prop · FW0337 · 1973-12-31 00:00:00 — Med hänsyn tUl sakens vikt anser jag att gruppen bör ombildastill en kommission med företrädare för de politiska partierna. Utgångspunkten för kommissionens arbete bör vara att allauppslag som kan vara ägnade att minska riskerna för politiska våldsdåd börprövas. De förslag som läggs fram måste dock vara sådana att de kan genomförasutan att värden som är omistliga i ett demokratiskt rättssamhälle offras.Några närmare direktiv för kommissionens arbete torde inte behövas. 2 Den internationella terrorismen Politiska terrordåd har förekommit . Undersenare är har emellertid terrorismen tilltagit i omfattning och fått en ökadgeografisk spridning. I stor utsträckning har terroristhandlingar kommit attdrabba utomstående stater eller medborgare i sådana stater. ( dessa fall kanman med fog tala om internationell terrorism till skillnad från våldsdåd sombegås inom ett konfliktområde och som inte sträcker sina verkningar utanfördetta. Det är inte möjligt att här ge en fullständig bild av den internationeUaterroristverksamhet som bedrivits under senare är. Följande exempel kan docklämnas. I har terrordåd varit mycket vanliga. Bl, a,har förekommit en våg av kidnapping av politiker, diplomater och affärsmän,ibland i förening med mord. Syftet har ofta varit politiskt, och bakomvåldshandlingarna har i de flesta fall legat geriUaorganisationer ellerrevolutionära grupper, t. ex. Tupamaros i . De mänga kid-nappingsbrottenhar ofta varit förenade med hotelser och krav på frigivning av fängsladegerillamän eller andra fångar. har ocksä lösensummor begärts. I en delfall har de berörda regeringarna tvingats ge efter för gärningsmännens krav. 1andra fall har kraven inte tillmötesgåtts, vilket ibland fått till följd attden kidnappade personen mördats. Händelser av detta slag har inträffat i bl. a.Argentina, , , , , och . Mängavåldsdåd har varit riktade mot diplomater eller andra utlänningar och harhärigenom blivit av internationell karaktär. Till de internationelltuppmärksammade våldsdåden hör mordet pä den västtyske ambassadören iGuatemala, vilket föregicks av att ambassadören kidnappats och 'regering vägrat ge efter för gärningsmännens krav pä frigivning av fångar somvillkor för att ambassadören skulle släppas. Ett annat uppmärksammat brottbestod i att brittiske ambassadören i kidnappades av Tupamaros ochhölls fången innan han frigavs. I har en rad terroristdåd begåtts av en separatistgruppsom strävat efter att med våldsamma medel genomdriva provinsen . Dessa våldshandlingar har bl. a. omfattat mord på en minister i Quebecsregering. De har emellertid ocksä riktat sig mot utanförstående landsintressen. Sålunda har ifrågavarande separatistgrupp gjortsig skyldig till kidnapping av en brittisk handelssekreterare i . Terroristhandlingar har särskilt ofta bestått av flygkapningareller andra handlingar riktade mot den civila luftfartens säkerhet. har förekommit runt om i världen. De har ibland men intealltid haft politiska motiv. I en del fall har passagerare och besättning kvarhållitssom gisslan och krav framstäUts på frigivning av fångar, lösensummor och frilejd till ett tredje land där gärningsmännen räknat med att få politisk asyl.Särskilt många fall av flygkapning har förekommit i , varifrån de kapadeplanen i många fall förts till , där flygkaparna hoppats kunna finna enfristad. Palestinskaorganisationer svarar för en lång rad terrordåd, som framför allt riktat sigmot israelisk luftfart, israeliska diplomater och israeliska institutioner.Bland dessa organisationer kan nämnas den s. k. Svarta septemberrörelsen.Våldsdåden har omfattat flygkapningar och andra attacker på luftfarten. 