prop · FW0340 · 1973-12-31 00:00:00 — SmjL:stjänsteavtalsbestämmelser innehåller de väsentiigaste reglerna om sjömännensrättigheter och skyldigheter i tjänsten såsom regler om avtalets ingående ochupphörande såväl efter sedvanlig uppsägning från någondera parten som vidförtida uppsägning, om lönen samt om rätt till fria hemresor, sjukvård ochbegravning. Vidsidan av lagen har kollektivavtalen på området stor betydelse för deombordanstäUdas tjänsteavtalsförhållanden. Utvecklingen har gått mot att alltflera frågor avgörs med stöd av kollektivavtalen och lagens bestämmelser fårmindre praktisk användning. Redareoch anställda är till övervägande del fackligt anslutna varförkollektivavtalsregleringen täcker praktiskt taget hela arbetsmarknaden. Kollektivavtalenreglerar lönens storlek, dag-, kost- och traktaments-ersättningar, arbetstidersamt anställnings- och arbetsförhållanden såsom t. ex. uppsägningstider,frånträdandeort, förmåner vid uppläggning eller försäljning av fartyget. Vidareregleras ersättning för förlust av personlig egendom, semester- ochvederlagsledighet samt reseförmåner i samband därmed ävensom sjukdoms- ocholycksfallsförmåner. mening är det inte motiverat att i SjmL ta upp 1973: 40 59 regler,som saknar självständig funktion eller som ofta medför att samma frågaregleras parallellt i lagen och kollektivavtalen. Här avses bl.a. reglema omuppsägningstid samt beräkning och betalning av lön. Den nuvarande ordningenmedför svåröverskådlighet. Dessa och Uknande ämnen låter sig också enklarereglera i avtalets form, som möjliggör smidig jämkning av bestämmelserna, närparterna är överens därom. Lagens omfattning bör begränsas till socialtgrundskydd och tUl bestämmelser om tjänsteförhållanden, vilka har betydelse försäkerheten ombord. Kommittén föreslår därför att vissa regler i SjmL inte tasmed i ny lag. En del av reglerna är av sådan art att de helt kan slopas utanatt ersättas av annan reglering. Andra däremot är av sådan betydelse för deombordanställda att de bör tas med i kollektivavtalen. För att de bestämmelsersom kommittén ansett böra föras över tiU koUektivavtalen verkligen skall varainförda i avtalen när ny lag träder i kraft har jämsides med kommittéarbetetpågått förhandlingar härom mellan partema på denna arbetsmarknad. harSveriges redareförening och för mindre fartyg, å ena, samtSveriges fartygsbefälsförening. och ,å andra sidan, träffat överenskommelse om att i huvudavtalen mellanorganisationerna föra in detalj regler från gällande lag. överenskommelsen, somskall träda i kraft som den nya SjmL, intas som bilaga 7 tillkommitténs betänkande (SOU 1971: 6 s. 222227). Kommittén erinrar om attdet vid överföring av i och för sig viktiga bestämmelser av skyddskaraktäruppkommer fråga om vad som händer arbetstagare vid s. k. avtalslöst tillstånd.KoUektivavtal ingås vanligen för viss giltighetstid med bestämd uppsägningstid.Sker ej uppsägning brakar det prolongeras i sänder. ut utan att ersättas av nytt och fortgår Ukväl arbetet,uppstår ett avtalslöst tillstånd. Det personliga avtal, som träffats medarbetstagaren och som vanUgen i stor utsträckning bygger på kollektivavtalet,blir i sådana fall ganska innehållslöst. Tomrammet anses emellertid, när annatinte överenskommits, bli utfyllt av det utlupna kollektivavtalets viUkor. Dennaregel har utbUdats på arbetsmarknaden och har numera accepterats avrättsskipningen (se NJA 1958 s. 196 och 1959 s. 562). Avvikt i detta sammanhang är också den betydelse kollektivavtalet anses få föroorganiserad arbetskraft eller arbetstagare tillhörande annan organisation.Sådan anställd kan inte på kollektivavtalet gmnda rätt tUl lön och andraförmåner, i varje fall inte vid arbetsdomstolen, men arbetsgivaren ansesskyldig att inte tUlämpa sämre vUlkor än som föreskrivs i avtalet. Regeln harfastslagits i arbetsdomstolen på grundval av facklig praxis som en utfyllandedispositiv rättsregel (se t. ex. AD 1944 nr 37 och 1966 nr 2). KoUektivavtalettolkas i dessa faU in i det 1973: 40 60 personligaavtalet