prop · FW0332 · 1973-12-31 00:00:00 — sättas vara mest skickade och närmast till att bedöma denunges personliga förutsättningar för äktenskap. Om man reducerar deras bestämmanderätttUl blott en rätt att få yttra sig i dispensärendet berövar man dem envårdnadsfunktion och överför den till samhällsmyndighet, vilket innebär enopåkallad försvagning av familjebanden. a.att då giftomannen oftast är samma person som förmyndaren kan slopandet avsamtycke från giftonian jämställas med en inskränkning i förmyndarens rätt attförvalta den omyndiges egendom. Så länge samtycke till äktenskapet frångiftomannen/förmyndaren fordras, kan nämligen denne som villkor för samtycketställa att de blivande makarna träffar äktenskapsförord, varigenom myndlingensegendom förklaras vara hans enskilda. Tingsrätten ifrågasätter därför om inteden föreslagna ändringen bör anstå och övervägas närmare i samband med denfortsatta utredningen om giftorättsgemenskapen mellan makar. tingsrättanser att den underårige i allmänhet inte har det omdöme och den erfarenhet atthan utan föräldrars stöd bör fatta ett beslut som i olika avseenden är av såavgörande betydelse som att ingå äktenskap. ifrågasätter om detinte för ingående av kreditavtal och förfogande över egendom, som inte utgörsav arbetsinkomst eller av statliga medel som tillhandahållits för bosättningeller för högre studier, kan, åtminstone normalt sett, ställas lägre krav påmogenhet och omdöme än för beslut om inträde i äktenskap. Tingsrätten anseratt det hade varit lämpligare att avvakta en allmän sänkning av myndighetsåldernän att nu släppa kravet på giftomannasamtycke till underårigs äktenskap. ÄvenFredrika-Bremer-Förbundet anför att frågan om ingående av äktenskap torde varaav avsevärt större vikt än de ekonomiska frågor som kringgärdas medbestämmelser om samtycke. Då lagstiftning ofta har ett avgörande inflytande påmänniskors attityder finns det enligt förbundet risk för att ett slopande avföräldrasamtycke i detta avseende på lång sikt kan komma att innebära ennedvärdering av äktenskapets betydelse som varaktig förbindelse. Länsstyrelseni påpekar bl. a. att frågan inte enbart gäller de ungasrätt att gifta sig utan även de skyldigheter och det ansvar de därigenom åtarsig och som kan vara alltför betungande för dem. Barnavårdskonsulenten i Malmöhuslän anser att det skulle vara upprörande och ägnat att över huvud tagetifrågasätta vårdnadsansvaret, om avgörandet skulle ligga hos barnavårdsnämndenoch föräldrarna, som känner den unge bäst, inte ens skulle behöva yttra sig.Liknande synpunkter framförs av Moderata samlingspartiets kvinnoförbund,Filadelfiaförsamlingen i och lekmannaförbundkyrkobröderna. Föreningen anser att, om mental sjukdom inte längre skall utgöra hindermot äktenskap, giftomans samtycke skall fordras, när den som önskar ingåäktenskap lider av rabbad själsverksamhet och är . har samma uppfattning och anser att giftomanssamtycke bör krävas så snart den som önskar ingå äktenskap är . DetskuUe eljest bU möjligt för en person att gifta sig utan tillståndav vare sig föräldrar eller myndighet, även om han av allt att döma kommer attomyndigförklaras vid uppnådd myndighetsålder. Mot de sakkunnigas förslag attbehålla kravet på giftomannasamtycke för omyndigförklarade har inte någrainvändningar rests under remissbehandUngen. 15 1973.1 saml. Prop.1973: 32 226 övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkteller lämnat utan erinran förslaget att mentala sjukdoms- och abnormtillståndskall upphöra att vara äktenskapshinder. Förslaget tillstyrks uttryckligen avbl. a. och medicinska fakulteten vid . Några remissinstanser uttrycker vissabetänkligheter mot förslaget. framhåller att det inte är uteslutetatt nya medicinska rön kan medföra ändrad syn på de arvsbiologiskakonsekvenserna av hindersfrihet. och Föreningen ifrågasätter lämpligheten av att slopa ifrågavarande hinder.Tingsrätten anför att några praktiska olägenheter inte synes vara förbundnamed den nuvarande ordningen och att