prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — Del borde vara av särskild vikt att få en snabbutbyggnad av servicenäringarna inom stödområdet, både därför all dessa näringarär mycket expansiva och därför alt en gynnsam utveckling av industrin i höggrad är beroende av tillgång till service. Som exempel på verksamheter somborde komma i fråga för stöd nämndes dataförelag och sådana konsultföretag somarkiteklfirmor, tekniska konsulter, revisorer, marknadsföringsspecialister,annonsbyråer, skrivbyråer, bokföringsbyråer, lagercentraler etc. Sedan stödettill industriserviceverksamhet infördes har i flera riksdagsmotionerliksom i länsprogram 1970 föreslagits att ytterligare servicefunktioner skallbli stödberättigade. Den snabbi expanderande servicesektorn har redan nu storbetydelse från sysselsättningssynpunkt och kommer att få allt större betydelseframdeles. Som lokaliseringsutredningen har utvecklat är utbyggnad avservicenäringarna en viktig faktor i den industriella miljön och därför enförutsättning för all åstadkomma en industriell expansion i regioner där induslriulvecklingenf. n. är svag. Dessa skäl motiverar enligt min mening all den regionalpoliliskastödverksamheten vidgas all omfatta en större del av servicesektorn än vad somär fallet . Lokaliseringsstödlill servicenäringarna bör självfallet inle utgå lill serviceverksamhet som ärbunden till lokal marknad, t. ex. detaljhandel eller reparationsverkstad förradio, TV eller motorfordon, utan inriktas på sådana servicesektorer som harmer än lokal betydelse. Hit hör framför allt serviceverksamhet, som har huvudsaklig inriktning på företagssektorn och som därför utgör en viktig komponent iregionens industriella miljö. Till sådan verksamhet hänförs i första handpartihandel, bank- och annan finansverksamhet, försäkringsverksamhel ochuppdragsverksamhet. Sammanställningar över den regionala fördelningen avarbetsställen inom dessa branscher visar dominans.Stockholms län har av de sysselsatta inom branscherna. Av undersökningar som har ulförts inom ERU och vidGöteborgs universitet framgår att sådana företag inom dessa branscher som hggerutanför storstäderna har förutsättningar att konkurrera med storsladsfö-relagensåväl inom den egna regionen som i övriga delar av landet. Detla tyder på attföretagen kan utvecklas utanför storstadsområdena och bör kunna stimuleras medregionalpolitiska insatser att lokaliseras där. Maj:t har redan nu bemyndigande att isärskilda fall bevilja stöd för utflyttning av central administration inombank- och försäkringsverksamhel från storstadsområdena. Det finns enligt minmening inle skäl att överväga ytterligare åtgärder för att påverkalokaliseringen av verksamhet inom dessa båda sektorer. Däremot förordar jag altlokaliseringsstöd skall kunna utgå lill sådan företagsinriktad partihandel ochuppdragsverksamhet som har betydelse för näringslivets regionala utveckling ochföljaktligen inte betjänar bara en lokal marknad. På grund av partihandelns och uppdragsverksamhetensheterogena karaktär är det förenat med vissa svårigheter att ge en klardefinition av sådan företagsinriktad verksamhet som skall vara berättigad tillstöd. Avgränsningen torde få göras genom exemplifieringar på likartat sätt somtidigare har skett beträffande industriserviceverksamhet. Som exempel på partihandelsföretag till vilka slöd börkunna utgå kan nämnas sädana förelag vilkas huvudsakliga verksamhet gällerförsäljning av t. ex. maskiner, verktyg, byggnadsmaterial, metaller,melallhalvfabri-kat, kemikalier, färg, plast, gummi, massa, papper, papp,lextilfibrer och induslritexlilier. Stöd bör däremot inle få utgå till sådanapartihandelsföretag vilkas försäljning riktas främst till hushållssektorn, t.ex. partihandel med livsmedel. Inle heller bör partihandel inom jordbrukssektornvara stödberältigad, t. ex. partihandel med djur, spannmål eller gödselmedel. Eftersom stödet skall begränsas till företag med mer änlokal betydelse kommer endast verksamhet av relativt betydande omfattning ifråga