prop · FW03106 · 1973-12-31 00:00:00 — Extraavdrag på grund av exislensminimuin Vid inkorasltaxeringenkan existensminimura åberopas sora skäl för avdrag vid beskattningen utövergrundavdrag. Sådant extra avdrag kan skattskyldig erhålla vid beskattningen orahans inkomst, efter avdrag för skatt, pä grand av nedsatt arbetsförmåga,långvarig oförvållad arbetslöshet, stor försörjningsbörda eller annan därmedjämförlig omständighet understigit vad han kan anses ha behövt lill underhåUför sig själv och för raake och oförsörjda barn. Detextra avdraget bestäms vid taxeringen. Det kan emellertid ocksä beaktas vidberäkning av prelirainär skatt. Maxiraibeloppet är f. n. raed tilläggför varje barn raed högst . Inora denna rara, sora är angiven i KL ochförordningen om statlig inkomstskatt, avvägs rättentiU avdrag individueUt för varje skattskyldig som åberopar rätt lill existensminunum.TUl ledning vid bestäraraandet av avdragen fastställs varje är normalbeloppför existensminiraura. Uppgiften att bestämma dessa norraalbdopp tillkoraraerRSV. Prisutvecklingenraedför att raaximiavdraget för ifrågavarande avdrag tid efter annan raåstehöjas. De nu gällande beloppsgränserna fastställdes att gälla fr. o. m.1969 års taxering. RSVhar i en skrivelse till finansdeparteraentet pekat på behovet att raaxiinibdoppenhöjs med verkan fr. o. ra. Verket, sora påpekar att vidfastställande av norraalbdoppen viss hänsyn tas till den inlerkoraraunalaersättningen för socialvård, föreslär att det nuvarande raaxiraibeloppet 6 000kr. Tillägget för barn föreslås höjt med . tUl 2 000kr. Enligt normerna för den interkommunala ersättningen för socialhjälpuppgick tUlägget för barn är 1972 till . Verket åberopar vissa skäl försitt förslag beträffande tiU-läggets storlek, nämligen att sarahället pä mångaandra sätt lämnar stöd till famUjer raed bam särat alt vid beräkning av existensrainimumhänsyn tas till den högre bostadskostnad en barnfamilj kan ha. RSV:sförslag har inte mött någon invändning från reraissrayndig-heterna. För egendel vill jag föreslå att det godtas i oförändrat skick. De föreslagnabeloppsgränserna bör dock gälla redan vid taxering. Jag vUl erinra omalt skatteutredning enligt direktiven har att överväga reglerna omavdrag för existensminiraura. De nu föreslagna höjningarna av raaxiraibdoppenbör inte uppskjutas men andra ändringar av bestämmelserna om extra avdrag böranstå i avvaktan på utredningens förslag. Jagfinner sålunda inte anledning att föreslå höjning av avdragsbeloppet förnedsatt skatteförmåga enligt 50 § 2 mom. andra stycket KL. Avdrag kan enligtdenna bestämmelse medges om skatteförmågan varit väsentligen nedsatt till följdav långvarig sjukdom, olyckshändelse, ålderdom, underhäll av andra närståendeän barn, för vilka den skattskyldige ägt åtnjuta allmänt barnbidrag, ellerannan därmed jämförlig omständighet. Avdrag kan medges med högst . Somframgår avser avdraget att läcka inkomstbortfall eller kostnader som nuraera ihög grad korapenseras med bidrag frän det allmänna. Maxhnalt avdrag raedgessällan och det kan i varje fall inte anses föreligga behov att höjamaximibeloppet. Vadjag nu föreslagit medför ändring av 50 § 2 mom. tredje stycket KL. Enföljdändring bör göras i 9 § 2 mora. andra stycket förordningen ora statliginkomstskatt. Jämkningav förseningsavgift och skattetillägg taxeringen är 1972 har tillämpats de nya bestämmelserna omförseningsavgift och skallelUlägg. Förseningsavgift utgår vid under- lätenhetatt lämna deklaration i rätt tid. SkattetUlägg utgår både när skattskyldigtrots anmaning inle lämnar deklaration och för felaktig uppgift i avläranaddeklaration. Dennya ordningen har enligt de upplysningar som beskattningsmyndigheterna lämnatotvivelaktigt inneburit att mänga skattskyldiga lagt större vikt vid deklarationspliklen.Bestämmelserna om de nya avgifterna har i allt väsentligt fungerat väl.Emellertid är det ofrånkomligt att ett nytt system kan behöva justeras sedanman fält erfarenhet av det i den praktiska tiUämpningen. Jag vill nu beröra ettpar omständigheter sora enligt rain raening bör föranleda ändringar i besläraraelsernaom förseningsavgift och skattetillägg vid försenat avlämnande av deklaration. Förseningsavgiftenär maximerad till . om deklaration koramer in efler anmaning. Föraktiebolag gäller dock en fast avgifi