prop · FW03181 · 1973-12-31 00:00:00 — Att mottagaren är minderårig eUer studerartorde emeUertid inte alltid hindra avdrag för utbetalningar som utgår såsomvederlag och inte avser bidrag till undervisning eUer uppfostran. Däremot tordehushållsgemenskap utesluta avdragsrätt. Som reglerna är utformade kan olikafördelar uppnås vid beskattningen. Utredningen pekar bl. a. på vissamöjligheter till kringgående av realisationsvinstbeskattningen. Även på arvs-och gåvobeskalt-ningens område kan skattefördelar uppnås. skiljer sig hithörande livräntor i väsentliga avseenden frånperiodiska understöd i allmänhet, såväl beträffande utbetalningarnas ändamåloch karaktär som i fråga om verkningarna vid beskattningen. Den som skaU utgelivräntan har erhållit fullt vederlag för denna förpliktelse och de främstsociala skäl, som talar för att underhåUsbidrag o. d. åtminstone i vissutsträckning fortfarande bör beaktas vid beskattningen, kan inte åberopas här.Att utbetalningarna utgår enligt bindande förpliktelse kan enligt utredningeninte heller anses vara tillräckligt för att behålla nuvarande ordning. Motalltför långtgående ändringar talar i stället gällande beskattningsregler påangränsande områden, t. ex. reglerna om avdrag för pensionsförsäkringspremier,möjligheterna att tUlgripa andra avtalstyper såsom arrendeavtal, förbehåll ifråga om avkastningen av överlåtna tillgångar osv. finns det ett påtagligt intresse för att utnyttja de skattemässigafördelarna av livräntor, och skattelättnaderna i det enskilda fallet kan varaavsevärda. Man framhåller dock att inte alla eller ens flertalet fall, därlivränta fått ersätta köpeskilling, skulle vara motiverade av skatteskäl. Enlivränta har flera fördelar framför en till beloppet fixerad köpeskilling ochkan t. ex. utgöra en lämplig pensioneringsform för överlåtaren själv eller hansfamilj. Benägenheten att ersätta köpeskUling med livränta motverkas av vissanackdelar som är förknippade med ett sådant arrangemang. Genom att betalningenfördelas löper säljaren risk för all köparens solvens försämras,och säljarens möjligheter att bevaka sina intressen torde i allmänhet varaväsentligt mindre än vid vanliga avbetalningskontrakt. Det torde kunna antasatt avtal av denna typ främst förekommer mellan anhöriga ellervänner. Utredningens förslag beträffande livränta enligt köpeavtaloch liknande bygger på en uppdelning mellan sådana överlåtelser där enlivränta från allmän synpunkt kan anses motiverad och andra överlåtelser.Behovet av livränta koncentrerar sig främst till överlåtelser av mindre företagi form av rörelse eller jordbruk eller aktier i sådana fåmansbolag. Syftet medlivränta i stället för köpeskilling kan här vara att behålla företaget inomfamiljen eUer alt undvika en uppsplittring av ägandeförhållandena. DärtUlkommer att livräntan för säljaren kan anses utgöra pension. För dessa fallföreslås ingen större ändring av nuvarande regler. Om en livränta grundar sigpå avtal om överlåtelse av lätt realiserbara tiUgångar såsom aktier eller annanfastighet än jordbruksfastighet är situationen en annan. Här föreslårutredningen i stället att utbetalningarna behandlas enligt samma principer somkontant köpeskilling. Om utbetalningarna skaU utgå under livstid eller minst 10år, skall emellertid deras värde vid inkomstberäkningen m. m. beräknas enligt kapitaliserings-tabellernaför förmögenhetsvärderingen. Räntedelen av årsbeloppen skall enligt utredningenvara avdragsgiU resp. skattepliktig. Räntedelen får beräknas enligt tabeUen i32 § 2 mom. KL. Livräntor m. m. enligt förbehåll i gåvobrev eUer testamenteskiljer sig tUl sitt ändamål i allmänhet väsentligt från livräntor vid köp. Attutbetalningarna i själva verket kan anses som vederlag för överlåtelsen kommerhär i bakgrunden. Genom förbehåll av detta slag kan givaren bereda sig visskompensation för det inkomstbortfall gåvan medför eUer tiUförsäkra t. ex. enbehövande anhörig skäligt underhåll. En livränta kan också tjäna tiU att få enenligt testators uppfattning lämplig