prop · FW03173 · 1973-12-31 00:00:00 — Vad gäller personundersökningsverksamhelens organisationerinrar beredningen om all trafiknyklerhetskommitlén i betänkandet (SOU1970:61) Trafiknyklerhelsbrotl föreslagit att fri värden i huvudsak skallöverta personundersökningarna i de mål angående trafiknykterhetsbrott där mankan förvänta sig att påföljden skall bli skyddslillsyn med föreskrift om nyklerhelsvårdandebehandling eller villkorUg dom. Vidare framhåller beredningen alt kriminalvårdsverkeli sin anslagsframställning för /73 har föreslagU att frivårdsorganensuccessivt skall överta utförandet av alla personundersökningar. Beredningen anser alt det i många fall av trafiknykterhetsbrottkan vara fråga om känsliga och svåra bedömningar som ställer stora krav påundersökarens kunskaper och omdöme. Sådana förhållanden torde emellertidföreligga även i många andra fall då personundersökning sker. Del är därför,framhåller beredningen, naturligt att länka sig att i enlighet medkriminalvårdsstyrelsens förslag överföra personundersökningsverksamheten i sinhelhet på frivårdsorganen. Härigenom skulle sannolikt kunna uppnås en höjdkvalitet på undersökningarna och en gynnsammare start för kriminalvårdens insatser.Detta borde kunna påverka vårdens resultat. Emellertid anser beredningen vid den bedömning somberedningen har att göra av det samlade resursbehovet inom kriminalvården allen sådan satsning är alltför stor för all lämpligen ske på en gång. Beredningenpekar därvid även på att del f.n. inte finns tillräckligt med personal utbildadför uppgiften. Del kan också vara olämpligt all helt skära av möjUgheten alllåta andra än frivårdstjänstemän utföra personundersökningar. nykterhetsvårdens tjänstemän ulan även andrasocialarbetare inom olika vårdområden kan tillförapersonundersökningsverksamheten stora resurser i klientkännedom och sakkunskap.Med förstärkt information och handledning kan också andra kategorier, t.ex.notarier vid tingsrätterna, samhällsvetenskapligt och pedagogiskt skoladepersoner m.fl. utföra etl utmärkt utredningsarbete. Beredningen föreslår av anförda skäl ett system, varigenomresurser ställs till frivårdsdistriktens förfogande för en personundersökningsverksamhet,som kan avpassas efter behov och möjligheter pä varje ort. Arbetet bör därvid isina huvuddrag läggas upp i enlighet med den av beredningen lämnade ochtidigare redovisade planen för genomförande av personundersökningar. Genom ettsådant förfarande blir enligt beredningens uppfattningpersonundersökningsverksamheten effektivare. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig beträffandeberedningens förslag i fråga om personundersökningsverksamheten har tillstyrktförslaget eller lämnat del utan erinran, Hovrätten för anser beredningens förslagvara i princip välgrundade. Också enligt hovrättens mening är del mindrelämpligt att avskära möjligheterna för andra än frivårdspersonal alt utförapersonundersökningar. En förstärkt information och handledning av andraundersökare än frivårdstjänstemän synes angelägen. Även länsåklagarmyndigheteni län understryker behovet av utbildning i sådana fall. anser det vara en synnerligen angelägenuppgift för personundersökaren att klarlägga eventuell dold alkoholism ellerannat giftberoende och medverka lill alt den misstänkte blirbehandlings-motiverad. Enligt överåklagaren i bör när specieUaomständigheter är för handen undantag göras från den föreslagna regeln om all skyddskonsulenlobligatoriskt skall förordnas att föranstalta om personundersökning. anser alt det bör ankomma på socialvårdenalt tillgodose behov av kuraliva insatser som uppmärksammas i samband medpersonundersökningar. Personundersökare bör därför i förekommande fall samrådainte bara med frivårdstjänstemän ulan också med vederbörande socialförvaltning. Föreningen har ingen erinran motatt domstolens förordnande att föranstalta om personundersökning obligatorisktskall gå till skyddskonsulenlen. Föreningen utgår dock