prop · FW0332 · 1973-12-31 00:00:00 — 7. lag om ogifta samboendesgemensamma bostad. Prop.1973: 32 136 8. lag om upphävande av lagen(1915: 434) om fuUföljd av talan mot beslut i vissa ärenden rörande äktenskapsingående, 9. lag om ändring i lagen (1915:437) om äktenskaps ingående i vissa faU inför svensk myndighet i utlandet, 10. lag om dels fortsatt giltighetav lagen (1959: 157) med särskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad,dels ändring i samma lag, 11. lag om ändring i förordningen(1862: 10 s. 1) om tioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer, 12. lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, 13. lag om ändring i namnlagen(1963: 521), 14. lag om ändring irennäringslagen (1971: 437), 15. lag om ändrmg irättshjälpslagen (1972: 429). Vid upprättande av lagförslaget 14 har samråd skettmed chefen för jordbmksdepartementet. Förslagen torde få fogas tUl statsrådsprotokollet idetta ärende som bilaga 3. 7.1Förslaget till lag om ändring i Om hinder mot äktenskap Paragrafen innehåller enligt den föreslagnalydelsen bestämmelser om att den som är omyndigförklarad inte får ingåäktenskap utan förmyndarens samtycke och att i fall då samtycke vägras rättenkan på ansökan tillåta äktenskapet, om skäl för vägran inte föreligger. Dettaöverensstämmer med gäUande rätt (2 kap. 3 och 4 §§ GB). Enligt 10 kap. 2 § FB kan rätten förklara, att enunderårig skall förbli omyndig också efter uppnådd myndighetsålder. Har sådanförklaring meddelats, får enligt förevarande paragraf den underårige inte ingåäktenskap utan förmyndarens samtycke. Är omständigheterna beträffande enunderårig sådana att han skulle ha kunnat förklarats omyndig, om han uppnått 20års ålder, kan alltså enligt förslaget den underåriges föräldrar i principförhindra ett giftermål genom att utverka förklaring enligt 10 kap. 2 § FB ochdärefter vägra samtycke till äktenskapet. Paragrafen innehåller de i den allmännamotiveringen (5.2.2) berörda reglerna om släktskap såsom äktenskapshinder.Bestämmelserna tar en- Prop.1973: 32 137 dastsikte på biologisk släktskap. Sålunda finns inte något hinder mot att adoptantoch adoptivbarn ingår äktenskap med varandra (jfr 4 kap. 7 § FB). I paragrafens första stycke föreskrivs att denunderåriges vårdnadshavare, om det kan ske, skall beredas tillfäUe att jrttrasig i ärende om tUlstånd för den som inte fyllt att ingå äktenskap. Dettaansluter i sak nära tUl nuvarande regler om giftomannasamtycke i 2 kap. 2 § GB, bortsett från atttUlämpningsområdet är begränsat till dem som är . Vidare föreskrivs att yttrande skall inhämtas från barnavårdsnämnden i den kommun där den underårige har sitt hem vist. Detta överensstämmer med vad som redan nu tUlämpas av de flesta länsstyrelser. Talan mot beslut skall erJigt andrastycket, liksom enligt gällande lag, föras genom besvär hos kammarrätten. i tredje stycket ges den underåriges vårdnadshavare rätt att föratalan mot eller kammarrättens beslut om tUlstånd tilläktenskap. Grunderna för denna regel har redovisats i den allmännamotiveringen (5.2.2). 