prop · FW03167 · 1973-12-31 00:00:00 — Auktionsförrättaren skall i så faU enligt 95 § 3 mom. förstapunkten UL genast ånyo utlysa auktion. Föredraganden.Förslaget innehåller i första stycket bestämmelser om när nytt försäljningsförsökskall göras. I första punkten avses det faUet att godtagbart bud ej avgettseller att handpenning ej lämnats. Enligt min mening måste man räkna med, attgodtagbart bud ej alltid I förslaget tas därför upp samma regel som beträffande fastegendom, nämUgen att nytt försäljningsförsök skall göras om sökanden begärdet. Sökanden behöver inte bestämma sig vid auktionen utan får enveckas befänketid. Finns det flera exekutionssökande, skall nytt försäljningsförsökgöras, om nägon av dem yrkar det. Om någon av sökandena underlåter attframställa sådant yrkande, kan det också inverka på vem som skall svara för tiUkom-mandekostaader i anledning av ny auktion. På grund av bestämmelsema i 5 § andra ochtredje styckena bör sjöpanträttshavare, som begagnat eUer begagnar sin därföreskrivna anslutningsrätt, anses jämställd med sökande i förevarandeavseende, överexekutor bör på lämpligt sätt fästa vederbörandes uppmärksamhetpå hans möjlighet att få tUl stånd ny auktion. Däreftertas i förslaget upp fallet att inroparen försummat sin skyldighet att betalaåterstoden av köpeskUlingen sedan handpenningen erlagts. Ny auktion bör då håUas.Den försumlige inroparen har lämnat handpenning eUer säkerhet som i allt falltäcker dittills upplupna kostaader och det är därför oftast i sökandensintresse alt nytt försäljningsförsök sker. Sökanden bör emellertid hamöjlighet att avstå därifrån. Ny auktion bör därför inte kungöras förränsökanden fått tillfäUe meddela överexekutor, om han vill avstå. Finns flerasökande, skaU ny auktion håUas, om inte samtiiga förklarar sig avstå. Även härbör sjöpanttättshavare som begagnat eller begagnar sin anslutningsrättjämställas med sökande. Förslagetinnehåller i andra stycket också i överensstämmelse med vad som gäUer förfast egendom en bestämmelse som gör det möjligt att avbryta det exekutivaförfarandet, om gjorda försäljningsförsök ej leder tUl resultat, överexekutorfår sålunda befogenhet att avvisa begäran om nytt försäljningsförsök, när tvåauktioner hållils utan att skeppet blivit sålt och det saknas anledning antagaatt skeppet kan säljas inom rimlig tid. Som regel torde sökanden i dennasituation självmant avstå från vidare försäljningsförsök pä grand av de ökadekostnaderna. Itredje stycket regleras förfarandet när ny auktion skall äga rum. Enligt 42 § FfLoch 22 § LfL får fordran anmälas till ny auktion även av den som försummat altgöra anmälan i en tidigare omgång. Bevakning som skett för en auktion behöverinte upprepas för senare auktion. Motsvarande föreslås skola gälla vidskeppsförsäljning. Ifjärde stycket föresläs en föreskrift om att utmätning skall gå åter, när nyttförsäljningsförsök inte skall göras. För den händelse särskilda medel influtiteller inflyter med anledning av redan vidtagna åtgärder skall dock utmätningeninte gå åter i den delen. Härmed åsyftas främst handpenning. 9 1973.1 saml. 22§ Förevarande paragraf reglerar användningen av handpenning, när inropareninte fullgjort sin betalningsskyldighet. Den har avfattats i nära anslutningtill 43 § FfL och 23 § LfL. gällande bestämmelser om försumlig inropares skadeståndsskyldighetfinns i 95 § 3 mom. De överensstämmer i sak med de bestämmelser som gälldeför fast egendom års lagändringar. Fullgör inropare ej sinbetalningsskyldighet, skall fartyget säljas på nytt. Den försumlige inroparensvarar för det belopp varmed köpeskillingen vid den nya auktionen understigerden förra köpeskillingen med laga ränta därå och för kostnaden för den nyaauktionen. I fråga om ränta torde bestämmelsen innebära, att sådan skaUberäknas efter från likviddagen för den första auktionen t. o. m.samma dag för den nya auktionen. Är pant eller borgen ställd för köpeskUlingen,torde överexekutor inte böra göra brak härav så snart inroparen brister i sinbetalningsskyldighet