prop · FW03175 · 1973-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj:ts proposition nr 1973 Prop. Kungl.Maj:ts proposition om godkännande av konvention om lagkonflikter i fråga omformen för testamentariska förordnanden, m. m.; given . Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokolletöver justitieärenden, föreslå att bifalla de förslag om varsavlåtande till föredraganden hemstäUt, Ipropositionen föreslås att tiUträder Haagkonvenlion omlagkonflikter i fråga om formen för testamentariska förordnanden, Konvendoneninnehåller regler om tUlämplig lag för bedömande av frågan om testamentesgiltighet med avseende på formen och syftar lill att vidga möjligheterna förtestamentariska förordnanden all vinna internationellt erkännande. Enligtkonventionen skall testamente anses gUtigt lUl formen, om del uppfyller vad somi det hänseendet föreskrivs i lagen på den ort där testamentet upprättades ellerden ort där testator vid upprättandet eUer vid sin död hade hemvist eller ilagen i stal där teslator vid upprättandel eller vid sin död var medborgare. Propositioneninnehåller också av och av vissa ändringar i de nordiskaländernas arvslagstiftning föranledda förslag lUl ändringar i den nordiskaarvskonventionen och i motsvarande svensk lagstiftning. 1 1973.1 saml. Lagom ändring i lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörandedödsbo Härigenomförordnas, att 1 kap. 4 § och 3 kap. 1 § lagen (1937: 81) om intemationeUarättsförhåUanden rörande dödsbo skall ha nedan angivna lydelse. 1 kap. 4 § Testamente skall anses vara i laga form upprättat eller återkallat, om därvid förfarits enligt lagen å den ort där rättshandUngen företogs eller i det land i vilket testator då var medborgare. Testamente skall anses giltigt till formen, om testamentetuppfyller vad som i det hänseendet föreskrives i lagen på den ort därtestamentet upprättades eller den ort där testator vid upprättandet eller vidsin död hade hemvist eller lagen i stat där testator vid upprättandet eller vidsin död var medborgare. Såvitt testamentet avser fast egendom skall det ocksåanses giltigt till formen, om testamentet uppfyller vad som i det hänseendetföreskrives i lagen på den ort där egendomen finnes. Första stycket har motsvarande tUlämpning i fråga omåterkallelse av testamente. Återkallelse skall också anses giltig till formen,om återkaUelsen i det hänseendet uppfyller vad som föreskrives i någon av delagar enligt vilka testamentet enligt första stycket var giltigt till formen. Vid tillämpning av första eller andra stycket skall somtestators hemvist räknas även främmande ort där testator enligt lagen på denorten hade domicil. 1 § Skall, enligt vad i denna lag SkaU lagen i främmande stat sägs,lagen i utländsk medborga- tillämpas på grund av att någon res hemland ägatillämpning, och äger medborgarskap där och fin- äro för olika områden av det främmande landet särskUdalagar gällande, varde frågan vilken av de särskUda lagarna skall tillämpasbedömd efter de regler som härutinnan gälla i det landet. Saknas sådanaregler, gälle lagen å hans hemort eller, om han ej har eller vid sin död hadehemvist i det främmande landet, lagen å den ort där han sist inom landet hafthemvist eller, om han ej där haft hemvist, lagen i rikshuvudstaden. nes i den staten flera gällande rättssystem, bestämmestillämpligt rättssystem, enligt de regler som gälla i samma stat. I avsaknad avsådana regler tillämpas det rättssystem till vilket han har den närmasteanknytningen. Denna lag träder i kraft den dag Kungl. Maj:t bestämmer.Har arvlåtaren avUdit före ikraftträdandet, gäller fortfarande äldre bestämmelser. Lag om ändring i lagen (1935:44) om dödsbo efter dansk,finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här i riket, m.m. Härigenom förordnas i fråga om lagen (1935: 44) om dödsboefter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här iriket, m. m., dels att 6 § skall upphöra att gälla, dels alt2, 8 och 9 