1 endel fall har den palestinska aktiviteten resulterat i mord, kidnapping ochbombattentat mot israeliska institutioner i utlandet. har det imånga fall förekommit att brev och andra postförsändelser innehållande bomberoch andra sprängämnen sänts till israeliska diplomater i olika länder. Bland deinternationellt mest uppmärksammade brotten, för vilka palestinska grupper äransvariga, kan nämnas massakern pä flygplatsen i och morden påisraeliska idrottsmän i . Det har även förekommit terrordåd som varitriktade mot palestinier. a. har i ett par fall brevbomberskickats till personer som varit engagerade i palestinska organisationer. De inre jugoslaviska motsättningarna har lett till en radvåldsdåd av kroatiska extremister i olika delar av världen. Bl, a, haråtskilliga sådana händelser förekommit i , , och ,För svenskt vidkommande bör främst erinras om mordet på den jugoslaviskaambassadören i och den s. k. Bulltoftakapningen, 1 harförekommit flera bombexplosioner vid jugoslaviska turistbyråer och konsulat. I har förekommit många olikaterroristhandlingar, som ibland har berört tredje lands intressen. Det mestuppmärksammade fallet var mordet på den israeliska generalkonsuln i . Även i mänga andra fall har politiska motsättningar i ettland givit anledning till våldshandlingar i ett utanförstående land. Grekiskamotståndsgrupper har ibland gjort sig skyldiga till våldsdåd utanför ,Andra exempel kan hämtas frän och . 3 Extremistgrupper och politiska Bland det stora antalet människor av utländsk nationaliteti vårt land finns ett mindre antal personer som är engagerade i politiskaorganisationer eller grupper vars verksamhet är uteslutande inriktad på de poUtiskaförhållandena i andra länder än . En del av dessa grupper har en uttalatextremistisk karaktär och står i en skarp motsättning till regimen i det landdär deltagarna har sitt nationella ursprung. Vissa av dessa extremistgrupperhar sin motsvarighet i andra västeuropeiska länder. Framför allt i FörbundsrepubUkenTyskland finns åtskilUga organisationer eller grupper av liknande slag. Allmänt sett är kännedomen om de utländska extremistgruppernai relativt begränsad. Detta hänger samman med att sammanslutningarnaofta är mycket löst organiserade och att de driver sin verksamhet i dolda och konspirativaformer. Klarlagt är att personer med hemvist i grupper av detta slag i vissafall har utnyttjat våldsmetoder som medel i sin verksamhet. har en särskildenhet för utlänningskontroll. Inom denna enhet sker en kontinuerligkartläggning av de utländska extremistgrupperna i , såväl i fråga omderas sammansättning och karaktär som beträffande deras verksamhet.Kartläggningen bygger pä informationer frän olika håll, förutom upplysningar iöppna källor, uppgifter som i olika sammanhang lämnas av enskilda personereller som befordras tiU den svenska polisen inom ramen för det internationellapoUssamarbetet. Som antytts har utländska extremister under desenaste åren här i landet förövat vissa våldsdåd med politisk bakgrund. Avmycket allvarlig karaktär har varit vissa brott av kroatiska separatister. ockuperade sålunda två kroater jugoslaviskakonsulatet i , varvid tre personer tiUhörande konsulatspersonalen togssom gisslan och hotades tiU livet. Som förutsättning för att släppa gisslankrävdes fri lejd för en i dödsdömd person samt dessutom ett kontantbelopp om . De båda gärningsmännen dömdes till långvarigafängelsestraff. trängde två kroater in i jugoslaviskaambassadens lokaler i och sårade svårt ambassadören och ensekreterare. Den förre avled tUl följd av sina skador. Gärningsmännen dömdestill livstids fängelse. Tre medhjälpare dömdes tUl fängelse . kapade tre kroater ett flygplan medca 90 passagerare pä resa mellan och samt tvingade underpistolhot piloten att flyga tUl Bulltofta i . Där krävde kaparna med passagerarna som gisslan att de fem kroater som dömts förmordet på den jugoslaviske ambassadören i och de två kroater somdömts för brotten under ockupationen av jugoslaviska konsulatet i skuUefriges och föras ombord pä planet. Sedan sex av dessa personer överlämnatstill kaparna och passagerarna tillätits lämna planet tvingades pUoten att flygatill . Efter landningen där greps samtiiga nio kroater av spansk polis. Även vissaandra våldsdåd som begåtts här i landet men i flertaletfall är ouppklarade har eller kan enligt polisens bedömande