för stöd. Någon fixerad storleksgräns för de partihandelsförelag som börkunna komma i åtnjutande av stöd bör emellertid inte anges. Erfarenheten fårvisa om del blir nödvändigt alt fastställa en sådan gräns. För attslöd skall kunna utgå bör krävas att etableringen eller utvidgningen fårsysselsättningseffekt. Blir sysselsättningseffekten relativt ringa bör stödkunna övervägas endast om verksamheten på grund av specieUa omständigheterbedöms ha särskild betydelse från regional-pohtisk synpunkt. Exempel på företagsinriktad uppdragsverksamhet som börkunna komma i fråga för lokaliseringsstöd är maskinuthyrningsrörelse,rationali- Prop, 1973:50 41 serings- och organisationsbyråer,marknadsundersökningsverksamhet, annons- och reklambyråer, tekniska byråer,arkitektkontor och byggkon-sultbyråer. Uppdragsverksamhet som är inriktadhuvudsakhgen på jord-och skogsbruk bör inte vara stödberältigad. Inte hellerför denna grupp av företag torde del vara möjligt att fastställa en nedrestorleksgräns. Vad jag förut har sagt beträffande förutsättningar för stöd tillpartihandelsförelag bör gälla också förelag som bedriver uppdragsverksamhet. För alt eliminera den osäkerhet som oklarheten iavgränsningen av begreppet stödberältigad verksamhet kan medföra för företagensplanering föreslår jag all en rutin med förhandsbesked införs som enserviceålgärd. Motsvarande gäller övriga avgränsningar av stödberältigadverksamhet, särskilt industriserviceverksamhet. Förhandsbeskedet skall gällaendast frågan om viss typ av verksamhet är stödberältigad eller ej. Prövningenbör i varje fall tills vidare göras av Kungl. Stödet lill partihandel och uppdragsverksamhet skall somhar nämnts syfta till all främja förutsättningarna för näringslivels, främstindustrins, utveckling i det allmänna stödområdet. Jag föreslår därför altlokaliseringsstöd skall, i likhet med vad som f. n. gäller i fråga om stödtill industriserviceföretag, kunna utgå endast till den som utövar eller ämnarutöva partihandel eller uppdragsverksamhet inom det allmänna stödområdet. Detär naturligt att stöd aktualiseras i fråga om etablering eller utbyggnad ifrämst primära och regionala centra inom detla område, I fråga om stödsubjekl gäller f, n, att lokaliseringsstödär tillgängligt för svenska och utländska fysiska och juridiska personer inomdet enskilda näringslivet. Vidare kan slöd utgå lill statliga förelag, dvs.svenska juridiska personer, vari staten har bestämmande inflytande. Stöd kanunder vissa villkor lämnas också fastighetsförvaltande förelag som hyr ut lokalerlill industriföretag, om äganderätten lill förvaltningsföretaget skall liggaeller ligger hos samma fysiska eller juridiska inlressekrels som dominerarindustriföretaget. Någon utvidgning av denna krets synes inte motiverad. Frågan om kommunernas roll inom regionalpolitiken harbehandlats i skilda sammanhang, senast vid riksdag. 1972:11 1(bil, I s, 477) har jag betonat att regionalpolitiken inte får ta formen av enfri tävlan mellan kommunerna om lokaliseringsobjekten. Det måste vara enstatlig uppgift all på olika sätt främja en lokalisering lill de områden därbehoven är störst. En sådan arbetsfördelning mellan stal och kommun i fråga omregionalpolitiken beslutades av . har år 1972anslurit sig till detla betraktelsesätt (InU 1972:28, rskr 1972:347). Medutgångspunkt i samma betraktelsesätt har kommunal-rätlskommittén i betänkandet(SOU 1971:84) kompelens övervägt i vilka former kommunerna skullekunna delta i det regionalpolitiska arbetet. a. har kommittén lagt framförslag om alt kommun under vissa förutsättningar skall få en i förhållandelill vad som f. n. gäller i viss mån vidgad befogenhet att vidta åtgärder förall tillhandahålla enskilda företag lokaler, om del sker mot ett med hänsyn tillkostnaderna skäligt vederlag. Vidare har kommittén föreslagit all Kungl. Prop, 1973:50 42 kunna förordna att bl. a. sådana åtgärder får vidtasendast i samråd med statlig myndighet. Detla ärende handläggs icivildepartementet. Dessa frågor har samband med