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Vad i 1 § å> sagt om rätt till arv skall äga tUlämpningjämväl i avseende å lagstadgad rätt för efterlevande make att sitta ioskiftat bo då bröstarvinge ej finnes, så ock å sådan rätt tUl underhållsbidragur kvarlåtenskap som enligt hemlandets lag tillkommer arvinge utöver hansarvslott. Bestämmelserna i 1 § om rätt till arv skola tillämpasockså i fråga om rätt för efterlevande make att sitta i oskiftat bo, när bröstarvingeej finnes, och på sådan rätt till bidrag lill uppehälle och utbildning urkvarlåtenskap som tillkommer arvinge eller efterlevande make. Detsamma gällerrätt för efterlevande make att ur boet uttaga egendom intill visst penningvärde. Vid bodelning som i denna lag avses skaU iakttagas vad i 3och 6 §§ förordningen om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap är stadgat. Vid bodelning som avses i denna lag skall, om ej annatföljer av 2 §, iakttagas vad som föreskrives i 3 och 6 §§ förordningen {1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoptionoch förmynderskap. Testamente efter den som vid sin död var medborgare ifördragsslutande stat och hade hemvist i sådan stat skall i avseende å formenanses giltigt, om vid dess tillkomst förfarits enligt lagen i fördragsslutandestat, där testamentet upprättades eller testator vid tiden för upprättandethade hemvist eller var medborgare. Återkallelse av testamente vare gällande,om därvid förfarits enligt lagen i den av staterna, där testator vidåterkaUelsen hade hemvist eller var medborgare. / fråga om formen för testamente och återkallelse avtestamente efter den som vid sin död var medborgare i fördragsslutande statoch hade hemvist i sådan stat ha bestämmelserna i lagen (1937: 81) ominternationella rättsförhållande rörande dödsbo motsvarande tiUämpning. Denna lag träder i kraft den dag Kungl. Maj:t bestämmer.Har arvlåtaren avlidit före ikraftträdandet, gäller fortfarande äldrebestämmel- Utdragav protokoUet över justitieärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , ,, , , , , , . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaom godkännande av konvention om lagkonflikter i fråga om formen förtestamentariska förordnanden, ni. m. och anför. för internationell privaträtt, av vilken är medlem, harupprättats en dagtecknad konvention om lagkonflikter ifråga om formen för testamentariska förordnanden. Konventionen har trätt ikraft. Den har ratificerats av bl. a. , , ,, , , , , . Flera andra stater har undertecknat men ännu inte ratificeratkonventionen, däribland , och . Konventionen torde jämtesvensk översättning få fogas lill statsrådsprotokollet i detta ärende sombilaga 1. Familjerättskommitténfick i uppdrag att i samarbete med representanter för övriga nordiskaländers justitieministerier ta upp fråga om ratifikation av Haagkonvenlionenoch därav föranledda ändringar i konventionen mellan , , ,och om arv, testamente och boutredning(nordiska arvskonvenlionen). I skrivelse lill chefen för justitiedepartementetden med PM (Ds Ju 1969: 26) angående formkrav för testamente m.m. förordade kommittén att skulle ratificeraHaagkonventionen. Kommittén lade fram förslag till sådana ändringar inordiska arvskonventionen och den svenska inlernalionell-arvsrättsligalagstiftningen som krävs för att skall kunna ratificeras. Pågrundval av kommitténs förslag har ytterligare överläggningar ägt rum mellanföreträdare för de nordiska justitieministeriema om de ändringar i nordiskaarvskonventionen som påkaUas av en anslutning tillHaagkonventionen om testamentes form. Härvid har också behandlats vissaförslag till ändringar i nordiska arvskonventionen som föranleds av ny internlagstiftning i olika nordiska länder. Överläggningarna har inskränkts tillsådana frågor som inte har ansetts böra anslå tUl en allmän översyn avkonventionen. När en sådan blir aktuell får övervägas om inte konventionen kanersättas med särskilda sakligt sett ensarlade lagar i de olika länderna. Vidsidan av de överläggningar som sålunda