prop · FW0314 · 1973-12-31 00:00:00 — Dettahar i mitt förslag kommit till tydligare uttryck än i kommittéförslaget genomatt i andra stycket gjorts ett tillägg genom en hänvisning till 4 § av innebörd, att även mindre förändrmgar avbasbeloppet än kan leda till ändring av livränta och att å andra sidan enförändring på eUer mer inte nödvändigtvisalltid leder tUl sådan ändring. Av 4 § följer att procenttalet för basbeloppetsförändring beräknas med två decimaler vid tillämpning av andra stycket avförevarande paragraf. Det kan tänkas att basbeloppet under enjämförelseperiod ändrar sig i olika riktningar. Kommittén har som exempel nämntatt basbeloppet först stiger från den första jämförelsemånaden till denandra och sedan sjunker mellan den andra och tredje jämförelsemånaden.Förändringen mellan basbeloppen för första och tredje jämförelsemånaderna ärbara och någon ändring aktualiseras inte heUer då. För höjning ellersänkning av livränta krävs i delta läge att basbeloppet fram tUl en senarejämförelsemånad antingen stiger med eUer sjunker med , Om istäUet basbeloppet sjunker mellan första och andra jämförelsemånadernaoch sedan stiger meUan andra och tredje jämförelsemånadema, utgörförändringen, räknat i förhållande mellan , endast en ökning om . En ytterligare stegring avbasbeloppet med behövs för höjning enligt lagen. Kommitténs förslag innebär dels att aUa livräntorändras som har fastställts före den dag fr, o, in. vUken ändring skall räknas,dels att ändring sker enhetligt med samma procenttal för aUa livräntor (jfr vid3 §). Kommittén har varit medveten om att detta kan medföra överkompensation förnyfaststäUda Uvräntor eftersom en sådan livräntas storlek kan ha påverkats aven penningvärdeförändring som ägt rum efter den senaste ändringsmånaden.Kommittén har dock ansett att intresset av ett en-hetUgt och lättadministreratsystem måste väga över nackdelarna av möjlig överkompensation av detta slag.Sveriges advokatsamfund anser att överkompensationen i vissa fall kan framståsom direkt stötande och fram-håUer att man kan undvika sådant resultat genom enföreskrift att första höjningen av en livränta inte får äga rum förrän vid detårsskifte som följer närmast efter det att har förflutit sedan livräntanfastställdes. Samfundet förordar därför en regel av innebörd att livränta,från lagens synpunkt, skall anses fastställd året efter fastställelseåret. Vid bedömningen av samfundets förslag måste manhålla i minnet att den ordning kommittén föreslår innebär möjligheter till intebara överkompensation utan också underkompensation. Om en förändring i basbeloppetmellan två jämförelsemånader inte är så stor att ändring av Uvräntoma koimner ifråga får livräntetagama vänta ytterligare ett, kanske påkompensation för redan inträffad inflation. Särskilt markerad kanunderkompensationen bli för livräntor som har fastställts i början av . Ilikhet med kommittén anser jag att möjligheterna tUl Överkompensation ochunderkompensation i viss mån jämnar ut varandra, och jag anser att den ordningsom kommittén har föreslagit bör godtas. Som kommittén påpekar bÖröverkompensation i någon mån kunna undvikas genom att en väntad ändrmg enligtlagen beaktas när Uvräntas grundbelopp fastställs. Om en livränta fastställs islutet av bör man sålunda i lämplig omfattiimg ta hänsyn till tUlägg somkan På gmnd av det nu anförda har tredjestycket utformats i enlighet med kommittéförslaget. Avgörande för om en livränta skall omfattas av vissändring är tidpunkten för livräntans fastställande. Frågan när en livräntaskaU anses fastställd har behandlats av kommittén (betänkandet s. 73), somanför att man i normala fall kan följa allmänna principer om verkan av domstolsavgörandenoch avtal men att fullfölj dsförfarandet kan skapa vissa problem när det gällerlivränta som har prövats av domstol. Om prövningen har skett i första instansgenom dom som har vunnit laga kraft bör enligt kommittén dagen för domstolensdom eUer beslut gälla som fastställelsetidpunkt. Har högre instans prövatUvräntan