utan först om det visar sig behövligt med hänsyn tillresultatet av den nya auktionen. Ger den nya auktionen överskott, har den förreinroparen inte rätt härtUl. Lagen reglerar ej, huruvida en försumlig inropareblir fri från ansvar och kan återfå sin handpenning när högre bud avges ellernär den nya inroparen fullgör vad som åligger honom. Ej heller finns bestämmelseför det fallet att försäljning inte kommer tiU stånd vid den senare auktionen. Beredningen.Förslaget behandlar i första stycket det fallet alt nj' auktion på fartygetskall hållas, sedan inrop blivit ogiltigt erUigt 20 § andra stycket.Handpenningen skall då tas i anspråk i den mån det behövs för att sammanlagtsamma belopp skall uppnås som vid den förra auktionen jämte sex procents årligränta därå från likviddagen t. o. m. den nya likviddagen och kostnaden för dennya auktionen. Denna bestämmelse kompletterar beredningen med en föreskrift,att den angivna regeln skall gälla även om ändrade förhållanden inttält. Somtredje punkt i första stycket föreskrivs, att vad som inte behöver tas ianspråk skall återlämnas när den nye inroparen fullgjort sin betalningsskyldighet.Om samma person inropar fartyget vid båda auktionerna, måste han alltså pånytt betala handpenning eller ställa säkerhet. Beredningenhar inte ansett det möjligt att i lag reglera det faUet att flera inropareefter varandra försummar att fullgöra sin betalningsskyldighet. Omfartyget inte blir sålt vid den nya auktionen, är det svårt att exakt bestämmanågon viss förlust som inroparen bör ersätta. Beredningen föreslår som sista punkti första stycket en föreskrift att hela handpenningen är förverkad om fartygetej blir sålt vid den nya auktionen. Vidarehar beredningen uppmärksammat, att ny auktion ej hålls. Skilda anledningar härtUlkan föreligga. Gäldenären kan ha betalt sin skuld. Exekutionssökanden kanåterkalla sin begäran eUer jämlikt 21 § första stycket andra punkten avstå frånnytt försäljningsförsök. För det fallet att någon ny auktion inte hällsföreslår beredningen i andra stycket, alt handpenning skall användas tiUbetalning av kostnader för förfarandet som blivit onyttiga. Härmed avses främstkostnaderna för den hållna auktionen. Återstoden av handpennmgen skallåterlämnas tiU den som inropade fartyget. Vadsom sagts om handpenning skaU ha motsvarande tillämpning på säkerhet somställts for handpenning. Remissyttrandena.Hovrätten för anmärker, att varken lagtext eller motiv ger lednuigvid bedömandet av den mycket allmänt hållna regeln i första stycket andrapunkten att reglerna om ianspråktagande av handpenning också gäller om ändradeförhållanden inträtt. Advokatsamfundettar upp bestämmelsen i första stycket sista punkten om förverkande avhandpenning när fartyget ej blir sålt vid ny auktion. Eftersom annars förverkandenorraalt sker till kronan, anser det lämpUgt att det anges,att handpenningen förverkas tUl borgenärerna eller att för\'erkad handpenningskall fördelas såsom influten köpeskiUing. Föredraganden.Jag biträder de av beredningen föreslagna reglerna om ianspråktagande avhandpenning när ny auktion hålls därför att den förste inroparen ej fullgör sinbetalningsskyldighet. ReglernaskaU tUlämpas också om ändrade förhållanden har inträtt vid senare auktion. Dethar anmärkts, att innebörden härav ej är klar. Förslaget syftar t. ex. på attskepp sjunkit i värde på grund av förhållandena på fraktmarknaden. Vidare kanlångivare, som vid den första auktionen var villig tUl avräkning, påfordrakontant betalning. Det är enligt min mening inte praktiskt möjligt att tahänsyn lill sådana nya omständigheter vid bestämmandet av hur mycket av dentidigare lämnade handpenningen som bör tas i anspråk. Bestämmelsen bör därförgälla också i dessa situationer. Blirskeppet inte sålt vid ny auktion, bör hela handpenningen förverkas. Det harförordats att lagtexten kompletteras så att därav framgår till vem förverkandesker. Jag viU anmärka, alt det här självfallet inte är fräga om förverkande pågrund av brott. Bestämmelsen har också i beredningens förslag fått sammautformning som motsvarande bestämmelser i och LfL. Enligt min mening kantvekan inte råda om att försumUg inropares handpenning ingår bland de medel somskall fördelas enligt 143 § UL, vare sig den tages i anspråk helt eller delvis,och att den alltså tUlfaller sakägarna. 