prop · FW03136 · 1973-12-31 00:00:00 — Om rengöringensker pä kan det vara svårt att få med denna personal. I de fallen kanman dock vid regelbundet återkommande tillfällen söka lägga arbetslagensträffar sä att det är möjligt för denna grupp att delta. Det är också viktigtatt barnen lär sig att städning och övrig lokalvård, matlagning m. m. ärnödvändiga och likvärdiga delar av dagens arbetsrutin. Arbetslagens demokratiska arbetsformer kan resa vissafrågor om ansvarsfördelningen inom personalgruppen, framför allt vad det gällerföreståndarens uppgifter. anser också att en vissföreskriven ansvarsfördelning bör finnas mellan personal med olikautbildningar. Detta strider dock mot grundtanken med arbetslaget, nämligen attvarje medlem skall bidra efter den kunskap och den förmåga han har. Delagmedlemmar som har en lång erfarenhet och/eller en god grundutbildning fåralltså i arbetslaget i viss utsträckning vägleda sina mindre erfarnaarbetskamrater. Arbetslagen bör alltså, som utredningen påpekar, också fåbetydelse som en form av intern fortbildning. Föreståndarens roll när personalen fungerar i arbetslagkommer enligt min mening sannolikt inte att föranleda några problem eftersomdet även kommer att finnas behov av en formellt ansvarig iförskolan. Att någon samordnar planeringen i de olika arbetslagen anser jaginte strida mot arbetslagstanken. Organiserandet av arbetslag i förskolan tordesannolikt öka föreståndarens möjligheter att påverka den pedagogiska standardeni förskolan. Vid försöksverksamheten har också arbetslagsidén prövats.Erfarenheterna frän denna försöksverksamhet är i stort sett positiva.Personalen har inte upplevt arbetslagsidén som något helt nytt.Personalkonferenser och informella diskussioner förekommer vid de flestaförskolor. De arbetsformer som utprövas innebär i vissa avseenden enfördjupning av personalsaniarbetet. Genomförandet av en organisation med arbetslag har visatsig innebära fördelar. Man har t. ex. erfarit att personalen upplever ett ökatkollektivt ansvar för samtliga barn och för institutionen som helhet. Intressetfrän ekonomi- och lokalvårdarpersonalen för det pedagogiska arbetet blandbarnen har ökat som en effekt av deltagande i arbetslagen och i gemensammafortbildningsdagar. Medlemmarna i arbetslaget har fått en bättre kännedom omvarandras arbetsuppgifter och resurser. Det har naturligtvis också förekommitsvårigheter. Detta öppnare sätt att arbeta som arbetslagen innebär kan iblandupplevas som påfrestande. Det ligger i arbetslagens funktionssätt att engruppmedlem kan uppleva ett tryck att förändra sig. Ett sådant tryck är oftastnågot stimulerande och positivt men det kan också upplevas som påfrestande. Enligt minmening är det en väsentlig uppgift för den centrala ledningen av kommunensförskoleverksamhet och för föreståndaren att följa arbetslagens arbete så attandan är konstruktiv. Föräldrasamarbetetär en annan viktig fråga i förskolan. Strävan bör vara att föräldrarnaengageras i förskolans arbete. Det bör uppfattas som naturligt att föräldrarnai män av tid och intresse deltar i arbetet i förskolan, lägger synpunkter påverksamheten eller tar upp en diskussion om det egna barnet. Mänga föräldrarföredrar att inte blanda sig i förskolans verksamhet sä länge den verkarfungera bra. När sedan något händer som gör det nödvändigt att föräldrarna ochpersonalen diskuterar med varandra uppfattas det lätt som kritik motpersonalen, som då kan uppleva föräldrarna som otacksamma för det arbete somuträttas. För min del vill jag understryka betydelsen av ettsamarbete mellan föräldrar och personal. Det bör i första hand ankomma påpersonalen att ta initiativ till detta samarbete som. bör ske under så smidigaoch informella former som möjligt. Det gäller också att finna de områden inomförskoleverksamheten där föräldrarna kan fullgöra en uppgift med hänsyn tillförskolans behov men kanske framför allt med hänsyn till föräldrarnasmöjligheter att avsätta tid. Kanske är det en möjlighet att föräldrarna vidförskolan utser nägon