spörsmål som övervägs i andrasammanhang, bl, a, av utredningen (In 1972:02) om regionalpolitiska styrmedel.Enligt vad jag har erfarit av chefen för avser denne därföratt avvakta med att föreslå ett ställningstagande till kommunalrällskommit-ténsförslag tills utredningens förslag föreligger. Kommun bör således inte kunna få lokaliseringsstöd. I ensituation kan emellertid avsteg från denna ståndpunkt vara motiverad. Jag'syftar pä den situationen att kommun, när ell stödföretag råkar i svårigheter,ser sig nödsakad med hänsyn lill sysselsättningen i kommunen alt övertaföretagets industrifastighet, som utgör säkerhet för lokaliseringslån. En sådanåtgärd kan ligga inom den kommunala kompetensen. Frågan uppstår då om kommunenskall tiUålas överta lokaliseringslånel. Sådana faU har aktualiserats. Jag villförorda att Kungl. Maj:t får möjlighet att i särskilda fall medge att kommunövertar betalningsansvaret för utestående lokaliseringslån. Som villkor förövertagände bör gälla - förutom all situationen är sådan att ett kommunallengagemang faller inom den kommunala kompetensen att kommunen avyttrarfastigheten så snart det lämpligen kan ske och senast när del kan äga rum utanförlust för kommunen eller, om förlust ändå beräknas uppkomma, med så begränsadförlust som möjligt. Till frågan om kommun bör kunna få lokaliseringsstöd vidinvesteringar i turistanläggningar återkommer jag i del följande. Som jag framhöll i prop, 1972:111 (bil, 1) anser jag alländringar inte behöver göras i fråga om nuvarande stödformer eller gällandebestämmelser om slödunderlag. Vid avgörande av frågan om en viss anordning ärall betrakta som byggnad eller maskin bör som skattelagstiftningensavskrivningsregler tillämpas; I detta sammanhang bör också nämnas att det i dagråder viss oklarhet om hur statsbidrag för anskaffande av anläggnings- ochomsättningstillgångar skattemässigt bör behandlas. Frågan övervägs f, n, inomfinansdepartementet. När det gäller lokaliseringsbidrag och avskrivningslåntorde dessa behandlas olika i skattehänseende, beroende på attavskrivningslånet formellt betraktas som ett lån som avskrivs med en femtedelvarje år. Jag har inhämtat att chefen för har för avsiktatt föreslå bl. a. sådana ändringar i skattelagstiftningen attavskrivningslån kommer att skattemässigt behandlas på samma sätt somlökaliseringsbidrag. I det följande tar jag i första hand upp formerna ochunderlaget för stöd lill partihandel och uppdragsverksamhet, dvs. deverksamheter som enligt mina förslag i det föregående skall blistödberättigade. Partihandel och uppdragsverksamhet bedrivs iförhållandevis olikartade former. Medan partihandel vanligen kräver storalagerutrymmen med åtföljande investeringsbehov, bedrivs uppdragsverksamhet oftai hyrda lokaler. Det är med hänsyn härtill nödvändigt att utforma stödet tillde båda slagen av verksamhet på olika sätt. En utgångspunkt för valet avstödformer bör vara all lokaliseringsstödet skall bibehålla karaktären av initialstödvid nyetablering eller utbyggnad. Prop, 1973:50 43 Partihandel uppvisar likheter med industriell verksamhetvad avser behov av byggnader. Investeringar i omsättningstillgångar i form avlager har dock vanligen större betydelse för partihandeln än förlillverkningsfö-retag. Skäl kan i och för sig anföras för alllokaliseringsstödet lill partihandel bör inriktas på enbart anskaffning avvarulager som hänger direkt samman med den nya eller utvidgade verksamheten.Kontrollproblemen och svårigheterna all avgränsa och beräkna ett sådantslödunderlag skulle emellertid bli betydande. Stödet till partihandel börenligt min mening därför knytas lill investeringar i byggnader. Såväl lager-somkontorsbyggnader bör kunna räknas in i stödunderlagel. Jag föreslår att stöd iform av lån och bidrag vid byggnadsinvesteringar skali utgå enligt samma normersom gäller för stödet lill industriserviceverksamhet. Bidrag ochavskrivningslån skall sålunda kunna utgå endast om särskilda skäl föreligger.Lån bör därutöver i likhet med vad som gäller