det får anses föreligga skäl för att ivarje särskilt fall pröva lämpligheten av ett äktenskap utifrån vetenskapligabedömningsgrunder. Föreningen hyser motsvarande uppfattning och anser att desakkunniga inte till fullo belagt sin uppfattning att vid vissasjukdomstillstånd den sjuke, om han har bara, har alstrat dessa redan föresjukdomens början och att i andra fall sjukdomens art omöjliggör såväläktenskap som barnalstring. i framhåUeratt det undandrar sig bedömande vilka följder från genetisksynpunkt ett upphävande av de medicinska äktenskapshindren kan få. Länsstyrelseni påpekar att ett slopande av mentala sjukdoms- och abnormtUlståndsom äktenskapshinder kan få till följd att anhöriga till mentalsjuka personeri större utsträckning än f, n. söker få dem omyndigförklarade. Sociala centralnämndeni hyser viss tvekan inför slopandet av de aktuella äktenskapshindrenoch betonar att det enbart får gälla sjukdom eller tUlstånd, där hinder ärklart omotiverat ur såväl medicinsk som arvsbiologisk synvinkel. Nämndenfinner ett dispensförfarande motiverat ur social synvinkel när det gällervissa former av sinnessjukdom och sinnesslöhet eller abnormtillstånd. Någon invändning mot avskaffandet avsvågerskapshindren har inte framförts. övervägande antalet remissinstanser tillstyrkereller lämnar utan erinran förslaget att slopa hindret mot äktenskap mellan ettsyskon och det andras avkomling. Fredrika-Bremer-Förbundet avstyrker dockförslaget i denna del, främst av omtanke om unga flickor som kan bli utsattaför inte önskat sexuellt umgänge. Flera remissinstanser vill behålladispens-förfarandet, nämUgen , och tingsrätter,i samt Föreningen tingsrätt anser att det kan finnas speciella skäl som talar för attundantagsvis syskon bör få gifta sig med syskons avkomling. Tingsrätten finnerdet dock önskvärt att det görs en utredning i varje särskilt fall, om detföreligger speciella genetiska risker. Det finns säkert många människor somanser etiska skäl tala mot äktenskap mellan syskon och annat syskons avkomling.Såväl som de andra remissinstanserna som uttalat sig förett bibehållande av dispenskravet anser att samma dispenskrav bör gälla förtillåtande av äktenskap mellan syskon och annat syskons avkomling som för äktenskapmellan halvsyskon. Det anser också som framhåller att ettsläktgifte alltid innebär en ökad risk för avkomman att träffas av autosomaltrecessivt arvsbetingade lyten och sjukdomstillstånd. Prop.1973: 32 227 dispensförfarandetkan parterna bibringas den felaktiga uppfattningen att en sådanäktenskapskombination inte innebär någon ökad risk för gemensamma barn. Förslaget om tillåtande av äktenskap mellanhalvsyskon efter dispens tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser. Förslaget tiUstyrks uttryckligen av bl. a. ochmedicinska fakulteten vid . ungdomsförbundanser att dispenskrav inte är erforderligt eftersom det inte ärlagstiftningens uppgift att markera någon attityd i frågan. Fredrika-Bremer-Förbundet avstyrker förslaget.Några remissinstanser är tveksamma. i och länifrågasätter sålunda om förbud mot äktenskap mellan halvsyskon alls bör görasdis-pensabelt. i framhåller att det kan vara förenatmed vissa risker att upphäva tabuföreställningar mellan syskon och attlagstiftningen därför även i fortsättningen bör sträva efter att verka som enskyddslagstiftning i detta hänseende. Barnavårdskonsulenten i länframför liknande synpunkter. i är tveksamt motförslaget främst därför att det indirekt kommer att innebära att samlag mellanhalvsyskon uite längre blir straffbart. framhåller attsamlag mellan halvsyskon säkerligen är straffbelagt i de flesta länder frånvilka invandrarna i kommer och att ett här ingånget äktenskap mellannära släktingar skulle kunna medföra straff för de äkta makarna i derashemland. En sådan omständighet bör enligt tingsrätten beaktas i ettdispensärende. anmärker att det inte torde varaalldeles självklart för allmänheten om släktskap genom adoption utgöräktenskapshinder. Hovrätten anser därför att