23 §Paragrafen rör köpeskiUingsförddning och fullföljd av ta lan. Den motsvarar 24 § första stycket första punkten och andra styc ket LfL. Föredraganden.KöpeskUlingsförddning och vad som har samband därmed regleras i 6 kap. UL.Vissa stadganden är givna särskUt för fartyg (se bl. 140 a § UL). Eljest tUlämpasvad som gäller för lös egendom. I förslaget hänvisas i första stycket till vadsom enligt 143 166 §§ UL gäller beträffande fast egendom. I sak innebär dettainte någon större avvikelse från gällande rätt. Jag återkommer härtUl imotiveringen till UL-förslaget. I andra stycket föreslåsen bestämmelse om klagan över överexekutors åtgärd vid auktion eller i frågaom fördelning av köpeskUling och andra tillgängliga medel. Härom skall enligtförslaget gälla vad som i UL föreskrivs för motsvarande mål som rör fastegendom. 24 §Paragrafen som motsvarar 48 § FfL och 25 § LfL reglerar köparens betalningsskyldighet och rätt att ta skeppet i besittning när auktionen överklagats. Bestämmelserna saknar motsvarighet i gällande lag. Köpeskilling för fartyg som överexekutor sålt skall betalas senast vidförddnmgssammanträdet. Sammanträdet skall hällas efter auktionen(95 § 2 mom. första punkten och 140 § 1 mom. Exekutiv auktion på fartygkan enligt 213 § 2 mom. första punkten UL överklagas genom besvär tillhovrätten. Hovrätten kan med anledning av besvären meddela beslut om inhibition(218 § 3 mom. Beredningen.Som första stycke har beredningen tagit upp en föreskrift, att köparen, ävenom auktionen överklagas, skall fullgöra sin betalningsskyldighet enligt 16 § fjiirdestycket. I andra stycket angesförst, att köparen också äger komma i besittning av fartyget, om ej, innan hanblivit berättigad därtill, förordnande meddelats enligt 218 § 3 mom. UL.Köparen blir enUgt 16 § femte stycket berättigad att komma i besittning avfartyget, när köpeskillingen betalts till fullo. Ett därefter meddelatinterimistiskt förordnande kan inte medföra skyldighet för köparen att avträdafartyget eller hindra honom från all avsegla därmed, oavsett om han faktiskttagit fartyget i besUtning eUer ej. Beredningen påpekar, attdet kan vara förenat med olägenheter för inroparen att vara bunden av köpet iavvaktan på att besvär över auktionen blir slutligt prövade. Eftersom inroparendå inte kan få äganderätten till fartyget inskriven, har han i praktiken intemöjlighet att använda fartyget som kreditobjekt. Har inhibition meddelats, kaninroparen inte utnyttja fartyget utan får tvärtom räkna med kostnader förhamnavgifter m. m. För att minska olägenheterna för inroparen av ettöverklagande anser beredningen, att inroparen under vissa förutsättningarskall få frånträda köpet. I andra punkten i andra stycket föreslås, att sådanrätt skall inträda om hovrätten enligt 218 § 3 mom. UL meddelat interimistisktförordnande, enligt vilket inroparen ej får komma i besittning av fartyget,och detta hinder ej är hävt för köpeskillingensfördelning. kan hovrätten antas ha hunnit slutligt pröva målet.Efter utgången av den angivna fristen skall inroparen, medan hindret alltjämtbestår, äga göra anmälan hos överexekutor om att han frånträder köpet. Närinroparen är berättigad att frånträda köpet, skall han få tillbaka vad hanbetalt jämte upplupen ränta. Remissyttrandena.Advokatsamfundet tar upp till diskussion läget då inroparen inte får övertafartyget till följd av inhibition men likväl är bunden innan hanfår frånträda köpet. Med hänsyn tUl ingångna befraktoingar, anstäUd besättningetc. kan detta innebära ytterst kännbara påfrestningar för inroparen, trots attdröjsmålet har sin orsak i förhållanden som i princip avser formerna förrealisation av gäldenärens tillgångar och såsom sådana är inroparenovidkommande. Dessa kostnader kan