligt utredningen så utformade attkonven-tionsändringama inte påkallar någon ändring i den svenska lagstiftningen, 3.2.12 Rättentill radio- och televlsionsutsänditing m. m. (art llbis). I art. llbis finns bestämmelser om upphovsmansensamrätt att låta utsända sitt verk i radio eller offentligt framföra verketi television samt att återge radioutsändning av verket, Bestämmelsema har inteändrats vid . Utredningen har emellertid med hänvisningtill den tekniska utveckling som skett på området ändå velat ta upp fråganhumvida motsvarande svenska lagbestämmelser, nämligen 23 och 25 §§ URL, på ettpar punkter är helt förenliga med konventionen. Såvitt avser 23 §, enligtvUken visning av litterära och musikaliska verk i viss omfattning fritt kan skei television, konstaterar utredningen dock att spörsmålet ännu inte synes hanämnvärd praktisk betydelse. Utredningen anser att en närmare undersökning avdenna fråga bör anstå till en framtida revision av den upphovsrättsligalagstiftningen. Beträffande 25 § anmärker utredningen att bestämmelser omvisning av konstverk på utställning saknas i såväl Brysseltexten som den nyatexten. Beträffande visning i television gäller att konventionen gerupphovsmannen ensamrätt att utsända sitt verk i radio, vilket uttryck avseralla slags verk och även omfattar television. Denna rätt kan dock inskränkasgenom tvångslicens. Det anses att också andra undantag kan få förekomma omderas praktiska betydelse är liten eller ingen. Enligt utredningen torde detvara med tillämpning härav som man i URL ansåg sig kunna frige visning avkonstverk i television. Utredningenerinrar vidare om att Föreningen m, fl, i framställning tillKungl. Maj:t anfört att det strider mot att konstverk kanvisas i television utan att upphovsmannen lämnat medgivande eller fårersättning och att därför viss ändring bör gö- rasi 25 §, Enligt föreningen kan inget annat stadgande i konventionen åberopas änart. llbis, 2, och denna bestämmelse föreskriver ersättning. Utredningenansluter sig till uppfattningen att bestämmelsen i 25 § inte är förenUg . llbis i såvitt den friger visning av konstverk itelevision. Även om det tidigare kunde hävdas att detta undantag var av mindrevikt, har utveckUngen på televisionsområdet enligt utredningen medfört att ensådan uppfattning är realistisk. Utredningen anser därfiir attbestämmelsen i vad avser visning av konstverk i television bör ändras. HärvidskUjer utredningen på två fall av visning, nämUgen det då exemplar av verketvisas i direktsändning och det då visning sker av en film på vilken verket harupptagits. För det första fallet bör man enligt utredningen anknyta till motsvarandereglering i 9 § FotoL. EiiUgt denna bestämmelse får svenskt televisionsföretagsom Kungl. Maj:t bestämmer mot ersättning visa offentliggjord fotografisk bUd,om fotografen inte meddelat förbud mot visningen eller det i övrigt föreUggersärskUd anledning att anta att han motsätter sig visningen. Visning genom filmundantas dock. Detta undantag, som således hänför sig till det andra häravsedda fallet, bör enligt utredningen införas i 25 § och bör omfatta all filmoch således inte bara televisionsfllm. Härigenom vinner man ävenöverensstämmelse med art, 14,1. i Bemkonventionen, När det gäller att bedömaden praktiska effekten av en sådan undantagsbestämmelse erinrar utredningen omatt konstverket kan upptas på film bara efter upphovsmannens medgivande. Haremellertid sådant medgivande lämnats omfattar detta enligt 39 § att filmen fårvisas offentligt på biograf, i television eller annorledes, allt dock underförutsättning att annat inte har avtalats eller får anses vara avtalat.Utredningen erinrar även om att den föreslagna regleringen inte förändrartelevlsionsföretagets rätt till s. k, efemära inspelningar enligt 22 § förstastycket URL. Såvittgäller annan visning än genom film eller i television föreslår utredningeningen ändring. Inte heller finns det enligt utredningen anledning att ändraden nuvarande bestämmelsen att konstverk får tas med vid inspelning av filmeller televisionprogram om återgivningen är av underordnad betydelse medhänsyn till filmens eller programmets innehåll. Om bestämmelsen om visning avkonstverk genom film eller i television ändras i enlighet med förslaget krä\'sdock en redaktionell omformulering av nuvarande andra punkten. Slutligenföreslår utredningen att en bestämmelse, som enligt vad tidigare nämnts svararmot 9 § FotoL, införs i 25 § URL. 3.2.13Tvångslicens för inspelning av musikaliska verk (art. 13). innehåller i Brysseltexten bestämmelserom upphovsmannens ensamrätt att inspela musikaliskt verk och framföra sådantverk offentUgt med hjälp av inspelning. Som fömt nämnts har denna artikelutgått. art,13,1, har vid i stället med vissa jämkningar överförts eni Brysseltextens art. 13,2, intagen bestämmelse om bl, a, tvångslicensbeträffande inspelning av musikaliska verk. Ändringen påverkar enligtutredningen inte den svenska lagstiftningen. 