bör frågan avgöras med hänsyn tUI om den högre instansen lagt ettannat penningvärde tUl grund för Uvräntan än underinstansen. Om överinstansenfastställt livräntan i aktueUt penningvärde anser kommittén att dagen fördetta avgörande skall bedömas som fastställelsetidpunkt. Jag kan ansluta migtill dessa synpunkter, vilka överensstämmer med vad som anfördes vid tiUkomstenav TLL, Normalt torde man kunna utgå från att överinstansen har gmndat sittavgörande på penningvärdet vid tiden för den lägre instansens avgörandeåtminstone i sådana fall då den har fastställt detta, Reglema om förbud mot s,k, reformatio in pejus leder i vissa fall till att överinstansen är tvungen attlägga penningvärdet vid tiden för underinstansens avgörande tUl grund. Enlivränta som har bestämts i avtal skall som kommittén anför anses fastställdden dag då avtalet träffades, Storlekenav ändring regleras i denna paragraf. Huvudregeln är enUgt första stycket första punktenatt livräntoma skall följa basbeloppets förändringar. Ändringen av livräntomaskall därför vara lika stor som ändringen av basbeloppet, med den modifikationsom kan följa av bestämmelsema i 4 §, Har basbeloppet ökat fråndecember 1973 tUl skaU sålunda livräntoma höjasmed fr, o, m,, Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt4,2,3) skaU emellertid en livränta inte kunna höjas eller sänkas med . Bestämmelse härom finns i första stycket andra punkten. Om basbeloppethar ökat med mellan december månad och december månadpåföljande år kan det överskjutande procenttalet emellertid balanseras och tasi betraktande dels då man enligt 2 § andra stycket prövar om senare förändringav basbeloppet skall föraiUeda ändring av livräntoma och dels då man enligtförevarande paragraf avgör med vUket procenttal livräntoma skall höjas ellersänkas, Balanse-rmg regleras i 4 §, Den kan leda tUl att högre eUer lägreprocenttal än det med vUket basbeloppet faktiskt har förändrats skaU läggas tUlgrund närdet gäller att bestämma om och med vUket procenttal ändring av livräntor skaUske. Därför sägs i förevarande paragraf att ändring sker med procenttalet förbasbeloppsförändringen eller det högre eller lägre procenttal som följer av 4§, Begränsningen av den medgivna ändringen tUl förår hindrar dock inte att ändringen ett visst år överstiger , SkuUe t, ex,basbeloppet mellan öka och mellandecember 1974 och lUcaledes skall livräntoma den 1januari 1976 höjas , Utrymmet för höjning utgör nämligen då 10 %eftersom någon höjning inte ägde ram , Av4 § framgår att procenttal för basbeloppsförändring skall beräknas med tvådecimaler. Detta är av praktisk betydelse med hänsyn tUl de regler i nämndaparagraf om balansering av procenttal, till vUka hänvisas i 3 § förstastycket. Ändring av livränta bör däremot som kommittén föreslagit ske med heltprocenttal, I andra stycket första punkten föreskrivs därför, att om brutet taluppkommer vid beräkning av det procenttal varmed ändring skall ske, detta skallavrundas tUl närmast lägre hela tal. Enligt andra punkten i detta stycke skalldetta procenttal fastställas av Kungl, Maj:t eller myndighet som Kungl. Dessa bestämmelser motsvarar i sak 3 § andra stycket resp. 5 § kommittéförslaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om balanseringav procenttal som inte har kunnat utnyttjas på grund av 5-procentsgränsen i 3 §första stycket andra punkten eller avrundningsregeln i 3 § andra stycket förstapunkten. förslag beaktades endast nedåt avrandade procenttal vid balansermgav procenttal. Mitt förslag innebär den förändringen att beräkningama i ställetskall gmndas på de procenttal, angivna med två decimaler, varmed basbeloppetfaktiskt har förändrats. En sådan beräkning kan vara fördelaktigare förlivräntetagama. Om basbeloppet stiger med t. ex. mellan december 1973och , höjs livräntorna , Enligtkommittéförslaget skulle av den återstående basbeloppshöjningen endast 1 %beaktas vid följande jämförelsetUlfälle. Basbeloppet måste alltså stiga medminst för att ny höjning skuUe komma i fråga. Mitt