prop · FW03138 · 1973-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till att denkonsumentköplag som föreslås väsentligen är avsedd att såvitt gällerförhållandet mellan köpare och säljare reglera köparens befogenheter motsäljaren vid dröjsmål på dennes sida eller fel i varan bör en översiktligredogörelse för köplagen inriktas i första hand på lagens regler i dessahänseenden (2127 och 4254 §§). Köplagenutgår från principen att avtalsfrihet skall råda vid köp. Enligt 1 § förstastycket skall lagens regler om säljares och köpares rättigheter ochskyldigheter lända till efterrättelse, om annat inte är uttryckligenöverenskommet eller eljest kan anses avtalat eller följer av handelsbruk ellerannan sedvänja. Köplagens regler kan alltså sättas ur spel dels - och framförallt genom avtal mellan parterna, dels genom sådan praxis som utbildats inomhandeln. Det bör tilläggas att avtalsfriheten vid köp inte är fullständig utanbegränsas av vad som följer av allmänna rättsgrundsatser och tvingandelagbestämmelser på området, t. ex. lagen om avbetalningsköp. Köplageninnehåller endast ett fåtal regler angående kraven på säljarens prestation. OmtUls vidare bortses från frågan om det sålda godsets kvalitet en fråga somhar nära samband med säljarens ansvar för fel i godset regleras i köplagenväsentligen frågor om platsen för godsets avlämnande och om tiden för köpetsfullgörande. I det förra hänseendet ges grundläggande regler i 911 §§. Dessahar betydelse inte bara för bestämningen av frågan om platsen för leveransenutan också för förståelsen av begreppet "avlämnande". Till dettabegrepp anknyter en rad andra bestämmelser i lagen, t. ex. reglema om faransövergång (17 §) och om dröjsmål på säljarens sida (21 §). Som huvudregel gälleratt varan skall avlämnas där säljaren vid köpet hade sitt hemvist (9 §). Omannat inte avtalats, skall alltså köparen i regel hämta varan hos säljaren.Till denna princip ansluter vissa bestämmelser om fall då säljaren är skyldigatt sända varan till köparen. Lagen skiljer här mellan platsköp (11 §) ochdistansköp (10 §). I det förra fallet anses varan inte avlämnad förrän denkommit i köparens besittning. I det senare fallet skall den anses avlämnad,när den tagits om hand av någon som åtagit sig att frakta denfrån den ort varifrån den skall sändas (fraktföraren) eller, om varan skallavsändas med fartyg, när den bragts innanför dess sida. Avlämnandetsammanfaller således vid distansköp inte med köparens mottagande av varan.Utöver de nu nämnda reglerna innehåller köplagen också bestämmelser ominnebörden av olika transportklausuler (6265 §§), t. ex. att godset såltsfraktfritt med angivande av viss bestämmelseort. Vad angår tiden för köpetsfullgörande uppställs i 12 § den allmänna regeln att fullgörande skall ske vidanfordran, om inte är utsatt eller det framgår av omständigheternaatt leverans skall ske utan uppskov. Är viss tidrymd utsatt, inom vilken varanbör avlämnas, har säljaren i princip rätt att närmare bestämma tiden föravlämnandet (13 §). Köparensoch säljarens prestationer är avhängiga av varandra. Principen härom uttalas i14 §. Säljaren har enligt paragrafen rätt att innehålla godset, tillsköpeskillingen erläggs, och köparen att innehålla köpeskillingen, tills godsethålls honom till hända. Regeln har betydelse inte bara för kontantköp utanockså för exempelvis kreditköp. I 17§ behandlas frågan om faran för godset, dvs. spörsmålet om vem som skallvidkännas följderna av att godset efter köpet skadas genom olyckshändelse ellerskadegörelse av utomstående. Enligt huvudregeln står säljaren faran för godsetfram till dess avlämnande, medan köparen står faran efter avlämnandet. Fråndenna regel gäller visst undantag för köp av bestämt gods som skall avhämtas avköparen. Skadas godset efter det att faran övergått på köparen, är denne ändåskyldig att erlägga köpeskiUingen. Läget då köparen utövar sin hävningsrätt vidkontraktsbrott på säljarens sida behandlas i anslutning till 58 §. I2127 §§ ges grundläggande regler