3.2.14Rätten till filminspelning m. m. (art. 14 och 14bis). Art. 14 i Brysseltexten innehåller bestämmelser omupphovsmans rätt att utnyttja sitt verk för film m. m. Vid Stockholmskonferensenhar frågekomplexet blivit föremål för en genomgripande överarbetning. Utredningenuttalar att reglerna har förtydligats på vissa punkter och i samband därmeddisponerats på ett mera tillfredsstäUande sätt . Bestämmelserna hardelats upp på två artiklar, art. 14 och art. 14bis. Systemet har ävenkompletterats genom att man reglerat rättsverkningarna av vissa avtal i syfteatt i rättsligt hänseende förenkla det internationella fUmutbytet. TiU art. 14har förts bestämmelser om de rättigheter som tillkommer upphovsman tiU verk somläggs tUl gmnd för filminspelning. TUl art. 14bis har förts dels regler omvilka rättigheter som innefattas i upphovsrätt tUl fUmverk, dels den nyssnämnda regleringen av vissa avtalsförhållanden. Utredningenuttalar att ändringarna i de bestämmelser som tagits upp i art. 14 väsentligenär av redaktionell art. Man har dock gjort det materiella tillägget att ifilmatiseringsrättighetema även tagits in rätt att genom tråd överförafilmverket till allmänheten. Enligt utredningens mening påkallar ändringarnainte någon ändring i den svenska lagen. I anslutning till genomgången av denya reglema om filmavtal erinrar utredningen om bestämmelsen i 39 § URL som ärav samma typ som art. 14bis. Den svenska bestämmelsen innebär attöverlåtelse av rätt till inspelning av ett litterärt eller konstnärligt verk påfilm omfattar rätt att genom filmen på biograf, i television eller annorledesgöra verket tillgängligt för allmänheten. MusikaUskt verk är dock undantaget.Bestämmelsen kan, menar utredningen, förefalla mera begränsad änkonventionsregeln eftersom den inte uttryckligen omnämner insättande av texterpå annat språk eller översättning av talade inslag till annat språk.Utredningen uttalar emellertid i denna fråga att det torde vara klart attöverlåtelse även omfattar rätt att framställa det antal exemplar som behövs föratt verket skall kunna göras tillgängligt för allmänheten. Det ligger enligt utredningenockså i sakens natur att de översättningar, som är nödvändiga för detta ändamålmåste få företas. Det torde därvid vara likgUtigt om översättning sker genominsättande av texter på annat språk ("sous-titrage","subtitiing") eller översättning av talade inslag tiU annat språk("doublage", "dubbing"). Utredningen påpekar vidare att den väsentligaskillnaden mellan konventionsregeln och 39 § URL är att den förstnämnda baraavser avtal om medverkan vid inspelning av filmverk medan den svenskabestämmel- senäven avser avtal mellan filmproducent och upphovsman till verk som skapats förefilminspelningen och i efterhand utnyttjas som underlag för denna (preexistentaverk). Utredningen konstaterar att konventionen i fråga om preexistenta verkger statema frihet att uppställa de regler som kan anses lämpliga med hänsyntill nationella förhållanden. Beträffande den andra gruppen av avtal, dvs.sådana som avser medverkan vid inspelning av filmverk, anför utredningen attöverensstämmelse i stort sett råder mellan konventionsregeln och 39 § URL.Konventionen beaktar visserUgen det förhåUandet att sådana avtal i vissaländer skaU ingås skriftligen men uppställer inte något krav på skriftlighet.Utredningen anser att det inte finns anledning att här göra någon ändring i densvenska lagen. Av vad tidigare anförts i fråga om tillämpningsområdet för art,36 i konventionen framgår emellertid att reglerna om filmavtal kräver vissakompletteringar av TK. I30 § URL finns regler om avtal rörande offentUgt framförande av verk. Dessaregler gäller dock inte filmverk. För dessa gäller i stället regeln i 39 § ochde särskilda bestämmelserna i 40 § om s. k. inspelningsplikt. Utredningenförordar som tidigare nämnts att bildsekvenser vid direktsänd television skallkunna anses som ofixerat filmverk. Detta medför att 30 § URL inte kantillämpas på verket, A andra sidan gäller bestämmelsema i 39 och 40 §§ baraverk som inspelats eller skall inspelas. Detta innebär att avtal om utnyttjandeav