fördelning av kvarlåtenskapen, t. ex. omhan lagt ned sin förmögenhet i ett förelag. De skäl som lett fram tUl utredningens förslag, attlivräntor enligt köpeavtal i vissa fall skall kunna beaktas vidinkomstbeskattningen, gäller även när livräntan tiUkommit i samband med gåva avfamiljeföretag eller Uknande. Består gåvan däremot av lätt realiserbaratillgångar är en avdragsrätt enUgt utredningen motiverad lUca lite som iköpeavtalsfallen. Nuvarande regler kan i sistnämnda fall utnyttjas inte endastför att uppnå lättnader vid inkomstbeskattningen utan även för alt kringgå gåvobeskattningen.Beträffande livränta enligt testamente, där förhållandena är delvis andra,föreslår utredningen att nuvarande avdragsrätt behålls i stort sett oförändrad. Utredningen föreslår vissa preciseringar och vUlkorbeträffande avdragsrätten för hithörande livräntor m. m. Utbetalningar förnågons livstid eller eljest med obestämd varaktighet torde alltid anses tUlräckligtvaraktiga. I övrigt är rättsläget något osäkert och utredningen föreslår därfören fast tioårsgräns. För att hindra kringgåenden i vissa faU vid utbetalningartill minderåriga föreslås att avdrag endast skall medges om mottagaren fyllt 30år. Slutligen föreslår utredningen att engångsersättning Som träder i ställetför livränta av förevarande slag undantas från beskattning. Utredningen har även föreslagit mer tekniskt betonadeändringar i avdragsrätten. Vad först gäller understöd till förut anställdpersonal motsvarande pension framhåUer utredningen att det förekommer barai enstaka faU. Utbetalningarna torde i allmänhet erläggas fullt friviUigt ochden f. d. arbetsgivaren är berättigad till avdrag härför. För understöd tiU f. d.personUga tjänare föreslår utredningen alt det nya systemet med skattereduktionskall tillämpas. Däremot skaU utbetalningar lUl någon som varitanställd i utgivarens förvärvsverksamhet aUtjämt vara avdragsgiUa vidinkomstberäkningen. Understöd av det förstnämnda slaget skaU enligt utredningenräknas som B-inkomst och utbetalningar av det sistnämnda slaget som A-inkomst. Utredningen har vidare berört arvs- och gåvobeskattningen,F, n, uttas inte gåvoskatt för periodiskt understöd oavsett om mollagaren skallinkomstbeskattas eller ej. Även annan därmed jämförlig periodisk utbetalning ärfri från gåvoskatt om den enligt gällande inkomstskatteför-faltningar skaUinräknas i gåvotagarens skattepliktiga inkomst. Om aUtså givaren inte ärberättigad tiU avdrag för en periodisk utbetalning, kan gåvobeskattning komma ifråga om utbetalningen går utöver vad som kan anses hänförUgt till understöd.En del oklarheter vidlåder de gällande reglerna och utredningen föreslår bl, a,att lagtexten (39 § b AGF) förtydligas i detta hänseende. Skattskyldighetenföreslås inträda allteftersom understödet utfaller, dock senast vid givarensdöd (36 § AGF), Det sistnämnda har betydelse för det mindre vanliga fall därunderstödet utgår enligt bindande förpliktelse. Genom den sistnämnda ändringentäpps också en lucka i lagstiftningen lUl, Utredningen föreslår även ökade möjligheter att åstadkommarättelse vid beskattningen av periodiska understöd, I betänkandet pekas påvissa olägenheter i samband med taxeringsförfarandet i hithörande fall. ex. en givare först efter besvär ha fått avdrag för utgivet understöd. Detär då inte utan vidare möjligt att beskatta mottagaren för beloppet. Ätskilligavarianter är här tänkbara och skattskyldiga kan drabbas av rättsförluster ellerbehandlas allt för förmånligt på grund av gällande processuella regler. Det nära sambandet mellan givarens utdragsrätt ochmottagarens skatteplikt motiverar enligt utredningen ändrade regler. Detföreslås att skattedomstol vid ändring av endera givarens eller mottagarenstaxering skall kunna göra däremot svarande ändring även av den andres taxering.Sådan ändring skall dock inte få ske om frågan prövas först senare än fem årefter taxeringsårets utgång. De nya reglerna bör enligt utredningen träda i kraft den 1januari 1974 dvs. fr. o, m, taxering, SärskUda