prop · FW0345 · 1973-12-31 00:00:00 — a. bör,som LO påpekat i sitt remissvar, reformens inverkan på tandvårdens Prop, 1973:45 75 omfattning för försäkrade med lägre inkomster följas. Utredningens förslag till ersättningsnivå underförsäkringens inledningsskede har berörts i bl. a. remissvar.Styrelsen anser att den föreslagna självkostnadsandelen kan komma att avhållapersoner i låginkomstlägen från att söka den tandvård de behöver. Enligt minmening bör delta kunna motverkas genom den kompletterande ersättningsregel somförsäkringsulredningen föreslagit. Utredningen har sålunda förordat att i denmån den sammanlagda kostnaden för tandvård under en behandlingsomgångöverstiger . skall försäkringen ersätta det överskjutande beloppet till75 %. Detla innebär alt vid en behandlingskostnad pä t. ex. . Jag vill i detta sammanhangframhålla att det självfallet liksom nu skall finnas möjlighet för de socialamyndigheterna att i enskilda fall ytterUgare nedbringa patientens kostnad,särskilt när det gäller mer omfattande behandlingar. Utredningenföreslår även en övergångsbestämmelse som innebär att vid behandUng med helöver- eUer underkäksproles saml helprotes försäkringen skall ersätta avpatientens kostnader. Bakgrunden till förslaget är en jämförelse mellanbeloppen i den föreslagna tandvårdstaxan och i folktandvårdslaxan. Även omjämförelsen utförs kostnadsnivå finner utredningen attpatientandelen vid en ersättningsnivå på kommer att översligafolktandvårdstaxans belopp med i genomsnitt , Höjningarna blir olika storavid olika åtgärder men blir särskilt stora vid behandling med helproteser.Genom den föreslagna övergångsbestämmelsen kommer patientkoslnaderna att i slortbU jämförbara med den motsvarande folktandvärdstaxans belopp för dessabehandlingar. Utredningen har vidare föreslagit alt ersättningsreglernakompletteras med bestämmelser beträffande kostnaderna för det rent tandlekniskaarbetet. 1 den av utredningen utarbetade tandvårdstaxan finns i en särskildavdelning B arvoden upptagna för tandtekniska arbeten. Dessa arvodesbeloppinbegriper inte kostnader för ädla metaller, proleständer m.m. Anledningen äratt debitering av sådant arbetsmaterial sker efter åtgången mängd i detsärskilda fallet. Utredningen föreslår all kostnader för ädla metaller ochproteständer helt skall ersättas av försäkringen så att man alllid urtandvårdstaxan direkt skaU kunna utläsa maximikostna-den även för landvård sominnefattar landlekniskt arbete. De nu berörda särskilda ersättningsreglerna, nämligen 75 %ersättning för landvårdskostnad . och för behandling medhelproteser samt full ersättning av kostnader för ädla metaller m. m. har i slortsell godtagits vid remissbehandUngen. 1 en del yttranden anläggs särskildasynpunkter på ersättningsfrågan. En höjning av försäkringsandelen även i frågaom förebyggande vård föreslås av , UKÄ och tandläkarförbundet.Socialstyrelsen framhåUer att försäkrad som åtnjutit den högre ersättningsnivånför kostnader . bör kunna verifiera regelbundna landläkarbesök föratt på nytt kunna få den högre ersättningen. I fråga om ersättning förhelprotes efterlyser förvaltnings- Prop,1973:45 76 utskottet i särskUda reglerhur ofta en patient kan få ersättning för en ny protes. För egen del ansluter jag mig till de av utredningenföreslagna särskilda ersättningsreglerna. Regeln att försäkringen övergångsvisskall ersätta av patientens kostnader vid behandUng med helproteser fårses mol bakgrunden av del stora antalet protesbärare som söker folktandvårdenför att få en ny protes. Tandvårdsförsäkringen bör inte medföra altproteskostnaderna ökar jämfört med nuvarande folktandvårdstaxa vilket skullebli fallet om försäkringens ersättning begränsades till . Det av vissa remissinstanser framförda förslaget om högreförsäkringsandel för förebyggande vård samt vissa särregler om rätten tillförsäkringsersättning vill jag f. n. inte biträda. I de fall där en omfattandelandvård utförts skall tandläkaren liksom vid all övrig vård medverka till attregelbundna kontroller