prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — Till dessa delar hörockså de nordligaste delarna av , som därför synes böra inbegripasi det inre stödområdet, I enlighet med vad beslutade ankommerdet på Kungl. Maj:l alt närmare ange gränserna för det inre stödområdet. Sysselsällningsstöd utgår i princip endast lillindustriförelag. Maj:l äger dock besluta om sysselsällningsstöd ävenlill förelag, vilkas verksamhet vid en snäv tolkning faller utanför det egentligaindustribe greppet, om del mol bakgrund av sysselsällningsförhållandena inomdel inre stödområdet kan anses befogat (prop. 1972:1 bU, 13, InU 1972:7, rskr1972:188), Sysselsällningsstödel har haft karaktär avförsöksverksamhet. Erfarenheterna av slödel är goda. Jag förordar därför allstödformen nu blir permanent. I syfte att nå större likformighet mellansysselsättnings-slödels och lokaliseringsstödels sektoriellatillämpningsområden föreslår jag vidare att sysselsällningsstöd skall kunnautgå inle bara lill industriföretag ulan också lill övrig verksamhet somenligt vad jag har redovisat i del föregående är stödberältigad. Verksamhetinom turistnäringen bör dock undantas. Företag, som har fått tillstånd all användainvesteringsfondsmedel för sin investering, är undantaget från möjligheten attfå slöd för den sysselsättningsökning som inträffar det år när investeringenavslutas och året närmast därefter. 1 olika sammanhang har framförts krav på enändring av denna bestämmelse. 1 anslutning till all sysselsällningsstödetpermanentas förordar jag att även sådana förelag som har fått tillstånd allanvända investeringsfondsmedel blir delaktiga av den stimulans till ökadsysselsättning, som sysselsättningsslödet utgör. Delta torde också verksamtkunna bidra lill all intressera förelag all med hjälp av investeringsfondsmedeletablera eller bygga ut verksamhet i det inre stödområdet, Sysselsällningsstöd utgår f. n, med , för varjeårsarbelskrafl varmed sysselsättningen har ökal i förhållande lill ärel innan.För den ökning som kvarstår utgår . per årsarbetskraft under andra åretoch . under tredje året. Genom den utveckling som har ägt rum harsysselsäll-ningsstödels kostnadsreducerande effekt successivt minskal. För altden stimulans som sysselsättningsslödet syftar till skall upprätthållasföreslår jag att beloppen höjs lill . per årsarbetskraftunder första och andra året och till . under Iredje året. Höjningen avbeloppen bör genomföras så att den ökning av antalet årsarbetskrafter som ägerrum resp. den ökning som detla år kvarstår och1972 får tillgodoräknas. 2.6.2 Regionalpolitiskt stöd till turistanläggningar harar 1972 (InU 1972:28, rskr 1972:347) tagitställning rill de förslag lill allmänna riktlinjer för lokaliseringsstöd lillturistanläggningar som lades fram i prop. 1972:111 (bil. 1), Jag har i delföregående (2.3,2) redogjort för innehållet i beslutet. Dessa ställningstaganden ulgör utgångspunkten för minbehandling i del följande av de förslag i fråga om regionalpolitiskt stöd lillturistanläggningar som kommittén för planering av turistanläggningar och friluftsområdenhar presenterat i betänkandet (Ds Jo 1971:7) Statligt lokaliseringsstöd lillrekrealionsanläggningar. F, n. kan regionalpolitiskt stöd lill turistföretag lämnasi form av lokaliseringsstöd och utbildningsstöd. I likhet med kommittén finnerjag alt stöd i dessa former också i fortsättningen bör kunna lämnas lillturistföretag. Kommittén har lagt stor vikt vid frågorna om samordningoch specialisering av olika former av stöd till rekrealionsseklorn.Självfallet finns del ett vidare perspektiv på turistnäringen än detregionalpolitiska som jag behandlar i detla sammanhang. Det gäller bl. a.användningen och utformningen av andra stödformer än de regionalpoliliska samlkonkurrensfrågorna, branschstrukturen och marknadsföringsfrågorna: Frånre-krealionspolitisk synpunkt torde det regionalpolitiska stödet kunna betraktassom ell komplement lill övriga stödformer. Möjligheterna att samordna dessastödformer med det regionalpoliliska stödet