prop · FW0340 · 1973-12-31 00:00:00 — Iförevarande paragraf upptas i anslutning till kommittéförslaget en motsvarighettill regeln i 31 § första stycket SjmL att förfallen lön tUl skalltillställas svensk utiandsmyndighet i de fall där denna av välfärdshänsyn börbiträda sjömannen. Här avses i första hand de fall där sjömannen kvarlämnatsutomlands och han är sjuk eller skadad. Det kan gälla fall där han skilts frånbefattningen, t. ex, enligt 17 § på grund av sjukdom eller skada eUer där hanpå egen begäran lämnat sin befattning. Även om sjukdom eller skada inteföreligger, kan som skils enligt 18 § lagförslaget på grund avoduglighet eller indisciplinärt beteende vara i sådan situation attbestämmelsen i denna paragraf bör vara tillämplig. Enförutsättning för att lönen inte skall betalas i vanlig ordning direkt tillsjömannen bör vidare vara, att sådan betalning strider mot sjömannens egetintresse, I här åsyftade fall behöver sjömannen inte sällan hjälp med att ordnasina ekonomiska angelägenheter. Främst skall beaktas de risker som ibland finnsför att en utbetalning till sjömannen inte kommer denne tillhanda påvederbörligt sätt, t. ex. om sjömannen blivit omhändertagen av utländskmyndighet. Prop.1973: 40 175 tuationer ligger det i sjömannens intresse, att hans lönbetalas ut till utlandsmyndigheten, spm vidarebefordrar den till sjömannen iden ordning som är lämplig med hänsyn till omständigheterna. Är sjömannenoförmögen alt sköta sina angelägenheter, t. ex. på grund av sjukdom, skallmyndigheten t. v. innehålla beloppet och endast göra de utbetalningar försjömannen som finns vara oundgängliga, 58 § 1 denna paragraf har sammanförts föreskrifterna i SjmLom skyldighet att hålla tUlgängligt ombord exemplar av kollektivavtal (11 § tredje stycket) samt av sjömanslag och semesterlag (89 §), I en lighet med ett påpekande under remissbehandlingen finner jag lämpligt att i den nya SjmL också föreskrivs, att de centrala författningarna på sjösäkerhetens område, sjösäkerhetslagen och dess tiUämpningskun- görelse, skall finnas ombord. Undantag kan dock vara befogat i fråga om vissa mindre fartyg i inrikes fart. Det bör ankomma på Kungl, Maj:t eller att meddela föreskrifter härom. Jag vill i sammanhanget erinra om att sjöfartsverketbemyndigats alt utfärda författningar i åtskilliga frågor av stor betydelse försjösäkerheten. Det är angeläget att också dessa författningar medförs på fartyget.Särskild lagföreskrift härom anser jag dock inte vara nödvändig, I likhet med kommittén finner jag inte att den föreslagnaregeln behöver vara straffsanktionerad. 59 § Paragrafensaknar motsvarighet i nuvarande SjmL. Jag har tidigare (avsnitt 10.3)redovisat mina överväganden om lagens tiUämplighet i de fall fartygets ägareeller redare helt eller delvis upplåtit fartygets drift till annan, 60 § Dennabestämmelse är ny. Jag hänvisar till mina överväganden i den allmännamotiveringen (avsnitt 10.3). 61 § Dennabestämmelse är ny. Redogördse för innebörden av stadgandet finns i allmännamotiveringen (avsnitt 10.3). 62 § Paragrafen motsvarar 73 § SjmL. Enligt lagförslaget kan den straffas som bryter mot regelni 15 § första eller andra stycket att förse med tjänstgöringsbeskedeller att ange i beviset när sjömannen lämnar sin befattning. Vidare straffasmed böter den som underlåter att enligt 20 § första stycket tillsättafartygsnämnd eller att enligt 21 § första stycket kalla samman nämnden i defall som anges i 2224 §§. Underlåtenhet att sända anmälan eller underrättelseenligt 26 § tredje stycket eller avskrifter en- 1973: 40 176 ligt27 8 tredje stycket kan också medföra bötesstraff liksom Underlätelse enligt37 § att sörja för vård av den som är sjuk eller skadad, Slutiigen stadgasböter för befälhavare som bryter mot minimiålders-regeln enligt 45 §. Arbetsgivarenkan bli fri från ansvar vid förseelse mot 15 § första eller andra stycket, omhan visar att han gjort vad på honom skäligen ankommit för att förhindraförseelsen. Arbetsgivaransvareti verksamhet, som drivs av