prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — Föreningen finner vidare den föreslagnanedre gränsen av tio anställda som villkor för etablering i industricentra varahelt omotiverad och rekommenderar att denna gräns slopas. betonar att i första hand nyetablerade företag bör beredasplats i lokalerna, så alt man inte åstadkommer endast en omflyttning av företaginom stödområdet. Utredningens förslag att i de planerade industricentraskapa gemensamma servicefunktioner i begränsad omfaltning har huvuddelen avremissinstanserna lämnat utan erinran. i finnerdel anmärkningsvärt att de tillfrågade företagen har visat ringa intresse för förelagsservice, eftersomandra undersökningar bland förelag som redan har flyttat tiU stödområdet pekarpä motsatsen. Skäl kan därför enligt finnas att ytterUgareklarlägga vilka gemensamma servicefunktioner som bör knytas tillindustricentra, betonar att det specieUt medhänsyn till de små och medelstora företagen är av synnerligen stor vikt attutrymme bereds för gemensam företagsserviceanläggning. Enligt LO kan kraven påen god mdustrieU miljö med olika former av företagsservice snabbare tillgodosesi industricenteranläggningar vid en samlad satsning med flera företag än videnstaka företagslokaliseringar i spridda orter. För en stark begränsning av antalet servicefunktioneruttalar sig flera remissinstanser. i delarutredningens mening alt många servicefunktioner saknar lillräckligt underlag iindustricentra av den planerade storleken. Förvaltningsbolaget bör emellertidaktivt arbeta för en samverkan mellan centrets företag när del gäller olikaformer av förelagsservice. Möjligheter kan då finnas att med hela länetsindustri som underlag bygga upp vissa servicefunktioner, anser att uppbyggnaden av servicefunktionerna iindustricentret bör ske med försiktighet och efter samråd med hyresgästerna.Svenska kommunförbundet understryker att man vid utbyggnaden av industricentramåste ta hänsyn till redan befintlig service på orten så att inte centret, istäUet för att bh en stimulans för servicenäringarna, bhr en övermäktigkonkurrent som tvingar redan etablerade serviceförelag att upphöra med sinverksamhet. De gemensamma servicefunktionerna bör enligt begränsas till gemensamma matsalar, förelagshälsovård,samordning av transporter samt lokaler för personal-värd, t. ex. motionssalarmed bastuanläggning. En mer återhållsam attityd liU gemensam företagsserviceredovisas i några remissvar. Sålunda varnar för enalltför stor optimism beträffande gemensamhetsanordningar inom industricentra.Outnyttjade gemensamma funktioner kan kostnadsmässigt påverka hyresnivån iindustricentra på ett ofördelaktigt sätl. All erfarenhet talar enligt för att mindre och medelstor industri i mycket Ulengrad efterfrågar samägda serviceorgan. Intresset torde vara begränsat lillsamordnade måltider saml eventuella transporter. Utredningens motiv för ell statligt huvudmannaskap förinduslricenterverksamhelen delas av del helt övervägande antalet remissinstanser.Svenska kommunförbundet framhåller sålunda att tiUskapandet avindustricenteranläggningar är en lokaliseringspolilisk åtgärd och att statendärför bör vara huvudman för anläggningarna och även helt svara förfinansieringen. Samma ståndpunkt intar . Enhgt LRFbör försöksverksamheten med industricentra inledningsvis vara en rent statliguppgift. Sedan erfarenhet har vunnits kan nya former för huvudmannaskapetbehöva prövas. Alt induslricenterverksamhelen skall administreras genomell frislåen- de statligt förvaltningsbolag finner huvudparten av remissinstansernavara ändamålsenhgt, LO, som biträder utredningens förslag, understryker all ettväl utvecklat samarbete mellan industri-cenlerbolaget och den övriga statligaföretagsverksamheten, bl. a, Svetab, bör komma till stånd. iGävleborgs län, som ställer sig positiv lill att étt statligt förvaltningsbolaginrättas, anser att bolaget bör underordnas i sådana ärenden därregionalpoUtiska avvägningar måste göras, bl. a. förmedling av