om köparens befogenheter vid dröjsmål påsäljarens sida. Med dröjsmål avses inte bara försenad leverans av varan utanockså helt utebliven leverans. Däremot nämns t. ex. inte sådana situationer somatt säljaren före den tidpunkt då avlämnande skall ske förklarar sig intekomma att leverera eller inte leverera alls (s. k. antecipcratdröjsmål). Fall av dessa slag får bedömas med hänsyn till vad partema avtalateller, om avtal saknas, enligt allmänna köprättsliga grundsatser. Viddröjsmål på säljarens sida kan köparen i första hand välja mellan att krävavarans avlämnande eller häva köpet (21 § första stycket). En förutsättninghärför är, att det inte beror av köparen eller av händelse, för vilken han stårfaran, att varan inte avlämnats i rätt tid. För att köparen skall få hävaköpet krävs vidare att kontraktsbrottet är väsentiigt. Var dröjsmålet bara avringa betydelse för köparen eller hade säljaren grundad anledning att anta det,får köparen vid civilt köp häva köpet endast om han betmgat sig ett noggrantiakttagande av leveranstiden (21 § andra stycket). Något krav på att köpareninnan han utnyttjar sin hävningsrätt skall ha särskilt uppmanat säljaren attleverera uppstäUs inte i lagen. I 22 § meddelas specialregler om successivleverans. godsetavlämnas efter hand i särskilda poster och fördröjs någon av dem, har köpareninte på grund av 21 § rätt att häva köpet i vidare mån än såvitt rör dennapost. Kan upprepande av dröjsmålet skäligen befaras, får köparen dock avvisaäven poster som skolat avlämnas . Köparen får också häva köpet i desshelhet, om posterna står i sådant sammanhang att det skuUe lända honom tiUförfång att delvis vidbli köpet. Frän den nu berörda frågan bör skiljasspörsmålet om köparens ställning vid s. k. partiellt dröjsmål på säljarenssida, dvs. det fallet att säljaren vid leveranstidens utgång endast levereraten del av godset. Det senare spörsmålet är inte närmare reglerat i köplagen. Utöver rätten att krävaavlämnande av varan eller att häva köpet ger köplagen köparen befogenhet attfordra ersättning av säljaren för skada som köparen lider genom dröjsmålet.Förutsättningarna för säljarens skadeståndsskyldighet är angivna i 23 och 24§§. Säljarens ansvar är strängare vid leveransavtal än vid speciesköp. I detförra fallet är skadeståndsansvaret i princip strikt (undantag görs bl. a. förfall av force majeure, dvs. omständigheter utanför säljarens kontroll), medandet i det senare faUet förutsätter att dröjsmålet kan tillräknas säljaren somförsummelse. Bevisbördan härvidlag åvilar dock säljaren. För att köparen skall ägautöva de befogenheter han enligt det sagda har vid dröjsmål krävs att hanreklamerat i viss ordning. Köplagen skiljer här meUan situationer då leveransuteblivit och då varan levererats . 1 den förra situationen kan köparengenom underlåtenhet att fullgöra sin i lagen angivna reklamationsplikt gå misteom rätten att kräva varans avlämnande (26 §). Han kan däremot inte förlorarätten att häva köpet eller kräva skadestånd. I den senare situationen riskerarköparen vid civilt köp att förlora dessa rättigheter, om han inte utan oskäligtuppehåU meddelar säljaren att han vill "tala å dröjsmålet" (27 §).För att köparen skall vara berättigad tiU hävning fordras utöver nämnda s. k.neutrala reklamation att han utan oskäligt uppehåll förklarar sig vilja hävaköpet. Som tidigare nämnts ärköparens skyldighet att betala köpeskillingen enligt 14 § knuten till säljarensåtgärd att håUa honom godset tiU hända. Dröjer säljaren härmed, uppskjuts iprincip köparens skyldighet att betala i samma mån. I 4254 §§ gesgrandläggande regler om påföljderna av att en såld vara är behäftad med fel.Enligt 50 § gäller reglerna i tillämpliga delar också i fråga om brist igodset, dvs. när detta inte uppgår till full myckenhet men enligt vad köparenmåste anta är av säljaren avlämnat "såsom fullt". Lagen innehåUerinte någon närmare bestämning av vad som skaU förstås med "fel".Denna fråga får i första hand bedömas med utgångspunkt från vad parternaavtalat