GB bör ge upplysning i saken samtatt det möjligen även borde klart utsägas att hinder ej heller föreligger föräktenskap mellan adoptant och adoptivbam, om inte detta kan anses varatiUfredsställande lagreglerat med bestämmelsen i 4 kap. 7 § FB. Hovrätten för Nedre anmärker attförslagets 1 kap. 8 § har fått en olycklig avfattning och att i lagrummet bordemarkeras att det är ett nytt äktenskap som är förbjudet för den redan gifte. övervägande antalet remissinstanser lämnar utanerinran de sakkunnigas förslag till reformering av hmdersprövningen. Hovrättenför Nedre påpekar emellertid att termen tUlstånd i 1 kap. 10 § 2 mom.i dess föreslagna lydelse måste antas inbegripa även sådant samtycke frånförmyndare, som avses i 1 kap. 6 §. Begreppet samtycke kan emellertid inteanses täckt av termen tUlstånd. Lagrummet bör därför enligt hovrättenomredigeras så att förmyndarsamtycket särskilt nämns. 1 kap. 10 § 3 mom. andrastycket har vidare enligt hovrättens mening fått en så otymplig utformning attdet bör omarbetas. Därvid bör enligt hovrätten beaktas att åläggandet riktarsig tUl envar av de båda sökandena. motsätter sig förslaget omavskaffande av äktenskapsbetyg. De uppgifter som behövs för hindersprövningenbeträffande den andre kontrahenten bör grundas på den primära registreringen iför-samlingsliggare (personakten) och bör ha meddelats skriftligen tUl hindersprövandemyndighet om riktig hindersprövning skall kunna säker- Prop.1973: 32 228 ställas.De sakkunnigas förmodan att det med datateknikens hjälp skall gåsnabbt att få fram aUa nödvändiga uppgifter för hindersprövning är vidarealltför optimistisk eftersom det föratsätter ett centralt personregister ochviss ADB-utrustning hos hindersprövande myndighet. Länsstyrelsernas registerär dessutom sekundära i förhållande till kyrkobokföringen. Dålysningsförfarandet avskaffades och ersattes med den nuvarandehindersprövningen synes kyrkobokföringens fullständighet och tillförlitlighetha bidragit till att man ansett sig kunna undvara ett kungörelseförfarande (jfrprop. 1968: 136 s. 38). När kungörelseförfarandet väl är avskaffat bör manenligt inte grunda hindersprövningen på ett sämre register äntidigare. Äktenskapsbetyget har dessutom en viktig funktion i intemordlskasammanhang. När en här i landet bosatt medborgare i annat nordiskt land ansökerom hindersprövning i hemlandet behöver han ett intyg om vad kyrkoböckerna iSverige innehåller beträffande hans äktenskapsbehörighet. I sådana fall brakaräktenskapsbetyg utfärdas. Annat lämpUgt betyg finns inte. Äktenskapscertifikatkan endast utfärdas för svensk medborgare och personbevis godtas inte alltidav den utländska myndigheten. Äktenskapsbetyg utfärdas f. n. på blankett enligtformulär som fastställs av . Uppgift skall lämnas om bl. a.namn och personnummer, för änkling (änka) avliden makes namn, sistakyrkobokföringsort och dödsdag, omyndighetsförklaring och, om det gäller enutlänning, hur länge han varit kyrkobokförd i . Uppgiften om avlidenmakes namn behövs därför att pastorsämbete har skyldighet att i vissa fallsända underrättelse om änkUngs eller änkas vigsel till rätten i den ort därförra maken var kyrkobokförd vid dödsfallet. Utländsk medborgare, som är bosatti , har enligt lagen (1904: 26 s. 1) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap rätt attingå äktenskap här enligt svensk lag om båda de trolovade begär det. Uppgifteni äktenskapsbetyget om utiännings kyrkobokföring underlättar denhindersprövande myndighetens bedömning av föratsättningarna förhindersprövning enligt svensk lag. Sådana uppgifter kommer den hindersprövandemyndigheten att behöva även i fortsättningen och likaså uppgift omomyndighetsförklaring eftersom även enligt de sakkunnigas förslag den som äromyndigförklarad skaU ha samtycke av förmyndaren för att ingå äktenskap. Debehövliga uppgifterna bör enligt meddelas i en fast form(blankett) på i princip det sätt som sker. Som ett alternativ till dennuvarande ordningen att mannen skall medföra äktenskapsbetyg, om han ärkyrkobokförd i annan församling än den där hindersprövningen verkställs, börden hindersprövande myndigheten, om så begärs, kunna anskaffa äktenskapsbetyg(eUer dess motsvarighet) från pastorsämbetet i mannens kyrkobokföringsort. Ettsådant förfarande torde dock i de flesta fall komma att ta än ompersonen själv medför betyget. Föreningen motsätter sigatt hindersprövningen flyttas från pastorsämbetet. 