verksamhet tillindustricenteranläggningar. Statskontoret framhåller att organisationen börutformas med hänsyn till planerna på all bilda en central myndighet underindustridepartementet med uppgifter på det näringspolitiska området, däriblandvissa centrala uppgifter i samband med stathgt slöd lill industriservice. Detligger nära till hands att en sådan myndighet får svara också för motsvarandeuppgifter i samband med ett statligt slöd till industricentra. De operativauppgifterna torde dock enligt statskontorets mening få hgga hos andra organ,AMS intar en negativ hållning lill utredningens förslag och betonarangelägenheten av att de lokaliserings-pohtiska insatserna inte ytterUgaresphttras. För denna ståndpunkt talar skäl av arbelsteknisk och ekonomisk artmen även hänsyn till de företag, myndigheter etc, som är intressenter påområdet. Förslagetom lokalisering av förvallningsbolagel tiU någon större ort inom stödområdettillstyrks i flertalet remissyttranden. Däremot varierar åsikterna när detgäller valet av ort. Åtskilliga förslag tiU orter lämnas av remissinstanserna,vilka i huvudsak har begränsat ortsvalet geografiskt med hänsyn enbart tilllokala önskemål. i föreslår alt förvallningsbolagellokaliseras liU , medan i framhålleratt väl uppfyller de krav som kan ställas på tillgång till olikaformer av kvalificerad service. I första hand rekommenderar därförlänsstyrelsen som etableringsort för förvallningsbolagel men nämneräven som alternativ lokaliseringsort. anges av länsstyrelseni som en lämplig ort för bolagels säte med hänsyn till bl.a, tillgängen pä goda kommunikationer och ett rikt utbud av service inom allaområden. Utredningensberäkning av investeringskostnader och förslag till finansiering möter i stortsett inga invändningar från remissinstansema. Endast i ett fåtalremissyttranden framförs avvikande mening eller speciella synpunkter på dessafrågor. Del avutredningen föreslagna lokaliseringsbidraget på av byggnadskostnadema harblivit föremål för invändningar från några remissinstanser. iKopparbergs län anser att bidragsdelen vid investeringama inte bör vara högreän vUket f. n. är den övre gräns som gäUer för lokaliseringsstöd ochberedskapsarbeten. Förutom nackdelar för den redan etablerade industrin inomdel inre stödområdet kan ett bidrag på leda lill ökade kommunalasubventioner från sådana kommuner som inte har fåll något industricentrum.Härigenom kan fördelarna med det högre investeringsbidraget avsevärt komma att elimineras, I den mån de statligainsatserna skall ökas bör delta enhgt mening ske i form av ökaladministralionsbidrag och ökade resurser för marknadsföring samt informationtUl intresserade industriförelag, SAF och framhålleratt del inte finns någon anledning att öka subventionsgraden förindustricenlerprojekten utöver vad som gäller för del lokaliseringspolitiskastödet. För berörda företag torde fördelarna att hyra färdiga lokalertillsammans med övriga regionalpohliska stödåtgärder vara tiUräckligtattraktiva för en lokaUsering till industricentra. Beträffande mervärdeskatten på byggnadsinvesteringarna iinduslricenteranläggningarna påpekar SAF och attfrågan har generell räckvidd. Motsvarande problem uppslår exempelvis i sambandmed uppförande av gemensamhetsägda hantverkshus och köpcentra, vidinvesteringar i anslutning till jordbruksarrenden m, m. Enligt organisationemasuppfattning bör mervärdeskatten fungera neutralt i såväl det av utredningendiskuterade fallet som andra Ukartade situationer. Organisationerna förordaralt problemen behandlas med viss förtur av den utredning som f. n. arbetar meden översyn av mervärdeskatteförordningen. Att enförmånUg hyressätlning ulgör en förutsättning för möjlighetema att intresseraföretag för industriell verksamhet i industricentra i denna del av stödområdetbetonas starkt av det stora flertalet remissinstanser. framhålleratt hyrorna i industricentra måste vara attraktiva för företagen jämfört medverksamhet som bedrivs i sådana egna lokaler som uppförs med statligt