förslag innebär att 1,balanseras, och att följaktiigen redan en höjning av basbeloppet om 3,25 %imellan utlöser höjning av livräntoma, Bestämmelsema i förevarande paragraf har utformatsi enUghet med det nu anförda, I första punkten föreskrivs, att vid tillämpningav 2 § andra stycket och 3 § första stycket första punkten det procenttal var- medbasbeloppet förändrats skall ökas eUer minskas med sådant procenttal som pågrund av vad som föreskrivs i 3 § första stycket andra punkten eller andrastycket första punkten inte beaktats vid tidigare ändring, EnUgt andra punktenberäknas procenttalen med två decimaler. Den praktiska innebörden av paragrafen kanUlustreras på följande sätt. Om basbeloppet för är högre änbasbeloppet för höjs livräntoma och återstående 2,15 %beaktas nästa gång jämförelse blir aktuell, dvs. när basbeloppet för december1975 föreligger. Det balanserade procenttalet inverkar då på frågan om ändringskall utiösas fr. o. m. . Det räcker attbasbeloppet överstiger basbeloppet för ; för attlivräntoma skall höjas . Om skUl-naden mellan basbeloppen för december1974 och för i StäUet utgör bara -f-2,kommer ändring avlivräntoma inte i fråga utan procenttalet 2,15 får vid nästa jämförelsetUlfälle() läggas tiU den Ökning som då kan ha skett i förhållande tillbasbeloppet för . På motsvarande sätt inverkar balanserade procenttalvid minskning av basbeloppet. Till ytterligare belysning av paragrafenstillämpning må anföras följande exempel. Om basbeloppet för är6,högre än basbeloppet för höjs livräntoma den 1 januari1975, medan tas i betraktande när nästa jämförelse görs i december 1975.Är basbeloppet för den månaden högre än basbeloppet för december1974 utlöses inte ändring utan balanseras vidare. Om sedan basbeloppetför visar sig vara högre än basbeloppet för december 1974utgör (6,25-f-1,79=) det tal som skall beaktas vid prövningen av omändring skall ske . EnUgt 2 § utiöses ändring, och det talsom skall gälla för ändringen är (8,avmndat tUl) . (Enligt kommittéförslagetskulle ändringen ha uppgått till endast [6,25-1-1,0=7,25 avmndat tUl] .) Vad nu sagts har avseende på fall då vid ett ellerflera ändringstUl-fällen viss del av det eller de procenttal varmed basbeloppetändrats inte har kunnat utnyttjas på grund av 5-procentsgränsen i 3 § förstastycket andra punkten och i stället balanseras för att beaktas vid kommandeändringstUlfälle. Balansering kan enligt denna paragraf emeUertid också ske avprocenttal som inte har beaktats på gmnd av regeln i 3 § andra stycket förstapunlcten om avrundning nedåt tUl helt tal vid bestämmande av det procenttal vamiedändring skall ske. Antag att basbeloppet ändras ochunder med eller alltså sammanlagt . Någonändring sker inte , eftersom basbeloppshöjningen är mindre än5 %. är utrymmet för höjning men basbe- Ändring sker efter avrundning . Resterande 0,85 %balanseras och kan beaktas vid nästa ändringstUlfälle. MeUan ochdecember 1976 behövs bara en basbeloppshöjning för att ändringskall ske . Balanseringenav procenttal får självfaUet inte medföra att den årliga ramen om enligt 3§ första stycket överslcrids. Stiger basbeloppet mellan ochdecember 1974 utlöses ett: tUlägg tUl livräntoma om fr. o. m,, Återstående balanseras och tas i betraktande närbasbeloppet för jämförs med basbeloppet för , menstörte höjning av livräntoma än kan inte komma i fråga fr. o. m, den 1januari 1976. Om basbeloppsförändringen är höjs livräntoma , och3,balanseras till nästa jämförelsetillfäUe, Kommitténhar i betänkandet (s, 7577) närmare beskrivit förfarandet med balansering avprocent. Med anlednmg av ett påpekande av försäkringsinspektionen vUl jag dockframhålla följande. Vissa av kommitténs uppställningar och exempel kan geintryck av att den procentuella basbeloppsförändringen mellan december ett åroch december påföljande år har betydelse oberoende av om förändringen är såstor att den utiöser ändring av livräntoma eller inte. Innebörden av 2 § äremellertid, som framgår av ordalydelsen och de exempel som har getts i