misstänkas ha sinbakgrund i politiska motsättningar i främmande länder. Bland händelser medjugoslavisk anknytning kan nämnas mordet på ledaren för enserbisk exilorganisation i , bombattentatet motkroatiska klubblokaler i samt den brand som drabbade enjugoslavisk resebyrå i . Bland händelser med turkisk anknytning kannämnas skadegörelse vid upprepade tUlfällen, , mot i , sprängattentat är 1972 mot Turkish ÄirUnes i Stockholmoch en turkisk klubb i samt ett brandattentat mot en affärtillhörig turkiske konsuln i . Vissa våldshandlingar under de senaste åreni har haft grekisk anknytning. Detta gäller bl. a. skadegörelse ochmisshandelsbrott som berört Grekiska turistbyrån samt en misshandel förövad påen grekisk klubb. Ett förövat attentat med brevbombmot en palestinier i synes ha sin bakgrund i den israeliskpalestinskakonflikten. Förutom våldshandlingar av berört slag har inträffat enrad ordningsstörande uppträden av skiftande karaktär som berört olika ländersinstitutioner eller medborgare. Ockupationerna av den etiopiska ambassaden iStockholm kan nämnas i det sammanhanget. Hos polismyndigheterna har under de senaste årenregistrerats ett betydande antal anmälningar rörande i brev eller telefonuttalade hotelser om vald på person eller egendom, vilka har förekommit isådana sammanhang att de kunnat misstänkas härröra från utländska extremistgrupperav olika ursprung. Frekvensen av sådana hotelser tenderar att öka. 4 Internationellt samarbete för Internationella åtgärder mot terrorism har sedan längevarit föremål för diskussion inom FN och andra internationella organisationer.Ett första mera konkret uttryck av FN-samfundets instäUning till våldsdåd av terroristisknatur kom dock inte , då FN s generalförsamling antog resolution2561 angående "forcible diversion of civU aircraft in flight", i vUkenstaterna bl. a. uppmanas att ratificera Tokyokonvention om brott ochvissa andra handlingar begångna ombord på luftfartyg. Denna följdes året därpå(1970) av resolution , i vilken staterna uppmanas vidtaga alla lämpligaåtgärder för att på varje stadium avskräcka, förhindra och undertryckaterrorhandlingar mot flygplan, dess besättningar och passagerare. (1970) antogs av FN:s generalförsamUngförklaringen om folkrättsliga principer rörande vänskapliga förbindelser ochsamarbete mellan stater. I denna förklaring uttalas bl. a. följande:"Varje stat har skyldighet att avhålla sig från att organisera, anstifta,bistå eller deltaga i upprorshandUngar eller terrorism . i annan stat ellersamtycka till ("acquiescing in") sådan organiserad verksamhet inomeget territorium som syftar till dylika handhngar, när de handlingar, som nämnsi detta stycke, innefattar hot om eller bruk av våld". Spörsmålet om ökat skydd för diplomatiska företrädare togsupp av i . Rädet vidarebefordrade ärendettill FN3 kommission för internationell rätt (ILC). beslöt generalförsamUngenatt ILC skulle utarbeta ett utkast till konvention i ämnet. ILC:skonventionsutkast, betitlat "Utkast till bestämmelser om förebyggande ochbestraffning av brott mot diplomatiska företrädare och andra internationelltskyddade personer", är uppfört på dagordningen för innevarande årsgeneralförsamling (1972), Vid 1972års generalförsamling har vidare på generalsekreterarens initiativ tagits uppfråga om åtgärder för att förhindra internationell terrorism. Efter långdragnadebatter, som röjde starka motsättningar, beslöt församUngen att pädagordningen ta upp ärendet under följande rubrik: "Åtgärder för attförhindra internationell terrorism, som sätter i fara eller tar oskyldigamänniskors liv eller äventyrar grundläggande friheter, samt studium av de bakomUggandeorsakerna till sådana former av terrorism och våldshandlingar, som har singrogrund i fattigdom, missräkningar, missförhållanden och förtvivlan och somförmår vissa människor att offra såväl sina egna som andras liv i försök attåstadkomma genomgripande förändringar". Under denna dagordningspunkt harU.S.A. framlagt ett utkast tUl "Konvention för att förhindra och