prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Om några påtagliga resullal skall vinnas måsteansträngningar göras för alt fä bort eller i varje fall avsevärt nedbringadenna kostnadspost. Förfarandet måste därför förenklas så all del i regel blirmöjligt för den enskilde all på ett tillfredsställande sätl utföra sin talanutan bilrädeshjälp. Detta förutsätter all domstolarna i betydligt högre gradän f.n. får ägna lid och krafter all bistå och vägleda parterna. Även andra kostnadsposter måste ses över. Kostnadskrävandehandläggningsruliner får i viss män modifieras. Rällen lill fullföljd moltingsrätts dom är av stor betydelse från kostnadssynpunkt men även förmöjligheterna att inom rimlig lid få ett avgörande till stånd. Om syftet medden nya ordningen skall nås måste vissa begränsningar i denna rätt göras. Under remissbehandlingen har från olika håll föreslagitsall man försöker komma lill rätta med bristerna i nuvarande ordning med mindregenomgripande ändringar. Från några håll har sålunda förordals en ändring somenbart gär ut på att man öppnar möjlighet lill lagsökning pä grundval avutlåtande av reklamationsorgan. En annan lösning som förordats är att manvidgar möjligheterna till huvudförhanding i förenklad form. Enligt min meningär del alldeles otillräckligt att genomföra så begränsade lösningar. För attnågon märkbar effekt skall uppnås fordras mera genomgripande ändringar inuvarande ordning. En synpunkt som, särskilt från domslolshäll, framförts molpromemorieförslaget är all detta gär för långt när del gäller domstolarnasbiträde och vägledning till parterna och all den föreslagna ordningen försätterdomstolarna i ell läge där svårigheter uppstår alt upprätthålla domstolarnasobjektiva ställning. Jag anser visserligen att kritiken pä denna punkt äröverdriven. Å andra sidan är del givetvis även enligt min mening angelägel alldomstolarnas anseende för opartiskhet inte riskeras. Jag är därför beredd allförorda sådana ändringar i promemorieförslaget all domstolarna avlastas sådana arbetsuppgifter som är ägnade att medförarisker av nu angiven art, I gengäld bör biträdeskostnad görs ersättningsgill iviss utsträckning. För att syftet med reformen inle skall äventyras måste dockstarka begränsningar göras i rällen till ersättning för sådan kostnad. Jagåterkommer lill detta i det följande. Mot bakgrund av de allmänna riktlinjer, som jag nu harnämnt och som i stort sett överensstämmer med promemorieförslagels, förordarjag all ett förenklat tvisiemålsförfarande införs vid de allmänna domstolarna.Den nya ordningen bör i princip tillämpas på tvistemål vari förlikning om sakenär tillåten och där tvisteföremålels värde inle överstiger en viss gräns.Beträffande handläggningen i tingsrätt bör gälla all rätten får vidgademöjligheter att välja skriftligt förfarande. Den nuvarande formella uppdelningenpå förberedelse och huvudförhandling bör inte upprätthållas. Möjligheten attgestalta handläggningen efter vad som är lämpligt i det enskUda fallet börvidgas. Rätlen bör åläggas en utökad skyldighet att bistå och vägleda parternaoch all verka för all förlikning kommer till stånd, I fråga omrättegångskostnaderna bör gälla alt kostnaden för juridiskt biträde inteersätts annat än i mycket begränsad utsträckning samt att kostnad för sakkunnigbestrids av allmänna medel. Reglerna om rättegångskostnad bör gälla även ihögre rätt. Rätlen att fullfölja talan bör begränsas till särskilt angivnafall, bl,a, sådana där prejudikatsinlresse föreligger. Ett förfarande av nu angiven innebörd lorde ge betydligtökade möjligheter för den enskUde att anlita domstolarna i tvister angåendemindre värden ulan att kraven på garantier för ell rikligt avgörandeeftersatts, 1 några remissyttranden har anförts all ell förenklaträttegångsförfarande för mindre tvister inte bör genomföras pä grundval avpromemorian utan först efter en allmän översyn av RB, Enligt min mening talarflera skäl för att frågan bör tas upp . En allmän översyn av RB är enomfattande utredningsuppgift. Behovet