stöd. Föralt framgångsrikt kunna konkurrera med andra alternativ mäste hyressättningeni industricentra hållas på en låg nivå, betonar . Trots att den av utredningen angivna hyrait måste betecknassom förmånlig befarar föreningen all svårigheter i detta avseende kan uppkommaför ett industricentrum vid jämförelse med den hyressätlning som tillämpas iindustri- och hantverkshus i länets inland. Synpunkter på företagens konkurrenssituation lämnas inågra remissyttranden. En förmånhg hyressätlning kommer enligt Statsföretag ABalt påverka efterfrågan på industricentras lokaler och tjänster. Den lokaliseringspoliliskafördel som härigenom kan vinnas bör emellertid vägas mot snedvridningar avkonkurrensförutsättningarna gentemot företag med normala hyreskalkyler. konstaterar att utredningens förslag till hyressätlningav lokaler i industricentra innebär en omfattande subventionering. Omerbjudandet om industrilokaler skaU ha någon effekt, måste hyresnivånemellertid radikalt understiga gängse marknadspris. Trots att en betydandekonkurrensförskjutning kan uppkomma vill förbundet därför inte motsätta sig enförsöksverksamhet av föreslagen art. i pekar pårisken av att ett stathgt industricentrum, som kan erbjuda bättre hyresvillkorän t. ex, kommunala industri- och hantverkshus, rekryterar sina hyresgäster iförsta hand bland förelag som redan finns på orten. Förutsättningen för alt de stathga industrilokalerna skaU kunna fyUa en regionalpohtisk funktion är enhgt mening att de medför ettdirekt tillskott av företag till berörda orter. Utredningens förslag att geriom en hyresreducering i någon mån motverka företagens startkostnader vid etablering i centretfinner så gott som samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan varamotiverad. Den föreslagna hyresreduceringen, som utredningen har begränsattill industricentrets tre första verksamhetsår, anser flera avremissinstanserna emellertid inte vara önskvärd från lokaliseringspolitiskasynpunkter utan rekommenderar i stället att nedsatt hyra alllid skall utgå tilldet enskilda företagel för dess tre första verksamhetsår i centret oavsetttidpunkt för inflyttningen. Sådana synpunkter förs fram av bl, a.kommerskollegium, i , Norrlandsfonden ochVästerbottens företagareförening. En viss begränsning av den tidsbestämdahyresreduceringen finner däremot i vara befogad.Länsstyrelsen finner emellertid förslaget välmotiverat i fråga om företag sominte har bedrivit verksamhet på orten. Sådana förelag måste enligtlänsstyrelsen erfarenhetsmässigt räkna med betydande kostnader för intrimningav den nya anläggningen och den nya personalen. Enligt beslut (prop, 1972:111 bU. 1, InU1972:28, rskr 1972:347) skall en försöksverksamhet medindustricentra påbörjas i regionala centra i del inre stödområdet, I en förstaetapp skall industricentra uppföras i och . Frågan om enfortsatt utbyggnad i ytterligare orter bör övervägas först sedan erfarenheterhar vunnits av den första ulbyggnadsetappen. På grundval av delta riksdagsbeslut tar jag i del följandeupp induslri-centrautredningens förslag i övrigt beträffandeinduslricenterverksamhelen. I fråga om utformningen av industricentra har utredningenmed instämmande av flertalet remissinstanser förordat all induslricenteranläggningarnai vardera och bör planeras för omkring 300 arbetsplatser menatt en första utbyggnad bör omfatta lokaler endast för omkring 1 50arbetsplatser i vardera orten. För egen del anser jag med hänsyn tillsvårigheterna all i utgångsläget bedöma efterfrågan på industrilokaler i deaktuella orterna alt utredningens förslag till dimensionering av anläggningarnabör tjäna som aUmän riktpunkt för den fortsatta planeringen. Jag ansluter miglill utredningens uppfattning om en stegvis utbyggnad. För en sådan utbyggnadtalar den avvaktande attityd till en etablering i industricentra som företagenhar intagit enligt en enkät som industricenlrautredningen har genomfört och somhar redovisats i prop. 1972:111 (bil. 1 s 437-438), bör uppmärksammasall