detföregående, att utvecklingen under ett enda år har omedelbar betydelse endastom den är så stor att den ensam eller jämte balanserade procenttal når upptUl 5-procentsgränsen. Gör den mte det måste man avvakta den fortsattautvecklingen och jämföra basbeloppet för december månad påföljande år och sammabasbelopp som utgjort utgångspunkten för den första jämförelsen. Av de exempelsom jag har gett framgår att jämförelsen kan sträcka sig . Sominspektionen har visat kan det ha praktisk betydelse om man räknar på dettasätt eller om man så att säga adderar de procentuella ändringama av basbeloppetunder . Paragrafen,som inte har någon motsvarighet i kommittéförslaget, reglerar förfarandet dåman beräknar ändring av sådan livränta som samordnas enligtbrattoUvräntemetoden med annan värdesäkrad förmån. TiUämpningen av sådansamordning beträffande livränta som faller under den föreslagna lagen harnännare berörts vid 1 §. FörebUd till bestämmelsen utgör 5 § andra stycketTLL. I förhållande tUl detta lagrum har i förtydligande syfte gjorts vissaändringar av närmast redaktionell natur. Jag föratsätter emellertid attbestämmelsen skall tillämpas på samma sätt som TLL:s regel. Flera remissinstanser har haft synpunkter pålämplig tidpunkt för ikraftträdandet. Av försäkringsinspektionens yttrandeframgår att soUditetskravet enligt FRL inte kan anses helt tillgodosett i denmån försäkringspremie, som har förfallit till betalning före men som avseräven tiden efter ilcraftträdandet, har bestämts utan hänsyn tUl det utvidgadeansvar som värdesäkringen irmebär. Försäkringsbolagen har framhållit behovet avrådrum för nödvändiga administrativa åtgärder. Jag finner att de anfördasynpunkterna kan tillgodoses, om tidpunkten för lagens ikraftträdande bestämstill . 6.2Förslaget till lag om tillägg till vissa ansvarslivräntor Paragrafenanger de Uvräntor som lagen gäller. Lagen om ändring av skadeståndslivräntor skallenligt mitt förslag till-lämpas på livränta på gmnd av händelse som inträffatunder eller . Förevarande lag är därför begränsad tiU livränta pågrand av händelse som inträffat före utgången av . Förhållandet mellanvärdesäkringslagama framstår klarare om det anges att förevarande lag endastgäller Uvränta på gmnd av händelse före viss tidpunkt än om tillämpligheten,som i kommittéförslaget knyts tiU det faktum att "försäkringsfallet"inträffat före den tidpunkt då lagen om ändring av skadeståndslivräntor träderi kraft. För värdesäkring enligt förevarande lag krävs attlivräntan utgår på grund av ansvarsförsäkring. Som kommittén har funnit bör idetta sammanhang med ansvarsförsäkring i svenskt försäkringsbolag likställasansvarsförsäkring i utländskt försäkringsbolag som har tillstånd att drivaansvarsförsäkringsrörelse i , Nuangivna fömtsättningar för lagens tiUämplighet har tagits upp i första stycket. Denföreslagna lagen tar sikte på sådana livräntor på grund av ansvarsförsäkringsom inte har värdesäkrats genom redan existerande lagstiftning, dvs. TLL, TLFeller kungörelse om tillägg till vissa statUga skadelivräntor. Dettahar berörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4,3,3). Begränsningen kommertUl uttryck 1 andra stycket. Där finns också det undantag beträffande livräntatill följd av skada i utlandet som jag har behandlat i avsnitt 4,4,2. Till ansvarsförsäkring räknas i detta sammanhang ävens, k. bilansvarsförsäkring. Vissa livräntor på grand av sådan försäkring harredan värdesäkrats genom TLL och TLF, med den lag som föreslås innebärvärdesäkring även av övriga livräntor inom denna kategori. Som kommittén harframhålUt blir den nya lagen tUlämplig också på livräntor på grund av skadorsom har uppkommit med motordrivna fordon beträffandevilka bilansvarighetslagen inte är tillämplig, under fömtsättning att skadantäcks av vanlig ansvarsförsäkring (SOU 1972:12 s, 78), Livräntor som kommer i fråga för tUlägg enligtlagen skall vara slutligt fastställda. Jag viU alltså inte förorda att s, k,provisoriska livräntor värdesäkras. Motiven för denna ståndpunkt har