av ell förenklat förfarande är emellertidpåtagligt och aktuellt. Vidare har frågan om ell förenklat förfarande i mindretvistemål ell sådant samband med rättshjälpsreformen all genomförandet intebör uppskjutas . Del sagda hindrar inte all frågan om de mindretvisterna bör kunna las upp på nytt i samband med en allmän översyn avtvistemålsprocessen. En sådan översyn är enligt min mening påkallad av fleraskäl och jag kommer att la upp frågan om en utredning på detlaområde. Därvid bör de lösningar som föreslås kunna ses över och eventuelltmodifieras mot bakgrund av gjorda erfarenheter. En reform beträffande mål ommindre värden kan enligt min mening i viss mån ses som en försöksverksamhet,som får följas med uppmärksamhet och utvärderas. Om del visar sig lämpligt, kandetta ske i samband med en allmän reform av rättegångsförfarandet. Angående reklamationsorganens ställning i förhållande lilldet förenklade förfarandet har jag redan framhåUit alt avsikten med den nyatvistemåls- rättegången inle är all låta domstolarna överta allmänna reklamalionsnämndensarbetsuppgifter. En stor del av dessa uppgifter består i all ge konsumenternaråd och upplysningar i rättsförhållanden som ännu inle utvecklats lUl tvister iegentlig mening. Alt denna uppgift i första hand bör ligga pä reklamalionsorganenär uppenbart. Beträffande de egentliga tvisterna måste beaktas de fördelar reklamalionsförfarandeterbjuder. För parternas del uppkommer i princip inga kostnader, Reklamalionsorganenoch domstolarna bör som jag har framhållit kunna fungera somkomplement åt varandra, I mångafall, särskilt när fråga är om köp avförhållandevis billiga varor och när del kan antas att fakta i tvisten är oslridiga,bör domstolen upplysa parterna om möjligheten att få tvisten löst genom reklamalionsorganen.Rör tvisten en ren reklamationsfråga, bör parterna i regel rekommenderas att iförsta hand vända sig till reklamalionsnämnd. Omvänt bör reklamalionsorganen imånga fall rekommendera parterna all vända sig till domstol, Detla bör ske t,ex,om del inle är möjligt all få fram klara uppgifter angående händelseförloppeteller om tvisten rör rent rättsliga frågor av allmän natur. Ett annat fall ärnär del framsiår som klart all någondera parlen inte är villig alt rätta sig eflerreklamationsorganels rekommendation, Enligt promemorieförslagel skall del förenkladeförfarandet i princip gälla för alla disposiliva tvistemål om tvisteföremålelsvärde vid talans väckande uppenbart inle överstiger ett halvt basbelopp enligtlagen om allmän försäkring. Förfarandet skall också under vissa villkortillämpas oavsett alt värdet är högre, sådant fall är när reklamalionsorganavgelt utlåtande i tvisten och ett annat när parterna är ense om förenklad handläggning.Lagstiftningen skall däremot inte tillämpas i fräga om mål som handläggs isärskild sammansättning, t.ex. vid fastighetsdomstol, eller med tillämpning avkonkurslagen (1921:225) eller ackordslagen (1970:847). Enligt en särskildbestämmelse skall del förenklade förfarandet inle få åsidosättas på grund avskiljeklausul. Vidremissbehandlingen har promemorieförslaget godtagits eller lämnats utan erinrani fierlalet yttranden. Från många håll förordas dock jämkningar, I någrayttranden föreslås sålunda en utvidgning av tillämpningsområdet, 1 allmänhet gärdock föreslagna jämkningar ul på all tillämpningsområdet skall begränsas. Av skälsom jag har berört bör liliämpningsområdel för del förenkladeförfarandet i princip begränsas lill tvister som rör mindre värden, I övrigtbör som en allmän riktlinje gälla att tillämpningsområdet görs så vidsträcktsom möjligt. Det är främst de höga rättegångskostnaderna som motiverar ettförenklat förfarande. Det torde vara svårt att påvisa alt kostnadsläget skulle vara gynnsammare i vissa målgrupper.All sannolikhet talar för att problemet gör sig kännbart över hela tvistemälsfältet,Å andra sidan måste beaktas alt kostnaderna inte har samma betydelse i alla målgrupper.En del tvister måste under alla förhållanden las upp vid domstol. För