form av föräldragrupp som till viss del kan övertaansvaret för att föräldrasamarbetet utvecklas och i viss utsträckning följaarbetet vid förskolan. Jag vill understryka angelägenheten av att föräldrasamarbetettar sikte på kontakten med alla föräldrar och inte begränsas till ett fåtalaktiva föräldrar medan de övriga kommer att stå utanför samarbetet. Vid introduktionen av ett nytt barn i förskolan ärnaturligtvis föräldrasamarbetet särskilt viktigt. Jag anser liksom utredningendet önskvärt att föräldrarna har möjlighet att tillsammans med barnet delta iverksamheten när barnet börjar i förskolan. Frågan om ämnesinnehållet och det kunskapsstoff som börförmedlas till barnen har ingående behandlats i barnstugeutredningensbetänkande. Med utgångspunkt i det material utredningen har presenterat samt desynpunkter som kommit fram under remissbehandlingen och underförsöksverksamheten bör i samarbete med skolöverstyrelsenutarbeta en arbetsplan som pedagogisk vägledning för förskolepersonalen ochför dem i koinmimen som har att befatta sig med förskolefrågor. Det är ocksåangeläget att liksom inom sitt område -bedriver ett fortsatt utvecklingsarbete på detta område. Jag vill i detta sammanhang understryka vikten av att ävende yngsta barnen erbjuds en verksamhet med en god pedagogisk standard. Avtradition finns det en tendens att vid värd av små barn i hemmet eller iförskolan - betona den fysiska omvårdnaden till förfång för den psykiska.Intellektuell, språklig och social stimulans är emellertid lika viktig förbarnen i smäbarnsgrupperna som för syskongruppsbarnen. Därtill kommer attyngre barn har ett större behov av att fä träna sin rörelseförmåga. Det finnsdärför starka skäl som talar för att man vid fördelning av personal inom förskoleverksamheten bör fördela personalmed förskole-pedagogisk utbildning och erfarenhet lika mellan olikabarngrupper. Det bör ankomma på den centrala tillsynsmyndigheten attmera i detalj ta ställning till verksamhetens innehåll i förskolan. Jag villemellertid i detta sammanhang redovisa vissa synpimkter i fråga om verksamhetensallmänna inriktning och utformning. Det gäller bl. a. frågan i vilkenutsträckning verksamheten vid förskolan skall vara strukturerad. Utredningenhar betonat att barnen inte i första hand skall inhämta kunskaper utan lära sigen metod att lära. I likhet med några remissinstanser anser jag att frågan integäller huruvida barnen skall lära sig något utan vad de skall lära sig.Förskoleåldern är en period under vilken barnen lär sig snabbt i mångaavseenden, inte minst när det gäller språkutvecklingen. Fria arbetsformer, därbarnet har möjlighet att välja sysselsättning, arbetsmaterial och medarbetareär bäst lämpad för förskolebarnens sociala och intellektuella utveckling.Förskolan bör därför inte bindas genom en kursplan som anger vissa bestämdaövningsmoment. Detta får dock inte tolkas sä att verksamheten inte skallplaneras. Tvärtom är det så att de fria verksamhetsformerna kräver en välgenomtänkt planering för att ge bra resultat. Fria arbetsformer utesluter inteheller en viss strukturering och systematisering av innehållet. De avbarnstugeutredningen framlagda ämnesbilagorna till betänkandet kan tjäna somett provisoriskt ämnesinnehåll. 1 dessa bilagor beskrivs hur t. ex. naturkunskap,social omvärldsorientering, religionsorientering, matematik, svenska och musikkan bearbetas pä förskolenivä. Förskolan ger rika tillfällen till att utveckla språket ikonkreta vardagliga sysslor, i barnens experimenterande verksamhet och i mera lärarleddmuntlig framställning. Den matematiska begreppsbildningen kan tränas utifrånbarnens egna behov av att systematisera sina iakttagelser, vilket också kanske i vardagliga och strukturerade situationer. Naturkunskap är ett annat ämnedär barnen kan förväntas inhämta viss kunskap före skolan. Från biologin ochnärliggande områden ges barnen stimulerande konkreta upplevelser som börutnyttjas i förskolan. Närmiljön kan utnyttjas praktiskt för besök sombearbetas språkligt och vidgar