industriserviceverksamhet kunnabeviljas för investeringar i maskiner, intern Iransporlutruslning ochinredningsdelaljer i lagerbyggnader o. d. Investeringar i motorfordon förexterna transporter bör inle räknas in i stödunderlaget. För uppdragsverksamhet gäller, som jag har sagt, allverksamheten vanligen bedrivs i hyrda lokaler. Andra stödformer än stöd förinvesteringar i byggnader bör därför övervägas. Härvid bör främst stöd föranskaffning av omsättningstillgångar och insatser för att reducerapersonalkostnaderna under intilialskedet komma i fråga. I de fall dåinvesteringar görs i byggnader och maskiner bör bidrag och lån givelvis kunnautgå i samma utsträckning som för partihandel och industriserviceverksamhet. Ett stöd baserat på anskaffning av omsättningstillgångar iinledningsskedet torde ge en betydande stimulans till etablering ellerutvidgning inom det allmänna stödområdet av företag inom uppdragssektorn. Jagföreslår att ett sådant stöd införs. Stödet bör ha formen av länegaranti.Härigenom fär företaget möjlighet att i skälig omfattning lämna sina kunderkredit. I stödunderlaget bör få inräknas sädana omsällningslillgångar sombehövs i initialskedet av den nystartade eller utvidgade verksamheten.Lånegaranti bör avse belopp som motsvarar högst av det rörelsekapital sombehövs under verksamhetens inledningsskede. Stöd bör kunna utgå endast under deförutsättningar i övrigt som f. n. gäller för lokaliseringsstöd tillinvesteringar i byggnader eller maskiner. Utöver det nu angivna stödet bör liksom i fråga om övrigstödberältigad verksamhet ersättning kunna utgå för kostnader i samband medflyttning av partihandel eller uppdragsverksamhet. Härvid bör samma principertillämpas som vid flyttning av industriell verksamhet. I fråga om stödunderlaget för avskrivningslän gäller f. n.att lokaliseringsbidrag och avskrivningslån beviljas endast för investeringarsom avser ny-, till- eller ombyggnad av lokal eller annan anläggning som ärnödvändig för verksamheten. lokaliseringsutredning föreslog en utvidgning avstödunderla- Prop, 1973:50 44 get för bidrag till all avse kostnader för inköp avmaskiner, arbetsredskap och verktyg. Förslaget avvisades av riksdagmed hänvisning lill bl. a. alt större variationer i kostnadema för maskiner o.d. inle torde föreligga i olika delar av landet. Dessutom ansågs i vissa fallpåtagliga konlrollsvårigheter kunna uppslå och risk föreligga för snedvridandeprisbildningseffekl genom subvention. Dessa skäl äger fortfarande giltighet. Å andra sidan bör inte bortses från all den subvention somkombinationen lokaliseringsbidrag/avskrivningslån lill byggnadsinvesteringaroch lokaliseringslån till byggnads- och maskininvesteringar utgör iblandframstår som otillräcklig för all kompensera de initialkostnader som ärförbundna med en nyetablering i det inre stödområdet. 1 synnerhet kan dettavara fallet när investeringarna i maskiner, arbetsredskap och verktyg utgör enmera betydande del av de totala investeringarna, medan investeringarna ibyggnader är begränsade eller inga alls på grund av alt företaget avser allhyra befintliga industrilokaler. Med hänsyn härtill förordar jag alt Kungl. Maj:l fårmöjlighet all under speciella förutsättningar bevilja industriförelag i delinre stödområdet avskrivningslån lill investeringar i maskiner, arbetsredskapoch verktyg. Avskrivningslån bör utgå endast i de fall då förhöjtlokaliseringsstöd till investeringar i byggnader skulle kunna komma i fråga ochdå investeringarna i maskiner, arbetsredskap och verktyg ulgör en merabetydande del av de totala investeringarna. Behovet av bidrag torde i allmänhetföreligga endast när fråga är om investeringar i större fast monterademaskiner, vilka inte utan svårighet kan flyttas från de byggnader i vilka dehar installerats och inte kan avyttras ulan att byggnaden säljs . Vidprövningen bör särskild uppmärksamhet ägnas ål konkurrenssituationen inom denbransch som företaget tillhör liksom ål möjligheterna ati effektivt kontrolleraatt maskinerna utnyttjas för avsett