sker. Erfarenheterna av försäkringen får utvisa i vadmån särregler behöver införas. Det bör ankomma på ochden tidigare nämnda tandvårdsdelegationen alt följa upp dessa frågor. Utöver ersättning för landvård ål bUvande och nybUvnamödrar lämnar den allmänna försäkringen ersättning för viss landläkarvårdsom meddelas vid centraltandpoliklinik, odontologisk fakultet eller allmäntsjukhus. Ersättningen beräknas efter en ålerbäringstaxa som finns intagen iläkarvårdstaxan. föreslår att sådan tandvård i ersältningshänseendejämställs med läkarvård om den meddelas vid de nämnda institutionerna. Detlainnebär att patientavgiften utgår som en enhetsavgifl med . Som motiv framförs bl. a. all landvården vid centrallandpoUkUnikernaalltmer kommit all utgöra en integrerad del av den övriga sjukvård sommeddelats vid centrallasaretten. Förslaget, som också avser ändring i förteckningen över deåtgärder som kan ersättas enUgt nuvarande bestämmelser, har lillslyrkls av deremissinstanser som behandlat förslaget. 1 likhet med utredningen förordar jag all viss landvård urersättnings-synpunkt skall jämställas med läkarvård. Detta bör gälla om denutförs vid odontologisk fakultet och vissa polikliniker för specialisttandvård.De behandlingar som skall ifrågakomma bör anges i en särskild bilaga tilltandvårdstaxan. De ersättningsregler som behandlats har gälltsamtliga försäkrade. För en liten grupp patienter föreslår utredningen attsärskilda ersättningsregler skall gälla. Det gäller personer med medfödd ellerförvärvad ansikts-eller käkmissbildning. Utförs protetisk vård som ett led i behandUngenav dessa patienter föreslår utredningen att försäkringen skall helt ersätta denlandvård som behövs. Del rör sig här i första hand om patienter med läpp-, käk-eller gommissbildningar vilka efter ett omfattande rekonstruktionsarbete bl. a.av plastikkirurg måste erhålla en omfattande tandvård för att ett från såvälfunktionell som estetisk synpunkt fullgott landtillslånd skall uppnås.Utredningens förslag att full ersättning skall lämnas för patienter med dessaspeciella tandvårdsbehov har genomgående mottagits med tillfredsställelse avremissinstanserna. Prop,1973:45 77 fråga om den vård som skall omfattas av regehi ansertandläkarförbundet och tandläkaresällskapet all även landregleringsvård börinbegripas. framhåller i detta sammanhang att del finns ettsamband mellan handikapp och landvårdskostnader och att vissa handikappgrupperborde få kostnadsfri organiserad tandvård genom folktandvårds-huvudmännensförsorg. Styrelsen föreslår alt frågan om särskilda ersättningsregler för dessagrupper genom en utredning eller på annat sätt blir föremål för övervägande.Liknande synpunkter förs fram av , HCK och LO. Jag delarförsäkringsutredningens uppfattning att särskilda bestämmelser bör tillskapasför sådan landvård av protetisk natur som utförs som ett led i behandlingen avmedfödd eller förvärvad ansikts- eller käkmissbildning. Försäkringen bör enligtmin mening även helt ersätta landregleringsvård när del gäller patienter medläpp-, käk-eller gommissbildningar. Den landreglering som behövs i dessa fallsträcker sig nämUgen ibland utöver den lid som den försäkrade tillhör denavgiftsfria organiserade landvården inom folktandvården. Jag förutsätter attlandstingen medverkar till att en regelbunden tandvård kommer till stånd fördessa grupper av försäkrade. Det bör ankomma på attutfärda närmare anvisningar om de behandUngar som skall berättiga lillersättning från försäkringen. Den vid remissbehandUngen aktuahserade frågan om möjlighetlill full ersättning för landvård även lill andra grupper med olika handikappeller allmänsjukdomar som påverkar landslatus är enUgt min mening en viktigfråga som det finns anledning all la upp lill behandUng. Riksförsäkringsverketkommer därför att få i uppdrag alt i samråd med närmare utredahur man kan avgränsa de olika patientgrupper vilka genom sitt handikapp ellersin allmänsjukdom åsamkas tandskador på ett direkt eller indirekt sätt och pågrund därav lämna förslag