om . enligt en genomfördlagändring (SFS 1972: 764). Om deklaration inte kommer in efter anmaningfördubblas förseningsavgiften och är för aktiebolag således . För andraskattskyldiga är den . Bådeförseningsavgift och skattetillägg kan efterges i vissa fall, sora närmareregleras i lagtext och i anvisningar sora RSV utfärdat. Beträffandeförseningsavgift gäller dessutora alt avgiften kan nedsättas, nämligen avsamma skäl som kan föranleda befrielse från avgift. Det har emellertid ipraktiken visat sig alt något behov av möjlighet att jämka förseningsavgifteninte föreligger. Antingen befrias den skaltskyldige helt från avgiften ellerockså har raan ansett att skäl för jämkning av den inte förelegal. Till dennapraxis bidrar givetvis den omständigheten att avgiften är relativt låg. Dessfunktion alt förmå de skattskyldiga att lärana deklaration skulle väsentiigtförsvagas om jämkningsfallen fick större omfattning; å andra sidan har raan sorajag sagt vid tillämpningen inte funnit några skäl för att jämka avgifteni stället för att meddela befrielse, ora underlåtenheten varit ursäktlig ellerringa. Vadjag anfört ger mig anledning föreslå att bestämmelsen att förseningsavgift kannedsättas utgår ur lagtexten. Detta föranleder ändring i 116 d §taxeringsförordningen (1956: 623), TF. Iett annat avseende vill jag emellertid föreslå en uppmjukning av avgiftsbestäraradserna.Jag avser här beräkningen av skattetillägg vid underlåtenhet att lämnadeklaration. F. n. gäller att skaltskyldig som inte lämnar självdeklarationtrots att han anmanats därtill påförs skaltetiUägg om han taxerats för inkomsteller förmögenhet. Skattetillägget utgår raed av den skatt sora utgår pågrund av taxeringen eller, ora den skattskyldige läranat skriftlig uppgift ora inkorasteller förmögenhet till ledning för taxeringsnämnden, raed av den skatt sorautgår utöver skall på inkorasten eller förmögenheten enligt uppgiften. Skattetilläggetfungerar i dessa fall som ett vite, avsett att förmå den skaltskyldige attlämna deklaration. Om deklaration inkomrait inora skälig tid raed hänsyn till laxeringsarbetetkan tiUägget sägas ha fyllt sin funktion. Den besläraraelsen gäller därför f. n.att skattetillägg av förevarande slag skall undanröjas av skatterätten, omdeklaration lämnats efter det den skattskyldige fått del avbeslutet om tiUägget, dock senast innan skatterätten avgjort besvär överbeslutet eller taxeringen. Avsiktenmed den sista bestämmelsen är självfallet att endast den som av ren tredskaeller för alt dölja sin verkliga ekonomiska situation försummar sindeklarationsskyldighet skall slutligen drabbas av detta slags tiUägg. Det haremellertid visat sig att bestämmelsen härom i några fall får en i viss månstötande effekt. Det har nämligen förekomrait alt skattskyldiga raedokomplicerade inkomstförhällanden, som f. ö. framgått av kontrolluppgifter tilltaxeringen, försuraraat alt iaktta den berörda tvåraånadersperioden förlämnande av deklaration och således drabbats av ett för deras förhållandenavsevärt skattetillägg för deklarationsförsummelsen. Först sedan den skaltskyldigefått debetsedel som upptar skalletiUägget har han insett tilläggets innebörd ocbdå läranat sin självdeklaration. Befrielse från liUägg kan väl medges i en delsädana fall men inle i alla. Enligt min mening är dessaförhåUanden inle tillfredsställande. Skattskyldiga som här avses bör ges enmöjlighet att få reducerat skattetillägg genom alt lämna deklaration efter tvåmånadersfrislensutgång. En förutsättning för nedsättning av tillägget bör alltjämt vara attdeklaration lämnas inom en viss angiven tid. I praktiken har det visat sig altdeklaration lämnats sedan den skattskyldige fått debetsedel sora visar skattetilläggetsstorlek. Det är eraellertid inte lärapligt att anknyta den nya tidsfristen tillden tidpunkt då den skattskyldige fått debetsedeln. Eftersora debetsedlarnasänds ut som vanliga brev finns det inte något bevis på den tidpunkt när de kanha komrait de skattskyldiga till banda. Tidsfristen bör i stället besläraraasså, att man i de allra flesta fall kan räkna raed att den skaltskyldige innanfristen gäll ut har fått kännedora ora skattetilläggets storlek; jag avser härdet faktiska be loppet. Jag föreslär därför sora villkor för nedsättning alldeklaration skall ha korarait in före utgången