2.4Formen för ingående av äktenskap Remissopinionen är spUttrad i fråga om desakkunnigas förslag till ändrade regler om formen för ingående av äktenskap.Bland de remissinstanser som tillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget att er- Prop.1973: 32 229 sätta de nuvarande vigselformema med ettanmälningsförfarande märks hovrätten för Nedre , och Falutingsrätter, , medicinska fakulteten vid ,länsstyrelserna i och , sociala centralnämnderna iGöteborg, och , socialnämnden i , ärkebiskopen,domkapitlen i ärkestift, och , statistiskacentralbyrån, , , . Föreningen kommunal- ochlandstingsanstäUda familjerådgivare. , , frikyrkoråd, samt Yrkeskvinnors klubbars riksförbund.Länsstyrelsen i anser att den modell som förordas av de sakkunnigabör kunna tillgodose alla väsentiiga krav. finner det riktigtatt lagstiftningen inte tar hänsyn tUl ceremonier men påpekar att många människorändå vill ge äktenskapets ingående en högtidlig inramning och att i sådana fallde vid betänkandet fogade, väl utformade ceremoniförslagen bör kunna komma ifråga. Även ärkebiskopen och i ärkestift finner det riktigtatt man i ett samhälle där det föreligger skilda önskemål att kringgärdainträdet i äktenskapet med olika högtidsformer överlåter valet avvigselceremoni eller högtidlighet åt de enskilda kontrahentema medan man låteräktenskapet konstitueras av makarnas anmälan och anmälningens mottagande avdärtill utsedda befattningshavare. Vikten av att det skapas möjUghet för demsom så önskar att ge äktenskapets ingående en högtidlig inramning betonas ävenav socialnämnden i , . Det framhålls bl. a. att en väg att skapasådan möjlighet är att alla de som har vigselrätt för kyrklig eller borgerligvigsel generellt utses till anmälningsmotta gare. Väsentiigt för iVästerås stift är att anmälningsförfarandet inte blir bundet tUl viss lokaloch att samtliga präster inom ges behörighet somanmälningsmottagare. Samarbeisorganel kyrkliga och ekumeniskafamiljerådgivningsbyråer finner den av de sakkunniga föreslagnaanmälningsformen väl enkel och innehållslös. Den saknar klar markering av detpersonligt viktiga i den rättshandling som företas. Som ett stöd för makarnaskulle det 1 och för sig vara önskvärt att alla civila alternativ föräktenskaps ingående kunde ges en utformning som åtmmstone täcker ett innehållav det slag som i betänkandet exemplifieras med de av författarna upprättade utkasten. I Ukhet med de sakkunnigaanser samarbetsorganet vidare att den som önskar ge anmälningen en ceremoniellinramning inte skall behöva delta i dubbla förfaranden. För att förhindra ensådan effekt fordras inte bara att den som förrättar ceremonin är behörigmottagare av anmälan utan också att vigseln resp. den civila ceremonin utformaspå ett sådant sätt att den i sig innehåller de juridiskt konstitutivaelementen. Samarbetsorganet finner det därför angeläget att det i propositionenklart uttalas att de juridiskt avgörande momenten kan genomföras som led i denkyrkliga vigselakten resp. i den civila ceremonin. Motsvarande uppfattning harärkebiskopen, i ärkestift och frikyrkoråd. ÅtskUliga remissinstanser ställer sig kritiska tUl detföreslagna anmäl- Prop.1973: 32 230 ningsförfarandetoch anser, i likhet med reservantema och , att detta intemarkerar den betydelse äktenskapet har i samhäUet och för kontrahenterna. DetframhåUs särskUt att av äktenskapen ingås i den mest ceremoniella formen,den kyrkliga vigseln. Några remissinstanser ifrågasätter om inte den nuvarandeordningen för kyrklig eller borgerlig vigsel bör bibehållas vid sidan av detföreslagna anmälningsförfarandet. Andra