övergångsbestämmelserföreslås för vissa livräntor som tillkommit före ikraftträdandet. Prop, 1973:181 41 Utredningens allmänna överväganden beträffande behovet avbegränsningar av avdragsrätlen för periodiska understöd har godtagits avflertalet remissinstanser. anser det uppenbart att detnuvarande systemet på många håll missbrukats och använts tiU icke acceptablaskattelättnader. i menar att beskattningsreglernabeträffande periodiska understöd f, n, har sådan utformning, att möjligheterna tUlutnyttjande av bestämmelserna i skatteundandragande syfte får anses uppenbara.Erfarenheterna från taxeringssidan visar att det förekommer ett inte obetydligtantal avdragsyrkanden där omständigheterna är sådana att man har anledning attmisstänka skatteflykt. Enligt är del angeläget att åtgärdervidtas för all begränsa rätten till avdrag för periodiskt understöd, LUcartadeuttalanden görs av bl, a, länsstyrelserna i , och län.Även kammarrätten i och skatteutrednings majoritet anser altavdragsreglerna bör göras mer restriktiva. anser attmöjligheterna tiU uppenbara missbruk av avdragsrälten bör spärras genom ändradeoch mer restriktiva regler om periodiskt understöd. Utredningens uppfattning att sociala skäl kan anföras föratt delvis behålla avdragsrätten kritiseras av en del instanser. LO, som villslopa avdragsrätten för frivilliga understöd, framhåller att det kan finnassocialt fullt godtagbara behov av understöd till anhöriga. Med den kraftigautbyggnaden av den sociala välfärdspolitiken har emeUertid behovet av att viaskattepolitiken understödja denna form av inkomstöverföringar kraftigt minskat.Frivillig inkomstutjämning av det slag som periodiska understöd innebärgaranterar enligt LO inte heller att bidragen, som till stor del är skattesubventionerade,kominer de mest behövande till del. RR V och i länredovisar likartad uppfattning, I flera yttranden framhålls att missbruket avavdragsrätten inte varit av den omfattningen att alltför genomgripande åtgärderär påkallade. i vitsordar att periodiska understödi vissa fall troligen används i skatteundandragande syfte men att å andra sidandet övervägande antalet torde utges i fullt legalt syfte. Liknande synpunkterframför länsstyrelserna i och , Sverigesadvokatsamfund. Näringslivets skattedelegation och LRF. Kammarrätten iStockholm påpekar att de mål i kammarrätten i vilka uppenbart missbruk av avdragsrältenförelegat är mycket ovanliga. LRF framhåller även att utredningens majoritetsynes anse skatteflykt föreligga så snart som - bortsett från de rent socialafallen - utgivarens marginalskatt är högre än mottagarens. Enligt LRF avvikerett sådant skatleflyktsbegrepp helt från vad som i andra sammanhang förståshärmed. RSV uttalar att man inte enbart av den orsaken att den totala skattebördanblir mindre i åtskilliga fall där periodiskt understöd förekommer kan drabestämda slutsatser huruvida periodiskt understöd utnyttjas i skatteflyktssyfte eller ej. RSV framhåller isammanhanget att det aldrig - under förutsättning att ett verkligt understödutbetalas -kan bli "lönande" för givaren att avhända sig medel tillförmån för någon utomstående i jämförelse med att själv behålla medlen. Haravdraget helt eUer delvis avsett överföring tUl utlandet av sparmedel ellersemesterpengar eller har det inte motsvarats av någon verklig överföring ärfråga om skattebrott och inte om skatteflykt. Hovrätten över och Blekingeanser att reformbehovet på området är begränsat och att det därför inte börtillåtas att skattemyndigheternas resurser i ökad utsträckning tas i anspråkför sysslande med periodiska understöd till men för skattekontrollen i andraviktigare hänseenden. Även om flertalet remissinstanser delar utredningensuppfattning att avdragsrätten för frivilliga understöd bör begränsas, är detendast ett fåtal som godtar den närmare utformningen av de nya reglerna. 