jag utvecklati anslutning tiU 1 § i den föreslagna lagen om ändring avskadeståndslivräntor. Livränta som har bytts ut mot engångsbeloppomfattas inte av förslaget. Jag anser denna fråga så självklar att någonmotsvarighet till 13 § första stycket TLL inte behöver tas upp i dettasammanhang. I paragrafen anges de tillägg som kan komma i frågaenligt lagen, nämligen allmänt tiUägg och indextiUägg. Liksom i TLL, TLF och kungörelse räknaslivräntorna upp till dagens penningvärde genom att de förses med allmänttillägg (4 §), medan de anpassas till ändringar i penningvärdetgenom indextiUägg (57 §§). Som fallet är med tilläggen enligt TLL skallallmänna tillägg och indextiUägg enligt förevarande lag inte betraktas som endel av skadeståndet utan som en särskild försäkringsförmån. Detta kommer tiUuttryck i paragrafens första led. Karaktären av särskild försäkringsförmånhindrar inte att tiUägg skaU utgå även om därigenom sådant belopp överskridstiU vUket försäkringsgivarens ansvar är begränsat på gmnd avförsäkringsavtalet. härom lämnas i andra ledet. TCO har vid remissbehandlingen pekat på vissasvårigheter som kan uppkomma vid tiUämpningen av sistnämnda föreskrift. TCOerinrar om att man, i faU då försäkringssumman inte räckt tUl vid svårareinvaliditet, har löst livräntefrågan på olika sätt. En utväg har varit attförsäkringsbolaget betalar fuU livränta till dess att försäkringssumman harförbmkats, varefter den skadeståndsskyldige själv övertar betalningsansvaret.En annan lösning, som enligt organisationen ibland har förekommit, är attförsäkringsgivaren och den skadeståndsskyldige redan från början delar uppansvaret för betalningen av livräntan. En tredje lösning har varit attförsäkringsgivaren mot en av den skadeståndsskyldlge erlagd tUläggspremie åtarsig att svara även för den del av livräntan som inte ryms inom den ursprangligaansvarssumman. Med anledning av vad TCO har anfört vill jag början framhålla att värdesäkringen enligt förevarande lag inte kan knytastill annan del av en livränta än den som utgår på grund av ansvarsförsäkring. Någratolkiungssvårigheter synes mig inte behöva uppstå med en sådan avgränsning. Jagkan däremot medge att lagstiftningens begränsning till livräntor som utgår pågrund av ansvarsförsäkring kan leda till resultat som i fall av den typ TCO tarupp förefaUer otiUfredsställande, eftersom värdesäkringen kan bli beroende avhur utbetalningen av livräntan tekniskt har ordnats. Som jag har anfört i denallmänna motiveringen har jag emellertid inte ansett det möjligt att genomlagstiftning lösa frågan om värdesäkring av skadeståndslivräntor som utgesdirekt av den skadeståndsskyldige. Jag hoppas emellertid att det skall visa sigmöjUgt att på frivillig väg få till stånd värdesäkring av sådana livräntor ochsåledes att också de problem TCO har pekat på skall få en tillfredsställandelösning. I paragrafen regleras vUka Uvräntor som får allmänttillägg och hur dessa tiUägg beräknas. Förebild är föreskriften i 4 § TLL omallmänt tUlägg tUl trafiklivränta. Somjag har anfört i avsnitt 4.3.3 skall äldre ansvarslivräntor, fastställda t. o.m. , förses med allmänt tiUägg. Med motsvarande tillämpning av kommitténsförslag skall medelvärdet av konsumentprisindex för läggas tUl grundför beräkningen av tilläggen, vUket får anses innebära att livräntoma räknasupp till penningvärde. Dei paragrafen angivna tUläggen motsvarar i princip den procentuella skillnadenmeUan konsumentprisindex för fastställelseåret och medelvärdet avkonsumentprisindex för . Eftersom detta medelvärde ännu inte är känt,har beräkningama t. v. gjorts på gmndval av indextalet för . Vadbeträffar index , som är basår för konsumentprisindex, har jaggodtagit kommitténs beräkning (betänkandet s. 87). EfterförebUd av TLL och i enlighet med kommitténs förslag har beräkningen på vissapunkter schematiserats. Dels har livräntorna delats in i årsgmpper genom attlivräntor som har fastställelseår med tämligen likartat penningvärdesammanförts till en gmpp, dels har procenttalen avrandats