staten eller kommun, torde enligt allmänna spedalstraffrättsligaprinciper gälla arbetsföre-ståndaren. Jag anser inte nödvändigt att särskiltange detta i lagen, (Jfr 15 § allmänna arbetstidslagen 1970: 103, prop. 1970: 5s. 139 och 7 § lagen 1971: 202 om vissa åtgärder för att främja sysselsättningav äldre arbetstagare på den öppna arbetsmarknaden, prop. 1971: 107 s, 154,) 63 §Första stycket innehåller en regel om arbetsgivarens s, k, hus bondeansvar, om befälhavaren bryter mot 37 § första eller andra styc ket eller 45 §, Straffet är böter, Iandra stycket utsträcks redarens ansvar för det fall 15 § första eller andrastycket, 37 § första eller andra stycket eller 45 § åsidosätts i fråga omarbetstagare som är anställd av annan än redaren. Det hänger samman med detansvar redaren har enligt 61 § lagförslaget för dessa anställda. Redaren kandock bli fri, om han visar att han gjort vad på honom skäligen ankommit för attförhindra förseelsen. Tredjestycket motsvarar en föreskrift i 73 § tredje stycket SjmL om ansvar förminderårig arbetstagares vårdnadshavare. 64 § Den föreslagna paragrafensförsta stycke har motsvarighet i 75 § SjmL. Innehållet i andra stycket är nytt.Nämndens ledamöter kan i sin verksamhet komma att ta del av sakuppgifter,vilkas vidare spridning skulle kunna vålla skada. Det kan gälla en anställdspersonliga omständigheter eller rederiets driftsförhållanden. Det är viktigtatt den enskilde nämndledamoten iakttar diskretion med upplysningar som såledeskan komma att anförtros honom i denna hans egenskap. Tystnadsplikten bör ocksågälla det som förekommit vid nämndens överläggningar. 65 § Paragrafen motsvarar 80 § SjmL, 66 § Paragrafen motsvarar 74 §första stycket SjmL. Den innehåller en regel om straffansvar vid missbruk av debefogenheter som 53 § första stycket och 54 § ger befälhavaren i fråga omtvångsmedel, I enlighet med kommittéförslaget föreslås att stadgandet i 74 §första stycket SjmL om straff för befälhavare, som gör sig skyldig till onödighårdhet mot ombordanställd, slopas. De fall som här åsyftas och vilka Prop.1973: 40 177 bör föranleda straffreaktion torde utan undantag varaunderkastade straffansvar enligt , t, ex, för misshandel, ofredandeeller förolämpning. I den mån otillbörligt uppträdande från befälhavarens sidaej är att hänföra under något straffstadgande utanför SjmL synes saken börarättas till som ett tjänsteavtalsrättsligt mellanhavande. Vad gäller den nuvarande regeln i 74 § andra stycket SjmLom förlust av rättighet att föra fartyg, skall erinras om föreskriften i 330 §sjölagen, EnUgt detta lagrum skall domstol förordna om behörighetsförlust, närsjöman begår vissa uppräknade brott och därigenom visat sig olämplig förtjänst på fartyg. De gämingar som föranleder sådan förlust kan samtliga sägasäventyra sjösäkerheten. Påföljdsregeln har således avseende på denbefälhavare, som försummar tUl-synen av fartygets behöriga skick, som avvikerur tjänsten, som försummar åligganden vid sjönöd, fara eller sammanstötningeller som i tjänsten brister i gott sjömanskap till förekommande av sjöolyckaeller är onykter. De skäl som vid här uppräknade brott talar för attbefälhavaren ådöms förlust av sin rättighet att föra fartyg gör sig integällande med samma styrka i fråga om de fall av befogenhetsmissbruk som denföreslagna straffbestämmelsen i 66 § avser. Enligt kommitténs mening, vilkenjag biträder, bör det vara tillräckligt att sådant missbruk förenas medstraffpåföljd. Något förslag som motsvarar 74 § andra stycket SjmL upptasdärför ej. Påföljd för behörighetsmissbruk bör kunna ådömas ocksåannan än befälhavaren som har rätt att ingripa med våld enligt 53 § förstastycket. 