prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — Vidutbyggnad av industricenleranläggningarna i ett första steg innebär vad jag nuhar förordat alt de beräknade byggnadskostnadema, 11,5 milj, kr,, täcks genomdels ett statligt lokaliseringsbidrag på 7,5 mUj, kr,, dels ett statligtannuitetslån på 1,5 milj, kr. Jag förutsätter att resterande belopp, 2,5 milj.kr., täcks ur stiftelseförmögenheten. I saml Nr 50 Vad jag nu har förordat innebär att de företag sometablerar sig i industricentra kan erbjudas förmånliga hyresvillkor. Dessutomkan företagen få regionalpolitiskt stöd i andra former. De särskildahyresförmå-nerna i industricentra bör komma de enskilda företagen lill godoendast så länge de driver egen verksamhet i industricentra. Detta bör beaktasvid utformningen av hyreskontrakten för lokaler i industricentra. Vad jagnyss har anfört innebär att stiftelsen kommer att ha lill huvuduppgift attplanera, uppföra och förvalta industricentra. Utredningen framhåller attplaneringen för ytterligare industricentra kan väntas utgöra en relativtbetydande del av arbetsuppgifterna, medan de fastighetsförvaltande uppgifternaefter ell inledande uppbyggnadsskede torde kräva begränsade arbetsinsatser.Enligt utredningens mening bör hyresgästerna i industricentra inle rimligenbelastas med kostnader för de regionalpolitiskt inriktade uppgifterna.Utredningen föreslår därför att ett årligt statligt bidrag skall utgå för atttäcka denna del av administrationskostnaderna. För ett första verksamhetsårberäknar utredningen kostnaderna lill . Jag har ingen erinran molvad utredningen har anfört och förordar alt administrationskostnaderna, sedanskälig del av dessa har påförts industricenleranläggningarna, täcks genomårliga förvaltningskoslnadsbidrag från staten. Jag kan också godta det avutredningen beräknade medelsbehovel, , för det förstaverksamhetsåret. 4 Glesbygdsstöd och åtgärder i Vindelälvsområdet 4,1 Utredningsmaterial tillkallades efler Kungl, Maj:ls bemyndigandesakkunniga' för att inventera problemen i glesbygderna och föreslå åtgärder föralt lösa dem. De sakkunniga, som antog benämningen glesbygdsutredningen, haravlämnat betänkandena (SOU 1972:13) Kommersiell service i glesbygder, (Ds In1972:1) UtbUdning i glesbygder, (Ds In 1972:6) Hälso- och sjukvård iglesbygder, (Ds In 1972:7) social service i glesbygder (Ds In 1972:8)Sysselsättning i glesbygder saml (Ds In 1972:9) Kommunikationer i glesbygder.Dessutom har utredningen lämnat belänkandet (SOU 1972:56) Glesbygder ochglesbygdspolilik, vari utgångspunkterna för utredningens arbete och ensammanfattning av dess förslag redovisas. Remissyttranden över glesbygdsutredningens betänkande (DsIn 1972:8) Sysselsättning i glesbygder har avgelts av lantbruksslyrelsen, sombifogat yttranden från tolv lantbruksnämnder, efter hörande avvissa skogsvårdsstyrelser, , kommerskollegium, AMS,länsstyrelserna i , , , , ,, , , , , Västerbottensoch , vilka har bifogat yttranden från olika länsorgan, kommuneroch företagareföreningar, företagareföreningarna i , ,, , , och Norrbollens län.Svenska kommunförbundet. , , som bifogatyttranden från , Svenska lantarbelareförbundeloch Svenska skogsarbelareförbundel, LRF, SAF och industriförbundgemensamt, SHIO samt . Sysselsättningsfrågorna inom Vindelälvsområdet har berettsinom i samverkan med övriga berörda departement. av turistanläggningar ochfriluftsområden har avlämnat betänkandet (Ds Jo 1972:4)Vindelälvsområdet. Förslag till utvecklingsprogram för rekreationslivel.Belänkandet har remissbehandlats. Yttranden däröver har avgetts av berördalänsmyndigheter, turist- och naturvårdsorganisationer, ett antalintresseorganisationer, statliga myndigheter m. fl. 4.2 Beslut vid riksdag En sammanfattande redogörelse för det huvudsakligainnehållet i glesbygdsulredningens olika betänkanden saml resultatet avremissbehandlingen lämnas i prop. 1972:111 (bU. 1 s. 415-436). I anslutninghärtill har i propositionen förordals vissa allmänna principer för ulform- 1 Landshövdingen , ordförande, ledamöternaav , , och , f. d. ledamoten av 1 kamm, , kansliråden samt direktören , Prop,1973:50 84 ningen av glesbygdspoliliken (s, 482-483 och 529-533).Dessa allmänna principer innebär i sammanfattning följande. Regionalpolitikens mål är att arbete och service skallvara tUlgängliga inom räckhåll för alla människor. Om delta mål skall kunnanås, måste särskilda åtgärder vidtas i vissa glest befolkade delar av landet. Glesbygdsproblemen är mest påträngande i skogslänens inredelar. Speciella stödåtgärder bör därför övervägas för dessa områden. Särskildastatsunderstödda glesbygdsinsatser bör emellertid koncentreras till skogslänensglesbygdskommuner. definition av regional resp. lokalservice bör i huvudsak vara riktpunkt för samhäUsplaneringen liksomutredningens normer i fråga om restider för att nå sådan service. Regionala centra kan väntas utvecklas så att de kanupprätthålla en god service ulan särskilda servicestödjandeåtgärder. I enstaka fall kan särskilda åtgärder emellertid bli nödvändiga. I kommuncenlra i glesbygderna börsysselsättningsmöjligheterna i viss utsträckning kunna förbättras genom regionalpolitisktslöd. I en del fall torde det härutöver bli nödvändigt med särskilda åtgärderför att bereda lokall bunden arbetskraft sysselsättning. Viss förbättring avserviceunderlaget i glesbygdskommuner uppnås genom insatser i form av bl. a.lokaliseringsstöd och sysselsällningsstöd. I vissa fall kan emellertid direkt servicestödjandeåtgärder bli nödvändiga, om nuvarande servicefunktioner skall kunnaupprätthållas, 1 en del kommuner kan kommuncenlra ensamma inle svara fören service med rimlig åtkomlighet. Man får därför räkna med att upprätthållaäven sekundära serviceorter. I princip bör dessa orter kunna erbjuda sammaservice som kommuncentra, men formerna måste anpassas lill förhållandena i delenskilda fallet. Statligt glesbygdsstöd bör kunna avse även sådana sekundäraservicecentra. För urvalet av sådana centra krävs fortsalt planering isamverkan mellan kommuner och länsstyrelser. Tillgången på en skola, särskilt för de mindre barnen, inlealltför avlägsen från hemmet, är av stor betydelse för Uvet ute i bygderna.Från regionalpolitisk synpunkt är det önskvärt att så vill möjligt undvikaytterligare skolindragningar i glesbygden. För den regionalpolitiska verksamhetenhar del visat sig vara värdefullt att även gymnasieskola finns inom räckhåll. Samhället har ansvar för all medborgarna i landels olikadelar har tillgång till tillfredsställande social och kommersiell service samtgoda kommunikationer. I fråga om sysselsättningsproblemen i glesbygderna ärerfarenheterna av den bedrivna försöksverksamheten med kommunalsysselsättningsplanering så goda alt ytterligare vidgning av verksamheten på ihuvudsak samma villkor som bör komma lill stånd. Organisationen av glesbygdsverksamheten bör bygga på attkommunerna självständigt svarar för att tillfredsställande serviceupprätthålls i de olika kommundelarna. Länsstyrelserna bör biträda kommunerna ideras planeringsverksamhet när det gäller frågor av regionalpolitisk betydelse.Principen bör vara all de skall förfoga över eller vara mellanhand för detsärskilda glesbygdsstödet. De här redovisade allmänna principerna för utformningen avglesbygds-pohliken har godtagits av (InU 1972:28, rskr 1972:347). Ianslutning till behandlingen av prop. 1972:111 har dessutom uttalatatt förslagen om olika former av offentlig och enskild service bör utformas påett sådant sätt all de innebär en rejäl garanti för att orter i glesbygdenkommer alt fortleva. I fråga om hälso- och sjukvård och social servicesamt kommersiell service i glesbygd har förslag förelagts i årets slalsverksproposition(prop. 7 och 12). Förslag till statliga åtgärder för all främjakommunikationerna bl. a. i glesbygderna koinmer alt anmälas av chefenför . förslag beträffandeutbildning i glesbygder bereds inom . I del följande behandlas glesbygdsutredningens förslag iövrigt, dvs. huvudsakligen förslag rörande sysselsättningsskapande åtgärder