ofixerade filmverk inte regleras i lagen. Utredningen anser emellertid inteförhållandena vara sådana att någon särskild reglering behövs. Utredningen finner sammanfattningsvis att varkenreglerna i art, 14 eller i art, 14bis påkallar ändringar i URL. 3.2.15 Vissa presumtionsregler m. m. (art. 14ter och 15). I art. 14ter ges unionsland möjlighet att införabestämmelser om att vid försäljning av vissa originalverk en del avförsäljningssumman skall tillkomma upphovsmannen. Bestämmelsen som oförändradhar tagits upp i den nya texten är utan betydelse för svensk lagstiftning. Art.15 innehåller vissa presumtionsregler om vem som skall anses som upphovsman tlUvisst verk m, m. Vid kompletterades artikeln medbestämmelser om vem som skall anses som producent av ett filmverk och ombehörig representant för anonym upphovsman i vissa fall. Som tidigare nämntsmedför enligt utredningen den förstnänmda kompletteringen att man i 60 § URLtar in en motsvarande presumtionsregel. Den andra ändringen föranleddes främstav önskemål från utvecklingsländemas sida och avser närmast folkloristiskaverk. Enligt utredningens mening är någon motsvarande regel i svensklagstiftning inte påkallad för svenska förhållanden. 3.2.16 Sammanfattning av föreslagna lagändringar m.m. Sammanfattningsvis krävs alltså enligt utredningens mening ändringar i8, 11, 21, 25 och 60 §§ URL för att skall kunna tillträda art, 120 iden reviderade , I anslutning till ändringen av 60 § bör också61 § URL jämkas. Enligt utredningens mening bör därjämte 17 § och 19 § förstastycket URL upphävas. Detsamma gäller 15 § första stycket URL, ehuru detta intedirekt påkallas av ändringarna i , Mot de föreslagna ändringarna i 11, 21 och 60 §§URL svarande jämkningar bör enligt utredningen företas i 5, 8 och 22§§ FotoL. Den ändring som föreslås beträffande 22 § FotoL medför enligtutredningen att 23 § samma lag bör upphävas. Slutligenkrävs vissa ändringar och kompletteringar av TK, Utredningen erinrar om att i 4548 §§ URL, sombehandlar de s, k, närstående rättigheterna, förekommer hänvisningar till vissaparagrafer i 2 kap. som föreslås ändrade. Detta medför enligt utredningenatt bestämmelserna i 4548 §§ i motsvarande mån blir modifierade. Dettabringar dem dock inte i strid med Romkonvention om skydd för utövandekonstnärer m, fl,, på vilken bestämmelsema delvis återgår. Modifikationernamöter enligt utredningen inte heller av andra skäl några betänkligheter. Också i 49 § URL, som innehåller bestämmelser omskydd för vissa katalogarbeten m. m., förekommer hänvisningar till bestämmelseri 2 kap. som föreslås ändrade. De ändringar som förslaget sålunda medför ocksåför denna paragrafs del, vållar enligt utredningen inte heller några betänkligheter, Beträffande ikraftträdande- ochövergångsbestämmelser till ändringarna i URL anför utredningen att de börutformas efter samma principer som ligger till grund för motsvarandebestämmelser i , Den nya lagen bör alltså förklaras tillämplig även på verksom tillkommit före ikraftträdandet. Utredningen erinrar om att förslaget ivissa avseenden ger ett mera omfattande skydd än gällande lag. bör förklaras att exemplar av verk som har framställts med stöd aväldre lag fritt får spridas och visas. Vidare bör enligt utredningen gälla attom någon före ikraftträdandet har tillverkat trycksats, kliché, form ellerannat sådant hjälpmedel för att med stöd av äldre lag mångfaldiga vissa verk,han får använda det för detta ändamål under viss övergångstid och fritt spridaoch visa exemplar som framställts. Utredningen framhåller vidare att vad som iövergångshänseende föreslås om verk också bör äga motsvarande tillämpning påframförande, ljudupptagning samt ljudradio- och televisionssändning som avsesi 45 48 §§ liksom också på arbete som avses i 49 § URL. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelsema tilländringarna i FotoL bör enligt utredningen utformas på samma sätt sommotsvarande bestämmelser i förslaget till ändring av URL. Flertalet remissinstanser ansluter sig till deförslag som lagts fram i promemorian eller lämnar dem utan erinran. Ett parremis.sinstanser ställer sig dock tveksamma till om en ratificering bör ske nuav den reviderade . a. om inte detta böranstå tUl dess det gemensamma nordiska arbetet på ändringar i upphovsrättslagstiftningenär avslutat. Föreningen uttalar sig kritiskt mot denutformning som art. 14bis fått i den reviderade konventionen "medinkonsekventa gränsdragningar, med undantag och undantag från undantagen"och framhåller att artikeln måste föranleda