1allmänhet har man ansett förslagen alltför komplicerade och förenade medåtskilliga mindre tilltalande effekter både för det allmänna och de enskilda. och i godtarutredningens förslag beträffande frivilliga understöd men inte avdragsförbudetför utbetalningar till utlandet. i biträder i stortsett utredningens förslag. Svenska kommunförbundets och landstingsförbundetsmajoriteter accepterar likaså förslagen. SR anseratt man bör avvakta skatteutrednings förslag och förordar endasten del smärre justeringar i avdragsrätten innan nämnda utredningsarbete ärslutfört. Även en reservant skatteutredning hänvisar tiU dennautredning. Några remissmyndigheter vill gå längre än utredningen ochslopa avdragsrätten. Statskontoret pekar på att redan den nuvarande ordningenär mycket arbetskrävande och svår för taxeringsnämnderna. Förslaget är än merkomplicerat och kommer att förorsaka ett påtagligt merarbete för nämnderna ochinger därför betänkligheter. De antydda svårigheterna kommer att kvarstå ävenefter en omorganisation av taxeringen i första instans. Statskontoret, som ävenifrågasätter om det är riktigt att göra skillnad mellan periodiska understödinom och utom landet, eftersom de sistnämnda är lika svåra att kontrollera,anser att man bör överväga alt helt slopa avdragsrätten för frivilligaunderstöd och bara låta de legala vara kvar. Även RR V påtalar de nuvarandekontrollsvårigheterna och anser att förslaget kommer att vålla arbetstekniskasvårigheter. Reglerna om rätt till skattereduktion under vissa förutsättningarblir svåra att tillämpa med hänsyn till kravet på rättvisa och likformighet vidbeskattningen. Förslaget är inte förenligt med strävandena attsöka förenkla beskattningssystemet. Då det inte heller är belyst i vad månviljan att ge understöd är beroende av avdragsrätten kan inte heller socialaskäl åberopas för densamma. RRV har redovisat statistiskt material års taxering, vilket visar en fortsatt ökning av de periodiska understöden sedan 1969 års taxering. RRV anseratt avdragsrätten för frivilliga understöd bör slopas samt dessutom begränsassåvitt gäller legala understöd. RRV, liksom bl. a. RSV och LRF, påpekar ävenatt det nya systemet torde bli mer kostsamt. RSV, som dock ej helt vUl slopaavdragsrätten, framhåller allmänt om förslaget beträffande skattereduktion attdet till sina verkningar kan jämställas med ett slopande av avdragsrälten förperiodiskt understöd, men att de administrativa svårigheterna med förslagetstår i bjärt kontrast till den förenkling som är förenad med att slopaavdragsrätten. Förslag om att slopa avdragsrätten för frivilliga understödframförs även av i . i menaratt möjligheterna att slopa avdragsrätten bort belysas bättre i betänkandet. 1en skiljaktig mening från i uttalas attutredningen inte på ett övertygande sätt visat att avdragsrätten behöverbehållas och att sådan avdragsrätt för övrigt saknas i andra länder medliknande skattesystem, bl. a. i övriga nordiska länder. Även 1972 årsskatteutredning framhåller att, då de sociala skälen för avdrag numeraförsvagats och förslaget är tekniskt kompUcerat, det i första hand börövervägas att slopa avdragsrätten för frivilliga understöd. LO motsätter sig,som nämnts, likaså att frivUliga understöd skall kunna geskattelättnader. TCO anser att avdragsrätten kan slopas, eventuellt medundantag för ömmande fall. Som jagnyss påpekat delar flertalet remissinstanser utredningens uppfattning attavdragsrätten för frivilliga understöd bör begränsas. Utredningens förslag attersätta avdragsrätten vid inkomstberäkningen med en skattereduktion iförening med krav på att understödet skall utgå periodiskt under minst tre åroch avse utgivaren närstående person, som kan antas haft behov av understödet,har dock starkt kritiserats. Ällmänt kan sägas att flertalet remissinstanserfunnit förslaget ge upphov till ett komplicerat administrativt kontrollsystemsom skulle vålla taxeringsmyndigheterna ett betydande merarbete. Deremissinstanser, som enligt vad tidigare anförts tillstyrker utredningsförslaget,godtar också skattereduktion som metod för skattelättnad. Det gällerlänsstyrelserna i och samt kommunförbundet. Enligtlänsstyrelsen i bör en övergång från avdragsrätt tillskattereduktion övervägas endast i samband med en översyn av samtliga avdragsom inte är av omkostnadskaraktär. 