iglesbygderna. Övervägandena grundas härvid på de allmänna principer förglesbygdspolitiken som riksdag har beslutat. De särskilda insatserna för att förbättra sysselsällningsförhållandenai glesbygder har huvudsakligen gjorts inom ramen för statens och kommunernasgenerella åtgärder för att främja utvecklingen inom skilda samhällssektorer.Härvid tillämpas i vissa fall förmånligare regler för glesbygderna än förlandet i övrigt. Inom den regionalpoliliskastödverksamheten finns en särskild stödform, sysselsällningsstöd, somtillämpas endast i det inre stödområdet, som lill största delen omfattarutpräglade glesbygdskommuner. Statligt regionalpolitiskt slöd i övrigt beviljasi regel efter generösare grunder i detla område än eljest. Det statliga slödel lilldel norrländska jordbruket är differentierat med hänsyn till olika produklionsförutsättningarm. m., varför stödet i allmänhet är mest förmånligt för glesbygderna. Beredskapsarbetenbedrivs i stor omfattning i glesbygdskommunerna. Statsbidraget bestäms därvidofta till högre belopp än normall. Industriella beredskapsarbeten sysselsatteår .1972 ca 600 personer i skogslänens inland. har medel anvisats till särskildastödåtgärder i glesbygder. Anslaget, .som är ett reservationsanslag, ärupptaget under elfte huvudtiteln (punkt D 2). Från anslaget betalas kostnaderför försöksverksamhet i form av stöd lill hemarbete i vissa glesbygder och förandra stödåtgärder m. m. som kan aktualiseras för all förbättra levnadsförhållandenaför befolkningen i glesbygd. Ocksä försöksverksamhet med sysselsältningsplaneringfinansieras från delta anslag. Glesbygdsulredningen framhåller att ambitionen för samhäUetssysselsättningspolitik i glesbygderna i princip bör stämma överens med de arbetsmarknadspoliliskamål som gäller för landet i övrigt. Alla som önskar arbete bör kunna erbjudasnågon form av sysselsättning, avpassad till den arbetssökandes behov ochförutsättningar. Sysselsättningsfrågorna bör inte avse endast den äldre orlsbundnaarbetskraften utan hela den lokall bosatta befolkningen . Sysselsätlningsåtgärder-namåste kunna lätt anpassas efler ändrade behov och förutsättningar. De börinriktas på i första hand alt förbättra förutsättningama för det befintliganäringslivet. I vissa områden bör industriell verksamhet för den ortsbundnaarbetskraften etableras på samhälleligt initiativ. För all mUdra omställningsproblemen för befolkningen iglesbygderna är det enligt utredningens mening väsentligt att dämpa takten isysselsättnings- och befolkningsminskningen också i områden där vikande utvecklingpå kan behöva accepteras.' Den regionalpoliliska stödverksamhetenkan ha stor betydelse härvidlag och en förtsalt sådan verksamhet är därförangelägen också i glesbygdsområden. Även andra åtgärder behövs. De sysselsättningsskapande åtgärder som utredningendiskuterar syftar till att komplettera de insatser som görs inom ramen för den lillväxlfräm-janderegionalpoUtiken. Åtgärderna har i princip en kortsikligare karaktär och gergoda möjligheter till anpassning efter ändrade förhållanden. Förslagen avseratt underlätta fortsatt drift av redan befintliga verksain-heter eller i vissafall tillskapa nya verksamheter bland lokalt bosatt befolkning. Utgångspunkten för glesbygdsutredningens diskussion omolika vägar att främja sysselsättningen i glesbygderna har varit att i förstahand det enskilda näringslivels utveckling bör främjas. Jordbruket spelar fortfarande stor roll försysselsättningen i glesbygdsområdena framhåller utredningen. 