bestraffa vissa internationella terrorhandlingar".Enligt ett framlagt resolutionsutkast bör enligt U.S.A. en konferenssammankallas för att utarbeta en konvention på grundval avkonventionsförslaget. Konventionsförslaget innebär i huvudsak att staternaskall åtaga sig att straffa eller utlämna för bestraffning den som utan lagaskäl dödar, allvarligt skadar eller bortrövar annan person eller gör sigskyldig till försök eller medhjälp till sådant brott. Gärningarna skall enligtförslaget betraktas som internationella brott bl. a. om de begås eller fårverkningar utanför den stat, vars medborgare gärningsmannen är, Pä detregionala planet är frågan föremål för behandling inom och i ministerkommittén. Inom organisationen har lagts fram förslagom att tUlsätta en ad hoc kommitté av ämbetsmän för att studeraterrorismproblemen. FörsamUngen har rekommenderat ministerkommittén bl.a. att arbeta fram en gemensam politik för att bekämpa terrorism och att göradetta tUl en stående punkt på dagordningen , att anmoda regeringarnai de länder, som ännu inte gjort så, att tillträda Tokyo- Haag-ochMontrealkonventionerna (se härom nedan), samt alt anmoda olikaorgan att inte ha förbindelse med sådana organisationer, som betraktarterrorism som ett legitimt handlingssätt. Även inom harfrågan uppmärksammats. Då det gäller internationellträttsUgt bindande åtaganden(traktater) har tre konventioner utarbetats inom flygets område,nämligen a) 1963 årsTokyokonvention om brott och vissa andra handhngar begångna ombord påluftfartyg (ratificerad av ; prop. b) 1970 årsHaagkonvention för bekämpande av olaga besittningstagande av luftfartyg(ratificerad av ; prop. c) 1971 årsMontrealkonvention om olaga ingrepp mot flygsäkerheten (ej ratificerad avSverige). reglerar väsentligen frågor ombefälhavares, besättningsmedlems och passagerares skyldigheter ochbefogenheter i anledning av brott ombord på luftfartyg eller eljest förupprätthållande av ordning och säkerhet ombord. De tvåsistnämnda konventionerna är dock de viktigaste. Haagkonventionensbestämmelser avser rättsstridiga handlingar som någon begår ombord päluftfartyg under flygning och som innefattar våld eller hot och som består ibesittningstagande av eller annat utövande av kontroll över luftfartyget.Montrealkonventionen omfattar gärningar som är ägnade att äventyra säkerhetenför luftfartyg under flygning. Det gäller såväl sabotage eller andra handlingarsom kan skada själva luftfartyget som skadegörande eller störande ingrepp motanläggningar för flygnavigering, som utnyttjas för internationell luftfart.Båda konventionerna förpliktar staterna till domsrätt över misstänkta personer,var än brottet begåtts, till åtal eller utlämning och till införandet avstränga straff (utan att straffmåttet närmare anges), har inte ratificerat och inte heller undertecknatMontrealkonventionen. Förberedelser pågår för ratifikation, en fråga som riksda- gen har att ta stäUning till. En proposition kommer attläggas fram . De brott som Montrealkonventionen avser är redani dag underkastade stränga straff enligt svensk lagstiftning. Frågan om ennärmare anpassning av svensk lagstiftning är under övervägande. kan i denna del nämnas, att inom deninternationella civila luftfartsorganisationen () pågår ettkonventionsarbete rörande möjhgheterna att företa samfällda sanktioner motstater, som inte vidtar åtgärder mot flygplanskapare. Denna fråga kommer attbehandlas i samt bli föremål för endiplomatisk konferens , Av betydelse i detta sammanhang är det internationellapolissamarbetet, som huvudsakligen bedrivs inom ramen för den internationellakriminalpolisorganisationen , Till denna organisation, som med avbrottför varit verksam , är 114 stater anslutna.Av länder är dock endast medlem. Interpolshögsta instans är dess generalförsamUng, som sammanträder en gång om året.Verkställande organ är generalsekretariatet som har säte i . Sekretariatetleds av en generalsekreterare vilken utses av generalförsamlingen för avfem är. I varje medlemsstat skall det finnas