67 § Paragrafenmotsvarar föreskrifterna i 77 § andra stycket SjmL, 68 § Paragrafenmotsvarar 78 § SjmL, Den svenska handelsflottan torde ej ha haft något fall avmyteri i modern tid. Exempel från sen tid finns däremot att hämta från andraländers sjöfart. De risker som föreligger synes ha samband med rekryteringen avfrämmande besättningar och politiskt oroliga lägen. Även om myteririsken fårbedömas såsom ringa bör möjlighet finnas att med strängare påföljd än vad somföljer på det vanliga lydnadsbrottet ingripa mot dem som genom myteri hotarfartyget och därmed de ombordvarandes säkerhet. Kommittén har med en mindre redaktionell bearbetningöverfört straffbestämmelsen i 78 § SjmL till den nya lagen. Jag biträder kommitténsförslag, 69 § Paragrafenmotsvarar 82 8 SjmL, 70 § Ohörsamhetbehandlas i SjmL i första hand som ett disciplinbrott och kan då föranledadisciplinbot. Flera av de allmänna åtals- 12 1973.1 saml Nr 40 brottsom behandlas i SjmL avser också beivran av bristande hörsamhet. 76 § stadgarstraff för som undandrar sig tjänsten genom att rymma. 77 § förstastycket straffbelägger fall där ombordanställd sätter sig upp mot befälhavarenoch vägrar honom lydnad. 81 § innehåller en straffbestämmelse förfartygsanställd, som på annat sätt än vad som särskilt anges i övrigaansvarsregler gör sig skyldig till förseelse i tjänsten eller bryter motordning och skick. Sjömansskyldighet att följa order och givna föreskrifter kommer till uttryck i 47 §första stycket lagförslaget. Förseelser mot denna regel bör dock inte generelltvara straffbelagda. I lindrigare fall får rättelse vinnas med de medel som iallmänhet står en förman till buds gentemot en försumlig underordnad. Enligt18 § lagförslaget får befälhavaren också skilja från hans befattningombord, bl, a. om sjömannen gör sig skyldig till svårare tjänsteförseelse,såsom upprepad vägran att åtlyda förmans order, våld mot överordnad, misshandelav andra ombordvarande eUer upprepad onykterhet i tjänsten. Destraffbestämmelser som finns i annan lagstiftning, t, ex, i sjölagen ochsjösäkerhetslagen, och vilka kan bli tUlämpliga i fall av allvarlig ohörsamhettäcker emellertid ej alla situationer, när underlåtenhet att lyda order ellerfölja givna föreslcrifter bör kunna bestraffas, I förevarande paragrafföreslås i enlighet med kommittéförslaget en straffbestämmelse som tar siktepå allvarligare fall av bristande hörsamhet. Bestämmelsen avser order ochföreskrifter från fartygsledningen ombord. Den som givit ordern skall ha variti förmans ställning antingen till följd av sin tjänstegrad ombord eller pågrund av särskilt givet uppdrag. Har en motorman av maskinbefälet fått iuppdrag att göra ett visst arbete och fått medhjälpare liU sitt förfogande, börsåledes motormannen anses ha fått förmansställning i förhållande till medhjälparna,är förhandsman och hans arbetsanvisningar skall följas. Underlåtenhetbör bestraffas endast om den skett av uppsåt. Utanför det straffbelagdaområdet faller således bristande orderappfylldse, som berott på missförståndeller förbiseende. För straffbarhet bör vidare fordras att ordern ellerföreskriften har betydelse för fartygets, ombordvarandes eller lastens säkerhetoch att sjömannen insett detta. Paragrafen är i allmänhet tillämplig på ordersom gäller den nautiska tjänsten, maskintjänsten, lasthanteringen, förtöjningoch säkerhetstjänst ombord. Lydnadsplikten omfattar sålunda bl. a. deföreskrifter som rör arbetarskyddet ombord. Från tillämpningen undantasåsidosättande av order och föreskrifter, som har ordningskaraktär och intetjänar säkerheten ombord. Denföreslagna bestämmelsen blir tillämplig på en del av rymningsfallen i 76 § SjmL.Förutsättning för att skall kunna straffas för underlåtenhet attinställa sig ombord eller för avvikelse från tjänsten torde med hänsyn tillkravet att hans gäming skall medföra fara 1973: 40 179 försäkerheten ombord vara att sjömannen har befattning ombord. : Lagrummet tordesåledes inte vara tillämpligt på fall där sjömannen undandrar sig tjänstgöring,t. ex. under väntetid. Är sjömannen å andra sidan i befattning ombord, kommerfrågan om rymning kan straffas att bli beroende av, om sjömannen därigenombrutit mot en order eller föreskrift av vikt från säkerhetssynpunkt. Detta fåranses vara fallet vid sådana speciella tillfällen när landgångstidenuttryckligen bestämts med hänsyn till