inkludera så tunga poster som hamnriskförsäk-ring,vakthåUning, kajavgifter, uppvärmning och belysning. Samfundet finner det interimligt att dessa övervältras på inroparen. I förhållande till honom börkostnader, som belöper , tas ut ur köpeskiUingen och sålundabelasta borgenärskolleklivet. Föredraganden.Beredningens förslag syftar tiU att förbättra inroparens ställning, om hantill följd av inhibitionsbeslut inte får komma i besittning av skeppet.Möjlighet ges nämligen åt inroparen att frånträda köpet. I sakmotsvarande föreskrifter finns numera också beträffande fast egendom ochluftfartyg. Jag är inte beredd att gå längre och, som förordats under remissbehandUngen,låta inroparens kostnader för skeppet tas urköpeskillingen. En sådan ordning är för övrigt inte genomförbar om någonförsäljning inte sker. Departementsförslaget har därför samma sakliga innehållsom beredningens förslag. Det är nödvändigt, att skeppsförsäljningslagen träder i kraft medändringarna i SjöL. Övergångsbestämmelserna har utarbetats från dennautgångspunkt. När ikraftträdandet skall ske, är beroende bl. a. av Sverigestillträde tiU sjöpanträttskonventionen. Den nya lagen börtiUämpas när utmätning visserligen skett före ikraftträdandet men den utmättaegendomen inte hunnit säl- På motsvarande sätt bör nya lagen tillämpas även vid exekutivförsäljning under konkurs, oavsett om konkursen börjat före eller efter lagensikraftträdande. Dengrundläggande principen i övergångshänseende blir sålunda, att skeppsförsäljnmgslagenskall tillämpas, om auktion skall äga rum efter ikraftträdandet. Detta påkallaruppmärksamhet från överexekutors sida, när auktion i ett vid ikraftttädandet anhängigtmål skaU hållas först efter ikraftträdandet. Del förberedande förfarandet bör isådant fall ske i den ordning som skeppsförsäljningslagen föreskriver. Iförslaget har föreskrift härom tagits upp under 2 i övergångsbestämmelserna(jfr punkt 1 i övergångsbestämmelserna till FfL och punkt 2 i övergångsbestämmelsernalill LfL). I övergångsbestämmelserna till det till lagrådet remitteradesjölagsförslaget upptas under 14 såsom ett första stycke en föreskrift, att deni 264 § första stycket sjölagsförslaget angivna ordningen med visst tilläggtill pantbrevs belopp för ränta och andra tUläggsförpliktd-ser inte alltidskall tillämpas beträffande inteckning som har beviljats enligt äldre lag. Imål som aktuaUseras inom viss övergångstid skall sålunda på yrkande av sakägareäldre lag tillämpas vid medelsfördelning. Under 15 i nämndaövergångsbestämmelser meddelas en kompletterande föreskrift beträffandeinteckning som beviljats enligt äldre lag. Övergångsvis kan alltså i vissa fallränta komma att beräknas på äldre inteckning i stället för tillägg. Skeppsförsäljningslagensregler om till-lägg bör vara tillämpliga på ett sådant räntebelopp. Enbestämmelse av denna innebörd las upp under förevarande punkt (jfr punkt 3 iövergångsbestämmelserna lill FfL). Under denna punkt föreslås all äldre lag blir tillämplig på inroparensförpliktelser samt köpeskillingens fördelning och vad som har samband därmed,när auktion hållits före nya lagens ikraftträdande (jfr punkt 7 iövergångsbestämmelserna till lagen, 1971: 495, om ändring i UL samt punkt 3 iövergångsbestämmelserna till LfL). Som jag tidigare framhållit bör bestämmelserna om tidsfrister för exekutivförsäljning av skepp och om anstånd med försäljning inte gälla vid indrivningav böter m. m. I enlighet härmed föreslår jag som punkt 5, att bestämmelserna i3 § nya lagen inte skall ha lUl- lämpning vid uttagande av böter, viten, annanmed brott förenad påföljd, som innefattar betalningsskyldighet, eller vidindrivning av vissa kostnader som i mål eller ärende vid domstol eller eljest isamband med rättegång har utgått av allmänna medel och som enligt domstolensbeslut skall återgäldas. Formuleringen är hämtad från punkt 9 i övergångsbestämmelsernatill FfL och punkt 5 i övergångsbestämmelserna till LfL (jfr också punkt 13 iövergångsbestämmelserna tUl lagen, 1971: 495, om ändring i