bör givelvis tas till vara, Detlaär främst en praktisk fråga för de handläggande myndigheterna. Flera remissinstanser stryker i detla sammanhang under allsamhälleliga insatser med avseende på infrastrukturen är nödvändiga som komplementtill del direkta stödet. Med anledning härav vill jag erinra om de insatser förutbyggnad av samhällsfunktionerna som görs inom olika samhällssektorer. Vid denfortsatta utbyggnaden av dessa funktioner kommer som framgår av länsprogrammenbetydande hänsyn all tas lill turislsektorn och dess utveckling i skilda delarav landet. Kommittén föreslår en vidgad användning avlokaliseringsstöd lill turistanläggningar. Sålunda förordar kommitténförmånligare regler i fråga om stödberältigad verksamhet, stödsubjekl,lokaliseringsbidrag och slödunderlag. Remissinstanserna har lill övervägandedel varit positiva lill förslagen, I fråga om stödberältigad verksamhet gäller f. n, altlokaliseringsstöd kan utgå vid nyetablering och utbyggnad avturistanläggningar. Till sådan anläggning hänförs hotellbyggnad medpersonalulrymmen och andra anordningar som är nödvändiga för all anläggningenskall kunna tjäna sill Prop, 1973:50 49 Större campinganläggningar, semesterbyar ochskidliftar kan också komma i fråga för slöd. Jag föreslår ingen ändring i dessahänseenden. Kommitténföreslår att slöd i vissa fall skall kunna beviljas även förgemensamhetsanläggningar, som drivs kommersiellt av ell fristående företag. Detkan gälla t. ex. en skidlift, ett tempererat bad eller andra nytligheler.Härigenom kan enligt kommittén risker för konkurrenssnedvridning undvikas.Kravet på sysselsättningseffekt och en eftersträvad specialisering får enligtkommittén inle begränsa möjligheterna all vid behov utnyttja lokaliseringsstödför sådana serviceanordningar som tjänar endast ett enda företags gäster ellerutgör gemensamma nyttigheter för flera närliggande företag och som drivs isamverkan. Förslaget tillstyrks v de remissinstanser som har behandlat frågansärskilt. Enligt min uppfattning bör lokaliseringsstöd inle utgåtill sådana anläggningar som kan anses utgöra en del av ortenssamhällsfunktion. Dylika investeringar, förvUka olika samhälleliga elleribland enskilda organ har ansvaret, bör liksom finansieras i denordning och i de former som är avsedda för dessa ändamål. För andra typer avgemensamhetsanläggningar som har rekreativt syfte och inte är knutna lillvisst eher vissa turist- eller rekrealionsförelag finns särskilda stödformersom kommittén har redovisat. Jag vill erinra om att sådana anläggningar som dethär är fråga om kan ulföras som beredskapsarbeten om förutsättningar härförföreligger. Beträffande annan anläggning som är avsedd att varagemensam för två eller flera turistföretag får med utgångspunkt i gällanderegler för regionalpolitiskt stöd avgöras i vad mån anläggningen har sådantsamband med företagens verksamhet att den kan anses nödvändig. I sådant fallbör regionalpolitiskt stöd kunna utgå. Kommittén föreslår vidare all slöd vid exploatering avolika rekreationsområden skall kunna utgå lill verksamhet som bedrivs av vadkommittén kallar "övergripande" organ, i vilka kommuner har starka intressen,1. ex. stiftelse, bolag eller annan juridisk person, som arrenderar utanläggningar, driver anläggningar i egen regi eller uppför och helt ellerdelvis överlåter anläggningar. Enligt min mening går kommitténs förslag långt utövergränserna för vad som gäller i fråga om stödberältigad verksamhet.Förslaget motiverar kommittén från enbart socialt rekreativa synpunkter. Somframgår av statsmakternas beslut är lokaliseringsstödet ett regionalpolitisktmedel och får därför utgå för investeringar i turistanläggningar endast närregionalpoliliska skäl föreligger. Regionalpoliliska motiv för all stödjaverksamhet som avser enbart markexploatering, projektering, byggnation,förvaltning, uthyrning eller försäljning av turistanläggningar föreligger enligtmin mening inte. Jag kan därför inle ansluta mig till förslaget. I fråga om stödsubfekt föreslår kommittén en