prop · FW03140 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag viU dock påpekaatt eftersom enligt ansvarighetskonventionen omräkning skall ske efter detinhemska myntslagets officiella värde i förhållande till Poincaréfrancen,omräkningen inte får grundas på det fria guldpriset. 1proposition 1973: 42 har föreslagits viss omarbetning av den bestämmelse isjölagen (enligt förslaget 348 §) som reglerar omräkning av Poincaréfrancentill svenska kronor. För att få överensstämmelse med sjölagen i detta avseendehar den i promemorian föreslagna lagtexten undergått en redaktionelljustering. Begränsningsfondenskall alltid uppgå tUl hela ansvarighetsbeloppet. Vid fondens upprättande fårsåledes någon avräkning inte göras för ersättningar som ägaren eller dennesförsäkringsgivare kan ha utbetalat . Skulle det belopp somnedsättes av den som vUl upprätta begränsningsfonden inte uppgå tUl helaansvarighetsbeloppet eller skulledomstolen inte anse sig kunna godta den erbjudna säkerheten har någonbegränsningsfond inte upprättats. I sådant fall skall inbetalat beloppåterbetalas resp. erbjuden säkerhet återställas. De idet föregående (avsnitt 4.6) berörda bestämmelsema om fastställande av detansvarighetsbelopp som gäller för ifrågavarande fartyg och om särskild talanhar tagits in i 6 § departementsförslaget som tredje och fjärde styckena. Itredje stycket föreskrivs att om någon vill upprätta begränsningsfond,domstolen skall på ansökan av honom så snart som möjUgt fastställaansvarighetsbeloppet. Beslutet gäller tUl dess annorlunda förordnas. Vidareföreskrivs att slutiig prövning av ansvarighetsbeloppets storlek skall ske närden frist som föreskrivits enligt 7 § första stycket har gått ut. Begränsningsfondenskall anses upprättad den dag då ett belopp som motsvarar det av domstoleninterimistiskt fastställda ansvarighetsbeloppet har inbetalats eller ensäkerhet för ansvarighetsbeloppet har ingivits, vilken godtagits av domstolen.Denna tidpunkt blir då enligt första stycket andra punkten avgörande för vilkenkurs som skall användas vid omräkning av det i Poincaréfranc uttrycktaansvarighetsbeloppet till svenska kronor. Om beloppet inbetalas ellersäkerheten ställs först någon tid efter det att det interimistiska beslutetmeddelats och om Poincaréfrancens värde i svenskt mynt förändrats ,får domstolen meddela nytt beslut om ansvarighetsbeloppets storlek. Harbegränsningsfonden en gång behörigen upprättats, blir tidpunkten för fondensupprättande avgörande för omräloiingen av Poincaréfrancen, även omansvarighetsbeloppet ändras . Harbegränsningsfonden upprättats men meddelas nytt beslut, varigenomansvarighetsbeloppet höjs, skall den som upprättat fonden underrättas däromoch beredas tUlfälle att inom viss inbetala felande kontanta medeleller ställa kompletterande säkerhet. Under denna frist måstebegränsningsfonden anses uppfylla lagens krav. Detta innebär att den sålundaupprättade fonden enligt 9 § hmdrar handräckning och verkställighet mot annanfartygsägaren tillhörig egendom under förutsättning att denne har rätt attbegränsa sin ansvarighet. Nägon uttrycklig bestämmelse härom behövs inte. Omfondmedlen eUer säkerheten inte kompletteras före fristens utgång, uppfyllerdock fonden mte längre de i ansvarighetslagen uppstäUda kraven. Ägaren är dåinte längre berättigad till ansvarsbegränsning och han är inte längre skyddadmot att handräckning eller verkställighet sker i annan honom tillhörig egendom.Den omständigheten att begränsningsfonden inte längre uppfyller kraven i 6 §departementsförslaget medför dock inte att de tillgångar som finns i fondenskall återställas till den som upprättat fonden, dvs. ägaren eller hansförsäkringsgivare. fonden uppfyllde de nämnda kraven var deskadelidande nämligen förhindrade att 1973; 140 59 skaffasig säkerhet för sin fordran genom att vidta handräckningsåtgärder mot annanfartygsägaren tillhörig egendom. Begränsningsfonden bör betraktas som en avfartygsägaren eller annan ställd pant för samtliga sakägares fordringar