dennagrupp kan andra lösningar av kostnadsfrågan övervägas. Beträffande andra målkan gälla alt det från allmän synpunkt är påkallat alt de undanlas. Ytterligarebör beaktas att gränserna för tUlämpningsområdet rent allmänt måste varaavgörande för hur långl förenklingarna i förfarandet kan drivas. gränser lordekräva ell större mätt av rättssäkerhets-garantier än ell snävttillämpningsområde, Mol denna allmänna bakgrund finns anledning all förstgranska den gränsdragning som har gjorts i promemorian mellan dispositiva och indisposilivamål. Som framhålls i promemorian är del uppenbart att de dispositiva målen iregel bör kunna handläggas i ett förenklat förfarande, 1 fråga om de indispositivamålen ligger saken däremot delvis annorlunda till. Det indisposiliva måletsbetydelse för parterna och från samhällets synpunkt kan inte mätas i pengar pådet säll som vanligtvis är möjligt för disposiliva tvister. Del finnsvisserligen skäl anta all många indisposiliva mål är väl lämpade för ettförenklat förfarande av den utformning som jag har angett i del föregående, Imånga fall är emellertid särskilda hänsynstaganden påkallade, t,ex, när frågaär om stridiga värdnadsfrågor, 1 dagens läge synes därför lämpligast att deindispositiva tvisterna inte handläggs enligt den nya ordningen. Delsamma börgälla när ell mål har både dispositiva och indispositiva beståndsdelar, detyrkas , hemskillnad och underhåll. Som utgångspunkt bör alltså gälla alt tillämpningsområdetbör begränsas lill de dispositiva tvistemålen. Det finns emellertid skäl altöverväga visa ytterligare begränsningar, I promemorian har sålunda undanlaggjorts för mål för vilkas handläggning i första instans del redan nu finnssärskilda bestämmelser om rättens sammansättning. Som exempel nämns mål somskall handläggas vid fastighetsdomstol. Vidare har undanlag gjorts för mål varisaken skall handläggas med tillämpning av konkurslagen eller ackordslagen. Ävendessa mål karaktäriseras av all särskilda handläggningsregler finns. Dessaundanlag har allmänt godtagits under remissbehandlingen. Även enligt minmening bör de nämnda målkalegorierna uteslutas från tillämpningsområdet. Närerfarenhet vunnits av det förenklade förfarandet kan finnas skäl att övervägaom inle vissa ytterligare målgrupper bör föras in under den nya ordningen. Vidremissbehandlingen har ytterligare begränsningar av tillämpningsområdetförordats i flera yttranden. Från några håll görs uttalanden som går ut på attreformen bör begränsas lill konsumenltvister. Utgångspunkten för dessauttalanden är att viss försiktighet bör iakttas när del gäller alt bestämmatillämpningsområdet. Visar sig erfarenheterna goda är del lätt all efter en lid vidga tillämpningsområdet, I några yttrandenförordas en begränsning lill sådana konsumenltvister i vilka reklamationsorgan avgeltutlåtande, I några remissyttranden förordas alt tvister om handelsköp ellertvister mellan näringsidkare skulle uteslutas frän tillämpningsområdet. Enligt minmening finns visserligen skäl all iaktta viss försiktighet när gränserna förtillämpningsområdet bestäms. Del är emellertid svårt all se all problemet medhöga processkostnader generellt skulle ha mindre betydelse i andra mål än konsumentmäl.De yttranden som avgetis från flertalet näringsidkarorganisalioner ger ingetbelägg för detta. Som jag framhållit har kostnadsfrågan särskildbetydelse i sådana fall när parterna inle är ekonomiskt jämspdta. Så kan varafallet inle bara i konsumenltvister utan också i tvist mellan exempelvis ettstorföretag och en hantverkare eller annan småföretagare, särskilt somnäringsidkare i regel inle kan få rättshjälp i angelägenhet som har samband mednäringsverksamheten. Förutom att risk föreligger all konsumentmålen skulle blialltför få för all motivera ett särskilt förfarande, skulle sålunda behovet aven förenklad ordning inle tillgodoses på viktiga områden. En begränsning lill konsumentmälbör alltså inle komma i fråga. Enligt promemorieförslagelskall tvister som faller under arbetsdomstolens