och ger därmed innehåll åt detta, både såvitt avser rättigheter ochskyldigheter. kan anses representera bruket vid företaget eUerinom näringen. Kommitténsförslag att begränsa lagens omfattnuig till socialt grundskydd och tiU sådanabestämmelser rörande tjänsteförhållandet som har betydelse för säkerhetenombord har ansetts lämpligt av samtliga remissinstanser som yttrat sig i dennafråga. framhåller att SjmL:s detaljerade regler harsitt ursprung i den tid då kommunikationerna mellan hemlandet och fartyget varbristfälliga. finns ingen anledning att skUja anställningsformerfrån dem som är gängse på arbetsmarknaden i övrigt. Ämbetsansvarskommitténuttalar att det, med några få undantag, kommer att råda full förhandlings- ochavtalsfrihet ifall bestämmelserna om uppsägningstid och över huvud taget om sjömanstjänstensekonomiska vUlkor mönstras ut ur lagen. finnerförslaget väl ägnat att läggas tiU grund för lagstiftning. anser det vara svårt att finna en klar princip för vadsom bör finnas i lagen och vad som bör föras över till kollektivavtalen. Ivissa fall kan det vara tveksamt om kommitténs avvägning är den rätta.Förbundet har dock ingen erinran mot förslaget. Sveriges fartygsbefälsföreningframhåller att det ligger i sakens natur, att föreningen är tveksam tillförslaget att ta bort vissa bestämmelser ur lagen, eftersom dessa i alltväsentligt lämnats till skydd för de ombordanställda. Föreningen vUlsammanfattningsvis inte motsätta sig att förslaget genomförs, trots att ettbifall, på , kan komma att försämra de anställdas vUlkor. 5.2.1Gällande ordning, kommitténs överväganden I 64§ sjölagen uppstäUs regler om befälhavarens ställningsfullmakt för redaren. Därhänvisas i fråga om rätt att anta och avskeda fartygets besättning tiUbestämmelser i . Enligt 9 § SjmL har befälhavaren behörighet att ingåanställningsavtal på redarens vägnar med fartygets besättning av såväl befäls-som manskapsgrad. Han skall därvid inhämta förslag från eller samråda medandra befattningshavare ombord i befälsställning. har praxis i anställningsfrågor utvecklat sig så, att det oftaankommer på olika befattningshavare i chefsställning ombord att svara förbehövlig rekrytering inom sitt ansvarsområde. Kommittén anser det inte lämpligtatt i lagen söka närmare fastslå denna behörighet att handla på redarensvägnar i anställningsärenden. varierarefter förutsättningarna i de enskilda fallen och en legal reglering skulle påett otiUfredsställande sätt kunna binda utvecklingen. Ej heller finns det skälatt behålla en bestämmelse som utsäger det självklara, att befälhavaren ägerföreträda redaren i nämnda frågor. Behovet av bestämmelsen skall också bedömasmed hänsyn till att redarna numera i allt högre grad representeras avpersonalchefer på rederikontoren. Här skall också beaktas, attanställningsavtalen enligt förslaget inte förutsätts bundna tiU tjänstgöring påvisst fartyg. I ökad omfattning kommer rekryteringen till handelsflottan attfölja centrala personalplaner, som uppgjorts på rederikontoren, och dennautveckling kommer säkerligen i hög grad att inverka på hittillsvarande praxis ifråga om anställning. På grund härav upptar kommitténs förslag inte någonmotsvarighet tUl 9 § SjmL. Somen följdändring bör hänvisningen i 64 § sjölagen utgå. Bestämmelser om sjömannenslöneförmåner finns både i SjmL och i kollektivavtal.Kommittén anser att detta medför svåröverskådlighet och finner övervägande skältala för att dessa regler samlas i avtalen. Kollektivavtalsparterna tar i denöverenskommelse som fogats till betänkandet upp flertalet av de regler somslopas i kommittéförslaget. I överenskommelsen stadgas om när lönen skall börjautgå och upphöra (18 § första stycket och andra stycket första meningen SjmL),om utbetalning av lön (19 § första och andra styckena SjmL), om inbesparad lönnär personal minskas (23 § SjmL), om lön vid uppsägning på grund av väsentligtändrad resa (37 § SjmL) eller på grund av att fartyget ej är sjövärdigt (38 §SjmL), om lön vid arbetslöshet på grund av