resultatet av enkäten otvivelaktigt har påverkats av de senaste årenskonjunkturläge. Jag finner all I 50 arbetsplatser i vardera centret i ett första steg är en lämplig riktpunkt förplaneringen av industricentra i och . Del är angelägel alldet verkställande organet inleder förhandlingar med intresseradeföretag för att försäkra sig om alt del finns hyresgäster tUl lokalerna när deslår färdiga. Erfarenheterna av försöksverksamheten får visa vilketintresse för lokaler i industricentra som på föreligger frånförelagens sida och vilken omfattning industricenleranläggningarna med hänsyndärtiU bör få. Del blir en uppgift för den som förvaltar anläggningarna altfölja utvecklingen och la initiativ för att tUlgodose behov av ytterligarelokaler. Det ankommer på statsmakterna alt falla beslut om utbyggnad av befintligaoch inrättande av ytteriigare industricentra. Del är självfallet viktigt all det finns etttillfredsställande utbud av förelagsservice i de delar av stödområdet därindustricenteranläggningar skall uppföras. Delta måste beaktas när man bedömervilka gemensamma servicefunktioner som bör finnas i industricentra.Erfarenheten har visat alt bristen på servicefunktioner i vissa regioner harutgjort ett besvärande handikapp för den industriella utvecklingen. framhåller har emellertid tillgången på kvalificeradförelagsservice successivt förbättrats i de län ditindustricentra föreslås bli förlagda. Utredningen erinrar bl. a. om de ökaderesurser för förelagsservice som har tilldelats företagareföreningarna och omtillkomsten av vissa institutioner för teknisk utveckling och forskning.Härigenom kan förelagen i industricentra få olika servicetjänster. Med hänsyndärtill bör en viss försiktighet iakttas vid utbyggnaden av gemensammaservicefunktioner i industricentra. Detta är moiiverat även av andra skäl.Utredningen liksom flera remissinstanser har sålunda framhållit all underlagetför en mera omfattande företagsservice inte är tillräckligt i industricentra avden planerade storleken. Av den nämnda enkäten framgår alt industriföretagenhar visat intresse för endast ett begränsat antal gemensamma servicefunktioner.I vilken omfattning sådana servicefunktioner bör anordnas får prövasfortlöpande vid förvaltningen av industricentra. I anslutning till frågan om utformningen av industricentrahar utredningen framhållit att anläggningarna i princip bör reserveras församma typ av verksamhet som kan få statligt lokaliseringsstöd. Även jag finnerdel motiverat all anläggningarna ställs lill förfogande för alla företag somdriver verksamhet som berättigar till statligt lokaliseringsstöd. Av naturligaskäl bör emellertid förelag inom turistnäringen inte komma i fråga. Enligt utredningens förslag skall industricentra i principreserveras för företag med mer än tio anställda. Jag finner det inle motiveratatt uppställa en sådan generell regel. En bedömning bör göras från fall tillfall varvid sådana faktorer som det enskilda förelagels marknadsinriktning ochutvecklingsmöjligheter bör ingå i bedömningsunderlaget. Sådana kategorier förelag av allmän servicekaraktär soml.ex. bilservice, mindre tvättinrättningar, tv-service m. fl., vilkasverksamhet är inriktad enbart på den lokala marknaden, bör däremot inleerbjudas lokaler i industricentra. Som utredningen framhåller börsådana företags lokalbehov tillgodoses på annat sätt. Utredningen har övervägt frågan huruvida huvudmannaskapetskall vara gemensamt statligt och kommunalt eller enbart statligt. Medhänvisning till all industricentra ulgör ett regionalpolitiskt medel harutredningen stannat för att staten ensam skall vara huvudman för verksamheten.Förslaget har tillstyrkts av det helt övervägande antalet remissinstanser,däribland och Svenska landstingsförbundet.Utredningens förslag ligger i linje med den uppfattning som statsmakterna sedanlänge har hävdat i fråga om kommunall ekonomiskt engagemang för all påverkaenskilda industriföretags lokalisering. Kommunernas uppgift inomregionalpolitiken bör