ändamål. En ytterligare förutsättning börvara alt investeringen leder tUl en påtagligt ökad sysselsättning. I remissyttranden över bl.a. 1968 årslokaliseringsutrednings belänkande samt i riksdagsmotioner och framställningari olika sammanhang har tanken förts fram att genom lokaliseringsstöd ellerannat statligt stöd främja marknadsföringsåtgärder som slödförelag och andraförelag främst inom det allmänna stödområdet behöver vidta. Kostnader för marknadsföring brukar hänföras till sådanakostnader som skall läckas med rörelsekapitalet. F. n, kan stödföretag inom detallmänna stödområdet i samband med nyetablering eller utbyggnad medlokaliseringsstöd få statlig lånegaranti för all anskaffa rörelsekapital, Iandra fall finns möjlighet all få induslrigarantilån eller direktiån frånföretagareföreningarna. Redan nu finns sålunda möjlighet för staten attmedverka lill finansiering av kostnader för marknadsföring. Chefen förinduslrideparlemenlet kommer senaie alt anmäla förslag om ökad statligsatsning på regional service till främst mindre och medelstora företag förutveckling av tekniskt, ekonomiskt och administrativt kunnande. Förslagetinnebär alt företagareföreningarna skall få förstärkning av sina resurser närdet gäller att främja olika former av industriservice, a. marknadsföring för företagen. Med hänsyn till vadjag nu har anfört saknas anledning alt här ta upp frågan om lokaliseringsstödlill marknadsföringsåtgärder till förnyat övervägande. Enhgtgällande generella bestämmelser om lokaliseringsstödels storlek begränsas detsammanlagda statliga lokaliseringsstödet i form av lokaliseringsbidrag,avskrivningslån och lokaliseringslän till två tredjedelar av stödunderlagel. Omsärskilda skäl föreligger kan dock denna gräns överskridas. Lokaliseringsbidragutgår med högst eller, om särskilda skäl föreligger, högst avslödunderlaget. Del sammanlagda stödet i form av lån och bidrag får inle varastörre än som med hänsyn lill övriga finansieringsmöjligheter och andraomständigheter fordras för att den åsyftade lokaliseringen skall kunna kommatill stånd. Som jag framhöll i prop. 1972:1 11 (bil. 1 s, 506) harnuvarande regler om lokaliseringsstödets storlek i huvudsak fungerat bra. Inombestämmelsernas ram har det i regel varit möjligt att göra sådana avvägningarav stödels storlek i de enskilda fallen att åsyftade lokaliseringar har kunnatkomma lill stånd. En generell höjning av maximigränsen torde därför inte varabefogad. Gällande regler om stödets storlek bör tillämpas också i fråga ompartihandel och uppdragsverksamhet. I vissa fall kan det dock vara moiiverat med en störrestatlig subvention än nuvarande bestämmelser medger för att angelägna industrilokaliseringari vissa inlandsregioner i norra skall kunna förverkligas. Med hänsyntill framför allt det större risktagande som en etablering eller utbyggnad ivissa inlandsregioner innebär bör övervägas att öppna en möjlighet all ispeciella fall erbjuda ett kraftigare lokaliseringsstöd, nämligen i fall då ettsådant stöd utgör en oundgänglig förutsättning för att en från samhälletssynpunkt angelägen induslrietablering i del inre stödområdet skall komma tillstånd. I anslutning härtill vill jag särskilt framhålla de lägremarknadsvärdena på i synnerhet fast egendom i stödområdets inland. Det är ettkänt förhållande att värdebeständigheten hos industribyggnader varierar i höggrad beroende på utformning och läge. I de fall då industrilokaler harutformats så alt de är allmänt användbara blir deras marknadsvärde främstberoende av det geografiska läget. I den mån lokalerna specialutformas ärbyggnadernas värde dessutom i stor utsträckning beroende av att efterfrågan påsådana lokaler föreligger från andra förelag inom branschen. I folkrikaregioner utmed med ett väl differentierat näringsliv blirvärdeminskningen ofta relativt obetydlig, medan industrilokaler i mindretätorter och glesbygdskommuner i inlandet kan undergå en mycket markantmarknadsvärdeförsämring. Låga och fallande marknadsvärden påanläggningstillgångar