barnens begreppsbildning även i fråga om barnenssociala omvärldsorientering. Barnets utveckling berikas genom att det tidigtgörs delaktigt i en levande kultur, inte bara som passiv åhörare eller åskådareutan som aktiv kulturbärare som bevarar och vidareutvecklar konsten attuttrycka sig i tal, sång, musik, rörelse, färg och form. Jag vill framhålla attett av de viktigaste områdena för personlighetsutvecklingen är förmågan att meddelasig med andra människor inte bara genom språket utan genom bild och rörelse,att från människa till människa förmedla tankar, avsikter, behov, känslor.Förskolan ger vidare många tillfällen till samverkan som stöd för barnenssociala fostran. Drama, musik, rytmik och olika former av fysisk aktivitet ärexempel pä aktiviteter som pä ett naturligt sätt leder frän individuellaktivitet till samarbete i grupp och har stor betydelse förutvecklingen av barnens kommunikationsförmåga. Frågor som rör etiska spörsmåloch religion kan i förskolan behandlas genom att personalen i nära samarbete med föräldrarna försöker mötabarnen i deras frågor. Den stimulans barnen kan ges pä olika områden bör ienlighet med utredningens förslag utformas i en vägledande arbetsplan. Dennaplan bör ge exempel på hur en översiktlig planering i verksamhetsperioder kangöras. Med stöd av denna plan och barnobservationer bör arbetet i förskolankontinuerligt följas upp och anpassas till ett verksamt stöd för samtliga barn.Arbetsplanen bör vidare innehålla uppgifter om vilka ämnen som är lämpliga förolika åldersgrupper och ge förslag pä hur des.sa ämnen kan behandlas och övas.Dessa frågor har behandlats i utredningens pedagogiska programavsnitt. Planenssyfte bör vara att ge personalen stöd i dess arbete. En planering av innehållet i förskolans verksamhet ärnödvändig också för att ge information till om inriktning ochinnehåll i förskolans verksamhet. Detta kan också verka utvecklande pålågstadiets arbetsformer. När barnen går över från förskolan till lågstadietbör förskolan kunna ge upplysningar om var barnet befinner sig t. ex.beträffande språklig utveckling och övriga ämnen som behandlats och vilkaerfarenheter barnen fått pä olika områden. Vägledning för utformningen avdenna information bör utarbetas av och . Gruppstorlek m. m. I enlighet med de råd och anvisningar från socialstyrelsensom f. n. gäller indelas i allmänhet daghemmen i avdelningar efter barnensålder. I avdelningar för barn i åldern finns normalt 12 platser ochi avdelningar för barn i åldern femsju är 15 platser. Vid sidan av detfastställda platsantalet tillämpas ett system med överinskrivning. Detta varfrån början avsett att ge utrymme för särskilt angelägna fall intill 20 %utöver det godkända antalet platser. Utredningenhar föreslagit att förskolans daghemsverksamhet organiseras ismåbarnsavdelningar och syskongrupper. Småbarnsavdelningen bör enligtutredningen omfatta barn frän ca sex månaders ålder och upp till omkring tvåoch . Avdelningen bör bestå av tvä grupper, där de yngsta barnenbildar en egen grupp medan de småbarn som lärt sig gä bildar en andra gruppinom avdelningen. Smäbarnsavdelningen avses omfatta högst 12 inskrivna barn.Syskongrupperna föreslås omfatta högst 20 inskrivna barn i åldern är och upp till skolåldern. När det gäller antalet barn i grupperna harförutsatts att lägre antal skall gälla bl. a. i de fall grupperna innehållerbarn som kräver särskilda insatser frän personalens sida. Utredningen harräknat med att överinskrivnmg enligt nuvarande system inte skall förekomma iden föreslagna organisationen. Utredningen har vidare förutsatt att även andraorganisationsmodeller exempelvis nuvarande åldersindelade grupper - skallkunna tillämpas. I dessa fall har utredningen i sina organisationsmodellerutgått från nuvarande gruppstorlek normalt 12 barn i tre-fyraärsavdelningaroch 15 barn i femsjuårsavdelningar. Förslagen om barngruppernas storlek har väckt delademeningar bland remissinstanserna. Utredningens förslag har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. En rad remissinstanser haremellertid förordat mindre grupper i synnerhet när det gäller syskongrupperna.Skolöverstyrelsen är tveksam till möjligheten att med den maximala syskongruppsstorlekengenomföra meningsfull pedagogisk verksamhet men erinrar om att 20 barn pergrupp avsevärt understiger elevantalet per klass i årskurs ett i grundskolan.