direkt har tagit sikte på nordiskaarvskonventionen har överläggningar upptagits om ersättande av konventionenmeUan , , , och omerkännande och verkställighet av domar med nya regler. Detta påkallar en ändringav nordiska arvskonventionens bestämmelser om erkännande och verkställighet avvissa avgöranden i arvsrättsliga frågor. Också om en sådan ändring haröverläggningar ägt rum mellan företrädare för de nordiska justitieministeriema. Motbakgrund av vad sålunda förekommit har inom upprättatsen promemoria (Ds Ju 1971: 21), vari dels föreslås att skall ratificeraHaagkonvenlionen om testamentes form, dels redovisas de förslag tUl ändringar inordiska arvskonvenlionen som utgör resultatet av överläggningar mellanföreträdare för de nordiska justitieministeriema, dels också läggs fram förslaglUl de ändringar i den svenska internationell-arvsrättsUga lagstiftningen somkrävs för att skall kunna ratificera om testamentesform resp. i övrigt föranleds av de föreslagna ändringarna i nordiskaarvskonvenlionen. Remissyttrandenöver departementspromemorian har avgivils av efter hörande avStockholms tingsrätt samt av kammarkollegiet, ochSvenska bankföreningen. Densvenska internationella familjerätten och arvsrätten har byggt påden s. k. nationalitetsprincipen. Denna innebär att medborgarskapet ärutgångspunkten för val av tillämpligt "personalstatut", dvs. detlands lag som skall bestämma en persons rättsliga förhållanden inom famUje- ocharvsrätten. Efter hand har vissa avsteg skett till förmån för den s. k.domicilprincipen, enligt vUken personens hemvist (domicU) är bestämmande förvalet av tUlämplig lag. SärskUt i förhållande till de nordiska länderna, avvUka , och tUlämpar domicilprincipen medan liksomSverige bygger på nationalitetsprincipen, har genom konventioner skettkompromisser som innebär att hemvistet har fått stor betydelse i fråga ommedborgare i nordiska stater. Internationell-arvsrätlsligaliågoi som rör förhållandet lill andra stater än våra nordiska grannländerregleras i lagen (1937: 81) om internationella rättsförhållanden rörandedödsbo, i del följande benämnd lag. Lagen bygger inte på någonkonven-lionsreglering. Dess bestämmelser om arv och testamente (1 kap.) vilarpå nationalitetsprincipen. Sålunda bedöms rätten lill arv efter svenskmedborgare enligt svensk lag, även om den avlidne inte hade hemvist i ,medan rätten till arv efter medborgare i annat land bedöms enligt lagen i detlandet (1 §). Personalstatutet,bestämt enligt nationalitetsprincipen, tiUämpas i fråga om behörigheten atttestamentera. Avgörande är lidpunkten för rättshandlingen. Fråga om behörighetatt upprätta eller återkalla testamente bedöms sålunda enligt lagen i det landdär leslator var medborgare då rättshandUngen företogs (3 §). Enligt samma lagskall bedömas, huruvida rättshandlingen är ogiltig på grund av lestatorssinnestillstånd eller på grund av svek, viUfarelse, tvång eUer annanotillbörlig påverkan (6 §), I fråga om testamentes innehåll tUlämpas däremot iprincip arvsstatulet, dvs. testators nationella lag vid tiden för dödsfallet (5§). Testamente skall ansesupprättat eller återkallat i laga form, om testamentet eller återkaUelsen ifråga om formen uppfyller vad som föreskrivs i lagen på den ort därrättshandlingen företogs eller i det land där testator då var medborgare (4 §).Här tUlämpas sålunda den inom internationell privaträtt vanliga regeln all enrättshandlings form får bedömas enligt lagen på den ort där rättshandlingenföretogs, den s. k, regeln "locus regit actum", vid sidan avtestators personalslatut. Frågaom bindande verkan av arvsavtal med arvlåtaren eller av gåva för dödsfallsskull skall prövas enligt lagen i det land där arvlåtaren var medborgare närrättshandlingen företogs (7 §), Frågan huruvida gåva liU arvinge är att ansesom förskott på arv bedöms enligt lagen i det land där arvlåtaren (givaren) varmedborgare vid tiden för gåvan (8 §), Om udänning varsnationella lag skall tillämpas är medborgare i stat