1 övrigthar genomgående stark kritik riktats mot utredningens förslag om övergång tillskattereduktion i stället för avdragsrätt. Såväl principiella som mer teknisktbetonade skäl anförs mot förslaget. Kritiken avser i och för sig inte endastskattereduktionen som sådan utan även systemet med skattereduktion i föreningmed de förutsättningar för reduktion som jag tidigare angett. i framhåller att ett systemmed skattereduktion enligt uppfattning är såväl tekniskt sompraktiskt underlägset nuvarande system med avdrag vid taxeringen och liggerinte i linje med strävandena i andra avseenden för att förenkla Prop, 1973:181 44 Även principiellainvändningar sägs kunna riktas mot en utvidgning av denna metod. Länsstyrelsenfinner också, att föreslaget system med skattereduktion inte i första handdrabbar "missbruksfallen" utan alla de fall, då givaren av periodisktunderstöd har en marginalskatt överstigande , dvs. givare i inkomstlägeöver . Dessa synes representera av samtliga givare.Utredningsförslaget innebär att nämnda inkomsttagare anses få otillbörligskattelättnad tiU den del den överstiger av utbetalt periodiskt understödäven i de fall understödet lämnats till behövande och oavsett understödetsstorlek. För givare med marginalskatt understigande , dvs. avsamtliga givare, blir skatteeffekten vid skattereduktion i regel densamma somvid nuvarande avdragsrätt. Likartade uttalanden rörande olägenheterna medskattereduktion återfinns i åtskilliga yttranden, bl. a. från länsstyrelsehåll.Hovrätten över och anser alt det föreslagna systemet medskattereduktion har så liten praktisk betydelse och är förknippad med så storaolägenheter att det inte bör genomföras. Kammarrätten i anser det opraktiskt attbeträffande periodiska understöd i vissa fall tillämpa skattereduktion och iandra fall medge avdrag vid inkomstberäkningen. En väsentlig ökning av arbetetmed deklarationskontroll och debitering blir följden. Likartad kritik mot atttvå olika system skall tillämpas framfördes från flera håll.Hovrätten över och påtalar svårigheterna i sådana fall då bådeavdrag vid inkomstberäkningen och skattereduktion skall skebeträffande samme givare. Kammarrätten i påpekar bl. a. att ett system medskattereduktion försvårar för den enskilde att kontrollera storleken av sinskatt. Även anser att förslaget komplicerar taxerings- och uppbördsförfarandet.Advokatsamfundet och Näringslivets skattedelegation anför att det föreslagnasystemet med skattereduktion strider mot skatteför-mågeprincipen. RSV påpekar att den jämförelse som skall göras för attskattereduktion inte skall utgå med större belopp än som svarar mot skillnadenmellan skatten på grund av taxeringen och den skatt som skulle ha utgått om i ställetden taxerade inkomsten minskats med belopp motsvarande understödet medföromfattande ändringar i bl a. ADB-systemet. Jämförelseregeln innebär också ett väsentUgtmerarbete för de lokala skattemyndigheterna genom ett relativt omständligtförfarande vid omdebitering och vid jämkning av skatt. Även iMalmöhus län pekar på tekniska svårigheter med jämförelseregeln. FöreningenSveriges fögderichefer uppger att en övergång till skattereduktion för delokala skattemyndigheterna kommer att försvåra arbetet vid skattedebiteringen (omdebiteringar,förhandsuträkningar m. Den föreslagna procentsatsen har endast undantagsviskommenterats. i finner den väl avvägd menframhåller att reglerna ändock kan utnyttjas i skatteundandragande syfte. RRVär däremot kritiskt och anser utredningens förslag om skattereduktion med Prop, 1973:181 45 RRV förordar med hänsyn till attflertalet mottagare av periodiska understöd har förhållandevis låg inkomst ochlåg marginalskatt, att skattereduktionen inte sätts högre än till avutgivet understöd. Förslagetrörande förutsättningarna för att erhålla skattereduktion har föranlett delademeningar. Den föreslagna treårsgränsen tillstyrks av