motfartygsägaren. De tillgångar som finns i begränsningsfonden bör därför underalla förhållanden reserveras för att tUlgodose krav på ersättning föroljeskada enligt ansvarighetslagen. Sedan alla anspråk på ersättning föroljeskada i anledning av ifrågavarande olycka slutligen avgjorts skalltUlgängliga medel fördelas mellan sakägarna i förhållande till storleken avderas fordringar mot fartygsägaren. Medhänsyn till de mycket stränga krav som har uppstäUts för godtagande avsäkerhet, har det inte ansetts nödvändigt att reglera det osannolika' falletatt en säkerhet som har godtagits av domstolen senare förlorar i värde ochdärför kan anses godtagbar. Skulle detta mot all förmodan inträffabör givetvis den som har upprättat begränsningsfonden uppmanas att inom visskortare tid ställa kompletterande säkerhet. Om han inte utnyttjar dennamöjlighet inträder samma rättsverkningar som i det berörda fallet närägaren underlåter att komplettera fonden upp till det belopp som fastställtsgenom nytt beslut. Enligtfjärde stycket får talan mot beslut om fastställande av ansvarighetsbeloppföras särskilt. Besvärsrätt tillkommer var och en vars rätt berörs av beslutet.Rätt att överklaga beslutet har således i första hand fartygsägaren, dennesförsäkringsgivare eller den som ställt säkerheten för fartygsägarensansvarighet samt de sakägare som framställt krav i anledning av olyckan. Omfondkonventionen är tillämplig på oljeskadan har även intemationeUaoljeskadefonden besvärsrätt. Om ytterligare personer berörs av beslutet ochdärför har besvärsrätt, t. ex. redare, lastägare eller bärgare, får avgöras idet enskilda fallet. Domstolen skall underrätta alla kända sakägare om beslutetsamt under nämnd förutsättning även internationella oljeskadefonden. Ettbeslut om godkännande eller underkännande av erbjuden säkerhet är av storbetydelse för samtliga berörda personer. Även ett sådant beslut kan därförenligt fjärde stycket överklagas särskilt. Ifemte stycket departementsförslaget tas upp bestämmelsen i tredje stycketpromemorieförslaget, enligt vilken Kungl. Maj:t får meddela närmarebestiimmelser om begränsningsfonds upprättande och för-vaUning. Enligtdepartementsförslaget får sådana bestämmelser meddelas också i frågor som rörfondens fördelning. Dei det föregående (avsnitt 4.6) berörda bestämmelserna om preklusionsförfarandethar tagits in i 7 § som första och andra styckena departementsförslaget. De ipromemorian föreslagna bestämmelserna omproportionell nedsättning av ersättningarna, när ansvarighetsbeloppet interäcker för att ge alla sakägare fuU ersättning, och om provisoriskautbetalningar har tagits upp i tredje resp. fjärde stycket av förevarandeparagraf. I femte stycket har tagits in en erinran om att fonden skall fördelasmellan de ersättningsberättigade även om fartygets ägare inte är berättigadtill ansvarsbegränsning. Den omständigheten att ägaren är obegränsat ansvarigskall givetvis inte försätta de skadelidande i sämre situation än om rätt tillbegränsning av ansvaret förelegat. Ipromemorieförslaget har bestämmelsen om proportionell nedsättning (7 § förstastycket) getts den utformningen att om ansvarighetsbeloppet inte förslår tillgottgörelse åt dem som är berättigade till ersättning, deras ersättningar ochdärå belöpande ränta nedsätts med samma kvotdel. Som förut framhållits (avsnitt4.6) täcker begränsningsfonden enligt departementsförslaget inte ränta ochrättegångskostnad. Någon föreskrift om nedsättning av räntebelopp bör därförinte tas in i förevarande paragraf. I departementsförslaget har därför iförhållande till promemorieförslaget gjorts den ändringen att orden "ochdärå belöpande ränta" har uteslutits. Idomstolens beslut om fördelning av begränsningsfonden bör beträffande varjesakägare anges den del av begränsningsfonden han är berättigad tUl samt detbelopp han skall erhåUa. Ombegränsningsfond har upprättats i är de exekutiva myndigheterna vidbedömningen av om begränsningsfonden uppgår till det ansvarighetsbelopp somgäller för ifrågavarande fartyg