där särskUda lagar gällerför olika områden, skall frågan vUken av de särskilda lagarna som skalltUlämpas bedömas efter de regler som härvidlag gäller i del främmande landet(3 kap, 1 §). Saknas sådana regler tiUämpas lagen på vederbörandes hemorteller, om han inte har eller vid sin död hade hemvist i det främmande landet,lagen på den ort där han sist inom landet haft hemvist eller, om han över huvudtagel inte har haft hemvist där, lagen i rikshuvudstaden. Redanföre tiUkomsten av lag ingick , , , ochNorge en dagtecknad konvention om arv, testamente ochboutredning (nordiska arvskonventionen). Konventionsbeslämmelserna harinförlivats med svensk rätt genom tre lagar, nämligen lagen (1935: 44) omdödsbo efter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvisthär i riket. m. m., lagen (1935: 45) om kvarlåtenskap efter den somhade hemvist i , , eUer samt lagen (1935: 46) omtillsyn i vissa fall å oskiftat dödsbo efter medborgare i , ,eller . Konventionen grundar sig i fråga om rätten till arv på enkompromiss mellan nationalitetsprincipen och domicilprincipen, därvid avgörandevikt läggs vid domicUels varaktighet och gränsen för tillämpning avnationalitetsprincipen dras vid ell femårigt domicU. I andra hänseenden änsåvitt rör arvsrätten grundas konventionen väsentligen på en ren domicUprincip. Om medborgare i fördragsslutande stat vid sin död hadehemvist i annan sådan stat, skall domicillandets lag tillämpas i fråga omrätten till arv efter honom liksom i fråga om rätten för efterlevande make altsitta i oskiftal bo när bröstarvingar saknas. Hade den avlidnes hemvist idomicUlandet inte varat , skall dock i stället lagen i den stal därhan var medborgare tillämpas, om arvinge eller testamentstagare vars rättberor därav yrkar del inom viss angiven frist (art. 1). Femårstiden är påliknande sätl avgörande också i fråga om rätten att sitta i oskiftat bo närbröstarvingar finns (art, 2 och 3). Efterlevande make som vid äktenskapets ingåendevar medborgare i domiciUandel har dock i sådant fall alltid rätt alt sitta ioskiftal bo enligt det landels lag, även om den avUdne var medborgare i annannordisk stat och fem-årsfrislen inte utgått. Skall på grund av yrkandebodelning äga rum efter svensk medborgare med mindre än hemvist i statvars lag tiUägger efterlevande make rätt alt sitta i oskiflat bo medbröstarvinge, tillämpas regeln i 13 kap. 12 § om rätt förefterlevande make alt la ut egendom till visst penningvärde (art. 2 andrastycket). Vid bodelning i anledning av makes död tillämpas i övrigtbestämmelserna om makars förmögenhetsförhållanden nordiskafamilje-rättskonvention (art. 7). I fråga om behörigheten att upprätta eller återkallatestamente till-lämpas också en kombination av nationaUlets- ochdomicUprinciperna, Sådan fråga skaU nämligen bedömas enligt lagen ifördragsslutande stal där testator hade hemvist vid den Ud då åtgärden vidtogs.Om han då inte hade hemvist i den staten, skall testamenteteller återkaUelsen även gälla om han hade rätt alt vidta åtgärden enligthemlandets lag (art, 9), Beträffande testamentes form tillämpas såväldomicUprincipen som nationalitetsprincipen och regeln "locus regitactum". Testamente efter den som vid sin död var medborgare ifördragssiutande stat och hade hemvist i sådan stat skaU i avseende på formenanses giltigt, om vid dess tUlkomst förfarits enligt lagen i fördragsslutandestat där testamentet upprättades eller där testator vid tiden för upprättandethade hemvist eller var medborgare, av testamente är däremotgällande endastom därvid förfarits enligt lagen i stat där testator vid ålerkal-lelsen hadehemvist eUer var medborgare (art. 8). Regeln "locus regit actum" ärsålunda inte tillämplig på återkallelse av testamente. Frågaom testamentes eller återkaUelses ogUtighet på grund av lestatorssinnestillstånd eller på grund av svek, villfarelse, tvång eller annanOtUlbörlig påverkan skall bedömas enligt lagen i den stat där teslator hadehemvist vid den tid då åtgärden vidtogs (art. 10). Bestämmelser i svensk ellerfinsk lag om bevakning och av testamente tUlämpas, om den avlidne vidsin död hade hemvist i eller (art. 11). Fråga om verkan avarvsavlal och av gåva för dödsfalls skull liksom även fråga huruvida gåva lillarvinge skall anses som arvsförskott bedöms enligt lagen i fördragsslutandestat där arvlåtaren hade hemvist när rättshandlingen företogs (art. 12). Frågaom arvinges och testamentstagares ansvar för gäld efter medborgare ifördragssiutande stat skaU bedömas enligt lagen i fördragsslutande stat där dendöde hade hemvist (art. 17). Boulredning,bodelning och arvskifte efter medborgare i fördrags-slutande stat, som vid sindöd hade hemvist i sådan stat, skall äga rum i enlighet med hemvistiandets lagoch även omfatta lill boet hörande egendom i annan fördragsslutande stat (art.19), Härvid bedöms bl, a, fråga om rätt för efterlevande make att mot ellerutan vederlag la ut viss egendom enligt hemvistiandets lag (art, 20), Tvist omarv eller testamente m. m. efter medborgare i fördragssiutande stat som hadehemvist i sådan stat skall upptas av domstol i den stal vars lag enligt konventionenskall gälla i fråga om dödsbobehandlingen, dvs, domstol i hemvistlandet, IåtskiUiga angivna fall är sådan domstol exklusivt behörig, I andra fall kanparterna enas om att hänskjuta tvisten till domstol i annan fördragsslutandestat s, k, prorogation (art, 21), I fråga om erkännande och verkställighet avbl, a, domar som meddelats i fördragsslutande stat rörande rätt på grund avarv eller testamente, efter-levandes makes rätt eUer ansvar för den dödes gäldtillämpas med visst förbehåll bestämmelserna nordiska domskonvention,när den döde var medborgare i fördragsslutande stat och hade hemvist i sådanstat (art, 28). Deinterna svenska formkraven för upprättande och ålerkaUelse av testamente finnsi 10 kap. . Huvudregeln är alt testamente skall upprättas skriftligenmed två vittnen på ett i lagen närmare angivet sätt. Vid sidan härav förekommertvå former av nöd-testamente. Beträffande lestamentsvittnen gäller bl. a. altde skall ha fyllt . Återkallelse av testamente kan i princip ske formlöst.Testamente blir utan verkan, om testalor i den ordning som gäller för testamentesupprättande har återkallat sitt förordnande eller har förstörtteslamentshandlingen eller eljest otvetydigt givit till känna att förordnandetinte längre var ullryck för hans yttersta vilja. stämmelsernaom upprättande och återkallelse av testamente intagna i 10 kap. finskaärvdabalken överensstämmer väsentiigen med de svenska. I och Islandhar man vid sidan av testamente inför två vittnen möjlighet alt upprättatestamente inför en notarie, och detta är också vanligt, åtminstone i Danmark.Testaments-vittnen skall ha fyllt . Testamente kan återkallas formlöst,Återkallelse av inbördes testamente (i alla gemensamma testamenten)skall för att vara giltig delges den andra parten, om det inte är uteslutet avsärskilda skäl. Enligt en ny norsk arvslag krävs som huvudregelalt testamente upprättas skriftiigen med två vittnen som har fyllt (§§49, 52), Inbördes testamente får upprättas även av andra än äkta makar (§ 49).För återkallelse av testamente krävs att testator använt testamenlsformen ellerförstört testamentet eller strukit över det så alt det på grund därav måsteanses förstört (§ 57). ÅterkaUelse av inbördes testamente skall som huvudregelmeddelas den andra testatorn för att bli gUtigt, Testamentariskt förordnandeförlorar sin giltighet bl, a. när det otvivelaktigt inte skall gälla på grundav ett förhållande som inträffat . Om nödteslamente gäller f. n. enligtisländsk rätt vissa avvikelser från de norska, danska, finska och svenskareglerna, vilka i huvudsak stämmer överens inbördes. 