säkerheten, t. ex. när tyfonvaming givitseller vid speciella lastnings- och lossningsarbeten där ett uteblivande fråntjänstgöringen innebär särskilda säkerhetsrisker. Ligger fartyget däremot vidkaj, kan föreskrifter om inställelse ombord i allmänhet inte sägas ha betydelseför säkerheten. Straffpåföljd bör i åsyftade fall inte följa, om sjömannenavviker från tjänsten eller undanhåller sig från tjänstgöring. Detta utesluter självfalletej att ingripande kan ske med andra medel. I fråga om , varsarbetsuppgifter inte rör säkerheten ombord, torde order om inställelse ombordsakna betydelse från säkerhetssynpunkt. Straffetföreslås till dagsböter eller fängelse . Genomförslaget faller regeln i 77 § första stycket SjmL bort. Den har vid upprepadetillfällen utsatts för kritik från särskilda organ för kontroll avratificerade konventioners tillämpning, den s. k. expertkommittén. Regeln haransetts stå i strid med den av ratificerade konventionen nr 105angående avskaffande av tvångsarbete. 71 §Bestämmelsen är ny. Jag hänvisar till den allmänna motivering en (avsnitt 10.3). 72 § Första stycket om åtal vid brott mot tystnadsplikt är nytt. Paragrafens andra stycke motsvarar 83 § SjmL. angebrott till åtal som 83 § SjmL särskUt ger befälhavaren bör i enlighet medkommittéförslaget utökas att omfatta också redaren. Brottav här ifrågavarande slag kan också anses rikta sig mot ett offentligtintresse. Jag biträder därför kommitténs förslag att de nämndainskränkningarna i åtalsrätten inte skall gälla i fall där åtal är påkallatfrån allmän synpunkt. 73 § I paragrafen uttalas att vidtillämpningen av bestämmelserna i ansvarskapitlet jämställs med befälhavare densom trätt i befälhavarens ställe. Motsvarighet härtUl finns f. n. i 73, 74 och78 §§ SjmL. 74 § Kommittén har föreslagit enbestämmelse om att medverkansregler skulle tillämpas vid vissabrott, som förskyller fängelse. Enligt rättspraxis torde de allmänna medverkansreglemai brotts- 1973: 40 180 balkenvara tUlämpliga inom specialstraffrätten även utan särskilt stadgande, i varjefall när det gäller brott som kan förskylla fängelsestraff. Jag kan därförinte biträda kommitténs förslag i denna del. Kommittéförslagetinnebär emellertid dessutom en utvidgning av medverkansansvaret till vissa bötesbrott,nämligen brott som avses i 48 § kommittéförslaget. Jag finner inte tillräckligaskäl för en sådan utvidgning. Paragrafeninnehåller bestämmelse om konkurrens med annan lag, såsom t. ex. ,sjölagen och sjösäkerhetslagen. 75 § Paragrafen motsvarar 85 § SjmL. 76 § Paragrafen är ny. Underremissbehandlingen har riksåklagaren fäst uppmärksamheten på att det intesällan händer f. n. att varje anknytning till svensk domstol saknas, när brottbegås ombord på svenskt fartyg. Ett reservforum borde därför övervägas. Jagansluter mig tUl denna uppfattning och förordar att får taupp mål om ansvar för brott, som avses i denna lag i det fall behörig domstolinte finns enligt 19 kap. . uppfattning bör ny SjmL, med undantag för vissa fall som anges i övergångsbestämmelsema,generellt bli tillämplig på sjömännens anställningsförhållanden från och medlagens ikraftträdande. De nya reglerna ersätter således dem lagäven i fråga om anställda, som har anställningsavtal ingångna medan den äldrelagen var i kraft. Tillämpningen av ny lag följer därmed samma princip som iallmänhet gäller för nya kollektivavtal. Det nära sambandet mellan lagförslagetoch kollektivavtalen medför också att fortsatt tilllämpning av den gamla lagenskulle stöta på praktiska svårigheter. Jagbiträder kommitténs förslag, mot vilket inte framförts någon erinran. Pågrund av att praktiska besvär kan uppkomma i det fall regeln i 29 § omförkortad kvalifikationstid sätts i kraft , förordar jag en uppdelningav ikraftträdandet på det sättet att endast den som ellerlängre tid har kvalificerat sig för resan får rätt till sådan från och med dendag lagen träder i tillämpning. Den som har rätt tUl fri resa enligt 29 § menvars sammanlagda kvalifikationstid understiger är skyldig