lill de särskilda ersättningsregler som kan ansesmotiverade. Försäkringsersättning bör enUgt försäkringsutredningensförslag utgå oberoende av om den försäkrade värdas på institution eller inte.Utredningen tar inte ställning till om patientavgift bör las ut eller inte.Handikapprådet framhåller i sitt remissvar att huvudmannen bör svara förpatientandelen. läns landstings förvaltningsutskott anser atttandvården för de instilulionsbundna patienterna bör ingå som ett led i denövriga vården. Jag delarförsäkringsutredningens uppfattning att försäkringsersättning bör utgå även förde försäkrade som vistas på institutioner av olika slag. Enligt deförfattningar som reglerar omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstördaföreskrivs det att det ingår i de skyldigheter som institutionenshuvudmän har att uppfylla alt ombesörja tandvård. Dessa patienter skall dågivetvis inle erlägga någon avgift. Del bör för övriga fall ankomma på den somansvarar för en vårdinstitution att avgöra i vilken utsträckning den del avtandvårdskostnaderna som inle ersätts av försäkringen slutligen skall falla påpatienten eller inle. Som jag tidigare framhållit (avsnitt 7.2.1) bör ökade möjligheter alt erbjuda tandvård Prop, 1973:45 78 tillskapas på ohka vårdinstitutioner. Som framgår av vad jag tidigare anfört om försäkringenspersonkrets kommer även personer som fullgör vämpliklsljänslgöring att omfattasav tandvårdsförsäkringen. Tandvårdsersättning kommer därigenom att utgå till demilitära myndigheterna för den fredstandvärd som lämnas genom deras försorg. Utöver ersättning för direkta landvårdskostnader föreslår försäkringsulredningenen rätt till viss resekoslnadsersällning. EnUgt utredningen skulle en allmänrätt till resekostnadsersältning i samband med tandvård, motsvarande den somgäller vid lakar-och sjukhusvård, komma all kosta försäkringen så stora beloppalt delta måste inverka på bedömningen av försäkringens omfattning bl. a. ifråga om ersättningsnivån. Förhållandena vid tandvård är dessutom inte helljämförliga med dem som gäller vid övrig sjukvård. Den försäkrade kan enligtutredningen bl. a. förlägga besöken hos tandläkaren så att minsta möjliga utgifterför resorna uppstår. För försäkrade som har ovanligt långt lill landläkaren bördet dock enhgt utredningen finnas viss rätt lill resekoslnadsersällning.Utredningen föreslår all ersättning skall utgå med hälfien av utgifterna förresor tiU och från landläkaren i den mån utgifterna för varje tandläkarbesököverstiger . Resekostnaderna kan Ukaledes enligt utredningen bli betydandeför de patienter som måste söka vård hos specialisttandläkare. SpeciaUst- ochspecialtandläkare finns vanligen bara i de städer där centrallasaretten ärbelägna. De patienter som söker vård vid centrallandpolikUnikerna får ersättning för resekostnaderna enhgt de bestämmelser som gäller för resorvid läkarvård. Utredningen föreslår all resekoslnadsersällning skall utgåenligt de bestämmelser som gäller för resor vid läkarvård vid alla resor, som eflerremiss sker lill speciaUsl-eller specialtandläkare. Vidremissbehandlingen har från flera häll förts fram förslag om förmånligareregler för resekostnadsersättning. har inte något atterinra i fråga om den föreslagna ersättningen men föreslår Uksom fleraförvaltningsutskott all reseförmånen bör utsträckas till all gälla förpatienter inom den organiserade bam-och ungdomstandvården. Statens handikapprådhävdar att den högre resekostnad som ett handikapp kan medföra vidtandläkarbesök bör ersättas av försäkringen. Jag anserall försäkrade som har en särskilt lång resväg lill närmaste tandläkare ellerav annan anledning får särskilt höga kostnader för resan bör erhålla ersättningfrån försäkringen för sina merkostnader. Ersättningsbestämmelserna börutformas så att försäkringen skall ersätta hela den merkostnad för resan somöverstiger . För resekostnader som uppkommer i sambandmed tandvård som efler remiss meddelas av specialist- eller specialtandläkarebör som försäkringsulredningen föreslagit