bundna av det beslut beträffandeansvarighetsbeloppets storlek som har fattats av den domstol, vid vilken fondenupprättats. Vad angår det fall att beloppet höjs genom nytt domstolsbesluthänvisas tiU vad som anförts i anslutning till 6 § departementsförslaget. Ombegränsningsfonden har upprättats i annan konventionsstat och handräckningeller verkstäUig-het av dom söks i ankommer det på vederbörande svenskaexekutiva myndighet att avgöra om begränsningsfonden är behörigen upprättad. Av6 § första stycket departementsförslaget framgår att avgörande för denna frågaär innehåUet i lagen i den stat där fonden har upprättats. I regel torde ettintyg från den domstol eller myndighet, vid vilken fonden upprättats, få godtassom bevis om att fonden är behörigen upprättad. I13 § första stycket har en redaktioneU ändring företagits för att klargöra attförsäkring eller annan säkerhet för utiändskt fartyg skall, i likhet med vadsom föreskrivs i 12 § första stycket beträffande svenska fartyg,täcka ägarens ansvarighet inte bara enligt den svenska ansvarighetslagen utanäven enligt motsvarande lagstiftning i annan konventionsstat. Foramreglernai denna paragraf är tvingande. Det är således inte tiUåtet att genom avtalhänskjuta tvist om ersättningsskyldighet enligt denna lag till annan domstol änsom följer av paragrafen. Jag vUl också påpeka att dessa forumregler endastgäller talan som grundas på ansvarighet för oljeskada enligt denna lag, dvs.talan mot ägaren och hans försäkringsgivare, samt talan om fördelning avbegränsningsfonden. Frågan om laga domstol för mål rörande ersättning föroljeskada i andra fall regleras i 10 kap. . Detta gäller t. ex.talan mot bärgare eller den som vidtagit förebyggande åtgärder samt regresstalanmot lots eller besättningsmedlem i de fall sådan talan är tiUåten enligt 4 § iden föreslagna ansvarighetslagen. 1973: 42 har föreslagits ändring i 336 § sjölagen av innebörd att detskaU ankomma på Kungl. Maj:t att utse de tingsrätter som är behöriga atthandlägga sjörättsliga tvistemål. För sådan domstol föreslås beteckningensjörättsdomstol. Den föreslagna fonrmregeln i förevarande paragraf avdepartementsförslaget utgår från att förslaget till ändring av 336 § sjölagenkommer att antas av och träda i kraft före ansvarighetslagen. Ianslutning tUl bestämmelsen i 19 § promemorieförslaget rörande verkstälUghet avutländsk dom har under remissbehandlingen ifrågasatts, om inte i lagrummet in en bestämmelse om att verkställighet får vägras i de fall som anges iansvarighetskonventionen, nämligen om domen erhållits genom svikligt förfarandeeUer den part mot vilken domen har meddelats inte haft skäliga möjligheter attföra sin talan. Såsom anmärkts i promemorian torde i överensstämmelse medallmänna rättsgrundsatser gälla, att verkstäUighetsregler i en konvention intemedför skyldighet att verkställa utländsk dom om avgörandet är uppenbartoförenligt med rättsordningen i verkställighetslandet (ordre public). I denämnda faUen, där ansvarighetskonventionen uttryckligen ger fördragsslutandestat rätt att vägra verkställighet, måste enligt svensk rättsuppfattningverkställighet av domen anses uppenbarUgen oförenlig med rättsordningen här iriket. Jag delar därför den uppfattning som kommit tUl uttryck i promemorianatt någon särskild bestämmelse som täcker dessa fall inte behövs. Om en dylikbestämmelse tas in i lagen, skuUe det kunna leda till den enligt minuppfattning felaktiga tolkningen att verkställighet inte får vägras i andrafall, även om verkställigheten skulle strida mot svensk ordre public. Närbegränsningsfond har upprättats får verkställighet av utländsk dom i Sverigegivetvis inte ske mot annan fartygsägares egendom i strid mot 9 §. En erinranom detta har tagits in i 19 § första stycket. Jagvill i detta sammanhang framhålla att reglerna om verkställighet av domarendast gäller dom som grandas på i förevarande lag regleradersättningsskyldighet, dvs. domar mot fartygsägaren och hans försäkringsgivare. Somförutsättning för att den svenska domstolen skall förordna på sätt som anges ilagrummet gäller bl. a. att begränsningsfond har upprättats i annankonventionsstat enligt lagen i den staten. Ett intyg från den utländska domstoleller myndighet som förvaltar begränsningsfonden att fonden har upprättats ienlighet med vederbörande konventions-stats lag måste anses utgöra bevis om attdenna förutsättning har uppfyllts. 