utsökningslagen,1877: 31 s. 1). Regeln att tidsfristerna för försäljning inte behöver iakttaskan, lika väl som förebUderna tUlregeln, tUlämpas även vid indrivning av belopp som skaU utges på grund avförverkande eUer annan av brott föranledd särskild rättsverkan (jfr 1 kap. 3och 8 §§ BrB). Övergångsvis måste en speciell grupp fartyg uppmärksammas nämligen de somär intecknade enligt nuvarande ordning men som inte uppfyller minimimått förskepp. Dessa båtar bör exekutivt jämställas med registrerade skepp. Som punkt 6i övergångsbestämmelserna föreskrivs att nya lagen skall gälla beträffandesådana båtar. Härmed avses att göra också övergångsbestämmelserna tillförsäljningslagen tillämpliga, t. ex. punkt 5. Under denna punkt har jag tagit upp en övergångsbestämmelse som på vanligtsätt anger hur hänvisning till föreskrift som ersatts genom bestämmelse i nylag skall tillämpas. 4.2Förslaget till lag om ändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1) Departementsförslagethar i fråga om paragrafinddningen i huvudsak samma utformning somberedningsförslaget. Några avvikelser föreligger emellertid. Sålunda gäller att140 § kvarstår i beredningsförslaget men upphävs i departementsförslaget (sehärom nedan). Vidare gäller att departementsförslaget inte har någramotsvarigheter till beredningsförslagets ändringar i 212 och 219 §§. Härmedsammanhänger att den av beredningen i 73 § 3 mom. föreslagna befogenheten för överexekutoratt beordra hem utmätt skepp inte har godtagits (jfr 3.3 och beredningensbetänkande s. 100 och 106). 56§ Paragrafen innehåller bestämmelser om utmätningsmans behörighet. Gäldenärens hemvist är enligt 56 § 1 mom. UL generellt kompetensgrandandefaktum. Utmätningsmannen i den orten är behörig att verkställa utmätning såvälav egendom som finns i hans distrikt som av egendom utom distriktet (jfr 66 § utsökningskungörd-sen,1971: 1098; USK), Platsen där viss egendom finns är enligt 56 § 2 mom, förstapunkten UL alternativt kompetensgrundande faktum som får åberopas beträffandeden egendomen. Andra punkten i 2 mom. innehåller en särskild alternativ kompetensregelbeträffande utmätning av penningfordran, som gäldenären har mot tredje man, s.k. sekundogäl-denär. I det fallet kan utmätning verkställas av utmätningsman idet distrikt där sekundogäldenären är. Söks utmätning hos en icke behörigutmätningsman, får denne enligt 56 § 3 mom. UL i brådskande fall föranstaltaom interimistisk åtgärd enligt 60 a §, t. ex, säkerställa utmätning av lösegendom genom att ta hand om den. Målet överlämnas därefter tiU behörigutmätningsman. Enligt 56 § 4 mom, UL får Kungl, Maj:t ge utmätningsmanbefogenhet alt, när fräga är om utmätning av fast egendom belägen på annan ortän gäldenärens hemvist, eUer i andra sär- skUdafaU överlämna mål om utmätning, tUl annan behörig utmätningsman (jfr 68 § USK).Detta avser överlämnande av mål innan egendom utmätts (jfr prop. 1963: 52 s. 84och 69 § fjärde punkten USK). I56 a § regleras överlämnande av mål sedan utmätning skett. I anslutnmg tUl dennyligen beslutade lagstiftningen om fastighetsexekution (se prop. 1971; 20 s.294) upphävdes en bestämmelse som innehöU att, om utmätningsmannen i gäldenärenshemvist tar fast egendom på annan ort i mät, målet alltid skall överlämnas tillutmätningsmannen i den orten för vidare handläggning. För lös egendom finns ejmotsvarande bestämmelse. Beredningenanför, att beträffande utmätning av fartyg gäller att såväl utmätningsmannen igäldenärens hemvist som utmätningsmannen där fartyget finns är behörig. I frågaom fartyg bör emeUertid observeras, att fartygets hemort ej behöversammanfalla med gäldenärens hemvist. Vidare uppmärksammar beredningen detfallet att fartyget är på resa utrikes eller mellan hamnar här i riket. Detsynes beredningen naturligt, alt utmätningsmannen där fartyget har sin hemortblir behörig att utmäta det. Om ett fartyg är tiU sjöss, bör ocksåutmätningsmannen där fartyget väntas vara behörig oavsett om fartyget i stäUetskulle föras till annan hamn. Beredningen anmärker, att