samma ersättning utgå som vidläkarvård. Frågan om behovet av särskilda ersättningsregler förhandikappades resor bör prövas i samband med den utredning beträffande de handikappadesställning i försäkringen som enligt vad jag sagt bör ske genomriksförsäkringsverkets och försorg. Prop,1973:45 79 1 den mån resekostnader uppkommer för barn och derasföljeslagare i samband med landvård pä annan ort än hemorten anser jag attförsäkringen bör lämna samma ersättning som vid läkarvård för de resor somavser besök hos specialist- eller specialtandläkare. Resekostnaderna i sambandmed barnens besök hos olika specialistlandläkare kan för den enskilde bUbetydande utom för de fall där kommunala bidrag ulgår. Genom all blandförsäkringsförmånerna la med barnens resor till speciahst- ellerspecialtandläkare skapas ett enhetligt ersättningssystem i detla avseende.Däremot bör frågan om resekostnader för bamen i samband med den allmäntandvärdsom liUhör den organiserade barn- och ungdomstandvården lösas genomlandstingens försorg. 7.3,6 Tandvårdstaxan har lagt fram förslag till entandvårdstaxa, vilken är avsedd att vara en maximitaxa för all behandling somen till försäkringen ansluten tandläkare utför. Taxan avses också gälla som maximitaxaför den tandvård som utförs vid folktandvårdens olika .polikUniker saml vid deodontologiska fakulteterna och därtill anknutna landsjukvårdscenlraler. Tandvårdstaxan kommer att användas vid bestämmandet avsåväl patientavgiften som den försäkringsersättning som skallbetala till folktandvården och de privatpraktiserande tandläkarna. Utredningenhar diskuterat ohka lösningar av frågan hur ersättningen lillprivatpraktiserande landläkare skall beräknas. Ersättningen kan t. ex. bestå aven del som grundar sig och en del som beräknas efter antaletutförda prestationer. Ett sådant syslem kan ges en varierande tekniskutformning och liknar löneformen för tandläkare inom folktandvården vilkas lönbeslår av en fast del och en rörlig tantiemdel. En annan lösning kunde vara attgenomgående betala ut ersättning till tandläkaren med utgångspunkt enbart fränden tid han har arbetat. Utredningen har ansett att de två sistnämnda systemenskulle innebära alltför genomgripande förändringar för de privatpraktiserandetandläkarna. Utredningen har därför som huvudregel föreslagit att taxan anknytstill prestationen i kombination med lidsdebitering i vissa fall. framhåller i sitt remissvar att enligtförbundets mening ett renodlat prestalionslönesystem i patientvårdandeverksamhet kan få effekter som inte är önskvärda. Förbundet menar liksomlandslingens förvaltningsutskott att en kombination av fast ersättning sombygger och en rörlig prestationsersättning är en bättre lösning.Även för fram vissa invändningar mot utredningens förslag tillersättningssystem. Vid omprövning av taxan bör enligt styrelsen frågan omövergång till ell annat ersättningssystem tas upp till behandUng.Tandläkarförbundet å sin sida understryker att det föreslagna systemet knyteran lill de principer som flertalet privatpraktiserande landläkare tillämpar . Förbundet anser dock alt som alternativ ren tidsdebitering bör kunnatillämpas för de landläkare som så önskar. Prop,1973:45 80 De privatpraktiserande tandläkarna debiterar redan i dagsina patienter efter det antal behandhngar som ulförts och deras inkomst blirdärmed direkt relaterad till utförd prestation, EnUgt min mening torde det intevara möjUgt att vid införandel av en tandvårdsförsäkring ändra på deltaförhållande och det av utredningen föreslagna ersättningssystemet bör därförtills vidare godtas. Som jag framhållit i samband med mina övervägandenbeträffande folktandvården bör dock en noggrann uppföljning av taxans effekterske redan från början och möjlighet öppnas att snabbi göra de förändringar somkan vara motiverade. Det bör vidare ankomma på att prövafrågan om en försöksverksamhet med alternativa ersättningssystem sedanerfarenhet vunnits av det föreslagna ersättningssystemet. timersättning bördå även prövas. 