från Enöversikdig redovisning av yttrandena lämnas i prop.1973:1 bil. attförordnande all ulföra personundersökningar även i fortsättningen kommer attmeddelas tingsnotarier, eventuellt efter del dessa erhållit någon utbildning påområdet. I vissa fall, t.ex. när del gäller häktade, bör emellertid kvarstå enmöjlighet för domstol att direkt förordna någon att utföra undersökningen.Samråd bör givetvis i de fallen ske med skyddskonsulenten. FöreningenSveriges åklagare anser att förslaget om ändring av personundersökningsrutinenär godtagbart, liksom förslaget om hur vissa åtgärder, som sätts in efterdom i brottmål, skall kunna tidigardäggas. Föreningen påpekar emellertid altdel är av största betydelse all propåer om kuraliva åtgärder framförs på ettsådant sätt, att den för brott misstänkte inte får den felaktiga uppfattningenall skuld- och påföljdsfrågan redan är avgjord och all domstols prövning harföregripits. finner del vara ett utmärkt förslag att den föreslagne övervakarenom möjligt skall delta i det leamarbele mellan den åtalade, personundersökarenoch skyddskonsulenlen som föreslås ske under arbetet med personundersökningen, Sverigesadvokatsamfund framhåller inledningsvis all etl stort antal personundersökningarinte håller måttet. Ofta står alltför kort lid till buds för alt den somförordnats att verkställa undersökningen skall kunna ulföra denna med önskvärdomsorg. Personundersökningen är enligt samfundels uppfattning en viktighandling som kan komma att följa en person genom en följd av år. Innehållet ioch riktigheten av en personundersökning är av väsentlig betydelse. Samfundetbiträder därför beredningens förslag all domstolarna skall begärapersonundersökning hos skyddskonsulenten. Att själva undersökningen kan lämnasut lill därtill utsedd person, som fått speciell handledning, anser styrelsenvälbetänkt. FöreningenSveriges statsåklagare förordar att personundersöknings-verksamhelen får deninriktning som beredningen rekommenderar. Kvaliteten på nuvarandepersonundersökningar är alltför ojämn. finns det anledning attanta att den bild man får av gärningsmannen vid läsningen av enpersonundersökning alltför myckel avviker från verkligheten. Detta beror enligtföreningens uppfattning vanligen på alt faklaurvalet är missvisande. FöreningenSveriges skyddskonsulenter och skyddsassislenterframhaller all den föreslagnaordningen endast kan tillämpas om man får de personalförstärkningar somföreslås av beredningen. Man påpekar all skyddskonsulenterna avgeromkring 5 000 yttranden tUl domstolarna. Dessa yttranden kan jämställas medpersonundersökningar även om de skrivs på andra blanketter. Föreningenunderstryker särskilt nödvändigheten av att samråd meUan personundersökaren ochskyddskonsulenten blir obligatoriskt. Samarbetet med kommunernas socialvård måsteintensifieras på så sätt, alt dess sociala utredningar i ökad grad kan torde dessa undersökningaräven i fortsättningen kunna ersätta personundersökningar. Föreningen betraktarpersonundersökningarna som kvalificerade sociala utredningar, som inte kanersättas av rutinmässigt insamlande av data frän befintliga register, LO finner att dennuvarande ordningen, vilken i huvudsak innebär att en stor del av all personundersökningsverksamhetutförs av tingsnotarier på deras fritid, är djupt otillfredsställande.Huvudparten av tingsnotarierna kommer från en social miljö, som skyddat demfrån kunskaper om hur livet kan le sig. Den juridiska utbildningen som den nuär utformad lägger föga intresse och vikt vid träning att förstå och närma sigdem som i olika avseenden kommer i kontakt med rättvisan. saknarpersonundersökaren de rent tekniska kunskaperna om hur en sådan undersökningskall bedrivas. Personundersökningen kan vara av avgörande betydelse för den tilltaladeoch del borde vara självklart att en personundersökare skall ha tillräckligakunskaper för denna grannlaga uppgift. Det är också viktigt, som beredningenpåpekar, att valet av övervakare