betydelsefulländring i förhållande till vad som gäller f, n. Kommittén föreslår nämligen attäven kommun skall kunna få lokaliseringsstöd vid investeringar i turistanläggningar,Pä denna punkt är remissopinionen genomgående positiv, I delta sammanhang vill jag erinra om all statsmakterna såsent som i 1 saml Nr 50 höstas har tagit ställning till frågan om kommunernas roUi regionalpolitiken. Jag har i det föregående redogjort för dettaställningstagande. Med utgångspunkt häri bör som i princip gälla attregionalpolitiskt stöd inte utgår till kommun eller kommunall bolag, stiftelsee, d. Det bör enligt min mening krävas starka skäl för att medge undantag fråndenna princip. Som kommittén har framhållit har emellertid kommunerna genomlagen (1968:131) om vissa kommunala befogenheter inom turislväsendel fått rättatt vidta åtgärder för all uppföra och driva turistanläggningar, dock endast iden mån det är påkallat för alt främja turistväsendet inom kommunen. Medhänsyn härtill synes det befogat att göra ell undantag från huvudprincipen. Jagföreslår att kommun i sådana fall skall kunna få lokaliseringsstöd vidinvesteringar i turistanläggning om regionalpolitiska skäl för stödföreligger. Detsamma bör gälla juridisk person, bolag eller stiftelse, varikommunen har ett avgörande inflytande. För stöd till kommun bör gälla samma förutsättningar somför slöd lill annan sökande. Särskild hänsyn bör vid prövningen las lillkonkurrenssituationen för andra turistföretag. I fråga omlokaliseringsstödets form erinrar kommittén om all stödet enligt gällandebestämmelser kan utgå i form av lokaliseringslån och, om särskilda skälföreligger, lokaliseringsbidrag/avskrivningslån. Kommittén föreslår attnuvarande praxis, som innebär att inte bidrag ulan endast lån beviljas förinvesteringar i turistanläggningar, skall ändras, Bidragsgivningen bör skeselektivt. Endast i särskilda fall anses bidrag böra utgå till investeringar ikommersiellt drivna boendeanläggningar. Vidare föresläs att stöd skall kunnabeviljas också i form av statlig lånegaranti för anskaffning av rörelsekapital.Garanti bör kunna beviljas både vid nyetablering och överlagande avturistföretag. Remissinstanserna är till övervägande antal positiva tillutredningens förslag. I fråga om lokaliseringsbidrag till turistanläggningardelar jag liksom fierlalet remissinstanser kommitténs uppfattning att vissaavsteg från nuvarande praxis bör kunna göras. Stor försiktighet bör emellertidiakttas vid prövningen av ansökningar om bidrag med hänsyn tillkonkurrensfrågan. Turistnäringen är en bransch där konkurrenskänsligheten ärstor. Bidrag till turistanläggningar bör därför inte utgå i sådana fall då enkonkurrensförskjutning kan befaras, särskilt när det är fråga omboendeanläggningar. Denna fråga måste bedömas noga från fall rill fall. Ombidrag anses böra utgå bör motsvarande restriktiva bedömning göras i fråga ombidragels storlek. I övrigt bör vUlkoren för bidrag lill turism vara i huvudsakdesamma som gäller slöd till andra näringar. Sålunda bör kraven på lönsamhetoch varaktig sys.selsältningseffekt upprätthållas. Utanför del allmännastödområdet bör stöd inte lämnas. och fierlalet remissinstanser anser jagall möjlighet bör införas att ge lokaliseringsstöd till turistanläggningar iform av lånegaranti för anskaffning av rörelsekapital. I likhet med vad som f.n. gäller för t. ex. industriföretag bör lånegaranti komma i fråga endast isamband med att lokaliseringsstöd beviljas vid nyetablering eller utbyggnadinom det allmänna stödområdet och om de säkerheter som företaget kan ställa tUlförfogande i initialskedet måste bedömas vara otillräckliga Prop, 1973:50 51 som bas för sedvanliga bankkrediter. Också i övrigt börsamma regler gälla som för industri. I, ex, i fråga om placering av lånet,räntevillkor och löptid. Kommitténhar föreslagit all stödunderlagel för bidrag och lån skall utvidgas. Iinvesteringskostnader för byggnad vill kommittén räkna in även kostnader förvatten- och avloppsledningar, elektriska