1promemorieförslagets 21 § andra stycket föreskrivs straffansvar för redare somlåter nyttja fartyget till sjöfart trots att han insett eller bort inse att iansvarighetslagen eller motsvarande lagstiftning i annan konventionsstatföreskriven försäkringsplikt inte fullgjorts. Detsamma föreslås idepartementspromemorian gälla den som i redarens ställe handhar fartygets driftsamt befälhavaren. I likhet med vad som föreskrivs i paragrafens första styckebeträffande fartygsägaren bör enligt min mening straffansvar för de i andrastycket nämnda personerna endast uppkomma om den i den svenska lagstiftningenföreskrivna försäkringsskyldigheten åsidosatts. Jag föreslår därför denändringen i förhållande till promemorieförslaget att orden "ellermotsvarande lagstiftning i annan konventionsstat" utgår ur lagtexten. Sttaffbestämmelsernai 21 § första och andra styckena departementsförslaget är tUlämpliga också närförsäkringsskyldigheten har åsidosatts beträffande utländskt fartyg som anlöpereller lämnar svensk hamn. Med hänsyn tiU att bestämmelsen i 13 § omförsäkringsskyldighet för utländska fartyg är knuten till att fartyget befinnersig i måste den straffbara gärning som ett åsidosättande avförsäkringsplikten iimebär anses begången i . Enligt 2 kap. 1 §brottsbalken är svensk lag vid sådant förhållande tillämplig och svensk domstolbehörig. Ianledning av ett påpekande av hovrätten för att forumbestämmelsersaknas när det gäller brottmål viU jag framhåUa, att det enligt min meningsaknas anledning att införa särskUda forumregler när det gäller brott somavses i 21 §. Forumreglema i 19 kap. ger en fullttillfredsställande reglering i detta avseende. Iförhällande till promemorieförslaget har den ändringen vidtagits att den i 2 §tredje stycket i departementsförslaget införda bestämm.el-sen gjorts tillämpligockså på krigsfartyg och fartyg som mte befordrar olja som bulklast. 4.11.2Förslaget till lag om ersättning från den internationella oljeskadefonden Dennaparagraf behandlar omfattningen av den internationella oljeskadefondensregressrätt mot annan än fartygsägaren eller dennes garant. Enligtkonventionen skall fonden ha rätt att inträda i den skadelidandes rätt(subrogationsrätt) i minst samma omfattning som den skadelidandesförsäkringsgivare. Enligt min mening bör vidare tUlses att fonden inte får enmera omfattande regressrätt än fartygsägaren. I förevarande paragraf hardärför tagits in en föreskrift av innebörd att fonden får utöva regressrättmot personer som avses i 4 § fjärde stycket ansvarighetslagen endast under deförutsättningar som anges i nämnda lagrum. Fonden får således utöva regressrättmot sådan person endast om den mot vilken anspråket riktas har vållat skadanuppsåtligen eller av grov vårdslöshet eller anspråket riktas mot bärgare eUerden som vidtagit förebyggande åtgärder och denne har överträtt sådant förbudsom avses i 2 § andra stycket andra punkten ansvarighetslagen. I fråga omfondens regressrätt mot andra än nu nämnda personer föreskrivs att denna rättendast får utövas i den utsträckning som följer av 25 § första stycketförsäkringsavtalslagen (1927: 77). Som framhållits i promemorian är detönskvärt att fondens regressrätt utövas på ett enhetligt sätt i samtligafondstater. Jag delar den i promemorian uttalade uppfattningen att dettaenklast torde kunna åstadkommas genom beslut av behörigt organ inom fonden attfonden icke alls eller endast under vissa föratsättningar skall utövaregressrätt. I3 och 5 §§ förekommer uttrycket "skada genom förorening" medan iansvarighetslagen används uttrycket "oljeskada". Denna skUlnad berorpå att fondkonventionens terminologi givetvis måste användas i förevarandelag. Såsom anmärkts i promemorian har däremot av redaktionella skäl iansvarighetslagen använts uttrycket "oljeskada". Vadangår fullgörandet av den uppgiftsskyldighet som kommer att åligga Sverigeenligt fondkonventionen bör anmärkas att ett särskUt verk för industrifrågor,statens industriverk, har inrättats från . Som kommerskollegiumanfört förefaller det naturligt att detta verksvarar för fullgörandet av denna uppgiftsskyldighet. Föreskrifter härom färmeddelas i administrativ ordning. 