komplikationer och svårigheter idet internationella filmutbytet. Starka skäl talar därför enligt föreningen föratt inte bör ratificera art. 120 i den nya konventionstexten. Ifråga om de i promemorian framlagda förslagen till lagändringar m. m. uttalarTeatrarnas riksförbund allmänt att förslagen i huvudsak går ut på att förbättraupphovsmännens ställning. har inte någon erinran mot den renttekniska genomgången av lagbestämmelserna men anför att det hade varitönskvärt att hänsynen tiU upphovsmännen i promemorian mera hade balanseratsgenom ett klarare framhävande av det kulturella och kommersiella livets kravpå effektivitet och smidighet. Redan den nuvarande lagstiftningen innehållerexempel på bestämmelser som genom detaljrikedom eller omständlighet förhindrareller hotar att förhindra ett ur allmän synpunkt önskvärt användande avupphovsrättsliga verk. Enligt riksförbundet finns det därför anledning tillstor varsamhet vid utvidgandet av det upphovsrättsliga skyddet. Balanserandevärderingar av detta slag saknas enligt riksförbundet 1 promemorian. Liknandesynpunkter anförs av . Såvitt gäller den i art. 2. 2. införda möjUghetenatt utesluta verk i ofixerad form från upphovsrättsligt skydd förklarar sigKLYS dela utredningens uppfattning att "den sekvens av bilder som viddirektsänd television framträder på mottagarapparaternas bUdrutor" kanvara att anse som verk, vilket bör kunna åtnjuta upphovsrättsligt skydd. Ävenom skydd kan ges för sådana verk av KLYS benämnda är därmed dockinte sagt vilket skydd Skydd för ger sålunda inte i och för sig enligt KLYS fog föratt tillämpa för filmverk på . KLYS anser att utredningeninte har angett några skäl för sin uppfattning att skall falla under"filmverk" i URL och menar att den nya konventionstexten intemotiverar ett ställningstagande i frågan. Hovrättenför ifrågasätter om inte en enligt art. 7. 2. angiven alternativskyddstid för filmverk 50 är från det verket gjordes tillgängligt förallmänheten borde införas i den svenska lagstiftningen. Som skäl härför anförhovrätten att ett filmverk mer och mer framstår som ett grupparbete av fleraupphovsmän. Enligt hovrätten förefaller det lämpligare att skyddstiden knytstill verkets offentiig-görande än till viss person och detta även omskyddstiden på grund härav regelmässigt kommer att förkortas. Beträffanderedogörelsen i anslutning till art. 1 0.2. om lånerätten till förmån för vissasamlingsverk enligt 16 § URL anför Ti? (7-/:om7J2/»en att den nyakonventionstexten avser en längre gående lånemöjlighet för publikationer förundervisningsändamål än som inryms i 14 § första stycket (citaträtten) och 16§ första stycket URL. Kommittén ifrågasätter därför en lämplig utvidgning av desvenska bestämmelserna inom ramen för konventionstexten utan att för den skullupphovsmännens intressen behöver trädas för nära. Härvid betonar kommitténsärskilt att återgivningsrätten enligt 16 § redan nu är förenad med rätt tillersättning. KLYS finner sig däremot inte kunna godta utredningens tolkning avBemkonventionen för bedömning av om 16 § URL är förenlig med konventionen. Denfranska texten i art. 10.2. har översatts med "för belysning av undervisninggenom skrifter" etc. KLYS menar att utredningen i sin tolkning sammanfört"undervisning" med "genom skrifter" till ett uttryck. Dettaär inkorrekt enligt KLYS, som gör gällande att den rätta innebörden i ställetmåste vara att rätt till fritt nyttjande föreligger för "belysning avundervisning", vare sig undervisning sker genom skrifter eller på annatangivet sätt. Nyttjandet skall vidare stå i överensstämmelse med god sed. Utgivningav en antologi med rubriken kan enligtKLYS med en rättvisande tolkning av art. 10.2, inte rymmas under bestämmelsen.En sådan utgivning måste anses ha ett vidare syfte än att ske för belysning avundervisning. uttalar sig i detta avsnitt kritiskt beträffandeutredningens uttalanden om samlingsverk till bruk vid gudstjänst. Ett nyttjandeav sådana verk saknar stöd i art, 10,2, Föreningen kan inte heller delautredningens uppfattning att det här gäller verk som oftast faUer vid sidan av"normal" exploatering och där nyttjandet inte heller i övrigtoskäligt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen utan skulle kunna skemed visst stöd av art, 9,2, Tvärtom anser föreningen att verk som är lämpligaatt ta in i här aktuellasamlingsverk oftast inte finner någon användning utanför detta mångfaldigande.Sålunda kan t, ex, skapare av sakral musik som regel inte räkna med ettmångfaldigande annat än just i dylika samlingsverk.