avvisar helt de sakkunnigas förslag. Länsstyrelseni menar att det bör stå parterna fritt att välja mellan en enkelanmälan tUl den lokala folkbokföringsmyndigheten och kyrklig eller borgerUgvigsel. Motsvarande uppfattning framförs av Föreningen . ifrågasätter om inte toleransen kräver attlagstiftningen medger en form för äktenskapets ingående, den kyrkliga vigseln,som motsvarar den innebörd äktenskapet tUläggs av en stor del av befolkningen.Utredningen anser därför att frågan om den kyrkliga vigseln bör behåUas som enaltemativ form för äktenskaps ingående förtjänar närmare överväganden.Frälsningsarmén framhåller att de tre former av vigsel, kyrklig, frikyrklig ochborgerlig, som finns i tUlfredsställer religionsfrihetens krav ochatt det därför inte finns några skäl att beröva dessa vigslar deras juridiskafunktion, anser dock att det i vissa faU kan finnas behov av enförenklad borgerlig vigsel av anmälningskaraktär. Sveahovrätt finner inte de skäl som de sakkunniga förebragt för en reform avformerna för ingående av äktenskap tillräckligt starka för att den nuvarandeordningen skall överges. Även om den "högtidliga inramning" som desakkunniga finner vara möjlig att ge förfarandet innebär att något av denuvarande vigselformerna lever kvar, anser hovrätten att övergången tUl det nyaändå medför ett väsentligt avsteg från invanda föreställningar. Man ser nuäktenskapet komma tUl stånd vigselförrättaren förklararparterna för äkta makar. Med det föreslagna anmälningsförfarandet, som kanföljas av privata artangemang, kommer den nuvarande enhetligheten att brytas.Malmö tingsrätt finner inte att det föreslagna anmälningsförfarandet som formför äktenskapets ingående från någon synpunkt innebär fördelar i jämförelsemed nu rådande ordning. Det är enligt tingsrättens uppfattning inga överordatt säga att det föreslagna förfarandet är torftigt och fjärmat från denverklighet det rör sig om. Tingsrätten är visserligen ense med de sakkunniga omatt lagen bör ställa sig neutral till religiösa och andra förestäUningarangående äktenskaps ingående, att formen för ingåendet skall vara ägnad attsäkra bevisningen om äktenskapets tillkomst, att frivUligheten ikontrahenternas överenskommelse såvitt möjligt måste säkerställas samt attdubbla förfaranden bör undvikas. Tingsrätten finner det dock svårt att inseatt de i GB givna särsldlda bestämmelserna om kyrklig och borgerlig vigselskulle gynna eUer missgynna religiösa föreställningar. Tingsrättenbestrider också bestämt de sakkunnigas uppfattning att benämningen vigsel börundvikas, därför att den anknyter till den religiösa uppfattningen omäktenskapet som ett sakrament. Även om ordet vigsel tidigare haft en religiösanknytning, torde denna numera vara helt borta. Det är tingsrättens bestämdamening att det stora flertalet av dem som vigs borgerligt skulle önskainte en förenklad utan i stället en något mera högtidlig form för denborgerliga vigseln. för enligt tingsrättens mening inte skäl att av hänsyntill den lilla grupp som önskar ingå äktenskap helt utan ceremonier reformeraformerna för äktenskaps ingående på ett sätt som på goda grander kan antasstrida mot flertalets önskningar. Snarare torde det vara motiverat att för demsom vill ingå äktenskap utan kyrklig vigsel skapa möjlighet att välja mellanett förenklat och ett mera ceremoniellt formulär. I vart fall kan det vara skälatt jämka vissa uttryck i det nuvarande borgerliga vigselformuläret. Uttrycken"att älska i nöd och lust" och "löfte om trohet för livet"synes ställa krav på partema, som kan uppfattas som alltför starka. Härnösandstingsrätt och i framför motsvarandesynpunkter. Även delar reservanterna Gustafssonsoch uppfattning i fråga om formerna för äktenskaps ingående ochframhåller att det ibland efter en borgerlig vigsel händer, att de nya makamauttalar besvikelse över ceremonms enkelhet och korta varaktighet. Om desakkunnigas förslag genomförs finner tingsrätten det troligt att det storaflertalet trolovade med tanke på