4.11.3 Förslagettill lag om ändring i sjölagen 1973: 42 har föreslagits att före 344 § sjölagen skall införas rubrikenAtomskada. Under förutsättning att detta förslag genomförs bör, som påpekats ipromemorian, i samband med den nu föreslagna ändringen av 344 § rubriken ändrastill att lyda Atomskada och oljeskada. 4.11.4 Förslagettill lag om ändring i lagen om åtgärder mot vattenför orening från fartyg I12 a § departementsförslaget ges myndighet rätt att meddela vissa förbud, omden i ansvarighetslagen föreskrivna försäkringsskyldigheten inte fullgjortsbeträffande visst fartyg. I sådant fall får myndighet som Kungl. Maj:t bestämmerförbjuda fartyget att anlöpa eller avgå frän viss hamn eller tiUäggsplatseller, i fråga om svenskt fartyg, förbjuda fartygets vidare resa. Som anförts ipromemorian bör förbud enligt 12 a § meddelas av eller, om dessbeslut inte kan avvaktas, av . I 13§ departementsförslaget åläggs myndighet som meddelat förbud enligt 12 a § motfartygs avgång eller vidare resa att, om fartyget befinner sig inom Sverigessjöterritorium, genast anmäla beslutet för polis-, tull- och lotsmyndigheterna.Vidare föreskrivs att dessa myndigheter skall vidta de åtgärder som påkallasför att hindra fartygets avgång eller vidare resa. Någonunderrättelseskyldighet föreskrivs sålunda inte för myndighet som meddelatförbud för fartyg att anlöpa svensk hamn. Inte heller åläggs polis-, tull- ochlotsmyndigheterna att vidta åtgärder för att hindra fartyget att anlöpa hamnen.Eftersom ett försök att hindra ett tankfartyg som befinner sig nära etthamninlopp att anlöpa hamnen ofta kan medföra risk för en grundstötning medoljeskada som följd har det inte ansetts lämpligt att ålägga de nämndamyndigheterna att hindra fartyget att anlöpa hamnen. Det kan ofta vara bättrefrån oljeskyddssynpunkt att låta fartyget löpa in i hamnen och lossaoljelasten. Någon föreskrift om skyldighet för den myndighet som meddelat förbudetatt underrätta andra myndigheter om detta torde inte erfordras. Den myndighetsom meddelat förbudet får förutsättas under alla förhållanden underrätta demyndigheter som har möjligheter att övervaka förbudets efterlevnad. Om ettfartyg anlöper svensk hamn i strid mot förbud som meddelats enligt 12 a § utgördetta enligt 21 § departementsförslaget en straffbar handling och svenskamyndigheter har då rätt att i brottsförebyggande syfte hindra fartyget att gåin i hamnen. Det får ankomma på vederbörande myndighet att i varje särskilt faUbedöma omdet är lämpligt att vidta åtgärder för att hindra ett fartyg att anlöpa svenskhamn i strid mot förbud som meddelats enligt 12 a §. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. 1. lag om ansvarighet föroljeskada tiU sjöss, 2. lag om ersättning från deninternationella oljeskadefonden, 3. lag om ändring i sjölagen(1891: 35 s. 1), 4. lag om ändring i lagen (1972:275) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg, 5. lag om ändring i lagen (1966:664) med vissa bestämmelser om immunitet och privUegier, 1. den i den 29 november1969 avslutade konventionen om ansvarighet för skada orsakad av föroreninggenom olja, 2. den i den 18 december1971 avslutade konventionen om upprättandet av en internationell fond förersättning av skada orsakad av förorening genom olja. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådels övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga tUl detta protokoll utvisar. 