1 detförslag till tandvårdstaxa som försäkringsutredningen lagt fram beskrivsavgränsade behandlingar eller behandlingsmomenl. Förslaget anger sålunda självatand lä ka rarbete t i en avdelning A med 72 rubriker, grupperade i 9 huvudavdetaingar.1 en avdelning B sammanförs sedan rubriker för de rent landtekniska arbetena.Som jämförelse kan nämnas alt nuvarande folktandvårdslaxa upptar 37 separatarubriker som innefattar såväl landläkarens åtgärder som tandtekniska arbeten. Ifolklandvårdslaxan finns angivet ett fast slyckepris för de flesta rubriceradeåtgärderna men för vissa behandlingar föreskrivs debitering efter åtgången lid.En ytterligare variant i folktandvårdslaxan är att den anvisar en spännviddinom vilken avgiften skall ligga (latitud). Av enarvodesenkät som försäkringsutredningen låtit utföra bland privatpraktiserandelandläkare framgår att dessa för det övervägande antalet åtgärder debiterararvodel som ett styckepris per prestation. Arvodena per åtgärd är dock intefasta utan påverkas av tidsåtgång och svårighetsgrad. 1 fräga om vissaåtgärder, där lidsåtgången för behandlingen varierar kraftigt från patient tillpatient, ger enkäten vid handen att arvodel bestäms efter en renlidsdebitering. har som utgångspunkt för sinaställningstaganden till debileringsprinciperna inom tandvårdstaxan gått ut ifrånatt vårdstyrkande effekter bör undvikas. Utredningen har i sittförslag lill tandvårdstaxa velat inrymma debileringsprinciper som ansluter sigtill vad som används inom gällande taxor och till de principer somprivatpraktiserande tandläkare f. n. använder. Delta har lett till all utredningen i sitt förslag lilltandvårdstaxa blandat tre olika debiteringsprinciper nämligen rena slyckepriser,stycke-priser med latitud och lidsdebitering. Laliludarvodena beslår av ettnormalarvode saml ett lägre och ett eller flera högre arvodesbelopp för sådanabehandlingar som mera väsentligt avviker från normalfallet beträffandetidsåtgången. Normalarvodel avses dock läcka flertalet av fallen. tillstyrker i allt väsentligt utredningensutformning av taxan. poängterar att den ger möjlighet lillflexibilitet i behandlingen. Prop,1973:45 81 konstaterar med tillfredsställelse all en noggranngenomgång gjorts av dagens vårdsituation och att taxan konstruerats motbakgrund av denna. Jagförordar att tandvårdstaxan i fråga om sina rubriker i stort sell utformas i enUghetmed utredningens förslag. Jag biträder också utredningens förslag beträffandetandvårdstaxans debiteringsprinciper. Om man vill konstruera en tandvårdstaxamed ett rimligt antal rubriker, vilka skall täcka in samtliga behandUngar inomlandvården, torde man få tillgripa både lidsdebitering och arvoden medspännvidd i viss utsträckning. Detta är också nödvändigt om man vill att taxaninte skall påverka vårdens utformning och att den skall leda tillrättvis avgifts-debitering gentemot patienterna. Givetvis måste användandet avde s. k. laliludarvodena noga följas upp av försäkringskassorna och ,särskilt under försäkringens inledningsskede. Försäkringsutredningenhar i sitt förslag lill tandvårdstaxa angett de enskilda taxebeloppen uttrycktai kostnadsnivå. Bakom dessa beräkningar ligger ett omfattandeutredningsmaterial. Utredningen har genom tidsstudier hos såvältjänstetandläkare som privatpraktiserande tandläkare sökt bestämma medelbehandlingsliderför olika tandbehand-Ungar. Utredningen har vidare införskaffat uppgifter omkostnaden när tandvård utförs dels av privatpraktiserandelandläkare dels inom folktandvårdens vuxentandvård. Enligt utredningen föreliggeringen större skillnad i fråga om kostnadsnivån när landvård utförts i offentligeller privat regi. Den för folktandvården konstaterade kostnaden pertandläkartimme inkl. samtliga omkostnader har legat till grund för de avutredningen utförda beräkningama. Utredningens material för kostnadsberäkningarvisar all taxan motsvarar ett belopp på mellan 125 och 135 kv. i timmenberoende på olika antaganden om utförd tandvård per tidsenhet. Deberäkningar som utredningen gjort för