ledningar, vägar, uppställningsplatseroch markberedning. Stöd i form av lån bör enligt kommittén kunna utgå också förkostnader för anskaffning av maskiner och inventarier, t. ex. möbler, textilieroch konferensutrusl-ning. Kostnader för inventarieanskaffning anser kommitténeventuellt kunna räknas in i stödunderlagel för lånegaranti. att kostnader för markförvärv i speciella fall bör räknas in istödunderlaget för lån. Lån föreslås kunna beviljas också vid förvärv avbefintlig turistanläggning. Del fåtal remissinstanser som har yttrat sig ifrågorna är positiva lill förslagen. Några remissinstanser föreslår all ävenkostnader för marknadsföring skall ingå i stödunderlaget. Enligt min mening föreligger inle tillräckligaregionalpolitiska motiv för kommitténs förslag, Stödunderlagel för bidrag ochlån bör med de modifikationer som föranleds av turistnäringens speciella artvara detsamma som för annan stödberältigad verksamhet. Kostnader för markberedningeller kostnader för vägar eller för sådana vatten- och avloppsledningar ellerelektriska ledningar som inte ingår i byggnad bör därför inle utgöra slödunderlag.Inte heller bör kostnad för markförvärv, förvärv av befintlig anläggning elleranskaffning av maskiner och inventarier finansieras med lokaliseringsstöd. Kostnader för marknadsföring vilka har berörts vidremissbehandlingen bör inte tas upp i delta sammanhang. Marknadsföringsfråganär en branschfråga som enligt vad jag har erfarit prövas av kommittén i dessfortsatta arbete. Jag delar kommitténs uppfattning, att inga ändringar iövrigt bör göras i nuvarande regler för lokaliseringsstödet till turistföretag.Som framgår av vad jag har anfört i det föregående bör förhöjt bidrag som ivissa fall skall kunna utgå till byggnadsinvesteringar i det inre stödområdetinte utgå till turistföretag. I fråga om beslutanderätten i bidragsärenden delar jag såtill vida kommitténs uppfattning som beslutanderätten bör ligga hos Kungl.Maj:t. Sedan erfarenheter har vunnits bör Kungl. Maj:l kunna delegera beslutanderättenenligt de principer som f. n. gäller i fråga om fördelningen avbeslutanderätten mellan Kungl. Maj:l och AMS. Efler beslut av riksdag (prop, 1970:154, BaU1970:69, rskr 1970.446) infördes lagen (1970725) om lokahseringssamråd. LagentUlämpas fr, o, m, i Stockholms-, Malmö- och Göteborgsregionerna,Lokaliseringssamrådel har till syfte all garantera alt förelag, som övervägeralt etablera eller utvidga verksamhet i de mest Prop,1973:50 52 expansiva regionerna, fär ingående information omsamhällets regionalpolitik, det statliga regionalpolitiska stödet och övrigalokaliseringsförut-sällningar i olika delar av landet. Härigenom skallförelagen få underlag för en nyanserad bedömning av lokaliserings frågan innande fattar definitivt beslut om lokalisering av ny eller utvidgad verksamhet. 1972:111 (bU. 1 s. 171) redovisas statistik översamrådsverksamheten , Ianslutning härtUl uttalades i propositionen alt den direkta, påvisbara effektenav samrådet dittills hade varit begränsad. Den redovisning som föreliggerför samrådsverksamhelen för liden fram lill utgången av bestyrker alldenna effekt av samrådet har varit mindre än väntat. Som jag har erinrat om i prop, 1972:111 utreds fråganhuruvida starkare styrmedel behöver införas i regionalpolitiskt syfte.Utredningsarbetet väntas bli relativt tidskrävande. 1 avvaktan på resultatet avutredningen bör, med hänsyn tUl de begränsade effekterna av samrådsverksamhelen,åtgärder vidtas inom ramen för den nuvarande principieUa konstruktionen för allgöra samrådet till ett bättre instrument all påverka företagslokaliseringar. F. n, gäller att samrådsskyldighel föreligger närplanerade byggnadsåtgärder medför ett lokaltillskotl av mirist 500 mvåningsyta och lokalerna är avsedda att hell eller lill huvudsaklig delanvändas för verksamhet inom någon av de näringsgrenar som anges i bilaga tillkungörelsen (1971:51) om lokaliseringssamråd. Staten, kommun och landstingskommunär inte samrådsskyldiga. Den som planerar byggnadsåtgärd som omfattas avkungörelsen