3 om testamentes form 3.1 Konventionens innehåll 1 första stycket i Haagkonvenlionen om testamentes form skall etttestamenlariskl förordnande anses giltigt tUl formen, om testamentet i frågaom formen uppfyller vad som föreskrivs i en intern lag till vilken förelåg vissanknytning. Att hänvisning sker till intern lag innebär, alt man skall bortsefrån inlernationellrällsliga regler i den anvisade lagen. Renvoiprindpen skallsålunda inte tiUämpas. Art.1 uppräknar flera olika lagar som fakultativt får tiUämpas. Dessa är a) lagenpå den ort där teslator upprättade förordnandet, b) lagen i stat där testalorvar medborgare antingen vid upprättandet eller vid sin död, c) lagen på ort därlestalor hade domicU antingen vid upprättandet eller vid sin död, d) lagen påort där testalor hade "résidence habituelle" antingen vid upprättandeteller vid sin död, och e) i fråga om fast egendom, lagen på den ort däregendomen finns. Omden lag till vilken hänvisning sker skulle ha ändrats mellan tidpunkten förtestamentets upprättande och testators död blir frågan om testamentetsgiltighet tUl formen att bedöma enligt övergångsbestämmelserna i dentillämpliga lagen, åtminstone om ett tidigare ogiltigt testamente därigenom blir giltigt (jfr förklarande rapport av Batiffol,Conférence de la Haye de droit international privé, Actes et documents de laneuviéme session, , Forme des testaments, s. 171). Om testalor hademedborgarskap resp. domicil i flera stater, får lagen i vilken som helst av demtillämpas. När det gäller "résidence habituelle" däremot utgårkonventionen från alt detta är ett faktiskt begrepp och att testator sålundakan ha haft "résidence habituelle" i konventionens mening endast påen enda ort vid varje särskild tidpunkt. Anledningen till att man ikonventionen hänvisar såväl liU "domicUe" som liU "résidencehabituelle" är enligt Batiffols rapport (s. 163) alt man har velat beaktaolika länders skiljaktiga definitioner av domicUbegreppet. Särskilt har manvelat möjliggöra tillämpning av det engelska domicUbegreppet. Det framhållsemellertid i rapporten, att de båda begreppen i vissa länder sammanfaller. I endel länder torde skiUnaden mellan begreppen närmast bero på att man opererarinte med ett faktiskt ulan med ett legalt hemvistbegrepp (så alt t. ex. giftkvinna har samma domicil som mannen, även om hon är bosatt på annan ort). Dethemvist som den legala definitionen anvisar kan då mer ellermindre framstå som fingerat, och en hänvisning till den faktiska vistelseortenutgör ett önskvärt komplement. Ett testamente kan ansesgUtigt såväl om del följer av lagen i den stat där testator var medborgareeller hade hemvist när testamentet upprättades som om det följer av lagen i denstat där han var medborgare eller hade hemvist vid dödsfallet. a., att ett testamente, som var ogiltigt enligt lagen i den stal lillvilken testator hade anknytning vid upprättandet, kan bli giltigt enligt lageni stat till vilken han senare har fått anknytning. I fråga om tillämpningenav lagen i den stat där testator tUlhörig fast egendom är belägen följer avkonvenlionstexten, alt sådan tiUämpning endast avser fast egendom i den staten,alltså inte annan egendom som tillhör testalor. Art. 1 andra stycketinnehåUer en bestämmelse som har avseende på stater med flerrältssyslem. Om dennationella lagen, dvs. lagen i den stat där testalor var medborgare, utgörs avett rättssystem som inte är enhetiigt för hela landet, bestäms tillämplig lagenligt de regler som gäller enligt detta rättssystem eller, i brist på sådanaregler, på gmndval av den närmaste anknytning som testator hade tUl någon avde i systemet ingående rättsordningarna. Enligt tredje stycket iart. 1 skall frågan huruvida testator hade domicil på viss ort avgöras enligtlagen på den orten. Denna bestämmelse avviker från den vanliga metoden atttolka anknytningsbestämmelserna enligt domstolslandets lag. Enligt art. 9 kanemellertid fördragsslutande stat förbehålla sig rätt att vid avgörande avfrågan på vilken ort testator hade domicU tillämpa domstolsorlens lag. Bestämmelserom återkallelse av testamente tas upp i art. 2. Enligt första stycket är art. 1tUlämplig på testamentariskt förordnande, varigenom ell förut upprättatförordnande återkallas.