att fastställa taxenivån kommenteras avflera remissinstanser. anser att bakgrundsmaterialet forberäkningarna är förhållandevis osäkert. anser att detinte finns några tyngre invändningar mot det sätt pä vilket arvodesbeloppen framräknatsmen att taxans konstruktion och det föreslagna ersättningssystemet tordeinnebära alt de ekonomiska effekterna för den enskilde landläkaren kan varasvåra alt beräkna. Inom förbundet tyder emellertid på altmyckel stora differenser kan uppstå mellan olika privatpraktiserande landläkaresom arbetar på heltid. Ett stort antal förvaltningsulskotl betecknar det som enbrist all beräkningar saknas över hur tandvårdstaxan kan komma att påverka denenskilde tandläkarens inkomstsiluation. LO anser att de föreslagnaarvodesbeloppen får betraktas som generösa. LO vill emellertid inte motsättasig den föreslagna tandvårdstaxan då möjligheter bör finnas att behållaarvodesbeloppen oförändrade under relativt lång lid. TCO betecknar underlagetför tandvårdstaxan som osäkert men har inle någol att erinra mot alt taxan iinitialskedet byggs upp enligt förslaget. Eventuella felaktigheter ilaxesättningen bör kunna justeras underhand. Tandläkarförbundel framför i sittremissyttrande inte några erinringar Jag ärinförstådd med de svårigheter som föreligger när det gäller all medutgångspunkt i det beräkningsunderlag som finns tillgängligt söka fastställaenskilda laxebelopp i tandvårdstaxan. Jag anser det liksom försäkringsutredningenrimUgt att man vid beräkningen får utgå från en timkostnad som i stortöverensstämmer med den som genomsnittligt gäller för folktandvårdensvuxentandvård. Enligt min mening bör försäkringsutredningens förslag tilllaxebelopp i huvudsak kunna läggas lill grund för tandvårdstaxan. Verkningarnaav tandvårdstaxan bör noga följas upp från såväl patienternas som tandläkarnassynpunkt. ADB-teknik bör därvid kunna komma till användning så att underlagetkan bli så omfattande som möjligt. Det bör ankomma på attmed hjälp av den tidigare nämnda tandvårdsdelegationen följa utfallet avtandvårdstaxan och därvid beräkna tandläkarens nettoinkomst genom olikaundersökningsmaterial. Socialstyrelsenhar i sitt remissvar påpekat betydelsen av tillsyn så att den tandvård sommeddelas inom försäkringens ram sker i överensstämmelse med aktuella odonlologiskaprinciper. Inom folktandvården kan tillsynen även fortsättningsvis vad avser deenskilda tandläkarna huvudsakhgen utövas av folktandvårdens ledning. Jag delardenna uppfattning och förutsätter alt styrelsen närmare överväger den framlidatillsynen av privatpraktiserande tandläkares verksamhet. Den av försäkringsulredningen föreslagna arvodesnivån förvård meddelad av tandhygienist anses av förvaltningsutskotten i Kopparbergsoch ligga för högt. Enligt min mening bör dockutredningens förslag godtas. Vid den uppföljning av taxan som jag berörtbör även del ekonomiska utfallet av tandvårdstaxans arvoden för hygienistarbetestuderas. Utredningen har gjort en jämförelse mellan arvodesbeloppeni den föreslagna tandvårdstaxan, uttryckta nivå, och arvodesbeloppenenUgl en enkät bland privatpraktiserande landläkare avseende arvoden.Jämförelsen visar alt taxans arvoden för cirka hälften av behandlingarna liggerlägre än de arvoden som uppgavs vid enkäten. Spridningen är dock mycket storför de angivna arvodena. Utredningen anser vidare alt jämförelsen blir osäkerdå rådande debileringsprinciper lill en del avviker från dem som avses gällaför tandvårdstaxan. En jämförelse har också gjorts mellan den kostnadsnivå somanvänts vid konstruktionen av tandvårdstaxan och den beräknade genomsnittliga brutlokoslnaden.Denna jämförelse visar enligt utredningen att av privallandläkarnatäcks in av den kostnadsnivå som använts vid taxekonstruktionen. En inteobetydlig del av de privatpraktiserande tandläkarna har alltså en högretimkostnad än den som tandvårdstaxan är grundad på. Dessa tandläkare skulleenligt försäkringsutredningen få.göra större anpassningar av sinkostnadssituation än vad som framstår som rimUgt.