är skyldig att möjligt anmäla sina planer hos AMS. Enlokaliseringsdelegation inom styrelsen lar då upp överläggningar ilokaliseringsfrågan med anmälaren. Sedan samråd har ägt rum utfärdardelegationen bevis om all samrådsskyldigheten har fullgjorts. Sådant bevisskall utfärdas senast efler del anmälan gjordes, om denanmälningsskyldige begär del. Delegationen får dock förlänga denna lid medhögst , om den anmälningsskyldige vägrar alt lämna nödvändiga uppgifter ellerpå annat sätt uppenbart undandrar sig att medverka i samrådet. Denanmälningsskyldige kan inte få byggnadslov för byggnadsåtgärden utan all företesamrådsbevis. Det kan göras gällande att samrådet inle utgör etttillräckligt incitament för berörda företag att seriöst övervägalokahseringsfrågan. JagvUl emellertid påpeka att samrådet inte i någotfall har gällt nyetablering av företag. Samrådet har i samtliga faU avsettersättningsbyggnader eller lill- och ombyggnader av befintliga anläggningar. Enomlokalisering i dessa fall har i allmänhet inte framstått som realistisk. Iflertalet fall har inle heller delegationen funnit anledning att ifrågasätta enannan lokalisering, JagvUl vidare i detta sammanhang understryka attdämpningsåtgärder bör utformas med hänsyn tUl den skiftandenarmgslivsutvecklingen i de tre storstadsområdena och behovet av att där främjaen allsidig sammansättning av olika näringslivsaktivileter. Trots vad jag nu har sagt förekommer otvivelaktigt fall,då alternativet alt flytta företagel eller delar därav till ort utanförsamrådsregionerna också från företagets egna kostnads- ocheffektivitetssynpunkter torde förtjäna alt allvarligt övervägas. Del kan därförses som en brist hos det nuvarande samrådsförfarandet att även sådana förelagskall kunna få samrådsbevis ulan att närmare behöva pröva lokaliseringsfråganoch motivera sin ståndpunkt. Detsamma gäller företag som avser att nyetab-leraverksamhet i samrådsregionerna. Mot dennabakgrund vill jag aktualisera frågan om utredningskravet i samrådsärendena. 1970:154 med förslag lill lag om lokaliseringssamråd framhöll jag attsamrådsmyndigheten som underlag för överläggningarna med företag måste fåtillgång till uppgifter beträffande företaget samt dess aktuella och planeradeverksamhet. Hur pass ingående uppgifter som behövdes fick avgöras från falllill fall av myndigheten. I avvaktan på erfarenheter av samrådsförfarandetansåg jag del inte nödvändigt att utrusta myndigheten med tvångsmedel för altfå erforderliga uppgifter frän de anmälningsskyldiga. Lokaliseringsmyndighetenborde ha en betydande handlingsfrihet i fråga om samrådets närmare innehåll ochutformning. anslöt sig till dessa uttalanden (BaU 1970:69, rskr1970:446). Jag har fortfarande den uppfattningen all det inte finnsanledning all utrusta lokaliseringsmyndigheten med särskilda tvångsmedel föratt få nödvändiga uppgifter från de anmälningsskyldiga. Den sanktion som lageninnehåller är tillräcklig. Om den anmälningsskyldige vägrar alt lämnaerforderliga uppgifter eller på annat sätt uppenbart undandrar sig alt medverkai samrådet, kan myndigheten sålunda förlänga den lid inom vilken samrådsbevisnormall skall utfärdas. Däremot anser jag alt utredningskravel bör preciseras. Samhällettillhandahåller ett omfattande material omlokaliseringsförutsätt-ningarna i olika orter och regioner och har ell välutbyggt system av regionalpolitiskt slöd. Med hänsyn härtill framsiår del somrimligt alt samrädsmyndigheten kan kräva att den anmälningsskyldige på sin sidapresenterar sådan utredning om lokaliseringsförulsältningarna för företagetsom gör det möjligt att göra meningsfulla överväganden i lokaliseringsfrågan.Jag förordar därför all myndigheten får förelägga den anmälningsskyldige attkomplettera anmälan med utredning om förutsättningarna att förläggaverksamheten lill .ort utanför det område där samrådsskyldighel föreligger.Iakttar den anmälningsskyldige inle föreläggandet, får myndigheten förlängaden tid inom vilken samrådsbevis skall utfärdas med högst ell år. Dennaprecisering