inte får avgöras av slumpen. Det är inteovanligt alt personundersökaren ulan att den tilltalade fär ge sin syn påvalet övertalar någon arbetsgivare, lärare eller annan som förekommer iundersökningen, något som helt strider mot övervakningens idé, Personundersökningsverksamhelenskall ingå i frivårdens arbetsuppgifter och utbyggnad av densamma bör ha hög prioritet.Kategorier utanför frivårdsorganisationen bör inte utan vidare kunna tå personundersökningsuppdrag.Ett par instanser redovisar en kritisk hållning lill förslaget. Hovrätten överSkåne och framhåller att det inte är realistiskt att tro all problemetmed att förflyter från det en person begår brott lill dess han blirföremål för frivärdsålgärder kan lösas eller i någon väsentlig mån minskasgenom de föreslagna åtgärderna. Enligt hovrättens mening beror denna tidsutdräkti huvudsak på alt polisen i många fall inte hinner utreda brott inom rimliglid. Hovrätten anser att frivård inte regelmässigt bör påbörjas redan under personundersökningsstadiet,eftersom en personundersökare kan initiera insatser från frivårdens sida somsenare visar sig vara obehövliga eller skapa en olycklig förväntan hos denåtalade att han skall erhålla en påföljd som innebär kriminalvård i frihet. Enannan sak är all personundersökaren på grund av redan nu gällande bestämmelserkan och bör la initiativ så all den undersökte får del av samhällets vårdformeri övrigt. Hovrätten kritiserar även beredningens förslag om obligatorisktförordnande av skyddskonsulent alt föranstalta om personundersökning. Frågan omuppläggningen av personundersökningarna har samband med den mera omfattandefrågan vilken befattning domstolen över huvud laget bör ha medpersonutredningen. Del måste enligt hovrättens uppfattning anses orikligt ochstridande mot principernaför en modern rättegång i brottmål att domstolen anskaffar, utväljer ochföredrar den personutredning som är avgörande för påföljdsvalel. En utväg äratt domstolen helt befrias från all i förväg ta befattning medpersonutredningen. Det fick då ankomma på skyddskonsulenlen att, sedan åklagarenunderrättat honom om åtalet, föranstalta om personutredning. Om man i ställetgår sä långt all skyddskonsulenlen underrättas redan när förundersökningenpåbörjas, kan behovet av kuraliva åtgärder redan på detta stadiumuppmärksammas. Sedan personutredningen utförts bör förslag lill påföljdupprättas i samråd med skyddskonsulenlen och parterna få del av förslaget.Parterna får med detta system bättre möjligheter alt förbereda sig förhuvudförhandlingen och alt vid denna framföra de kompletteringar som de anserbehövliga. Domstolen skulle alltså endast la del av del material som på deltasätt framläggs i målet. En omläggning av personutredningarna efter denna modellkräver dock en ingående utredning. iHalmstad anser all personundersökningarnas betydelse övervärderats. Uppgiftenför personundersökaren är alt kartiägga den undersöktes tidigare förhållandenoch att för domstolen framlägga förslag lill lämplig straff rättslig reaktion.Del kan ifrågasättas om det är lämpligt alt redan under personundersökningslideni högre grad koppla in skyddskonsulenlorganisalionen på det aktuella falleteftersom ungefär en femtedel av de undersökta fär villkorUg dom och därför ifortsättningen inte har någon kontakt med skyddskonsulenlen. Vidare kan antasatt den person som är föremål för personundersökning inte under deltautredningsstadium är särskih intresserad av någon planläggning beträffandeframtida stödåtgärder, i synnerhet inte om den undersökte har den instäUningenalt något brott inte föreUgger. Den nu tillämpade ordningen alt förordna lingsnolariereller andra som har avlagt juris kandidatexamen till personundersökare börbibehållas, eftersom person-undersökningen bör ingå som ett led i nolarieutbildningenoch eftersom dessa personundersökare fär anses ha goda förutsättningar altlägga fram förslag till åtgärder mot den undersökte. 