att, omarbetsgivaren begär det, skjuta upp resan, dock längst till den 1 oktober1973, Prop.1973: 40 181 Specialmotivering till förslag till följdändringar i annan lagstiftning 12.1 Förslagettill lag om ändring i sjölagen (1891 nr 35 s. 1) Ändringarnai 64 och 68 §§ sjölagen är en följd av förslaget till ny SjmL. I 170 § sjölagen hänvisasi fråga om passagerare till vad som stadgas i 54 och 61 §§ nuvarande SjmL. 54§ ersätts enligt förslaget till ny SjmL av 51 §. Jag hänvisar tillspecialmotiven till sistnämnda paragraf. Innehållet i nuvarande 61 § SjmLdelas i förslaget upp i 24 §, som motsvarar 61 § första stycket SjmL, och 54 §,som svarar mot 61 § andra stycket SjmL. InnehåUet i 54 § i förslaget är ihuvudsak oförändrat i förhållande till nuvarande lydelse. Däremot utvidgas i 24 §lagförslaget nämndens ombord skyldighet att ingripa när brott, som faller underallmänt åtal, begås ombord. I gällande SjmL föreligger sådan skyldighet endastvid brott, för vilket är stadgat fängelse . Den föreslagna utvidgningenav nämndens verksamhet får betydelse för passagerarna, något som kritiseratsfrån en remissinstans. Jag vill med arUedning härav understryka att nämndens uppgiftär utredande och att dess verksamhet ombord ofta ersätter den som utförs avpolismyndighet i land. Jag viU också erinra om att undersökning i vissa fallsom anges i 25 § kan underlåtas. I 346 § första stycketföreslås att skyldigheten att ta med sjömän på svenskt fartyg utvidgas attgälla också utlänningar. Vidare föreslås, vilket likaledes är en nyhet, attskyldigheten omfattar också resa enligt 31 § ny SjmL vid sjukdom och 32 § närsjöman i vissa fall blir fri från anställningen. Ändring av bestämmelsenbör föranleda följdändring i kungörelsen (1965:493) om utlandsmyndighetsmedverkan vid översändande av lönemedel från utlandet till . Jaghar för avsikt att senare föreslå Kungl. Maj:t nödvändiga ändringar. 12.2 Förslagettill lag om ändring i lagen (1965: 719) ora säkerheten på fartyg Ändringeni 3 kap. 7 § torde inte kräva kommentar. Jag har tidigare (avsnitt10.3) behandlat möjligheterna att överlåta fartygsdriften helt eller delvis påannan företagare, som antagits av redaren som entreprenör. Som ocksåredovisats i flera sammanhang föreligger enligt lagförslaget ingen skillnad ifråga om lagens tillämplighet när det gäller redar- och entreprenöranställdpersonal. Kommittén föreslår emellertid den begränsningen i redarens frihetatt överlåta på annan företagare att som entreprenör anställa personal för 1973: 40 182 fartygsdriften, att den som ingår i sådan minimibesättningsom avses i 6 kap. 2 § sjösäkerhetslagen och tUlhör däcks- ellermaskinavdelningen inte får vara anställd av annan än redaren eller den som iredarens ställe brukar fartyget. Stadgande med detta innehåU tas upp i 9 kap, 1§ sjösäkerhetslagen. Det kan enligt kommitténs uppfattning inte vara förenligtmed redarens och befälhavarens ansvar för sjösäkerheten, att sådan personal isitt anställningsförhållande är beroende av annan än redaren. Jagbiträder kommitténs uppfattning, som lämnats utan erinran av remissinstansema. Emellertidvill jag förorda den begränsningen i kommitténs förslag attanställningsförhållande som sagts skall få förekomma endast med den som äratt anse som redare. Är fartyget uthyrt på bare boat basis inträder befraktaren,som jag tidigare utvecklat (avsnitt 10.3), i en redares sedvanliga funktioner,bl. a. vid bemanningen av fartyget. I 10 kap,3 § föreslås en straffbestämmelse om regeln i 9 kap, 1 § åsidosätts. Ansvaretbör kunna riktas både mot redaren och befälhavaren. Straffet bör vara bötereller fängelse . Det förekommer i de flesta rederier attsåväl rederikontor som befälhavare anställer personal. harskett en förskjutning så att rederikontorens andel av anställningarna ökat.Anledning saknas att anta annat an att befälhavarnas rätt att anta personalkommer att bestå och utnyttjas i inte obetydlig utsträckning. Med hänsyn tillden uppdelning av ansvaret vid nyanställningar som således förekommer