tUl närmaste helafemtal. Livräntor fastställda har enligt kommitténs förslagsamlats i en gmpp. Jag har inte ansett det lämpligt att, som LO förespråkat,göra en uppdelning på flera kategorier av dessa äldre, numera tämligenfåtaliga livräntor. Det är svårt att göra en sådan uppdelning eftersom man intehar något säkert index att grunda beräkningama på. Deavmndningar som har verkställts framgår av följande uppställning. (Fastställelseperiod) i % till Beträffande frågan när en Uvränta skaU ansesfastställd kim jag hänvisa till vad jag anfört vid 2 § förslaget tUl lag omändring av skadeståndsUvräntor. I denna paragraf anges när indextUlägg tilllivränta skall utgå och vilka livräntor som kan få indextUlägg. Förebild tiUparagrafen är dels 9 § första och andra styckena TLL; dels 2 § förslaget tilllag om ändring av skadeståndslivräntor. 1 avsnitt 4.3.3 har belysts hur värdesäkringen äravsedd att fungera. Det första indextUlägget utlöses enligt paragrafens förstastycke av en minst 5-procentig ökning av basbeloppet, räknat från december 1972till december månad ett påföljande år, . Är basbeloppet fördecember 1973 högre än basbeloppet för utlöses ettförsta indextillägg fr. o. m. , dvs. som lagenträder i kraft. Tilläggets storlek framgår av 6 §, Är ökningen av basbeloppetmellan de nämnda månaderna görs en ny jämförelse när basbeloppetför föreligger. Är detta högre än basbeloppet fördecember 1972 utiöses indextillägg fr, o. m, , Nytt indextillägg kommer i fråga när basbeloppetånyo har stigit med , räknat från det tillfäUe då det förraindextillägget utlöstes. På grand av balanseringsregeln i 7 § är det iblandtillräckligt med en mindre höjning, IndextUlägg utgår enhgt andra stycket till allalivräntor som är fastställda före den dag fr, o, m, vilken indextillägg skairräknas. Om indextillägg utlöses skall tillägg utgå till aUalivräntor somhar faststäUts t. o, m, , På skäl som har anförts vid 2 §förslaget till lag om ändring av skadeståndslivräntor har jag inte funnitanledning att ansluta mig tiU ett förslag från om atten Uvränta vid tiUämpning av värdesäkringslagstiftningen skall ansesfastställd året efter fastställelseåret, Paragrafen reglerar i första stycket storleken avindextUlägg. I andra stycket finns föreskrifter om avmndning av det procenttalmed vilket indextUlägg skaU utgå. Enligt förslaget tUl lag om ändring avskadeståndsUvräntor skall livränta ändras med samma procenttal med vUket basbeloppethar ändrats. Reglerna om balansering av procenttal på gmnd av5-procents-spärre-geln eller regeln om avrundning av procenttal kan emellertidföranleda att ändring sker med ett avvikande procenttal. Ändringen får dockinte i något fall överstiga för år. Som jag har angett i den allmännamotiveringen (avsnitt 4.3.3) skall indextillägg tUl de äldre ansvarslivräntomaberäknas efter samma gmnder, och jag kan därför hänvisa tUl de anvisningar somhar lämnats vid 3 och 4 §§ nyssnämnda lagförslag. Föreskriften i andra stycket om avrundning avprocenttal har sin förebUd i 3 § andra stycket förslaget till lag om ändring avskadeståndslivräntor. ParagrafeniimehåUer föreskrifter om balansering av procenttal. Beträffande bestämmelsemas innebörd kan hänvisastUl 4 § förslaget till lag om ändring av skadeståndsUvräntor, som har utformatspå samma sätt. Paragrafen anger i första stycket de belopp påvilka tUlägg skall beräknas. Bestämmelserna torde uite kräva någon särskUdkommentar. I andra stycket regleras underlaget för beräkningav tUlägg när livräntan är samordnad enligt brattoUvräntemetoden med annanvärdesäkrad förmån. Samordnas livräntan vid utbetalningen med annan värdesäkradperiodisk förmån enligt denna metod, skall man vid beräkning av allmänt tilläggoch indextUlägg reducera livräntan med den andra förmånen, minskad med den delav denna som utgör gottgörelse för peimingvärdeförsämring. Samma princip skalltUlämpas enligt 5 § förslaget tUl lag om ändring av skadeståndslivräntor, ochjag viU hänvisa till vad som har anförts vid nämnda paragraf och vid 1 § sammaförslag.