fartygets förolyckande (6 § andrastycket och 41 § andra och tredje styckena SjmL), om lön vid dödsfall och löntill efterlevande (24 § SjmL) samt om lön efter skiljande från anställningenav skäl som sägs i 18 § kommittéförslaget (18 § fjärde stycket och 33 § tredjestycket SjmL). Vidare är parterna överens om att motsvarigheter tillstadgandet i 18 § tredje stycket första meningen SjmL om att lön inte skallutgå till anställd, som avhåller sig från arbete, och tUl stadgandet i 25 §SjmL om förskottslön inte behöver tas in i avtalen. Ikommittéförslaget tas endast med bestämmelser om sjuklön, 31 32 §§, omhemsändande av lön genom konsuls försorg, 60 §, om dragsedel och arbetsgivareskvittningsrätt i dragseddsbelopp, 61 §, samt om lönens överlämnande i vissafall tUl konsul för utbetalning till sjömannen, 62 §. SjmL upptar vissaomständigheter och händelser, som anses böra medföra rätt för att fåomedelbart entledigande. I en del av dessa fall anses sjömannen kunna fåtUläggslön och förmån av fri resa med underhåll. I andra fall, där rättenförknippas med ett i sjömannens intresse tiUkommet undantag från vad someljest skuUe gälla enligt avtalet, utgår inga tUläggsförmåner. Prop.1973: 40 62 Kommittéförslagetupptar för rätt att få entiedigande flertalet av de grunder som angesi SjmL. Rätten tUl tilläggslön regleras i likhet med huvudparten av andralöneföreskrifter inte längre i förslaget. Motsvarighet skall enligtavtalsparternas överenskommelse föras in i kollektivavtalen. Enligt39 § SjmL medges rätt att erhålla entiedigande med lön och fri hemresajämte underhåll enligt bestämmelserna i 34 §, om han visar att han misshandlatsav befälhavaren eller att han ombord misshandlats av andra utan attbefälhavaren givit honom påkallat skydd eller att befälhavaren förhåUit honomförsvarlig kost. Kommittén anser sig kunna konstatera att grovamissförhållanden av detta slag är utomordentligt sällsynta. Förekommer de, kantvivel inte råda om att den anställde har samma rätt här som vid andra grovaavtalsbrott att erhålla entledigande och uppbära ersättning förliden skada. Dessutom medger kommunikationema mellan fartygen och hemlandet numeraatt myndigheter, redare och arbetstagarorganisationer i de flesta faU kaningripa, om missförhållanden av denna typ skulle uppstå. Bestämmelsen kanenligt kommitténs uppfattning utgå ur SjmL. Enligt40 § SjmL kan sjömannen erhåUa entledigande om fartyget försäljs till utländskman eller på annat sätt upphör att vara svenskt (första stycket) eller om deteljest övergår till ny ägare (andra stycket). I förra fallet stadgas rätt tilllön och fri hemresa enligt reglerna i 34 §. SjmL intar här den ståndpunkten attden nye ägaren vid överlåtelse av fartyget inträder som medkontrahent itjänsteavtalet i den tidigare ägarens ställe. För kollektivavtalsförhållanden iallmänhet är detta synsätt numera främmande. I enlighet med flera av arbetsdomstolenmeddelade domar (se bl.a. 1935 nr 95) gäller, att den som förvärvar en rörelsei princip ingenting har att göra med de anställningsavtal som vid tidpunktenför förvärvet består med den gamle ägaren. Kommittén förutsätter attdenna allmänt vedertagna princip också skall gälla för avtal om skeppsarbete.Säljer redaren sitt fartyg får uppsägning ske i avtalad ordning med somtjänstgör på detta, om anställningen i rederiet ej skall fortsätta. Önskarsjömannen följa med fartyget, måste nytt avtal träffas med den nye ägaren.Lagförslaget upptar av dessa skäl inte någon motsvarighet till 40 § SjmL.Regler om rätt till lön och fri hemresa med underhåll vid anställningsavtaletsupphörande i nu avsedda fall skall enligt parternas överenskommelse tas in ikoUektivavtalen. SjmL innehåller regler somger rätt att avskeda såväl befälhavaren som övriga sjömän utan att bestämduppsägningstid behöver iakttas eller avtalets giltighetstid i övrigt behöverbeaktas. Befälhavaren kan avskedas om han har sjukdom eller skada, som görhonom oförmögen att föra fartyget (4 §), eller om han visar oduglighet ellergör sig skyldig tUl