4JO:s framställning och remissyttrandena över den 1 sin framställning väckerJO frågan om en översyn av bestämmelserna i 3 § första stycket personundersökningslagen.Som förut nämnts föreskrivs där alt rätten skall förordna om personundersökningså snart det lämpligen kan ske men att sådant förordnande inte får meddelas, ominte den misstänkte erkänt gärningen eller eljest sannolika skäl föreligger atthan Under förarbetena lill lagen uttalade dåvarande chefen förjustitiedepartementet att om gärningen inte erkänts prövningen huruvidasannolika skäl föreligger alt den misstänkte begått gärningen torde fä ske viden förhandling (prop, 1964:90 s, 48), JOframhåller att han vid inspektioner av tingsrätter under åren 1971 och 1972inte i något fall har sett exempel på all särskild person-undersökningsförhandlinghållils. De befattningshavare som han under sina inspektioner diskuterat fråganmed har nästan undantagslöst ansett del opåkallal eller förenat med ölägenheteralt hålla förhandling enbart för bedömande av om personundersökning skall utföras,I flera fall har den uppgiften lämnats honom att om den misstänkte inte erkäntgärningen förordnande om personundersökning ofta brukar föregås av samråd mellandomstolen och den misstänktes försvarare. Del förekommer inte sällan att fråganom personundersökning prövas först i samband med huvudförhandlingen i målet, Iskrivelsen redogör JO vidare för vad han uttalat i etl inspektionsprotokollfrån , I delta uttrycker JO förståelse för att del kananses förenat med vissa ölägenheter alt hälla särskild personundersökningsförhandling.Han pekar även på att del för den misstänkte kan innebära obehag och ekonomiskaavbräck att behöva inställa sig till både personundersökningsförhandling ochhuvudförhandling. När åklagaren funnit alt tillräckliga skäl för åtal är förhanden kan det vidare, såsom framhåUits i ett i 1969 s,983 gjort inlägg, ifrågasättas huruvida del skall vara erforderligt med en särskildförhandling för prövning om sannolika skäl föreligger att den misstänkte begåttgärningen. Enligt är åklagarnas åtalsbeslut som regel välunderbyggda och man torde kunna utgå från att det sällan skulle inträffa alt endomstol vid en särskild personundersökningsförhandling, sedan åtal väckts,skulle finna att sannolika skäl för misstanke inte förelåg. Mot bakgrunden avvad sålunda anförts uttalar JO i protokollet att nödvändigheten av särskild personundersökningsförhandlingkan diskuteras. En tänkbar lösning är enligt JO alt 3 § lagen ompersonundersökning i brottmål ändras så all lagrummet kommer att innehålla ettstadgande att om åtal väckts och den misstänkte inte erkänt gärningen förhandling skall hållas innan förordnande om personundersökning meddelas, omden misstänkte påkallar del eller särskilda skäl talar därför. Avskrivelsen framgår slutiigen alt JO sedermera beslutat inhämta yttrande i sakenfrån Föreningen . Föreningen har därvid förklarat bl.a.att det berörda stadgandet blivit en praktiskt laget död bokstav saml attstadgandet bör ersättas med en formulering i enlighet med den av JO iinspektionsprotokollet föreslagna lösningen. JO:sframställning har erhållit etl blandat mottagande. Åtskilliga remissinstanseranser lagändring obehövlig. Sålunda framhåller JK att man beträffande rättenshandläggning av fråga om personundersökningsförordnande torde ha all tillämpade allmänna bestämmelserna i 45 kap 12-14 §§ (RB), Rätten kansåledes välja mellan att avgöra frågan på handlingarna eller efter förhör ellerförhandling med den misstänkte, EnUgl JK synes del berättigat all analogivistillämpa bestämmelsen i 45 kap 13 § RB om förhör även före åtals väckande. Dåredan gällande processuella regler synes ge domstolen erforderligt utrymme föralt kunna välja mellan skriftlig och muntiig handläggningsform är JK tveksam ombehovet av lagändring och vill i första hand avstyrka en sådan. Anses likväl enprecisering böra ske av förutsättningarna för all hålla muntlig förhandUng,ifrågasätter JK om den tilltalade