5 1973.1 saml. med förslag till lagstiftning om ansvarighet för oljeskadatill sjöss DS Ju 1973: 4 Denindustriella utveckling som ägt rum har lett mycket kraftig ökning av världens förbrukning av olja. En stor del av dennaolja transporteras sjövägen till raffinaderier och förbrukare. Under senare ärhar antalet skador orsakade av förorening genom olja som tömts ut eller läcktut från fartyg ökat kraftigt. På grund av att vid transporterna användstankfartyg med allt större lastkapacitet föreligger risk för att olyckorinträffar, som orsakar skador av mycket stor omfattning. Behovet av särskildaskadeståndsregler på detta område uppmärksammades emellertid först i slutet av1960-talet. fanns varken i enskUda stater eller på detinternationella planet några särbestämmelser på detta område. Rättsligt settvar ersättningsfrågorna att bedöma enligt de regler som gällde i fråga om redaresoch oljelastägares skadeståndsansvar i allmänhet. Dessa regler innebär iprincip, att en skadelidande endast kan få skadestånd om han kan styrkavållande på redarens eller lastägarens sida. Vidare har redaren, även om han ärskadeståndsskyldig, i regel rätt att begränsa sitt ansvar enligtinternationella konventioner. gick detUberianska tankfartyget på grund utanför medc:a olja ombord. Stora mängder olja drev i land på de engelska ochfranska kusterna och orsakade omfattande skador, vUka vida översteg den förfartyget gällande ansvarsbegränsningen. Genom denna olycka blev det uppenbartatt gällande skadeståndsrättsliga regler på detta område inte motsvaradesamhällsutvecklingens krav, och ett omfattande internationellt samarbeteinleddes . Detta samarbete ledde tUl att en internationellkonvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (i detföljande benämnd "ansvarighetskonventionen") avslutades i Brysselden . Som tillägg tUl denna konvention avslutades den 18december 1971, likaledes i Biys-sel, en konvention om upprättandet av eninternationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja(i det följande benämnd "fondkonventionen"). Iföreliggande promemoria förordas att tillträder de två nämndakonventionerna. framläggs förslag till den lagstiftning som föranledsav ett svenskt tillträde till konventionerna. Sålundahar utarbetats förslag till lag om ansvarighet för oljeskada till sjöss. Vidareframläggs förslag till lag med anledning av tillträde tillkonventionen om upprättandet av en internationell fond för ersättningav skada orsakad av förorening genom olja. Slutligen föreslås ändringar isjölagen (1891: 35 s. 1), lagen (1972: 275) om åtgärder mot vattenföroreningfrån fartyg och lagen (1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet ochprivilegier. Nordiska överläggningar iämnet har hållits i och i Stodcholm och1 . Därvid har i allt väsentiigt uppnåtts enighet om innehållet ilagstiftningen. Lagförslagensamt konventionerna i de engelska och franska versionerna jämte inomjustitiedepartementet utarbetade översättningar till svenska har fogats viddenna promemoria som bilagor 13. 2 Omfattningen av skador orsakade av oljeutsläpp till sjöss Vidtankfartyget grundstötning utanför uppkom skador orsakade av förorening genom olja i dittUls okändomfattning. De sammanlagda skadorna har uppskattats tiU ca 12 milj. dollar (ca60 milj. kronor). Den ersättning som faktiskt betalades uppgick dock inte tUlmer än 7,2 milj. dollar. Fartygets ansvarsbegränsning enligt 1957 årskonvention om begränsning av redareansvaret var omkring 4,7 milj. dollar. Detsammanlagda skadeståndsbeloppet översteg även den ansvarsbegränsning som skulleha gällt enligt ansvarighetskonventionen. Under åren 196571inträffade ytterligare tre olyckor, vid vUka uppkom skador för mer än 5 milj.kronor. I två av dessa fall det Uberianska tankfartyget grundstötningi i vid utanför ochden kollision som det amerikanska tankfartyget råkade ut förutanför överskred det sammanlagda ersättningsbeloppetden begränsning som skulle ha gällt enligt ansvarighetskonventionen. Idecember 1971 gick det Uberianska tankfartyget på grund utanför Japanmed omfattande skador som följd.