Överstyrelsen framhåller att ett lägre antal barn per grupp medförstarkt stegrade kostnader. framhåller att det inte är ovanligtatt 18 barn finns inskrivna i samma grupp genom att de flesta kommunergenomgående tillämpar överinskrivning. pekar därför pä attutredningens förslag om att 20 barn skall utgöra en absolut övre gräns ungefäriigenmotsvarar den gräns som praktiseras . En annan synpunkt som givetvis är av stor betydelse isammanhanget är att utredningens förslag om att antalet inskrivna barn får varahögst 20 inte innebär att grupperna i praktiken kommer att innehålla 20 barn.Flera undersökningar har visat att frånvaron i de nuvarande daghemmen ärrelativt stor. En undersökning soin i samråd med barnstugeutredningen genomfördesav familjepolitiska kommittén visade således att frånvaron från daghemmenuppgick till i genomsnitt . Frånvaron pä grund av barnets sjukdomutgjorde därvid . Om man utgår frän dessa uppgifter skulle såledesi genomsnitt endast ca 14 å 15 barn av en grupp pä totalt 20 inskrivna barnvara närvarande. Den föreslagna gruppstorleken skall också ses i samband medutredningens förslag till ny organisation och nytt arbetssätt i förskolan. Mot bakgrund av det anförda finner jag utredningensförslag till gruppindelning och gruppstorlek för förskolans daghemsverksamhetväl ägnat att läggas till grund för praktisk tillämpning. Vid bedömningen avhur mänga barn som bör skrivas in i varje grupp måste givetvis hänsyn tas tillsådana faktorer som om det i gruppen förekommer många barn med särskilda behovav stödinsatser, lokalernas utformning och rymlighet m. m. Jag finner det fränflera synpunkter ändamålsenligt att i fråga om platsantalet, liksom utredningenföreslagit, utgå från det a'ntal barn som avses ingå i en grupp (avdelning).Överinskrivning bör således i allmänhet inte förekomma utöver det avseddahögsta antalet barn. Undantag bör emellertid kunna göras från denna huvudregelom särskilda skäl finns och tillgång till lokaler och personal medger detta.Det bör ankomma på tillsynsmyndigheten alt på grundval av utredningens förslag,remissyttrandena och erfarenheterna frän pågående försöksverksamhet utarbetavägledning till kommunerna i denna fråga. När detgäller deltidsgmppernas organisation har utredningen dragit den slutsatsen attsådana särskilda grupper sannolikt kommer att behövas i betydande utsträckningäven fortsättningsvis. Utredningen anser emellertid att flera skäl talar föratt tretimmarsförskolan pä orter där sä är möjligt organiseras sä attdeltidsbarn ingår i förskolans heltidsgrupper. Jag har i det föregående föreslagit att den allmännaförskolan för sexåringar vanligen skall omfatta när det integäller barn med förvärvsarbetande eller studerande föräldrar. För vissa barnmed hemarbetande förälder men med särskilda behov av stöd och stimulans kan detdock vara värdefullt med en längre daglig vistelsetid. I vissa fall kan detockså vara svårt att anpassa vistelsetiden i särskilda deltidsgrupper tillbarnens behov. I dessa fall är det nödvändigt med en smidigt fungerandeorganisation som medger att barn med hemarbetande föräldrar kan integreras iförskolans daghemsgrupper. Vanligen får man dock räkna med attdeltidsförskolans platsbehov får täckas genom det system med särskildadeltidsgrupper som redan finns . Jag räknar med att de förskolor sombyggts och utrustats för daghemsändamäl och under överskådlig framtidbehövs i första hand för detta ändamål medan särskilda avdelningar ellerförskolor fär anordnas för deltidsgrupper. En organisation med två tretimmarsgrupperper dag i samma lokal och med samma lärare är enligt min mening det bästasättet att utnyttja tillgängliga resurser. En