om varans egenskaper. Har intet avtalats härom får frågan besvarasefter en friare bedömning, med hänsyn särskUt tiU vad som enligt allmänuppfattning är att räkna som fel hosen vara av ifrågavarande slag. De kontraktsbrott som är att hänföra tillkategorin "fel" avser huvudsakligen faktiska fel, dvs. säljarens ansvarför varans beskaffenhet i fysiskt avseende. Säljaren bär visst ansvar också förrådighetsfel, dvs. för inskränkning i varans brukbarhet på grund av föreskrifti författning eller beslut av myndighet. Beträffande säljarensskadeståndsskyldighet mot köparen när godset vid köpet tillhörde annan änsäljaren ges en särskild regel i 59 §. Vidbedömningen av huruvida en vara är behäftad med fel spelar bl. a. säljarensuppgifter om varan en viktig roll. Uppgifter av allmänt lovprisande natur ådrarinte säljaren något juridiskt ansvar. Detta ar däremot i stor utsträckningfallet beträffande uppgifter av mer bestämd eller konkret natur. Det är docktveksamt hur långt ansvaret sträcker sig. Rättsläget är också till stor delovisst beträffande säljarens ansvar för uppgifter i annonser, reklambroschyrero. d. liksom i fråga om hans ansvar för meddelanden som lämnats av annan, t.ex. varans tillverkare. Närasamband med frågan om säljarens ansvar för positiva uppgifter om varan harspörsmålet om verkan av underlåtenhet av säljaren att upplysa köparen omförhållande som är av väsentlig betydelse för denne. Spörsmålet regleras inte iköplagen. I första hand är det att bedöma enligt de allmänna reglerna omrättshandlings ogUtighet på grund av svek eller handlande i strid mot tro ochheder i 30 och 33 §§ avtalslagen. I andra hand får bedömningen ske enligtallmänna köp- och avtalsrättsliga grundsatser. Regleringenav köparens befogenheter vid fel är delvis olika för köp av bestämt gods (42 §)och leveransavtal (43 §). I båda fallen äger köparen vid väsentiigtkontraktsbrott häva köpet. Vid leveransavtal kan köparen i stället kräva attsäljaren levererar felfritt gods. Från kravet på felets väsentlighet somförutsättning för rätt till hävning eller ersättningsleverans gäller undantag,dels om säljaren förfarit svikligt, dels vid leveransavtal om säljaren känttill felet i sådan tid att han utan oskälig kostnad eller svårighet kunnatskaffa felfri vara till köpets fullgörande. Vid såväl köp av bestämt gods somleveransavtal kan köparen i stället för att avvisa varan kräva sådant avdrag påköpeskillingen som svarar mot felet. Utöverde nu angivna befogenheterna ger köplagen också köparen rätt till skadestånd avsäljaren. Även på denna punkt görs viss skiUnad meUan köp av bestämt gods ochleveransavtal. I det förra fallet har köparen rätt till ersättning, om godsetvid köpet saknade egenskap som kan anses tiUförsäkrad eller om felet uppkommitefter köpet till följd av säljarens vanvård eUer försummelse eller om säljarenförfarit svikUgt (42 § andra stycket). I det senare fallet är säljarensskadeståndsansvar i princip strikt (43 § andra stycket). Undantag härifrån gälleri samma mån som i fråga om säljarens skadeståndsskyldighet vid dröjsmål. Liksomvid dröjsmål innehåller lagen beträffande fel särskilda regler omsuccessiv leverans (46 §). Skall godset avlämnas efter hand i särskilda posteroch är någon av dem behäftad med fel, är köparen inte på grund av deförutnämnda reglerna berättigad att häva köpet i vidare mån än såvitt rör dennapost. Kan även senare poster befaras vara felaktiga, får dock också dessaavvisas. Står posterna i sådant sammanhang att det skulle lända köparen tUlförfång att delvis vidbli köpet, får han häva det i dess helhet. Från den nuberörda frågan är att skilja spörsmålet om köparens ställning vid s. k.partiellt fel, dvs. det fallet att endast en del av godset är behäftad med fel.Denna fråga är inte särskilt reglerad i köplagen. Köparen anses i sådant fallinte ha rätt att häva hela köpet, om felet är att betrakta som ringa iförhållande till godset i dess helhet. Bedömningenav om en vara är felaktig skall enligt 44 § köplagen ske med