av året efter det då skatleliHäggetbeslutades. har alla skattskyldiga normalt fått såväl debetsedelmed ev. påfört skattetillägg angivet som krav pä tilläggets, betalning. Endast oraden skattskyldige gör sannolikt alt han inte fått kännedora om tilläggelsstorlek inom denna lid t. ex. på grund av vistelse utomlands bör han kurmnafå nedsättning om deklaration läranas . Den bör i sådant fall läranasinom tvä månader efter det alt den skattskyldige fält vetskap omskattetilläggets storlek. Beträffandejämkningens omfång kan den synpunkten läggas att tUl- lägget efter jämkningen dock inle bör vara heltobetydligt. Det rör sig här ora fall där den skattskyldige anmanats att lämnadeklaration och dessutora erinrats ora sin försummelse genora påföringen av skattetUlägg.Varje försening av deklarationsraalerialet medför ökat adrainistrativt arbeteoch sämre möjligheter till skattekontroll. Jag anser alt det jämkade tUläggetbör utgå av del tillägg som skulle ha påförts ora deklaration inlelämnats, dock med högst . Vad jag nu föreslagit medför självfalletingen ändring i raöjligheterna för den skattskyldige att erhålla befrielse fränskattelillägg enligt i övrigt gällande bestämraelser. Enligt vad jag nu föreslagit skall skattetillägget kunnareduceras även när det framgår av debetsedel på tillkommande skatt, vilket blirfallet t. ex. när tidigare påfört tUlägg bUr höjt genom beslut av skatterätten.I dessa fall bör jämkningen dock beräknas endast på bdopp som har tillkommitutöver vad tidigare påförts. Tillägg som påförts har den skattskyldigenäraligen underrättats om genora debetsedeln på slutlig skall. däreraot i lillkoraraandeskatt ingår skattetillägg av nu avselt slag, sora inte tUl någon del påförtstidigare, bör nedsättningen självfallet beräknas pä tilläggets hela belopp. Skattetillägg bör under angivna vUlkor nedsättas även oraden skattskyldige inte yrkat det. Det bör ankoraraa pä Iaxeringsinlendentenatt anraäla järakningsfall för skatterätten. Sora jag nämnt avser de fall sora jag åsyftat främstskattskyldiga med okomplicerade inkomst- och förmögenhetsförhållanden. Deföreslagna bestämraelserna bör därför inte gälla juridiska personer utan endastfysiska skattskyldiga. Vad jag nu föreslagit raedför ändring av 116 a § TF. Sorautformningen av de nya bestämraelserna har föreslagils kommer de att gälla ocksäbeträffande skattetillägg av ifrågavarande slag som påförts pä grund av 1972 ärstaxering. Uppgiftsplikt i fråga om naturaförmåner Enligt 32 § 3 mora. KL gäller att sora intäkt av tjänst inleskall upptas förmån av mindre värde som utgått i pengar, om förraånen kan antasinte vara avsedd att utgöra direkt vederlag för arbete. Någon beloppsgränsanges inle i KL. Emellertid framgår av 37 1 mom. TF att arbetsgivare intebehöver lämna kontrolluppgift i fråga om förmåner som efter avdrag förvederlag uppenbarligen haft ett värde som inle överstiger . för helt årräknat. Dessa båda bestämraelser infördes och avsikten var då, att dei vissa faU skulle koraplettera varandra (jfr prop. 1956: 150 s. 334, BeU1956: 52). I praktiken har sålunda med slöd av RSV:s anvisningar i änaneltill-lämpats den regeln, att skattskyldighet inte föreligger för s. k. trivsel-förraånersora inte skall anges på kontrolluppgift. kr.har emellertid varit oförändrad sedan bestämmelsernas tillkomst . Jag vUldärför föreslå att denna beloppsgräns höjs till . med verkan fr. o. ra.1974 års taxering, dvs. även såvitt avser inkorast under det nu löpande inkoraslårel. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. attantaga inom upprättade förslag tUl 1. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928: 370), 2. förordning om ändring iförordningen (1947: 576) om statlig inkomstskatt, 3. lag om ändring i taxeringsförordningen(1956: 623). Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämraande av statsrådets övriga ledaraöterherastäUt förordnar Hans Maj:t Konungen att lill skall avlåtasproposition av den lydelse bilaga tiU detta protokoll utvisar. Exempel på taket för existensminimum och jämförelse med1973 års normalbelopp Jämförelsemellan normalbelopp för existensminimum och interkommunala ersättningsbelopp försocialhjälp för är 1972 Jämförelseinterkommunal ersättning normalbelopp för existensminimum Ensamslående: ortsgrupp 5 Makar: ortsgrupp 5 -f 560 +1080