lokalmässig anknytning meddaghemmen kan dock i mänga fall innebära organisatoriska och ekonomiskafördelar. Jag har i det föregående berört några av de frågor somgäller organisationen av förskoleverksamheten i landets glesbygdsområden. Den praktiskautformningen av förskolan i dessa områden blir beroende av avstånd, barnantal m.m. För att få underlag för en bedömning av hur förskolan skall kunnaorganiseras i glesbygder har en omfattande försöksverksamhet pågått /71. Till försöksverksamheten har utgått statligt stöd av demedel för särskilda insatser i glesbygdsområden som står till förfogande undersocialdepartementets anslag till social hemhjälp. Syftet medförsöksverksamheten har varit att för varje kommun finna en organisation avförskolan som gör det möjligt att bedriva verksamheten pä ett för barnentillfredsställande sätt och till en för kommunen rimlig kostnad. Denhittillsvarande försöksverksamheten har visat på olika möjligheter att lösaförskolans organisation i glesbygd. Det är inte möjligt att generellt fastslåen viss organisation som den mest lämpliga i kommuner med glesbygdsområden. Denlokala strukturen och de lokala förutsättningarna måste i hög grad varaavgörande för vilken organisatorisk lösning man väljer. En fortsattförsöksverksamhet och utvärdering av pågående försök bör ge ytteriigareunderlag till vägledning för lämpliga organisatoriska lösningar. Jag vill i samband med förskolans organisation också någotberöra familjedaghemsverksamheten. Som utredningen framhållit kommer familjedaghemmenunder ett utbyggnadsskede att ha en viktig uppgift att fylla när det gäller atttillgodose behovet av omvårdnad för barri vars föräldrar förvärvsarbetar ellerstuderar. Familjedaghemmen kommer också fortsättningsvis att ha stor betydelseframför allt i glesbygder och orter med ett Prop,1973:136 80 otillräckligt underlag för ett permanent daghem samt i nyabostadsområden med ett stort men övergående behov av heldagsplatser. Jag vill understryka angelägenheten av att pä olika sättstärka familjedaghemsverksamheten exempelvis genom ett ökat samarbete medförskolan. Ett sådant samarbete kan som utredningen framhållit innebära att dagbarnvårdarnagenom återkommande besök får ta del av arbetssättet i förskolan och attdagbarnen får möjlighet att delta i viss gruppverksamhet och pä sä sätt fårkontakt med flera barn och vuxna. Ett sådant samarbete kan också lägga grundenför en ökad samverkan mellan familjedaghem och förskola i samband medförskolepersonalens och dagbarnvårdares semestrar och sjukdom. Omvårdnaden av tillfälligt sjuka barn utgör en viktig menofta försummad del av förskolans organisation. Som utredningen framhållit bördet ansvar för barnens omvårdnad som samhället påtagit sig genom att anvisaplats för barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar i förskolanäven omfatta den tid barnen är tillfälligt sjuka och inte kan vistas iförskolan eller familjedaghemmet. Jag vill i det sammanhanget erinra om attriksdagen fattat beslut om en betydelsefull utbyggnad av samhälletsekonomiska stöd till föräldrar som vårdar sjukt barn (prop. 1973:47, SfU 1973:19,rskr 1973:198). Beslutet innebär en rätt till sjukpenning som vid egen sjukdomunder per familj och kalenderår för förälder som stannar hemmafrän förvärvsarbetet för att värda ett sjukt barn. Makarna i en tvåförälderfamiljfår därvid själva avgöra vem som skall stanna hemma och värda barnet. Möjligheten att fä sjukpenning vid vård av sjukt barn ihemmet innebär givetvis en värdefull förbättring för de småbarnsföräldrar somförvärvsarbetar. I den proposition som låg till grund för beslutet underströkjag dock att den nya rätten till sjukpenning inte innebär något alternativ tilleller minskar behovet av insatser frän den kommunala barnvårdarorgani-sationen.En fortsatt utbyggnad av de kommunala insatserna för omvårdnad av sjuka barnär tvärtom angelägen. Jag kan därför instämma i vad barnstugeutredningen anförtom vikten av att barnvårdarverksamheten byggs ut i kommunerna. Dessa åtgärderför