1 anslutninghärtill fäster utredningen uppmärksamheten på bl. a. all många mindre jordbruk f.n. ' inle kan få statligt finansieringsstöd genom lantbruksnämnderna. Också pådessa jordbruk kan emellertid vissa mindre investeringar vara nödvändiga föralt driften skaU kunna hållas i gång och försörjningsmöjligheterna förbättras.Sådana investeringar föresläs kunna utföras som beredskapsarbete eller bliföremål för kommunalt organiserade sysselsättningsinsatser. Utredningenframhåller vikten av att stödet till investeringarna ges en sådan utformningall det inle motverkar jordbrukels rationalisering. I fråga omglesbygdsjordbrukarnas behov av kompletterande sysselsättning och inkomstpekar utredningen bl. a. på de möjligheter som insatser inom landskapsvårdenoch bygdeturismen ger. Även om industrins andel av den totala sysselsättningen iglesbygdsområden i allmänhet inte når upp lill mer än hälfien av motsvarandeandel för landet som helhet, spelar den enligt utredningen ändå en betydanderoll för glesbygdens arbetsmarknad. Inte minst gäller delta de småföretagsenheterna som dominerar i dessa områden. Utöver den betydelse sådanaföretag har för sysselsättningen, fyller de ofta en viktig lokal servicefunktion. harkoncentrationstendenserna inom industrin och en till följd av befolkningsutlunningenkrympande lokal marknad gjort del svårt för många förelag all fortsätta sinverksamhet. Deinstrument samhället förfogar över för all hjälpa företagen att lösa problemsom hänger samman med deras marknadsföring, produktutveckling, produktion,administration m. m. är mindre väl utvecklade. Ytterligare samhällsinsatser avsådant slag, bl. a. genom företagareföreningarnas försorg, skulle enligtutredningens mening kunna hjälpa mindre förelag i glesbygdsområdena allfortsätta sin verksamhet. Företagareföreningarnalämnar f. n. råd och service lill mindre förelag. Principen är all föreningarnaskall debitera förelagen kostnaderna för sina insatser. Utredningen godtardenna princip. För de förelag del här är fråga om medför detla emellertid i många fall inle utnyttjar företagareföreningarnas tjänster.Glesbygdsutredningen anser därför att företagareföreningarna i skogslänen börfå ökade möjligheter lill kostnadsfri eller i det närmaste kostnadsfri serviceoch rådgivning till enskilda mindre företag. Företagareföreningarnasmöjligheter all bedriva en uppsökande verksamhet skulle på delta sätt kunnaförbättras. De utökade insatserna bör även avse en förbättring av företagenskontakter i olika avseenden. Företagareföreningarna bör sålunda stimuleraföretagen lill samverkan för att lösa gemensamma problem, hjälpa enskildaföretag att utnyttja resurser utanför förelaget, bistå företagen med deras mark-nadskonlaklerm.m. En förbättrad företagsservice av detta slag skulle enligtutredningen utgöra ett viktigt komplement till det statliga finansiella stödet lillsmåindustrin och underiätta för företagen att utnyttja sådant stöd. Utredningenförordar all statens bidrag till företagareföreningarna i skogslänen höjs med500 . för var och en av föreningarna i de fyra nordligaste länenoch med . för var och en av föreningarna i de övrigaskogslänen. Verksamheten bör bedrivas som försöksverksamhet . Utredningen hävdar alt försöksverksamheten med hemarbetehar visat att det finns möjligheter all bereda den lokalt bundna arbetskraftensysselsättning till relativt låga kostnader per arbetstillfälle. En fortsallförsöksverksamhet efter i huvudsak samma riktlinjer som förordasdärför. Inom denna verksamhet bör del vara möjligt alt även i forlsältningenbistå vissa småföretag och hemslöjdare, som inte kan komma i fråga för destödformer som står den mindre industrin till buds. Stöd i form av hemarbetebör avse främst befintliga småförelag, men i vissa fall bör också nyetableringkunna stödjas. Stödels storiek bör som knytas till don lönesumma somföretaget betalar ul. Detsvåraste problemet när det gäller den fortsatta hemarbetsverksamheten tordevara all anskaffa arbetsobjekt. Företagen anser sannolikt att utläggning av legoarbetenär administrativt besvärlig även om de kompenseras för ökade kostnader. Ävenför hemarbetsverksamheten fordras ofta viss arbetsledning, om den skall fungeraväl. Ansvaret härför åvilar i första hand de utläggande företagen, men enligtutredningens mening bör företagareföreningama kunna medverka genom att delta iorganiserandet av tillsyns- eller ledningsverksamhet, 1 de fall hemarbetsverksamhetenfår större omfattning kan det visa sig lämpligt att lokalt inrätta ett särskiltorgan som kan