hänsyn till varansbeskaffenhet vid den tid då faran för dess förstörelse övergick på köparen,såvida inte felet uppkommit genom säljarens vållande. Enligt rådandeuppfattning anses bevisbördan i fråga om varans eventuella felaktighet som huvudregelböra ankomma på den av parterna som har varan i sin besittning.. Har köparenmottagit varan, åligger det följaktligen i allmänhet honom att styrka ettpåstående att varan är behäftad med fel. Om annat inte avtalats, har han härvidatt visa att varan var felaktig då faran för dess förstörelseövergick på honom. Det räcker sålunda inte att han kan styrka att varan är behäftad med fel, utan han måste styrka att åtminstoneorsaken till detta kan hänföras tUl den tidigare tidpunkten (felet skall hafunnits "in nuce" vid farans övergång). Frågornaom vilken tidpunkt som skall vara avgörande för felbedömningen och vem somskall ha bevisbördan för att felet fanns har särskUdbetydelse i sådana fall då säljaren genom garanti eller liknande utfästelse vidköpet åtagit sig att svara för varans beskaffenhet . Enligthärskande mening innebär en sådan utfästelse oftast inte något avsteg frånregeln i 44 § köplagen om att den relevanta tidpunkten är tiden för faransövergång. Däremot anses garantin medföra presumtion för att ett fel som visarsig fanns "in nuce" vid denna tidpunkt.Bevisbördan för att felet beror på köparens försumlighet eller påolyckshändelse åvUar alltså säljaren. Det bör i sammanhanget anmärkas att mångamodema garantier anses innefatta även ett mer vittgående ansvar för varan.Huruvida garantin har denna innebörd är att bedöma med hänsyn till innehållet ivarje särskild utfästelse. Enligtköplagen har säljaren inte någon skyldighet att avhjälpa fel i varan. Däremothar säljaren enligt 49 § under vissa förutsättningar rätt att förebygga merlångtgående anspråk från köparen genom att erbjuda denne rättelse av felet,dvs. antmgen avhjälpande av detta eUer vid leveransavtal avlämnande avgillt gods i stället för det felaktiga. utsättningarhärför är att rättelsen kan ske innan köparen enligt 21 § (dvs. på grund avdröjsmål) skulle varit berättigad att häva köpet och att det är uppenbart attköparen inte skulle ådra sig någon kostnad eller olägenhet av att låtarättelsen ske. Modernagarantier som lämnas av säljaren vid köpet innefattar ofta en utfästelse avsäljaren att avhjälpa fel som visar sig . Köparen gesdärigenom en rätt att kräva reparation av varan en befogenhet som intetillkommer honom enligt köplagen. En garanti av nu åsyftat slag anses i regelockså innefatta en rätt för säljaren att med uteslutande av andra påföljderavhjälpa felet. Underlåter säljaren att fullgöra sitt åtagande inom rimlig tid,torde köparen dock ha rätt att utöva de befogenheter som står honom tUl budsenligt köplagen. Köparensmöjligheter att utöva sina befogenheter vid fel i varan inskränks i viss mångenom föreskriften i 47 § köplagen. Har köparen före köpet undersökt godseteller utan giltig anledning undandragit sig att efterkomma anmodan attundersöka det, får han enligt denna föreskrift inte åberopa fel som han bortmärka vid undersökningen, om inte säljaren förfarit svikligt. Detsamma gällerom köparen satts i tillfälle att före köpet undersöka prov på godset.Föreskriften i 47 § har i vissa hänseenden modifierats i rättspraxis. Vidbedömningen av om köparen försummat sin undersökningsplikt anses sålundahänsyn böra tas tUl att köparen på grund av säljarens uppgifter eller andrasärskilda omständigheter kan ha haft skäl att inskränka undersökningen avvaran. Uttrycket "giltig anledning" som grund för underlåtenhet attfölja uppmaning att undersöka varan har getts en rätt vidsträckt tolkning.Köparens skyldighet att beakta fel i varuprov som han fått tillfälle attundersöka anses vidare begränsad till fel som hänför sig till egenskap för varsbedömning provet skulle tjäna till ledning. Enligt 48 § köplagen ägerköparen, om gods sålts på auktion, inte göra gällande anspråk på grund av fel igodset, såvida inte säljaren förfarit