behörighet inle omfattas avdel förenklade förfarandet. En sådan ordning är även enligt min mening lämplig,I fråga om andra arbetsrätlsliga tvister vill jag erinra om det arbete sombedrivs inom anställ-ningstrygghelsulredningen. Denna utredning har lilluppdrag all utreda bl,a, frågan om vidgad behörighet för arbetsdomstolen. Desakkunniga kan väntas lägga fram förslag beträffande domstolsfrågorna senareunder detta år. Undantag bör f,n. inle göras för ifrågavarande arbetsrätlsligatvister. Frågan får tas upp i samband med behandlingen av anslällningslrygg-hetsutredningensförslag. Enligtpromemorian bör det förenklade förfarandet tUlämpas i första hand pä tvisterdär värdet är sådant all del normalt inte är ekonomiskt försvarligt all drivasaken i ordinär process. Frän denna utgångspunkt har tillämpningsområdetbegränsats med hänsyn till tvisteföremålels värde. Om detta värde ligger underett halvt basbelopp är del förenklade förfarandet i princip tillämpligt och imotsatt fall del ordinära. Förslaget har godtagits av fierlaletremissinstanser. Frän flera håll anses dock att avgränsningsmetoden måstekompletteras med andra regler som ger möjlighet lill ytterligare begränsningar.En synpunkt som återkommer i flera av dessa yttranden är all tvisteföremålelsvärde inle är någon mätare pä målets svårighetsgrad från utrednings- ochbedömningssynpunkt. Vissa mål under värdegränsen kan vara nog så enkla medan andraställer betydande krav pä parterna och domstolen. En annan vanlig synpunkt ärall ell tvistemåls betydelse för den enskilde inle alllid låter sig mätas ipengar. frågan på vUken nivå värdegränsen bör ligga har underremissbehandlingen den föreslagna gränsen vid ell halvt basbelopp godtagits iflertalet yttranden, I några yttranden ifrågasätts dock en högre gräns och i någolflera en lägre. Bland dem som uttalar sympatier för en högre gräns framhållsbl,a, att den föreslagna värdegränsen medför att ett antal tvister som rördyrbarare kapitalvaror, , bilar och fritidsbåtar, faller utanför tillämpningsområdet.De som förordar en lägre gräns gör i regel uttalanden som gär ut på all entvist som rör ett halvt basbelopp för många människor framsiår som en tvistangående ell betydande värde. Av rättssäkerhetsskäl bör därför gränsen sättaslägre. Från något håll framhålls att flertalet av vardagslivels tvister skullefalla inom tillämpningsområdet även vid en gräns på . Som jag framhållit tidigare bör det förenklade förfarandetta sikte pä tvister om mindre värden. Det är därför nödvändigt att bestämma enviss värdegräns inom vilken förfarandet skall vara tillämpligt. Syftet medreformen är att skapa en rimlig relation mellan tvisteföremålels värde och den koslnadsrisksom part löper vid process. Behovet av ell förenklat förfarande är mestpåtagligt när det gäller tvister som i ordinär process skulle dra kostnader somligger i nivå med tvisteföremålels värde. Värdegränsen bör sålunda bestämmasså att dessa tvister hänförs lill del förenklade förfarandet. Enligt destatistiska uppgifter som redovisas i promemorian skulle en värdegräns somligger , från dessa utgångspunkter utgöra en lämplig bestämningav tUlämpningsområdet, Under remissbehandlingen har gjorts gällande att en frändessa utgångspunkter bestämd avgränsning av tillämpningsområdet för delförenklade förfarandet inte ulgör en godtagbar lösning beträffande de ulredningsmässigteller rättsligt mer komplicerade tvisterna. Denna invändning synes bygga på denuppfattningen att del i promemorian föreslagna förenklade förfarandet inleinnehåller tillräckliga garantier för all domstolens avgöranden blir materielltrikliga, Samma betrakielsesätt torde ligga bakom de invändningar som framförtsfrån flera remissinstanser alt tvister inom den i promemorian föreslagnagränsen innefattar värden som av många människor bedöms som betydande. De i delföregående angivna riktlinjerna för ett förenklat förfarande ger enligt minmening goda möjligheter att utforma förfarandet så all tillräckliga garantierskapas för materiellt riktiga avgöranden. Av