bistå med vissa ledningsfunktioner. Försöksverksamheten har ofta organiserats så att flerahemarbetare har samlats i en särskild lokal där arbetet har utförts.Löntagarorganisationerna har krävt att arbetsgivaransvaret i sådana fall skallvara delsamma som gäller för industrin i övrigt. HittiUs har det företag somsvarat för lillverkningsobjeklen också haft arbetsgivaransvaret. Utredningen anseratt delta system bör gälla även i fortsättningen. Det har i försöksverksamheten visat sig vara svårt altuppnå tillfredsställande löner för vissa typer av hemarbete. Flertalet av de iförsöksverksamheten engagerade anser att denna fråga inte kan få en generelllösning. Utredningen delar uppfattningen att den enskilde hemarbetaren självbör fä avgöra sina arbetstider och sin arbetstakt och sålunda påverka sin lön.Den flexibUitet i arbetet detta ger är värdefuU. Den lämpligaste löneformenför hemarbete är därför prestälionslön. Arbetena bör prissätlas enligt gällandebranschavtal. Utredningen anser del inte realistiskt att räkna med attalla sysselsättningsproblem i glesbygderna skall kunna lösas genom att detenskilda näringslivets utveckling stimuleras. Som komplement härtill kommeräven insatser i form av allmänna arbeten att behövas. Av de olika arbetsmarknadspolitiska instrument som användsför att möta sysselsättningsproblemen i glesbygdsområdena är beredskapsarbetenadet viktigaste. Dessa har i stor utsträckning varit inriktade påanläggningsarbeten av olika slag. Den starka inriktningen av beredskapsarbetenapå anläggningsarbeten har emellertid medfört alt urvalet av arbetsuppgifteranpassade till de arbetssökandes ålder, yrkeskunskaper och kön begränsas. Somett försök att motverka beredskapsarbetenas ensidiga inriktning får man se desenaste årens expansion av skogs- och naturvårdsarbeten liksom den ökadeinriktningen på s. k. industrieUa beredskapsarbeten samt beredskapsarbeten inomkontor och förvaltning (arkivarbeten). Även beredskapsarbeten inom vårdyrkenhar prövats. Utredningen anser del viktigt alt denna satsning på mera differentieradeobjekt fortsätter. Efler beslut av Kungl. Maj:l påbörjade utredningen år 1971en försöksverksamhet med kommunala sysselsättningsinsalser i ochBergs kommuner saml kommunerna i kommunblock. Syftet medförsöksverksamheten har varit att undersöka i vilken utsträckning det ärmöjligt att genom inventering, förberedelse och tidsplanering på nivåav lokalt tillgängliga arbetsuppgifter öka sysselsättningen för den lokaltbundna arbetskraften. Utredningen har också velat klarlägga vilkasysselsättningseffekter som utanför lokaliseringspolitikens ram skulle kunnaåstadkommas genom olika åtgärder för att underlätta verksamheten inombefintliga småföretag m, m. Inventeringsarbetet har utförts av kommunerna i samarbetemed glesbygdsutredningen och resp, länsarbetsnämnd. Inventeringen av arbets-kraflsfillgångarnahar påvisat behov av ytterligare arbetsHllfällen i de berörda kommunerna.Inventeringen av arbetsobjekt har visat att ett betydande antalsysselsättningsobjekt kan skaffas fram. Som exempel härpå nämns iordningsslällandeav rågångar, vandringsleder och ulhyr-ningsstugor, upprustning avkulturhistoriska byggnader samt skogsvårdande åtgärder. Kostnaderna för altgenomföra de föreslagna projekten i sin helhet har beräknats till ca 100 milj.kr. Utredningen erinrar om alt Kungl. Maj:l, sedan inventeringsarbelethade genomförts, medgav alt statsbidrag fick utgå tillförsökskommunerna för att praktiskt pröva de föreslagna åtgärderna.Statsbidraget knöls hell lill lönekostnaderna som ersattes lill . Objektsom utgör en del av normal verksamhet och för vilka statsbidrag utgåri annan ordning fick inte tas med i försöksverksamheten. Försöksverksamhetenhar enligt Kungl. Maj:ls medgivande utvidgats tillytterligare tre kommuner, nämligen , och . Utredningen finner del motiverat all fortsättaförsöksverksamheten och att utvidga den lill all omfatta alla glesbygdskommuneri del inre stödområdet. Verksamheten bör omfatta en relativt ,förslagsvis . I