det onekligen mycket betydelsefulla steg detar kommer att vilja ha en högtidUg inramning, när de gifter sig. En sådaninramning kan ges inom kyrkans ram och, om erforderliga medel anslås därtill,även inom borgerlig ram genom särsldlt förordnade vigselförrättares försorg.Skall valfrihet garanteras måste staten ta på sig kostnaderna för en merahögtidlig borgerlig vigselceremoni. i ifrågasätter om inte genomsjälva formen för äktenskapets ingående handlingens vikt bör understrykas.Domkapitlet vill för sin del vidare göra gällande att det för både samhäUetoch de enskUda som vill ingå äktenskap är en hjälp och ett värde, att det tillpartemas offentligt deklarerade överenskommelse i anmälans form knyts en"vigselakt" av valfri borgerlig eller kyrklig karaktär, genom vilkensakens dignitet markeras och den principiella grundsynen på rikedomen i entrofast gemenskap mellan två makar kommer till uttryck. För människornas skullbör äktenskapets ingående kringgärdas av mera innehållsmättade former än vadanmälningsförfarandet kan erbjuda. En sålunda utformad akt kan visserligen, somde sakkunniga föreslår, göras helt frivillig, men därmed har samhället i vissmån markerat en neutralitet som kan synas innebära att också valet av samlevnadsformhelt är vederbörandes privatsak eller åtminstone att de ekonomisk-juridiskaföljder av äktenskapet som inträder i och med att anmälan blivit mottagen ärdet enda som tUlmäts vikt från samhällets synpunkt. De sakkunnigas förslag avstyrks vidare av . , Filadelfiaförsamlingen i , . Riksförbundetkyrkans ungdom och demokratisk samling. Filadelfiaförsamlingen kan försin del mte finna några skäl att bryta sönder den nuvarande ordningen, somenligt församlingens mening på ett tUlfredsställande sätt säkrar samvetsfriden.SkuUe det av utredningen föreslagna anmälningsförfarandet införas, anserförsamlingen det vara ett absolut önskemål att det i den kommande lagtextenanges, att mottagandet av anmälan skall anses ske i den högtidliga akten civil ceremoni eller kyrklig vigsel då sådan kommer tUl stånd. Katolska biskopsämbetet ställer frågan varför staten skalltill motta- Prop.1973: 32 232 gareav anmälningar om äktenskap utse präster i skilda samfund, när man heltfrångått den med den kristna synen förenliga uppfattningen av äktenskapetsinnehåll och betraktar påföljande kyrkliga ceremonier som rättsligt heltovidkommande. Ämbetet finner det uppenbart att den föreslagna ordningen kommeratt för många effektivt kamouflera den djupgående förändring som gjorts iäktenskapets innehåll genom att man så litet som möjligt förändrar de yttreomständigheterna. Förslaget ställer, om det antas, den katolska kyrkan införflera alternativ. Eftersom den svenska lagen i så fall skuUe betrakta denkatolska vigseln som en ren nullitet, och det föreslagna anmälningsförfarandetenUgt katolsk syn inte konstituerar ett äktenskap, låge det måhändanärmast till hands att katolska kyrkan å sin sida betraktade anmälningen somen helt frivUlig och privat handling. Då skulle nupturien-terna själva fritt fåavgöra om de genom en anmälning viUe betraktas som gifta ur den borgerligarättens synvinkel eller om de nöjde sig med att kyrkan beseglade deras förbund.Ämbetet framhåller att denna fråga inte är rent teoretisk, eftersom det redannu tydligen finns gott om personer som menar att det medför olägenheter attregistreras som gifta. I allmänhet är dock den katolska kyrkan angelägen att,så långt kanonisk rätt tUlåter det, överensstämmelse i civUstånd skallföreligga enligt kyrklig och borgerlig lag. Samma intresse har staten haft iländer med obligatoriskt civiläktenskap. Regeln är att antingen är kyrkligvigsel borgerligt giltig eller är den förbjuden utan föregående borgerUg ceremoni.Ämbetet anser det tvivelaktigt om katolska präster kan ålägga de troende attgöra anmälning om äktenskap i en form som enligt katolsk uppfattning inte i sigbetyder någonting, liksom om katolska präster kan åläggas medverka vidmottagande och prövning av dylika anmälningar.