ipraktiken finner jag det rimligt med en regel som kan befria redaren ellerbefälhavaren från ansvar för att anställning skett i strid mot 9 kap, 1 §. I 9 kap. 3 § föreslår kommittén tillägg till reglerna somberör arbetarskyddet ombord. I första stycket finns f.n. en bestämmelse omredarens och arbetsledningens ombord skyldighet att vid arbetets bedrivande tahänsyn till vad som fordras för att förebygga att ombordanställd ådrar sigohälsa eller olycksfall i arbetet. Kommittén föreslår att bestämmelsen ändrasså att kravet på arbetsledningens fördelning av arbetsuppgifterna med hänsyn tUlpersonalens förutsättningar också syftar till att tillgodose sjösäkerhetensintresse. Vidare föreslår kommittén att till 9 kap. 3 § fogas ett nytt styckevari man efter mönster från 26 § arbetarskyddslagen ålägger befälhavarensärskild tillsyn när minderårig används i skeppsarbete tiU förekommande avolycksfall och ohälsa. Jag förordar att förslagen, som lämnats utari erinranunder remissbehandlingen, genomförs. Prop.1973: 40 183 12.3 Förslaget till lag ora ändring i sjöarbetstidslageu(1970:105) I 10 § sjöarbetstidslagen slopas andra stycket somkonsekvens av att regeln i 51 § tredje stycket nuvarande SjmL om rätt tillledighet för för att ordna egna angelägenheter i land inte tas med i förslagettill ny SjmL. TUläggettill 12 § andra stycket sjöarbetstidslagen motsvarar 57 § nuvarande SjmL omsammanhängande vilotid för . Förutom att regeln är enskyddsföreskrift för unga arbetstagare medför den, att en måste vara 16år för att kunna tilldelas tjänst, som är vaktinddad. Härigenom utesluts frånsådant arbete alltför unga och okvalificerade personer. Undantagsföreskrifternai 12 § fjärde stycket får avseende på samtliga bestämmelser i paragrafen, Ifråga om minderårig motsvaras de av 57 § andra stycket SjmL, Vidtillkomsten av lag upptogs med hänsyn till den mindre skeppsfartenssärskilda betingelser som ett tredje stycke i 57 § SjmL ett stadgande, sommedger undantag från huvudregeln i paragrafen, såvitt angår fartyg vars bruttodräktighetunderstiger 500 registerlon. Någon dispens enligt denna bestämmelse har integetts under de år lagen varit i kraft och jag anser skäl saknas för att behållaundantagsregeln, 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971: 199)om anställnings skydd för vissa arbetstagare Från denna lags tillämpningsområde undanlas f, n,arbetstagare som omfattas av gällande SjmL, dvs, redaranställda men inte entreprenöranställdpersonal, I prop. (1971: 107 s, 120) med förslag till lag om anställningsskyddför vissa arbetstagare anförde föredragande departementschefen i anslutningtill detta undantag, som hade utsatts för kritik under remissbehandlingen, att SjmLförutsatte att anställningen avser fartyget eller viss resa och att dennaanställningsform gällde omkring två tredjedelar av de ombordanställda. Innan SjmLändrades enligt grundprinciperna i sjömanslagskommitténs förslag, var detvanskligt att låta lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare gälla försjömän. Härtill kom att av Svenska sjöfolksförbundetsmedlemskår uppnått . Denna åldersfördelning skilde sig markant frånvad som är vanligt inom handelns och industrins organisationer. I motioner(1971: 1450, 1472 och 1476) i anledning av propositionen yrkades attundantaget skulle utgå. (InU 1971: 18 s. 18) instämde imotionärernas uppfattning men fann att detta mäste medföra ändringar i SjmL, Med hänsyn till pågående arbete 1973: 40 184 medny SjmL ansåg utskottet lämpligt att frågan om att slopa undantaget togs upp isamband med detta arbete. beslöt i enlighet med propositionensförslag (rskr 221). Syftetmed förslaget till ny SjmL är som jag tidigare redovisat bl, a. att sjömännenskall knytas fastare till arbetsgivaren. Förslaget grundas på det på arbetsmarknadentill lands gängse betraktelsesättet att arbetsgivare och anställd står iomedelbart avtalsförhållande till varandra och att anvisningen av arbetsplats,dvs, fartyget, endast är ett led i fullgörandet av anställningsvillkoren.