en fortsalt försöksverksamhet bör kommunerna inle fåbidrag för del inventerings- och planeringsarbete som ingår i verksamheten.Kostnaderna härför bör kunna bestridas av kommunerna själva. Statens bidrag börknytas till utförandet av de framtagna arbetsobjekten. En del av de arbeten som har kommit fram vidinventeringarna har varit av den arten att de lämpligen kan utföras somberedskapsarbeten. har del emellertid kommit fram en rad mindreobjekt som var för sig har begränsad sysselsättningseffekt men som tillsammanskan ha en inte oväsentlig betydelse. Samordningen av dessa arbeten och detaljplanläggningenav dem kräver ingående kunskaper om de lokala förhållandena, varför arbetenaenligt utredningen bör administreras av kommunerna. Kommunernabör få frihet att arbeta inom årliga medelsramar, även om deras val av objektmåste göras med hänsyn till insatserna av övriga, arbetsmarknadspoliliskaåtgärder. Utredningen anser all del inom relativt begränsade kostnadsramar,omkring 1 milj. kr. per kommun (kommunblock) och år, kan tillskapasvärdefulla arbetstillfällen. Utredningen finner det naturligt att som knytastatsbidraget till lönekostnaderna. F. n. täcks lönekostnaden för den anlitadearbetskraften helt, vilket bör gälla även i en fortsatt försöksverksamhet.Från de bidragsberättigade verksamheterna bör även fortsättningsvis undantassådana objekt som ingår i den normala kommunala verksamheten. Inte heller närstatsbidrag utgår i annan ordning bör del nu aktuella stödet komma i fråga. På vissa håll i skogslänen har AMS under senare äretablerat s. k. industriella beredskapsarbeten i sysselsättningsskapan- Enligt utredningen gäller del områden där delregionalpolitiska stödet inte har lockat fram lillräckligt många initiativ frånden privata industrins sida. Enligt glesbygdsulredningen är etablering av verkstäder,ägda av samhället, del enda sättet att tillgodose behovet av industriellsysselsättning i vissa områden. Tillskapandet av sådana verkstäder är enUglutredningen en angelägen uppgift för samhället. Olika drift- och ägandeformerkan övervägas för sådana verkstäder. Frågan om utformningen av ett system medsamhällsägda verkstäder av ifrågavarande slag bör bli föremål för särskildutredning, som bör omfatta även frågan om den fortsatta driften av deindustriella beredskapsarbeten som redan har etablerats i glesbygdsområdena. har beräknat behovet av verkstäder idet inre stödområdet lill mellan 10 och I 5 utöver de industriellaberedskapsarbeten som f. n. bedrivs. Om behoven skall kunna tUlgodoses tordevarje verkstad behöva dimensioneras för åtminstone några tiotal anställda. Glesbygdsulredningen har översiktligt beräknatmedelsbehovet för de förslag till sysselsättningsskapande åtgärder somutredningen har lagt fram. Medel för särskilda stödåtgärder i glesbygden börenligt utredningen anvisas för stöd dels till vissa mindre hantverks- ochindustriföretag, dels tiU utläggning av hemarbete, dels till kommunaltorganiserade sysselsällningsfrämjande insatser. Stödet till mindre industriföretag och till utläggning avhemarbete skall enligt utredningsförslaget administreras avföretagareföreningarna som skall tilldelas ramar härför av Kungl. Maj;t. Medlenskall betalas ut av kommerskollegium, som också skall utöva tillsyn öververksamheten. Inom ramen för glesbygdsstödet bör företagareföreningarna även isärskild ordning kunna ansöka om bidrag för marknadsförings- ochprodukt-utvecklingsinsatser för produkter som är lämpliga att tillverka somhemarbete. När den av företagareföreningama administrerade verksamheten harbyggts ul i full utsträckning beräknar utredningen att medelsbehovet för dennadel av glesbygdsstödet kan komma att uppgå till 10 milj. kr. För kommunalt organiserade sysselsättningsfrämjandeinsatser har utredningen föreslagit en utvidgning' av försöksverksamheten liUatt omfatta alla kommuner i inre stödområdet och angett en kostnadsram om ca 1milj. per kommun och år. Del årliga medelsbehovel för dessa insatserberäknar utredningen lill ca 30 milj. kr.