en nationell byrå som svarar förkontakten mellan det egna landets polisorgan och eller dess medlemmar.Själva samarbetet inom organisationen och dess medlemmar består huvudsakligen iutbyte av polisiära upplysningar, identifiering av misstänkta och efterlystapersoner samt arrestering av personer, som är föremål för en judiciellmyndighets beslut om frihetsberövande, oftast i samband med begäran omutlämning, allmänna uppgifter är enligt stadgarna att inom ramen förde olika medlemsstaternas lagstiftning och i den anda som uttrycks i FNsdeklaration om de mänskliga rättigheterna skapa största möjlighet förpolismyndigheterna i olika länder att effektivt samordna det polisiära arbetet.Dock föreskrivs förbud för att agera i frågor av politisk, .mUitäreller religiös natur samt i rasfrågor. Detta förbud har dock inte hindratmedlemsstaterna att ena sig om ett handlingsprogram för att bekämpa flygplanskapningarsamt bombattentat och bombhot mot flygtrafik, trots att sådana brott ofta harenpolitisk bakgrund. Vid sammanträde gjorde generalförsamUngen vidareett uttalande av innebörd att medlemsländerna, med hänsyn till att vissayttringar av modern internationell brottslighet såsom tagande av gisslan isyfte att genomföra någon form av utpressning - har utvecklats till att utgöraett allvarligt hot såväl mot personers liv och säkerhet som mot egendom,rekommenderas att vidtaga erforderliga åtgärder för att förebygga ellerundertrycka dessa former av brottslighet samt att samarbeta härför inom ramenför stadgar. 5 Svensk lagstiftning av betydelse, m. m. 5.1 Utlänningslagstiftningen, m. m. Den svenska utlänningslagstiftningen, vars huvudsakligabestämmelser återfinns i utlänningslagen (1954:193) och utlänningskungörelsen(1969: 136) bmkar sägas fylla två huvudsyften. Den ger dels genom den s. k.generella utlänningskontrollen möjligheter att reglera invandringspoUti-ken,dels ock bestämmelser för att hindra inresa samt möjliggöra avlägsnande avsädana utlänningar, som med hänsyn till sina personliga förhållanden inte ärönskvärda här i landet, den s. k. individuella utlänningskontrollen. Den kontrollöver utlänningar, som är nödvändig för utlänningslagstiftningens tillämpning,utövas under ledning av den centrala utlänningsmyndigheten. Denna myndighet ärstatens invandrarverk. Vid handläggning av olika ärenden kan och i vissafall skall invandrarverket inhämta yttrande frän en särskild nämnd,. Denna nämnd består av tre ledamöter, varav en skall varaeller ha varit innehavare av domarämbete. finns register över samtliga icke-nordbor med tillstånd attvistas i landet. Det är inte fräga om ett belastningsregister, men för attmöjliggöra att icke önskvärda personer uppmärksammas när verket handläggerärenden finns s. k. spärrar i registret. Dessa spärrar är i huvudsak begärda avrikspolisstyrelsen, och olika sociala myndigheter. a. därför även uppgifter om personer, som kan antas komma attsöka sig hit. 1 registret spärrade personer omfattar i första hand sädana, motvilka svensk myndighet meddelat beslut om utvisning eller förvisning ellerockså förpassning med förbud att återvända hit. Dessutomantecknas motsvarande beslut som i vissa fall meddelats i annat nordiskt land.Nu angivna spärrade personer är upptagna i en särskild förteckning den s, k. ,som bl, a. tjänar till ledning för polisen vid inresekontrollen. Andra spärrarutgörs av efterlysning från , t. ex. beträffande misstänkta presumtivaflygplanskapare. Vidare finns säkerhetsspärrar, som begärts av ,samt spärrar av personer, som är efterlysta i Polisunderrättelser. Socialamyndigheters önskemål att av olika skäl komma i kontakt med personer, vilkasuppehållsort är okänd, kan också föranleda spärr i registret. I samtiigatillstånds- och avlägsnandeärenden som handläggs av invandrarverket skerkontroll genom slagning i registret. Den generella utlänningskontrollen, som inte ärtillämplig på med- borgare i de nordiska länderna, ijpprätthälls genombestämmelserna om krav pä visering, uppehållstillstånd, arbetstillstånd