särskUd betydelse härvidlag är denmateriella processledningen från domstolens sida. På grund härav anser jag intealt särskilda möjligheter bör tillskapas att särbehandla mera kompliceradetvister. Vad särskilt beträffar parter i små ekonomiska omständigheter viU jagstarkt understryka att det är just denna kategori som drabbas hårdast avbristerna i den nuvarande ordningen, En begränsning av kostnadsrisken hargivelvis den största betydelsen för människor i små ekonomiska förhållanden. I några remissyttranden förordas en högre värdegräns änden i promemorian föreslagna, närmast med tanke på konsumenltvister omdyrbarare kapitalvaror. För egen del är jag övertygad om alt del förenkladeförfarandet skulle vara väl lämpat för många konsumenltvister över den föreslagnavärdegränsen. Innan närmare erfarenheter vunnits kan det emellertid varabefogal all iaktta en viss försiktighet vid avgränsningen avtillämpningsområdet för del förenklade förfarandet. Jag är således inte bereddalt med hänsyn till de angivna konsumenltvisterna förorda en generell höjningav den föreslagna värdegränsen. På grundav del anförda har jag stannat för promemorians förslag om en värdegräns sommotsvarar hälften av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Genomanknytningen lill basbeloppet uppnås en indexreglering så all värdegränsenföljer skiftningarna i prislägel och alltså utan lagändring anpassas eflerprisutvecklingen. Attanknyta tillämpningsområdet för del förenklade förfarandet till en vissvärdegräns har den fördelen all del blir lätt alt förutse när denna ordningskall tillämpas med de konsekvenser detla får ur kostnadssynpunkt, Å andrasidan blir en sådan reglering ganska stel, Pä bör därför övervägasom gränsdragningen kan göras mer flexibel. Dessa frågor fär las upp på nyttsedan närmare erfarenheter vunnits av del nya förfarandet, 1promemorian föresläs all tvist som enbari rör fråga som prövats avreklamationsorgan som Kungl, Maj:t bestämmer skall kunna föras till detförenklade förfarandet. Förslaget lar sikte pä del fallet att part i en konsumenlivislangående ett större värde inle ställer sig reklamations-organets rekommendationtill efterrättelse. Den omständigheten all reklamationsorganet tagit upptvisten innebär enligt promemorian att utredningsmässiga eller rättsligakomplikationer inle föreligger. Åtskilliga av de remissinstanser som tagit uppfrågan har tillstyrkt promemorieförslaget. Från vissa håll har dock riktatskritik mot den föreslagna ordningen, som ansetts få ringa praktisk betydelseoch dessutom vara lätt att kringgå, I ett par remissyttranden har anförts allreklamationsnämndernas verksamhetsområde är alltför obestämt för att få styra liliämpningsområdelför del förenklade förfarandet. Enligt minmening är del av stor betydelse all skapa möjlighet för den som enligtreklamationsnämndens mening har rätt i sak att på ett enkelt säll utverka ell verkställbartavgörande. En sådan ordning medför dels alt vinnande part i del enskilda falletlättare kommer lill sin rätt och dels att respekten för nämndensrekommendationer allmänt ökas. verksamhetsområdeär i praktiken väl avgränsat även om dess ställning inte ännu är närmarereglerad. En översyn av nämndens ställning och verksamhet får som jag tidigareframhållit göras . Något avgörande skäl mol den i promemorian föreslagnaordningen har i övrigt inte framförts. Jag förordar därför att dennaordning genomförs. Som förutsättning för all tvist över värdegränsen skallhandläggas inom del förenklade förfarandet bör gälla all tvisten huvudsakligenrör fråga varöver ullålande avgivils av reklamationsorgan som Konungenbestämmer. En situation som uppmärksammas i promemorian är altyrkandet i en rättegång kan avse ett obetydligt belopp medan processen i självaverket rör betydligt större värden, t,ex, när i ett skadeståndsmål yrkasersättning endast för förstörda kläder fastän skadorna i övrigt uppgår lillbetydande belopp, 1 en sädan situation lorde del enligt promemorian i allmänhetvara möjligt för parterna all fä