skapar i första hand finansieringsproblem, efiersombelåningsvärdena följer marknadsvärdena. Problemet med de lägremarknadsvärdena blir i inlandet särskilt framträdande i samband med en förelagsnedläggning,då det ofta är utomordentligt svårt all finna köpare lill de ledigblivnalokalerna. Som lokaliserings-utredning framhöll i denna fråga intarkreditinstituten i många fall en restriktivare hållning till lån förinvesteringar i inlandet. Man måste därför vara beredd alt acceptera all delstatliga lokaliseringsstödet blir relativt Prop,1973:50 46 slort i inlandskommunerna. Av dessa skäl föreslår jag alllokaliseringsbidrag eller avskrivningslån i sådana speciella fall som häråsyftas skall kunna uppgå till högst av byggnadskostnaderna. Vid bedömningen av de allmänna förutsätlningarna förförhöjt lokaliseringsbidrag bör följande iakttas. Del samhällsekonomiskaintresset av att etableringen eller utbyggnaden kommer till stånd bör varaframträdande. Om det samhälleliga intresset är så starkt all statligt initiativtas lill viss etablering, bör förhöjt lokaliseringsstöd kunna komma i fråga.Det bör vidare vara fråga om nyetablering eller utbyggnad av industriell ellerindustriliknande verksamhet, industriserviceverksamhet, partihandel elleruppdragsverksamhet i del inre stödområdet på ort där etableringen ellerutbyggnaden framstår som särskilt angelägen. Vid bedömningen bör bl. a. behovetav en differentiering av näringslivet på orten beaktas. Av den utredning somskall företas bör framgå att etableringen inle kan beräknas komma lill ståndutan ett förhöjt lokaliseringsbidrag. Ansökan om lokaliseringsstöd i dessa fallbör prövas av Kungl. Beslutanderätten i ärenden om lokaliseringsstöd ärfördelad mellan Kungl. Maj:l och AMS. Ärenden om stöd lill verksamhet inom detallmänna stödområdet - frånsett sådana ärenden som enligt särskildabestämmelser skall avgöras av Kungl. Maj:t - avgörs av AMS, om den sammanlagdakostnaden för investeringar och omsättningstillgångar understiger tre milj.kr., och eljest av Kungl. Denna beslutsfördelning bestämdes (BaU 1964:48, rskr 1964:408), dvs. Med hänsyn lillutvecklingen synes en justering av fördelningen befogad. Jagförordar därför att beloppsgränsen för AMS' beslutanderätt höjs till 5 milj.kr. I flera olika sammanhang, senast av riksdag (InU1972:28), har fråga väckts om möjligheterna all i viss utsträckning delegerabeslutanderätt i ärenden om lokaliseringsstöd lill länsstyrelse. Nuvarande regler om utbildningsslöd har fungerat ihuvudsak tillfredsställande. Jag har därför inte funnit anledning alt föreslånågra ändringar. På en punkt synes dock en komplettering av bestämmelserna böraövervägas. Enligt beslut av riksdag gäller i fråga om lokaliseringsbidrag,avskrivningslån, lokaliseringslån och garanlilån särskilda regler om beslutensgiltighetstid. Vidare finns bestämmelser som möjliggör ålerkrav av utbetalatslöd. Några motsvarande bestämmelser finns inle beträffande utbildningsslöd.AMS brukar emellertid i beslut om utbildningsslöd ange alt beslutet ärförfallet, om utbildningen inle påbörjas . I överensstämmelse med vad som gäller förlokaliseringsstöd föreslår jag att beslut om utbildningsslöd skall förfalla, omutbildningen inle påbörjas frän del sökanden beräknas få del avbeslutet, saml alt UlbUdningsstöd skall kunna krävas åter om syftet med ellerförutsättningarna för stödet inle har infriats. Sysselsättningsslödet är begränsat till del inrestödområdet. Begränsningen har motiverats med att sysselsättningsproblemen idessa regioner är så stora all särskilda insatser är påkallade. Det inrestödområdet, som fastställs av Kungl. Maj:t, omfattar ,och , utom kommunblocken utmed kusten fr. o.m, kommunblock och söderut, samt , nordvästra länoch norra . Vid den nu gjorda översynen av de regionalpolitiska medlenhar inte framkommit någol som motiverar ändring av de principiella riktlinjernaför avgränsningen. De inre delarna av skogslänen bör alltjämt prioriteras genomall sysselsättningsslödet reserveras för dessa områden.