vara begränsad till all skapa goda allmänna betingelserför den industriella utvecklingen genom en förutseende planering ocherforderliga samhällsinvesteringar. Härav följer alt det är en viktig uppgiftför de kommuner där industricentra kommer all förläggas alt skapa goda yttreförutsättningar för verksamheten. Om verksamheten skall bli framgångsrik krävsett fortlöpande intimt samarbete mellan de kommunala organen och ledningen förindustricentra. har i delta sammanhang betonatvikten av all de berörda kommunerna får en så stor andel av bostadsbyggandetatt bostäder kan ställas till förfogande för den personal som nyanställs iindustricentra. I del förslag lill regionalpolitiskt handlingsprogram (prop.1972:111 bil. l)som log ställning lill anförde jag attbostadsbyggandet inom skogslänen borde kunna vidgas för att möta uppkommandebostadsbyggnadsbehov. 1 första hand borde övervägas alt öppna en möjlighet attöka bostadsbyggandet i dessa områden ulan alt ändra bosladsbyggnadsplanen. Medanledning härav vill jag till en början framhålla all delta för dagen inletorde vara något större problem. Vidare vill jag erinra om att jag i åretsstatsverksproposilion (prop. 13 s. 270) har föreslagit altprojeklreserven får las i anspråk även för en sädan ökning av bostadsbyggandetsom behövs för att främja den regionala utvecklingen eller sysselsättningen iskogslänen. Uppbyggnaden av industricentra och rekryteringen avförelag till anläggningarna kräver en organisationsform som gör del möjligt förledningen all arbeta på ett självständigt och smidigt sätt. Utredningen har meddenna utgångspunkt föreslagit att ett frislående förvaltningsorgan bildas meduppgift att förvalta samtliga industricenteranläggningar. Jag ansluter migtill utredningens förslag vilket huvudparten av remissinstanserna hartillstyrkt. Enligt utredningens förslag skall förvaltningsorganet fåformen av ett aktiebolag. Vid bedömningen av denna fråga vill jag fästauppmärksamheten på all verksamheten har ren förvaltningskaraktär och inteskall drivas i vinstsyfte. Med hänsyn främst till dessa omständigheter finnerjag det mer ändamålsenligt all förvaltningsorganet får formen av en stiftelse.Stiftelsen bör med hänsyn till omfattningen av den planerade verksamheten idel första skedet få ett statligt kapitallillskolt på 3 milj. kr. Prop, 1973:50 80 utgöra stiftelsens förmögenhet. För stiftelsen bör gälla en av Kungl. Stiftelsen bör lyda direkt under Kungl. Maj:l och ha lill uppgift altplanera, uppföra och förvalla industricenteranläggningar samt i övrigt verkaför att skapa goda förutsättningar för verksamheten i anläggningarna. Vidfullgörandet av sina uppgifter bör stiftelsen utveckla ett nära samarbete medde statliga myndigheter som har uppgifter inom regionalpohliken och medStatsföretag . Ledamöterna i styrelsen skall utses av Kungl. Maj:t. Blandledamöterna bör finnas företrädare för arbetstagare och näringsliv. Jagansluter mig vidare lill utredningens förslag all ett lokall samarbelsråd inrättasför varje enskilt industricentrum, I samarbclsrådel bör representanter för stiftelsen,företagen och deras anställda kunna överlägga om utformningen och skötseln avanläggningarna. Eftersom förvaltningen av del enskilda induslricenlret kräverkontinuerliga kontakter med de kommunala organen på orten kan samarbels-rådelfylla en viktig uppgift också i dessa kontakter. Jag förordar att stiftelsen lokaliseras lill Skellefteåsom väl fyller de krav som kan ställas för den verksamhet som stiftelsen skallutöva. Vid sin bedömning av frågan om invesleringskostnader ochfinansiering av induslricenteranläggningarna har utredningen utgått från all deberörda kommunerna skall upplåta erforderhg industri-mark med tomträtt.Byggnadskostnadema för fullt utbyggda industricenteranläggningar i Lyckseleoch med vardera 300 arbetsplatser har utredningen beräknatpreliminärt till 20 milj. kr. Vid en utbyggnad i två stegökar kostnaden enligt utredningen. Beräkningarna har i allmänhetinle mött några invändningar