lill stånd en prövning i det ordinäraförfarandet genom all yrkandet anpassas till värdegränsen. Vidare anvisasmöjligheten alt väcka fastslällelsetalan om skadeslåndsskyldighelen i och försig. Promemorians ståndpunkt i denna fräga har kritiserats iflera remissyttranden , bl ,a, från försäkringsbolagens sida. Kritiken hargäll ul pä alt det inte kan vara någon fördel all rättegången belastas medyrkanden som parterna egentligen inte önskar dra under domstols prövning i detförevarande sammanhanget. Inte heller utvägen all väcka faslslälldselalananses lämplig. När ställning skall las till denna fråga finns anledningall överväga om tillämpningsområdet bör begränsas i vissa andrasituationer där tvisteföremålels värde inle är någon rättvisande mätare påmålels betydelse, I flera yttranden framhålls all del ordinära förfarandet börslå öppet i mål som rör principiellt vikliga frågor eller är av stor ekonomiskräckvidd även om det omtvistade beloppet är lågt. Som exempel anförs mål som ioch för sig rör ett obetydligt belopp men där utgången är av intresse i andralikartade rättsförhållanden, t,ex, anställningsförhållanden som normalthandläggs av fackliga organisationer pä arbetsgivar- och arbetstagarsidan, Ellannat närbesläktat fall som berörs är när målet är sådant att ell avgörande kanha prejudikatsintresse. Vad först beträffar mål som i realiteten rör ell störrevärde för parterna än vad som framgår av yrkandena i målet delar jag grunduppfaltningeni promemorian all del förenklade förfarandet inle bör vara obligatoriskt fördessa mål. Emellertid synes de anvisade ulvägarna att få tvisterna handlagda iordinärt förfarande inle hell invändningsfria från processekonomisk synpunkt.Det synes lämpligare att dessa mål undantas från tillämpningsområdet genom ensärskild föreskrift. Även beträffande andra målgrupper kan det vara påkallatfrån allmän synpunkt alt de undantas från tillämpningsområdet för delförenklade förfarandet. Jag syftar på mål som har stor betydelse utöver delenskilda fallet. Del kan vara fråga om tvister där ell domstolsavgörande ulanall ha prejudikatsinlresse skulle ha betydelse för ell stort antal likartadefall. När det gäller sådana tvister är del från allmän synpunkt motiverat allanlita ett förfarande där ombudskoslnader ersätts i störreutsträckning och där fullföljdsmöjlighelerna är mindre begränsade än inom detförenklade förfarandet. En sädan ordning torde också vara kostnadsbesparande.Jag förordar all promemorieförslagel kompletteras med en särskild regel all delförenklade förfarandet inte skall tillämpas om bakomliggande tvist rör högrevärde än ell halvt basbelopp eller utgången i målet i annat fall är avsynnerlig betydelse för bedömningen av andra föreliggande rätlsförhållanden. Somförutsättning för handläggning i ordinär väg bör krävas all endera parlen yrkardel och alt yrkandet framställs första gången parlen skall föra talan i målet.Del är nämligen viktigt att frågan om handläggningsform avgörs utan dröjsmål. 1 och försig kan skäl anföras för alt föra över mål med prejudikaliniresse lill detordinära rällegängsförfarandel. Här föreligger emellertid särskilda problem medhänsyn till svårigheterna all redan i samband med målels anhängiggörande avgöraom målet är av intresse ur prejudikalsy npunki. överförande lill ordinärtförfarande på ett senare stadium är ocksä förenat med slora svårigheter medhänsyn lill parternas intresse av att kunna förutse kostnadskonsekvensema.Någon begränsning av tillämpningsområdet för del förenklade förfarandet medhänsyn lill prejudikalintressel bör därför inte införas. Enligt promemorieförslagelskall tvister som rör värden över den föreslagna värdegränsen få handläggas idel förenklade förfarandet om parterna begär del och rätlen finner dellämpligt. Förslaget har i allmänhet godtagits vid remissbehandlingen. I ellfätal yttranden ställer man sig dock avvisande. Ett skäl som anförs är altbestämmelserna i om huvudförhandling i förenklad form i tillräcklig gradtillgodoser behovet i dessa situationer.