sjuka barn bör planeras med att nya förskolor byggs och medbeaktande av de kunskaper om behovet av barnvärdare som framgår av denbefintliga sjukstatistik utredningen redovisat. Barnvårdarverksamheten börsjälvfallet bedrivas i nära samarbete med förskolor, fritidshem och familjedaghem.Det är en stor fördel om barnvårdarna, som skall ta hand om barnen när dessa ärsjuka, är kända för barnen genom tidigare kontakter i förskolan. Utredningen har också föreslagit att generella regler börgälla för när barn på grund av smittrisker måste avskiljas frän barngruppen.Vid lindriga sjukdomar bör barnen kunna tas emot i sin vanliga barngrupp omdet inte innebär ökad risk för smitta eller barnet behöver särskild vård Jag finner det viktigt att socialstyrelsenutarbetar vägledning för hur tillfälligt sjuka barn på daghem skall behandlas.Därvid bör även beaktas möjligheterna att utnyttja familjedaghem för vissa barn. Enligt barnstugeutredningens uppfattning bör landstingensbarnavårdscentraler svara för den fysiska hälsovården vid förskolorna.Utredningen konstaterar att barnavårdscentralerna har ansvar förhälsovården även för barn som är inskrivna vid förskolan. och kommunförbundet har ställt sig positiva tillutredningens förslag. Det torde därför finnas goda förutsättningar att nå entillfredsställande lösning av denna fråga. Utredningen har i sitt förslag i princip utgått från attden föreslagna organisationen skall kunna genomföras med den personaltäthet somrekommenderas i nu gällande råd och anvisningar från socialstyrelsen.Rekommendationen innebär att det i daghem bör finnas en anställd på fem barnfränsett ekonomipersonalen. Om daghemmet också omfattar spädbarnsavdelning ökarpersonalbehovet enligt rekommendationen till en anställd pä fyra barn.Rekommendationen som gäller har ännu inte helt uppfyllts. Denverkliga personaltätheten är således i genomsnitt lägre än den avsocialstyrelsen rekommenderade. Utredningen anser det vara möjligt att med dennarekommenderade personaltäthet i huvudsak förverkliga det pedagogiska programman föreslagit för verksamheten, under förutsättning att utredningens rekommendationerför samarbetsformer, lokalanvändning och utrustning följs. Utredningen villdock göra vissa justeringar för den arbetstidsförkortning som genomförts ijanuari 1972. Med denna justering räknar utredningen med att det ismåbarnsavdelningarna skall finnas två anställda för fem barn och i syskongruppenen anställd för knappt fem barn. Utredningen föreslär vidare att det ideltidsgrupperna skall finnas en förskollärare för varie grupp och att manvidare bör sträva efter att successivt förstärka personalen med en medhjälpare. Utredningens förslag har fått ett blandat mottagande avremissinstanserna. har sålunda starkt understrukit attutredningens förslag inte bör läggas till grund för rekommendation tillkommunerna, eftersom förslaget enligt förbundets beräkningar skulle medföra enkraftig personalökning i förhällande till nuläget. Vissa andra remissinstanser,bl. a. TCO, facklärarförbundet och förskollärarförbundet, har tillstyrktutredningens förslag och framhållit att bestämmelserompersonaltätheten bör bindas i särskilda tillämpningsföreskrifter till förskolelagen. Jag vill för egen del understryka personalens avgörandebetydelse för förskoleverksamhetens innehåll och kvalitet. Utredningen harframhållit att det bör finnas personal i sådan utsträckning att varje barn fården individuella omvårdnad och stimulans det behöver för sin utveckling. ökat antal barn i förskolan som av olika skäl är isärskilt behov av stöd och stimulans ökar givetvis personalens arbetsuppgifter.Å andra sidan torde den arbetsorganisation som utredningen föreslagit kunnaunderlätta arbetet. Vidare bör uppmärksammas möjligheterna att låta ekonomipersonalendelta i arbetet med barnen. Utredningen har inte föreslagit några särskildabindande föreskrifter om personalen vid förskolorna utan utgår från attkommunerna successivt kommer att förstärka personaltätheten i den taktresurserna medger.