skall tilläggas ovillkorlig rätt att krävaförhandling. Även anser de nu nämnda stadgandena innebära en fullttillfredsställande reglering av de frågor som upptas i JO:s skrivelse. Kriminalvårdsstyrelsenansluter sig lUl den uppfattningen att domstolen efter åtal helt bör befriasfrån skyldigheten att i samband med beslut om personundersökning pröva om detföreligger sannolika skäl för brottsligheten i fråga. Styrelsen ifrågasätterdock mot bakgrunden av domstolarnas praxis och straffbestämmelsen för obefogatåtal om del av JO föreslagna stadgandet skulle fyUa någon funktion, DONanser alt starka skäl talar för den praxis som utbildat sig i domstolarna.Efter åtal torde särskild personundersökningsförhandling som regel kunnaunderlåtas. Möjlighet att hålla sådan förhandling bör dock finnas i tveksammafall. Föreningen framhåller att del knappast förekommer all allmänt åtal väcksutan att ens sannolika skäl föreligger för misstanke. Föreningen anser därföratt ifrågavarande prövning efter åtal bör kunna ske på grundval av förundersökningsprotokoUel,om rätten inte finner särskilda skäl all hålla förhandling. Någon lagändringfordras inte för del syfte som JO:s skrivelse avser, Sveahovrätt tillstyrker JO:s förslag. Hovrätten anser att del med hänsyn tillkravet på skydd i möjligaste mån för den enskildes integritet bör övervägas allinföra möjlighet alt överklaga beslut om personundersökning. Även tillstyrker förslaget. Flertaletav de hörda tingsrätterna har lämnat uppgift om den praxis som tillämpas inomdomstolen. Denna överensstämmer med den praxis JO redovisat i sin framstäUning,lnte i något fall anmäls alt särskild personundersökningsförhandling harförekommit eller nämnvärd olägenhet uppkommit genom del tillämpade förfarandet. framställningen föreslagna lösningen tUlstyrks eller lämnas utan erinran avomkring hälften av tingsrätterna, , som hör lill dessa,anser det motiverat all beslut om personundersökning inte får fattas ulan atttilltalad som bestrider ansvar beretts tillfälle all påkalla förhandling ochatt en sådan begäran utan vidare prövning bör bifallas av rätten. Andratingsrätter åter avstyrker den föreslagna lagändringen. Hit hör Norrköpingstingsrätt, som tillämpar det förfarandet all om gärningen är bestridd beslut ompersonundersökning endast undantagsvis meddelas före huvudförhandlingen.Tingsrätten framhåller all del i görligaste mån bör undvikas attpersonundersökning äger rum beträffande någon som senare frikänns. Del finnsenligt tingsrätten en risk med JO:s förslag att personundersökningsförfarandeskulle kunna komma alt äga rum i ett antal fall, i vilka frikännande dom kommeratt meddelas och i vilka fall med tingsrättens nuvarande praxis förordnande omundersökning inte skulle ha skett. Del bör istället övervägas att ändrabestämmelserna i så att del blir möjUgl att hålla fortsatt huvudförhandlingför utredning i påföljdsfrågan än f,n, eller att slutföra måleti skriftlig form. Vissatingsrätter är tveksamma om behovet av lagändring. Således anför Skövdetingsrätt att någon skyldighet enligt gäUande rätt inte torde föreligga atthälla förhandUng innan förordnande om personundersökning meddelas. Enligttingsrättens mening bör därför ulan lagändring prövning kunna ske pähandlingarna av frågan om sannolika skäl för den misstänktes skuld föreligger, SkuUesådan skyldighet anses åvila domstolarna ansluter sig tingsrätten lUl JO:sförslag liU avfattning av stadgandet, anser det inteföreligga något behov av föreskrifter i berört hänseende. Skulle emellertid denmisstänkte böra genom lagstiftning beredas ökat skydd mot obefogade personundersökningarhar tingsrätten inte något att erinra mot att denna lagstiftning ges denutformning som föreslås av JO, Vidinförandel av (BrB) reformerades tidigare gällande lag ompersonundersökning i brottmål, Bl.a. utvidgades det område inom vilketpersonundersökning är obligatorisk och infördes bestämmelser som syftar lillatt sådan undersökning skall komma till stånd i ett sä tidigt skede avförfarandet som möjligt. Vidare intogs i lagen en möjlighet för domstol alluppdra ål skyddskonsulent alt föranstalta om personundersökning i de falldomstolen inte direkt utser personundersökare. 