den som är behörig attutmäta fartyg också bör kunna ta ägarhypotek i fartyget i mät. Detta kan habetydelse, när man önskar att mäta ut fartyget och ägarhypotek idetta. Ägarhypotek kan också tas i mät av utmätningsmannen i den ort därpantbrevet finns. Beredningenpåpekar att, när fartyg som ej är tillgängligt har utmätts, det kan inträffaatt fartyget anländer till hamn som ligger utanför utmätningsmannens distrikt.Bestämmelsen i 56 a § om överflyttning av mål angående utmätning av fastegendom har numera upphävts. En dylik bestämmelse kunde vara mera motiveradbeträffande fartyg men beredningen har inte ansett sig f. n. ha anledning attväcka förslag därom. I den angivna situationen får i stället den utmätningsmansom fattat beslutet om utmätning anlita utmätningsman där egendomen finns föratt verkställa följdåtgärder. Försäljningen skall ombesörjas av överexekutor,under vilken den utmätningsman som beslutat om utmätningen lyder. Beredningenanför slutiigen, att i fråga om luftfartyg samma synpunkter gör sig gällandesom beträffande fartyg. Ändringen av 56 § omfattar därför även luftfartyg. biträder beredningens förslag om utvidgning avbehörighetsreglerna i vad avser utmätningsman, där fartyget har sin hemort, menifrågasätter lämpligheten av bestämmelsen att utmätning får sökas på ort, ditfartyget väntas. Tingsrätten vänder sig mot att utmätningen och försäljningenkan komma att genomföras avutmätningsman och överexekutor, som saknar varje anknytning tUl gäldenärenshemvist, fartygels hemort eller ort där fartyget finns. Hovrättenför delar tingsrättens betänkligheter i fråga om behörighet attutmäta fartyget för utmätningsman i den ort dit fartyget väntas. Skulle sådantforum lUcväl tillskapas, bör enligt hovrätten möjlighet öppnas att vid behovöverlämna målet till annan behörig utmätningsman. Med anledning av attförslaget omfattar även luftfartyg pekar hovrätten på att gällandebestämmelser, såvitt hovrätten kunnat finna, inte reglerar luftfartygs hemort. Föredraganden.Mitt stäUningstagande till den principiella frågan om distansutmätning har jagredovisat i det föregående (jfr 3.3). Här är det nu fråga om den närmareregleringen av utmätningsmans behörighet. Beredningensförslag har inte mött annan eriman i denna del än att det ifrågasatts omutmätningsman i ort dit fartyget eller luftfartyget väntas lämpligen bör harätt att göra utmätning. Enligt min mening är det en naturlig följd avgodtagandet av dislansutmätning att utmätningsmannen i den ort till vilken manhar anledning anta att fartyget eller luftfartyget skall anlända blir behörigatt besluta om utmätning. Jag delar också beredningens uppfattning altutmätningsmannen i fartygets hemort bör tilläggas utmälningsbehörighet.Motsvarande bestämmelse kan däremot, i vart fall inte gesbeträffande luftfartyg, eftersom de inte har hemort i rättslig mening. Fråganfår övervägas på nytt om luftfartyg underkastas bestämmelser om hemort vid enframtida översyn av luftfartygslagstiftningen. Jagerinrar om att endast registrerat svenskt skepp eller svenskt luftfartyg skallkunna bli föremål för distansutmätning (jfr 3.3). Endast i fråga om sådanegendom skall redan beslutet om utmätning ge förmånsrätt (77 § 2 mom. UL-förslaget).I fråga om utländsk egendom eUer fartyg, som ej är infört i skeppsregistret,blir distansutmätning inte till-låten. För utmätning av sådan egendomförutsätts att egendomen är tUlgänglig. Utvidgningen av utmätningsmannensbehörighet får alltså ingen betydelse för den egendomen. Omdistansutmätt skepp eller luftfartyg kommer till annan ort än den där utmätningbeslutats, finns det i och för sig skäl alt överlämna målet tUlutmätningsmannen i den orten. Men UL tUlhandahåUer inte någon regel om det ochjag är inte beredd att nu ta upp detta spörsmål. Någon större olägenhet av attmålet kommer alt ligga kvar hos den som gjort utmätningen kan knappast uppstå(jfr 71 § USK). Jag utgår emellertid från att, som beredningen antytt, frågankommer att prövas under beredningens arbete på en utsökningsbalk.