svikligt eller godset inte motsvarar denbeteckning under vilken det bjudits ut. Föreskriften anses vara uttryck för enallmän regel om att säljaren vid försäljning av gods "i befintligtskick" eller med liknande förbehåll normalt är fri från ansvar för godsetsbeskaffenhet. Regeln är emellertid inte utan undantag. Har säljaren förfaritsvikligt (jfr 48 §) eller i strid mot tro och heder (jfr 33 § avtalslagen)blir säljaren ansvarig, även om varan sålts i befintligt skick. Detsamma ansesi viss utsträckning gälla om säljaren haft vetskap om varans egenskaper. Ettannat undantag hänför sig till det fallet att säljaren lämnat positivtoriktiga uppgifter om varan. Köparen anses även i vissa andra situationerkunna göra säljaren ansvarig för fel, trots att varan sålts i befintiigt skick. För att köparen skall ägautöva sina befogenheter vid fel i varan krävs att han iakttagit honom åvUandereklamationsplikt. Vid civilt köp åligger det enligt 52 § köpare som vill"tala å fel eller brist i godset" att utanoskäligt uppehåll ge säljaren meddelande därom. Reklamationstiden löper fråndet att köparen märkt eller bort märka felet. Meddelandet till säljarenbehöver endast ha formen av s. k. neutral reklamation, dvs. köparen behöverinte precisera vilka anspråk han vill göra gällande mot säljaren. Vill han hävaköpet, krävs dock att han meddelat säljaren detta utan oskäligt uppehåll (s. k.hävningsförklaring). Försummar köparen sin reklamationsplikt, går han miste omrätten att göra påföljder gällande. Undantag gäller endast om säljaren förfaritsvikligt eller grovt vårdslöst och felet i det senare fallet länder köparen tillmärklig skada (53 §). Utöver den reklamationsplikt som sålunda åvilar köparengäller enligt 54 § en preskriptionstid beträffande hans rätt attpåtala fel i varan. Tiden räknas från varans mottagande. Undantag gäller dockom säljaren åtagit sig att svara för varan , t. ex. genom ettgarantiåtagande, eller om han förfarit svikligt. Även om säljaren förklaratsig svara för varans beskaffenhet endast än , ansesköplagens preskriptionsregel in dubio gäUa och köparen således vara berättigadatt inom ettårsfristen framställa anspråk på grund av felet. I 5558 §§ köplagen gesregler om avvisande av gods och hävande av köp. I 57 och 58 §§ regleras fråganom återgång av parternas prestationer när köpet hävs. Vardera parten ärskyldig att återbära vad han mottagit. I likhet med vad som är falletbeträffande köpets fullgörande enligt 14 § råder enligt 57 § ettavhängighetsförhåUande mellan åter-gångsprestationerna. Hävs köpet ägersäljaren inte återfå godset, om han inte återbär vad han uppburit avköpeskillingen, men är inte heller skyldig att betala tillbaka denna, om haninte återfår godset väsentligen oförändrat och oförminskat. Om köparen ärberättigad tiU ersättning av säljaren, har han viss rätt att hålla gödset innetill säkerhet för ersättningsanspråket. Det i 57 § uppställda kravet på attvaran skall återställas i väsentligen oförändrat och oförminskat skickmodifieras i avsevärd grad genom 58 §. Enligt denna paragraf gäller undantagfrån detta krav inte bara om godset skadats genom olyckshändelse utan också omdet undergått förändring endast gériom sin egen beskaffenhet eller till följd'av åtgärd som köparen vidtagit innan han märkt eller bort märka fel på grandvarav han viU häva köpet. Enligt61 § köplagen skall vissa i paragrafen angivna meddelanden i huvudsakreklamationer (t. ex. enligt 52 §) gå på mottagarens risk. Har meddelandetlämnats in för befordran med pösf eller telegraf eller eljest avsänts påändamålsenligt sätt och' försenas det eller kommer det inte fram, skall dennaomständighet inte medföra att avsändaren förlorar talan eller rättighet.Sådana meddelanden som inte nämns i 61 § går på avsändarens risk. 2.2.2 Köparensförhållande till varans tillverkare m. fl. Köplagenreglerar inte köparens förhållande till annan än säljaren. Lagbestämmelsersaknas också i övrigt beträffande köparens relationer tiU sådan tredje man somi något avseende tagit