oredlighet eller grovt tjänstefel (5 §). Prop.1973: 40 63 närsom helst skiljas från sin anställning av redaren (3 §). SjmL föreskriver deförmåner i form av lön och fri hemresa med underhåll som skall utgå vid deolika fallen av avsked. För övriga sjömän anger lagen som avskedsgrunder delssjukdom eller skada, som sätter sjömannen ur stånd att fullgöratjänsten, eller sjukdom, som medför fara för de ombordvarande (32 §), delsoduglighet i tjänsten eller indisdpli-närt beteende (33 §). Ifrågavarandebestämmelser reglerar också den rätt tUl lön och fri resa med underhåll somsjömannen kan ha vid avsked. SjmL ger också redaren rätt att avskeda sjömanutan att någon av de angivna grunderna föreligger. I 34 § bestäms de förmånersom i sådant fall tUlkommer , om han avskedas. Generella lagbestämmelserom förbud mot obefogade uppsägningar saknas i svensk rätt. I privat verksamhethar gällt principen om arbetsgivarens fria uppsägningsrätt. I endom (nr 100) förklarade arbetsdomstolen, att som huvudregel vidett icke tidsbestämt anställningsförhållande gäller, att arbetsgivare, lika välsom arbetstagare, kan med iakttagande av uppsägningstid fritt säga upp avtaletutan att ange skäl. I en senare dom (1967 nr 17) konstaterade domstolen attdessa uttalanden alltjämt ägde gUtighet. Arbetsdomstolen erinrade i domarna omatt arbetsgivaren inte kan begagna uppsägningsrätten för ett syfte som stridermot lag och goda seder. För denna inskränkning i den fria uppsägningsrätten haremellertid domstolen i sin rättstillämpning dragit snäva gränser. Sålunda hardet förhållandet i och för sig att en arbetstagares skUjande från anstäUningenframstått som obilligt ej ansetts utgöra hinder för uppsägning. Den fria uppsägningsrättenbegränsas genom vissa särskUda bestämmelser om förbud mot uppsägning som skeri vissa syften. Här kan nämnas lagen (1936: 506, ändrad : 277) omförenings- och förhandUngsrätt, lagen (1939: 727, ändrad : 421) omförbud mot arbetstagares avskedande med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m., arbetarskyddslagen (1949: 1, ändrad senast 1971:599), lagen (1954: 844) omförbud mot arbetstagares avskedande i anledning av äktenskap eller havandeskapm.m. och lagen (1971: 202) om vissa åtgärder för att främja sysselsättningenav äldre arbetstagare på den öppna arbetsmarknaden. Vid brott mot dessa lagbestämmelserär arbetsgivaren skyldig att ersätta uppkommen skada. Uppsägningen kanförklaras ogU-tig och arbetsdomstolen kan förplikta arbetsgivaren att tatillbaka arbetstagaren i anställningen. För statstjänstemännengäller enligt 30 § andra stycket statstjänstemannalagen att "uppsägningenfår ske bara om tjänstemannen har visat bristande lämplighet för tjänsten eUerom det finns anledning att dra in tjänsten eller om uppsägning av annat skäl ärpåkallad från allmän synpunkt". Enligt stadgan (1965: 602, ändrad senast1972: 329) om vissa 1973: 40 64 tjänstemänhos kommuner m. fl. gäller samma begränsning av uppsägningsrätten som förstatstjänstemän. Härutöverfinns koUektivavtalsbestämmelser mot obehöriga uppsägningar. För stora delarav den privata arbetsmarknaden gäller enligt avtal ett visst skydd motuppsägning utan saklig grund. Det stora flertalet av de till SAF resp. LOanslutna förbunden är bundna av det mellan SAF och LO träffade huvudavtalet,som innehåller bestämmelser om uppsägning av enskilda arbetare. Hararbetsgivaren på grund av enskild arbetares förhållande uppsagt deime ochuppstår tUl följd därav tvist, äger arbetarparten enligt huvudavtalet hänskjutafrågan tUl avgörande inför den s. k. arbelsm.arknadsnämnden, om arbetaren haren sammanhängande anställningstid vid företaget och haruppnått . MellanSAF och olika tjänstemannaorganisationer gäller huvudavtal med i huvudsaklikartade regler som gäller för . För statstjänstemän gällerendast den lagfästa bestämmelse som tidigare redovisats. På den kommunalasektorn gäller i princip att uppsägning av arbetare inte får ske med mindreobjektivt godtagbart skäl föreligger. Förstörre delen av arbetsmarknaden