länsstyrelserna i Malmöhusoch som anser att regeln innebär en behövlig precisering.Förslaget tUlstyrks även av i . Hovrätten över Skåneoch samt i anser att tiden bör sättas likaför aUa understöd och att därför den för de legala understöden föreslagnaettårstiden bör gälla generellt. Andra remissinstanser är emellertid kritiskamot förslaget i denna del. RSV ställer sig tveksamt till behovet frånskatteflyktssynpunkt att närmare reglera periodicitetskravet genomlagstiftning och tillstyrker inte förslaget. Även i Stockholmslän finner regeln svår att tillämpa i praktiken. anser regeln alltfördiskutabel för alt kunna läggas till grund för lagstiftning. FöreningenSveriges fögderichefer menar att regeln försvårar lokal skattemyndighetshandläggning av jämkningsärenden. Förslagetatt begränsa mottagarkretsen tUl "närstående" möter invändningar.RSV anser att det blir vanskligt för taxeringsmyndigheterna att i det enskildafallet avgöra om mottagaren är en sådan personlig vän till givaren att denneskall medges skattereduktion eller om mottagaren fått understöd enbart av denanledningen att han ägnat sig åt verksamhet som givaren vill främja. Regelnkritiseras även av kammarrätten i och i län.Näringslivets skattedelegation anser att det bör räcka med ett allmäntstadgande om att understödet inte får motsvara ersättning för utförda tjänsterav sådan natur att de inte föranleder avdragsrätt vid beskattning. Denföreslagna behovsprövningen har i några yttranden bemötts välviUigt. Det gällerNäringslivets skattedelegation, länsstyrelserna i och Västmanlandslän. i föreslår som ett alternativ att mottagaren presumerasvara i behov endast om hans statligt laxerade inkomst, förutom understödet,understiger visst belopp, förslagsvis . I andra yttranden riktasdäremot stark kritik mot behovsprövningen. RSV anser att kontrollaspekler talarmot den föreslagna avgränsningen meUan skilda levnadskostnader och alt det idet enskilda fallet torde vara svårt att avgöra huruvida ett understöd använtsför kapitalbildning eller ej. i anser det direktolämpligt att taxeringsnämndema skall göra en behovsprövning m. m. som i vissadelar måste uppfattas som påträngande och känslig. i länframför här en lång rad anmärkningar och anser för övrigt att ombehovsprövningen kan väntas bU aktuell endast i undantagsfall synes kravetdesto mindre motiverat. i pekar likaså på enlång rad svårkontrollerade omständigheter när det gäller att bedömaförmögenhetsökning hos mottagaren och framhåller vidare att en strikt bedömningav skattskyldigheten med Prop, 1973:181 46 ledning enbart av deklarationerna knappast framstår somrealistisk. skatteutredning anser att förslaget - särskilt bl. a. dessbestämmelser om behovsprövning - alltför mycket komplicerar taxerings- ochdebiteringsförfarandet. Även RR V riktar kritik mot den föreslagna behovsprövningen. RSV kritiserar tanken på att ge uppgifter om periodiskaunderstöd en framträdande plats på självdeklarationsblanketterna, så attgivarens deklaration kan sorteras ut från början och således av lokalskattemyndighet översändas till behandling.Bortsett från den ökade arbetsbördan för de lokala skaltemyndigheterna, innebärförslaget även att systematiken i deklarationsblanketten bryts för all tUlgodoseett prioriteringsbehov, som berör endast ett förhållandevis ringa antalskattskyldiga. Likartad uppfattning redovisar i . I åtskiUiga yttranden presenteras alternativ till denföreslagna skattereduktionen. Som jag sagt vill en delremissinstanser helt slopa avdragsrätten för frivilliga understöd. Andrainstanser, bl. a. i och , villbehålla det nuvarande systemet, men då införa vissa rekvisit rörande tid, behovm. m. för rätten till avdrag. I många yttranden förordas beloppsspärrar. 1972års skatteutrednings majoritet, som i första hand vUl helt avskaffa rätten tillskattelättnad för frivilliga understöd, föreslår i andra hand att nuvarandeavdragsregler kompletteras med en restriktiv beloppsgräns. Möjligen bör ensådan gräns få överskridas i särskilt kvalificerade fall.