vid remissbehandlingen. Även jag finnerutredningens kostnadsberäkningar vara väl ägnade att läggas till grund för detfortsatta projekteringsarbetet. Jag har ingen erinran mol att stiftelsen föruppförandet av anläggningarna utnyttjar mark som upplåts med tomträtt, I anslutning till sin redovisning av de beräknadebyggnadskostnaderna har utredningen framhållit alt uppförandel av byggnaderna iindustricentra kommer att beläggas med mervärdeskatt. Som SAF och har framhållit har detta problem generell räckvidd och jaganser därför att det inte bör behandlas i detla sammanhang. Utredningen har baserat sitt förslag till flnansiering avinvesteringarna på alt hyran i industricentra bör ligga på en nivå som förföretagens del gör allernalivel med hyrda lokaler fördelaktigt jämfört medverksamhet bedriven i egna lokaler som uppförs med statligt lokaliseringsstöd.Utredningen har vidare ansett det önskvärt all lägre hyror ulgår under de treförsta åren som verksamhet bedrivs i anläggningarna. För all hållakapitalkostnadsandelen av hyran inom rimliga gränser har utredningen dessutomförutsatt en långfristig upplåning. Med dessa utgångspunkter föreslårutredningen att staten beviljar ell amorteringsfritt treårigt lån som förräntasefler en räntesats av och som på förfallodagen avlöses av ett annuitetslån med löptid. Ränta påannuilelslånet föreslås utgå och räntesatsen föreslås varalioårsbunden. Slutligen föreslår utredningen all slalligl lokaliseringsbidragbeviljas av de totala byggnadskostnadema. Vid byggnadskostnader på 20milj. för tvä fullt utbyggda industricentra skulle finansieringen sålundaske genom ett statligt lokaliseringsbidrag på 14 milj. kr. och ett statligtannuitetslån på 3,5 milj. kr. Resterande belopp, 2,5 milj. kr., föreslås täckasav förvaltningsorganels egna medel. Vid en stegvis utbyggnad ochinvesteringskostnader på 11,5 milj. kr. skulle lokaliseringsbidraget enligtutredningens beräkningar uppgå till 8 milj. kr. Det erforderliga statligaannuilelslånet skulle utgöra 1 milj. kr. och förvaltningsorganets egenkapitalinsats 2,5 milj. kr. Utredningens synpunkter på hyressättningen ochfinansieringen delas av del övervägande antalet remissinstanser. Enligt minmening är del nödvändigt att industricentra kan erbjuda en hyresnivå somframstår som konkurrenskraftig i förhållande lill de kostnader förelagen kanräkna med vid uppförande av egna industrilokaler med statligt lokaliseringsstöd.Jag delar i delta avseende utredningens Synpunkter. Jag finner däremot inteskäl föreligga att en speciellt låg hyra las ul under de tre förstaverksamhetsåren. Lånefinansieringen bör helt kunna lösas med ett statligtannuitetslån med en löptid som motsvarar lokaliseringslånens, dvs. 20 år.Annuilelslånet bör förräntas efler den ränte-.sals, , som f. n. tillämpasför lokaliseringslånen. Eftersom det här gäller ett annuitetslån måsteräntesatsen vara bunden. En räntesals som är bunden under tioåriga intervallerav lånets löptid används vanligtvis för liknande lån vid fastighetsbelåning.Justering av räntesatsen bör kunna ske vid utgången av varje tioårsperiod avlånets löptid med beaktande av den förändring som kan ha skett i fråga om räntevillkoren för långfristigfastig-helsbelåning mol bästa säkerhet. För att i möjligaste mån hålla nerekapitalkostnaderna vid hyressättningen finner jag skäl tala för att för lånetbeviljas räntefritt och anstånd lämnas med avbetalning under lånels tre förstaår. Jagförordar vidare i enlighet med utredningens förslag alt lokaliseringsbidragutgår för byggnadsinvesteringarna. I del föregående har jag föreslagit att elltill förhöjt lokaliseringsbidrag skall kunna utgå i vissa fall vid sådananyetableringar och utbyggnader i det inre stödområdet som är särskiltangelägna från samhällssynpunkl. Induslricenterverksamhelen ingår som ettviktigt led i ansträngningarna att stimulera den industriella utvecklingen idessa delar av inland. Jag föreslår därför alt lokaliseringsbidragskall kunna utgå av de totala byggnadskostnadema.