ochbosättningstillstånd för rätt att inresa och uppehålla sig i riket. Den somsaknar föreskrivet tillstånd hindras att resa in i landet genom avvisning ochavlägsnas ur landet genom förpassning. Huvudprincipen är att utlänning, som regelmässigt alltid mästevara försedd med pass eller annan säsom pass godkänd legitimationshandiing,icke får resa in eller uppehålla sig i riket utan särskilt tillstånd (7 §utlänningslagen). Sådant tillstånd utgörs av visering, uppehällstillständ ellerbosättningstillstånd. Visering(8 § utlänningslagen, 25-31 §§ utlänningskungörelsen) innebär tillstånd attresa in i riket och vistas här , dock högst . Omfattandeundantag frän viseringsplikten föreligger redan bl. a. genom att ingåttviseringsfrihetsavtal med ett antal länder, Viseringstväng gäller numera främstför medborgare i östeuropeiska, asiatiska och afrikanska stater. Med vissa länderfrån dessa områden har dock ingått viseringsfrihetsavtal. Av deösteuropeiska länderna gäller detta , och , av deafrikanska staterna , och . I är detendast , som har viseringsfrihetsavtal med . I anslutning till den nordiska passkontrollöverenskommelsen(se nedan under 7) har de nordiska länderna utarbetat ett standardavtal, avsettatt ligga till grund för de viseringsfrihetsavtal som något av länderna träffarmed icke-nordisk stat. Innebörden i detta avtal är att viseringsfrihet skallgälla för vistelse , att medborgare i fördragsslutandestat i övrigt är underkastad inreselandets övriga bestämmelser för vistelsedär, att fördragsslutande lands regering har rätt att av hänsyn till allmänordning (ordre public) temporärt suspendera avtalet helt eller delvis, samtatt avtalet kan sägas upp med en uppsägningstid av en månad. De avtal, somSverige har ingått med bl. a. de nyssnämnda östeuropeiska staterna, ansluter ihuvudsak till standardavtalet. Beslut om visering meddelas av invandrarverket. Viseringkan dock även meddelas av utrikesministern eller - efter delegation av svenskutlandsrepresentation. Beskickning eller konsulat, som utfärdat visering, skallalltid underrätta invandrarverket härom. När sådan underrättelse kommer in skerkontroll i registret och verket kan då finna att personen är spärrad. Harutlänningen ännu inte rest in i landet kan viseringen i sådant fall återkallas. Uppehållstillstånd (9 § utlänningslagen, 32-41 §§utlänningskungörelsen) erfordras för utlänning, som önskar vistas i Sverigemer än eller än den för vilken han fått visering.Tillståndet ges , högst . För att ett uppehållstillstånd ävenskall medföra rätt för viseringspliktig utlänning att resa in i landet fordrasatt detta särskilt anges. Uppehållstillstånd kan begränsas till att gälla endastför visst område i landet samt kan även i övrigt kombineras med föreskrifter.Tillståndet kan också förenas med ett s, k. utresebeslut, vilket innebär enskyldighet för utlänningen att lämna landet senast vid den tidpunkt dä tillståndstiden går ut. Uppehållstillståndkan som regel inte återkallas. Bosättningstillstånd (10 § utlänningslagen, 5558 §§utlänningskungörelsen) medför rätt för utlänning att inresa och uppehålla sigi landet. Förutsättningen för att fä bosättningstiilständ är bl, a, attutlänningen är fast bosatt här. Detta har i praxis ansetts vara fallet när hanär bosatt här sedan tvä år. Tillståndet är inte tidsbegränsat. Det kanåterkallas om utlänningens bosättning här upphör. Utlänning, som önskar ta arbetsanställning skall i principha arbetstillstånd (15-17 §§ utlänningslagen, 42-54 §§ utlänningskungörelsen)när han reser in. Tillståndet är tidsbegränsat, oftast i samma omfattning sommeddelat uppehållstillstånd, och får avse visst slag av arbete. Arbetstillstånd är inte erforderligt för den som harbosättningstillstånd. Beslut om uppehållstillständ, bosättningstiilständ ellerarbetstillstånd meddelas i regel av invandrarverket. Beslutet föregåsregelmässigt av en utredning av polismyndighet, som därvid hör utlänningen.Denna utredning sker i enlighet med föreskrifter, som meddelats avinvandrarverket efter samråd med .