har alltså den fria uppsägningsrätteninskränkts genom avtal. Något avtal med liknande innehåll finns inte försjönäringens parter. Maj:t sakkunniga meduppdrag att utreda frågor om ökad anställningstrygghet m. m. (In 1970: 30). Idirektiven framhölls som angeläget att en allsidig undersökning görs avanställningstryggheten med tonvikten lagd på, om det stöd som utgår tiU äldrearbetskraft vid arbetslöshet behöver kompletteras med lagstadgad trygghet ianställning. Undersökningarna bör inte begränsas till den äldre arbetskraftenutan omfatta hela arbetsmarknaden. På grundval av resultaten bör bedömas, ivilken mån anställningstryggheten behöver ökas ut genom lagstiftning och hur ensådan lagstiftning lämpligen bör utformas. Genomlagen (1971: 199) om anställningsskydd för vissa arbetstagare har den äldrearbetskraftens sysselsättningsmöjligheter förbättrats. Arbetstagare åtnjuteruppsägningstid av , om han har fyllt , minst fyramånader, om han har fyllt , och , om han har fyllt ,aUt imder förutsättning att han har varit anställd hos arbetsgivaren minst 24månader närmast före uppsägningen. Arbetstagarentillförsäkras lön och likaså under viss permitteringstid.Vidare stadgas rätt till företräde till återanställning. a. ej arbetstagare som omfattas av SjmL. Iett avgivet betänkande (Ds In 1973: 1) lägger utredningenrörande ökad anställningstrygghet och vidgad behörighet för arbetsdomstolenfram förslag tUl lag om anställningsskydd och lag 1973: 40 65 omvissa anställningsfrämjande åtgärder, vilken lagstiftning föreslås ersättanyssnämnda lag om anställningsskydd för vissa arbetstagare. Lagen om anställningsskyddföreslås gälla aUa arbetstagare i allmän och enskild tjänst, således också demför vilka SjmL gäller. Av utredningens förslag vill jag här särskilt nämnaföljande. Den i praxis stadfästa gnmdsatsen om arbetsgivarens friauppsägningsrätt ersätts av lagregler med krav på saklig grand för uppsägning.Arbetstagaren ges rätt till omplacering, där så skäligen kan krävas, och ettsärskilt skydd vid driftsinskränkningar. Arbetstagare som har blivit uppsagd pågrund av arbetsbrist får under vissa förhållanden förtur till återanställning.Uppsägning, avsked och permittering skall föregås av varsel från arbetsgivarenssida. I lagen angivna uppsägningstider skall gälla. Uppkommer tvist omuppsägning, får arbetstagaren stå kvar i anställningen tUls tvisten blivitprövad. Arbetstagaren kan av domstol eller skiljenämnd förklaras berättigadkvarstå i anställningen. Arbetsgivaren kan också åläggas att återanställaarbetstagaren. För att få nödvändig anpassning av lagstiftningen tUl de särskildaförhållanden som kan råda inom olika branscher eller yrkesgrupper föreslårutredningen, att lagen på vissa punkter kan få ersättas avkollektivavtalsbestämmelser, som träffats på förbundsnivå. synes bestämmelserna i om avsked oförenliga medutvecklingen på den allmänna arbetsmarknaden mot större anställningstrygghet.De låter sig ej heller förena med kommittéförslagets syn på sjömannensanstäUningsavtal som en överenskommelse mellan redaren och denombordanställde, vilken i princip ej är bunden till arbete på bestämt fartyg.Förslaget saknar av dessa skäl bestämmelser, som reglerar på vilka grunderanställningsavtalet får sägas upp. Frågan om när avsked eller uppsägning skalltillgripas får bedömas efter gällande kollektivavtal, de normer som utvecklarsig på arbetsmarknaden samt hänsynen till sjöfartens speciella förhållanden. Desäkerhetsintressen, som de nuvarande reglerna om avsked kan sägas tillgodose,tUlvaratas i kommittéförslaget (17 och 18 §§) genom en befogenhet förbefälhavaren att under vissa förhållanden skilja en från hansbefattning ombord utan att anställningsförhåUandet upphör. För förhållandetmellan redaren och befälhavaren har kommittén föreslagit en motsvarande lösning(16 § i förslaget). Fördet sociala skyddet i händelse anställningsavtalet upphör av grander som äri fråga är sörjt genom skilda bestämmelser i förslaget. Regler om fri hemresamed underhåll för det fall