1 administrativ ordning utfärdadesbestämmelser för att tillgodose behovet av ökat samarbete mellanpersonundersökare och skyddskonsulent och för all möjliggöra för skyddskonsulentatt redan pä personundersökningsstadiet ingripa med kuraliva åtgärder. Underden lid nuvarande bestämmelser om personundersökning varit i kraft harytterligare erfarenheter från detta område vunnits. Mot bakgrund av dessa harkriminalvårdsberedningen i betänkandet (SOU 1972:64) Kriminalvård undersöktmöjligheterna att effektivisera personundersökningsverksamheten. En avhuvudpunkterna i beredningens förslag är alt hela del administrativa ansvaretför personundersökningsverksamheten läggs på frivårdsorganisationen. Dettainnebär att skydds-konsulenterna fortsättningsvis skall ansvara för såvälanskaffande som utbildning av personundersökare. Vidare skallpersonundersökningar utföras av frivårdstjänstemän i större utsträckning än nuär fallet saml möjligheterna alt biträda den misstänkte med stödjande åtgärderförbättras. För dessa ändamål föreslår beredningen en förstärkning av frivårdensresurser genom etl utökat antal assistent- och biträdestjänster. Beredningensförslag om personalförstärkning för handledning och administration av personundersökningsverksamhelenhar bUrälls slatsverksproposilion (prop, 1973:1 bil, 4 s, 170) ochbifallils av (JuU 1973:15, rskr 1973:152), Av tjänsterna inrättas 30 assislent-och15 biträdestjänster , Som nämnts inledningsvis har statsmakternasamtidigt i allt väsentiigt godtagit de riktlinjer som beredningen dragit uppför del fortsatta reformarbetet på området. Det förslag jag nu lägger framinnebär för personundersökningsverksamhetens del etl fullföljande av dessa riktiinjeroch lill viss del en vidareutveckling av de tankegångar som ligger bakomberedningens förslag. Kriminalvårdsberedningenhar undersökt i vilken omfattning kuraliva insatser görs för den misstänkteunder liden fram till dess målet är avgjort. Man har funnit att med nuvarandeordning de erbjudanden som lämnas om stöd och hjälp är obetydliga. Detta ledertill att den misstänktes situation i många fall hinner försämras under den lidsom förflyter fram till huvudförhandlingen. Från denna synpunkt anser jagberedningens förslag att skapa ökade möjligheter att sälla in rehabUileringsålgärderpå etl så tidigt stadium som möjligt vara av stor betydelse. De snabba kurativainsatser som blir möjliga genom den föreslagna ordningen torde kunna bidra tUlatt den åtalades personliga förhållanden förbättras. Det kan bl.a, påpekas atten stor del av de straffade vid domstillfällel saknar arbete och lever under oordnadeförhållanden. Föratt tillgodose berörda synpunkter anser jag i likhet med beredningen delnödvändigt att personundersökningsverksamheten knyts närmare till skyddskonsulenlorganisalionensaml alt personundersökarna i större utsträckning än f,n, underrättar skyddskonsulenlenom behovet av hjälpinsatser. Det bör ingå som en naturlig del avpersonundersökningen att utreda vilket behov av social service som föreligger,hur gjorda insatser synesverka och vilka möjligheter som finns all förverkliga den misstänktes egnaönskemål vad gäller utbildning, yrkesinriktning och liknande. Delta kan ske t.ex.genom all den misstänkte upplyses om tillgängliga ulbildningsvägar eller beredstillfälle till yrkesorientering eller får undergå olika former av anlagsprov, Ienlighet med det anförda förordar jag en något vidgad omfattning avpersonundersökningen. Delta bör komma till ullryck genom en komplettering av 1§ lagen om personundersökning i brottmål. Av ändringen bör framgå altpersonutredningen även skall avse åtgärder som bedöms lämpliga för att i vidarebemärkelse öka den misstänktes möjligheter till personlig utveckling.