av skyldigheten alt förete utredning i samrådsärendet bör kommatill ullryck i lagen. Del är enligt min mening inle ändamålsenligt att ilagtexten ange i vilka fall föreläggande skall meddelas. Inte heller bör där preciseras vilken utredning som skall förebringas. Dessa frågor bör avgöras från fall till fall. Del synes ligga närmast till hands att föreläggande meddelas, då det inle av de uppgifter som den anmälningsskyldige har lämnat klart framgår huruvida en alternativ lokalisering kan komma i fråga vid företagsekono misk bedömning. ' I föreläggandet skall tydligt anges i vilka hänseendenutredning erfordras. Om det behövs bör myndigheten lämna anvisningar i detlahänseende. Myndigheten bör när så kan anses påkaUat biträda vid utredningen iden omfattning som är möjlig. Den nya bestämmelsen bör lämpligen tas in i 2 § lagen omlokaliseringssamråd. Därvid bör en redaktionell ändring av paragrafen göras.Bestämmelsen bör träda i kraft den 1 juh 1973 men bör inte gälla anmälningarsom har kommit in före ikraftträdandet. Avslutningsvis vill jag i detta sammanhang erinra om alllagen (1971: 1204) om byggnadstillstånd m. m. ger Kungl. Maj:t möjlighet attförordna att byggnadsarbete inle får påbörjas utan tillstånd, om sådantförordnande behövs med hänsyn till samhällsekonomiska förhållanden eller lägetpå arbetsmarknaden eller andra väsentliga allmänna intressen. Sådantförordnande får begränsas lill all avse bl, a, visst slag av byggnadsarbeteeller viss del av landet. Med stöd av denna fullmakt kan Kungl, Maj:t alltsåförordna om krav på byggnadstillstånd i regionalpolitiskt syfte förbyggnadsarbete inom t, ex, de områden där samrådsskyldighet föreligger, 2,6,4 Uppföljnings- och bevakningsfrågor Frågan om uppföljningen och bevakningen av statensfordringar i företag som har fått statligt regionalpolitiskt stöd har sedanlänge uppmärksammats av statsmakterna. Allt efter som nya stödformer hartillkommit har de organisatoriska resurserna på detla område byggts ut. Grundenför den nuvarande uppföljnings- och bevakningsverksamheten lades genomriksdagens beslut angående riktlinjer för en aktiv lokaliseringspohtikm. 1964:185, BaU 1964:48, rskr 1964:408). Enligt detta beslut skallAMS som det centrala lokaliseringsorganet omhänderha uppföljningen ochbevakningen i ärenden om lokaliseringsstöd. Verksamheten fick härigenom enorganisation på det centrala planet som motsvarade den som redan gällde för denstatliga garantigivningen för lån till hemslöjd, hantverk och småindustri m,m. Denna stödverksamhet administreras av kommerskollegium. Någon regionalbevakning och uppföljning i fråga om lokaliseringsstödet kom emellertid inletill stånd genom riksdagsbeslut. För kollegiets uppföljnings-ochbevakningsverksamhet stod redan då företagareföreningarna till förfogande förden regionala verksamheten. Föreningarna har också att under kollegiets tUlsynförvalta och bevaka de lån som lämnas av medel ur statens hantverks- ochinduslrilånefond. Utbyggnaden av den lokaliseringspoliliska stödverksamhetenhar ökat behovet av en förbättrad insyn i slödföretagen. Behovet har förstärktsytterligare av alt det har blivit vanligare att stöd har beviljats ett ochsamma förelag genom en kombination av olika stödformer. Utvecklingen hardessutom ställt krav på en bättre samordning inte minst på det regionalaplanet. Enligt beslut angående riktlinjer förföretagare- Prop, 1973:50 55 föreningarnas organisation och verksamhet (prop, 1968:61,SU 1968: 102, rskr 1968:254) skall föreningarna biträda med bevakningsuppgifteri samband med lokaliseringsstödverksamheten. Härigenom fick AMS i sitt insyns-och bevakningsarbete tillgång till regionala organ med förelagsekonomisk ochteknisk expertis. I anslutning härtill beviljades föreningarna ökade bidraglill administrationskostnader för alt fullgöra de nya arbetsuppgifterna.Ytterligare förstärkning av föreningamas resurser härför beviljades ettvart avåren 1969-1972, Parallellt härmed har organisationen hos AMS ochkommerskollegiet förstärkts i samma syfte.