att avtalet bringas att upphöra på grund avsjukdomsskäl tas upp i 28 § i förslaget. Dessa bestämmelser överensstämmer ihuvudsak med dem i SjmL som gäller besättningen med den utvidgningen attförmånen gäller ej endast vid avsked utan också när avtalet sägs upp mediakttagande av avtalsviU-koren, 5 1973.1 saml. Prop.1973: 40 56 Föreskrifterom sjuklön tas upp i 31 och 32 §§ i kommittéförslaget för det fall avtaletupphör på grund av sjukdom eller skada, I 32 § andra stycket regleras rättentill sjuklön när avtalet upphör på grund av förhållande som sägs i 18 § förstastycket, nämligen i fall av oduglighet eller indisciplinärt beteende. Dessalöneregler överensstämmer i huvudsak med SjmL:s föreskrifter angåendebesättningens förmåner vid avsked. Närdet gäller bestämmelserna i 3 och 34 §§ SjmL om lön och fri hemresa vidkontraktsstridigt avsked, saknar förslaget motsvarighet. Reglering av dessafrågor skall enligt kollektivavtalsparternas överenskommelse ske avtalsvägen. I 6§ första stycket och 41 § första stycket SjmL stadgas att tjänsteavtalet, omej annat överenskommits, upphör när fartyget till följd av sjöolycka gårföriorat eller förklaras inte vara iståndsättiigt. Blir arbetslös avdenna grand, äger han rätt till lön för den tid han av sådan anledning är utananställning, dock högst utöver den tid han uppbär lön i samband medbärgningsarbete och väntar på sjöförklaring. Vidare äger han rätt tUl fri resamed underhåll till sin hemort och lön under resan. Kostnaden för hemresan skallbestridas av statsmedel. Statsverketskostnader för denna förmån framgår av tabell 1. kostnader för fri hemresa med underhåll enligt 41 § tredjestycket Belopp, kr. Bestämmelsenom alt tjänsteavtalet automatiskt upphör om fartyget förolyckas bygger pånuvarande princip om anställningens bundenhet till bestämt fartyg. Kommitténsförslag saknar därför denna grund för avtalets förtida upphörande. Frågan omvad som händer med anställningen i nämnda fall får i stäUet i första hand beropå vad anställningsavtalet innehåller. Om sjömannen sägs upp på grand avsjöolycka, som drabbat fartyget, skall han åtnjuta avtalad uppsägningstid.Anställningen skall frånträdas på ort, som avtalet stadgar. Prop.1973: 40 67 nenunder arbetslöshetstid som SjmL föreskriver har tUlkommit i samband medSveriges anslutning tUl (nr 8) i ämnet. Regeln infördesi SjmL . Stadgandet ger i åtskUliga fall bättre förmån än om sjömannenendast skulle erhålla lön under uppsägningstid. För att undvika försämring försjömannen har en med nuvarande lagbestämmelse överensstämmande regel förts in iavtalspartemas överenskommelse om överföring till kollektivavtalen av vissaföreskrifter. Avtalet innebär att bestämd uppsägningstid skall iakttas omarbetstagaren i en sådan situation som beskrivs i 6 § första stycket och 41 §första stycket SjmL inte kan beredas ny anställning inom rederiet(rederikoncemen), vilken faller inom det tidigare anställningsavtalets ram, ochdärför måste sägas upp. Vidare har avtalats att arbetstagaren skall ha rätttill lön, om han vid uppsägningstidens utgång är arbetslös, dock högst för tvåmånader. Från denna arbetslöshetslön avräknas uppburenlön. Slutligen har avtalats att arbetstagaren har rätt till fri resa medunderhåll tUl sin hemort jämte lön under resan. Med den uppläggning somkommittéförslaget har uppstår inte den situationen att sjömannen ståravtalslös, om fartyget går förlorat. Om redaren i ett sådant fall finner sigböra säga upp anställningen för en ombordanställd åligger det honom att tillseatt avtalets bestämmelser om uppsägningsort iakttas. Kostnaden för"sjömannens resa tUl denna uppsägningsort åvilar redaren. En tillämpning avnuvarande avtals regler kan emellertid ge sjömannen sämre förmån än vad SjmLstadgar. Enligt fömtnämnda överenskommelse mellan kollektivavtalsparternaskall den nuvarande regeln om fri hemresa med underhåll till sjömannens hemortföras över till kollektivavtalen. Det föreligger därför inte någon anledningatt behålla lagföreskriften om statens kostnadsansvar.