befattning med en vara innan den slutiigen avåterförsäljaren (detaljisten) säljs tiU konsumenten. De kategorier tredje mänsom här åsyftas är främst varans tillverkare samt importör av ellergeneralagent för varan (grossist). I den mån konsumenten kommer irättsförhållande till någon som hör till dessa kategorier, blir detta därföratt bedöma enligt allmänna civilrättsliga regler. Har varans tUlverkare(eller annan som hör till nämnda kategorier av tredje män) genom garantieller liknande utfästelse åtagit sig att avhjälpa sådant fel i varan som visarsig inom viss angiven tid, svarar han för utfästelsen i enUghet med dessinnehåll. Har garantin t. ex. begränsats till att gälla vissa typer av fel ivaran, sträcker sig garantigivarens ansvar inte längre än till dessa. Vidförsummelse att fuUgöra utfästelsen ådrar han sig skadeståndsskyldighet enligtden allmänna culparegeln. Har han friskrivit sig i skadeståndshänseende, tordefriskrivningen inte kunna åberopas, om han själv uppsåtligen vållat skadan.Sannolikt torde detsamma gälla, om han låtit grov vårdslöshet komma sig tiUlast i fråga om fuUgörande av åtagandet. Förekomsten av ettavhjälpningsåtagande från tredje man i samband med köp innebär inte utan vidareatt köparen blir bunden av att begagna sig av åtagandet. Denna fråga fårbesvaras med hänsyn till omständigheterna i det särskUda fallet. Främst ärhärvid att beakta, om garantin ingår som ett led i köpavtalet och om köparenaccepterat eller åberopat den. Rättsläget på denna punkt är oklart. Har varans tillverkarelämnat oriktig uppgift om en vara och lider köpare av varan skada till följddärav, blir tUlverkarens skadeståndsansvar att bedöma enligt allmännarättsgrandsatser. Motsvarande gäUer, om annan som hör tUl förut nämndakategorier av tredje män lämnat en sådan uppgift. I den mån skada i faU av nuberörda slag omfattar ren förmögenhetsskada och någon brottslig handling inteföreligger, är det osäkert om något skadeståndsansvar kan åläggasuppgiftslämnaren (jfr 2 kap. 4 § skadeståndslagen [1972: 207]). 2.2.3 Köparensförhållande till särskild kreditgivare KöplagengäUer såväl kontantköp som kreditköp. För sådana kreditköp som enUgtavbetalningsköplagen räknas som avbetalningsköp har i denna lag meddelatssärskilda regler om bl. a. hävning på grund av köparens dröjsmål. Reglema ärtvingande och sätter tUl stor del köplagens motsvarande bestämmelser ur spel.Avbetalningsköplagen rör emellertid förhåUandet mellan säljaren och köparen.Den rör inte köparens förhållande tiU den som förvärvat säljarens fordran påköpeskillingen eUer an- nansom i sista hand finansierat köpet. Beträffande sådana situationer ärrättsläget i huvudsak följande. Ifråga om överlåtelse av fordran gäller som huvudregel att den till vilkenfordringen överlåtits inte gentemot gäldenären har bättre rätt an överlåtarenhade. Alla invändningar som gäldenären kunnat rikta mot överlåtaren kan hangöra gällande även mot den nye borgenären. Beträffande överlåtelse av enkeltskuldebrev uttalas denna princip i 27 § lagen (1936: 81) om skuldebrev.Detsamma gäller enligt 10 § samma lag beträffande pantsättnrng av enkeltskuldebrev. Samma grundsats anses analogt böra tUlämpas även i fråga omöverlåtelse av fordran i ett ömsesidigt fordringsförhållande, t. ex. omsäljare överlåter sin rätt till köpeskillingen enUgt ett avbetalningskontrakt.Vad angår kreditköp innebär det sagda att köparen, om säljaren överlåtit sinfordran till finansieringsföretag eller annan, är bibehållen vid sin rätt atthäva köpet m. m., om säljaren gör sig skyldig tUl väsentligt kontraktsbrott(varan är t. ex. behäftad med fel). Köparens befogenheter härvidlag kan dockpå grand av bestämmelse i köpavtalet vara inskränkta. Det förekommer sålundaatt köparen genom klausul i avtalet frånsäger sig befogenheten att göra gällandeinvändningar på grand av köpet i förhållande till den som av säljarenförvärvat dennes rätt enligt avtalet (s. k. "cut-off"-klausul). Klausulerav detta slag torde i allmänhet vara bindande för köparen.