3 kap.Om prövning av hinder mot äktenskap Iparagrafen har endast gjorts en redaktionell jämkning. Den som varken är eller skall vara kyrkobokförd iriket skall enligt första stycket i paragrafen vid hindersprövningen förete detintyg av utländsk myndighet om sin behörighet att ingå äktenskapet han kananskaffa. Detta innebär inte någon ändring i sak i förhållande till vad somgäller f. n. (3 kap. 2 § 1 mom. första stycket). Enligtandra stycket skall vid hindersprövningen företes bevis om samtycke ellertUlstånd när sådant måste föreligga enligt bestämmelserna om hinder för densom är (2 kap. 1 § departementsförslaget) eller omyndigförldarad(2 kap. 2 § departementsförslaget) att gifta sig utan förmyndarens samtyckeeller rättens tUlstånd och för halvsyskon att gifta sig utan särskilt tillståndav Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer (2 kap. 3 § andrastycket departementsförslaget) . Prop.1973: 32 138 Iparagrafen föreskrivs att mannen och kvinnan är skyldiga att vidhmdersprövningen avge skriftlig försäkran på heder och samvete att de inte är irätt upp- och nedstigande släktskap med varandra eller hel-syskoo samt, om intetillstånd tUl äktenskap enligt 2 kap. 3 § företes, att de inte heller ärhalvsyskon (första stycket). Vardera av mannen och kvinnan är vidare skyldigatt på motsvarande sätt uppge, om han eller hon förut ingått äktenskap. Den somfömt ingått äktenskap skall styrka, att äktenskapet har blivit upplöst, omdetta inte framgår av folkbokföringen eller av intyg som avses i 2 § (andrastycket). Bestämmelsema i paragrafen har motsvarigheter igällande lag (3 kap. 2 § 6 och 7 mom.). Närmare föreskrifter angående försäkransom skall avges enligt paragrafen bör meddelas av Kungl. Maj:t (jfr f. n. kungörelsen(1969: 119) om försäkran av trolovad angående frihet från vissaäktenskapshinder). Enligtgällande lag skall intyg om hindersprövningen på begäran av de trolovadeutfärdas av pastorsämbetet i kvinnans hemförsamling (3 kap. 3 §). Utan sådant intygfår ingen annan än präst som tjänstgör i den församling där hindersprövningenhar skett förrätta vigsel (4 kap. 6 § första stycket). Enligt de sakkunnigas förslag skall intyg omhindersprövningen alltid utfärdas, alltså även om mannen och kvinnan inte harbegärt det. Förslaget på den punkten får ses mot bakgrund av det system foringående av äktenskap som de sakkunniga har förordat. Eftersom jag inteföreslår några ändringar i reglerna om vigsel anser jag mig inte ha anledningatt på denna punkt föreslå någon ändring i gällande rätt. I enlighet härmedföreskrivs i paragrafens första stycke att pastorsämbetet, om ämbetet finneratt hinder inte föreligger mot äktenskapet, skall utfärda intyg därom påbegäran av mannen och kvinnan. Andrastycket innehåUer regler om besvär. F.n. regleras frågan om talan mot den hindersprövande myndighetens beslut ilagen (1915: 434) om fullföljd av talan mot beslut i vissa ärenden rörandeäktenskaps ingående. Lagen gäller också beslut angående utfärdande aväktenskapscertifikat och angående företagande av vigsel. Jag delar desakkunnigas uppfattning att denna lag bör upphävas och ersättas avbesvärsbestämmelser i de författningar som reglerar de beslut det är fråga om.Besvärsbestämmelserna bör aUtså överföras tUl GB, lagen (1915: 437) omäktenskaps ingående i vissa fall inför svensk myndighet i utlandet ochkungörelsen (1969: 123) om äktenskapscertifikat. Besväröver beslut om hindersprövning som har fattats av präst inom svenska kyrkananförs f. n. hos . 1973: 32 139 attbesvär i sådana faU skall anföras hos . Jag anser emellertid förmin del att det inte finns anledning att nu göra någon ändring i sak i besvärsreglema.I andra stycket föreskrivs därför att talan mot beslut i fråga omhindersprövning skall föras genom besvär hos . Besvär överdomkapitlets beslut föres hos kammarrätten. 4 kap.Om vigsel 2, 3, 4, 6 och 8 §§ Idessa paragrafer har endast redaktionella jämkningar gjorts. Enligtgällande rätt uppkommer ett giltigt äktenskap om vigselförrättaren över huvudtaget hade behörighet att viga samt de i 8 § andra stycket angivnaformföreskriftema för vigsel har iakttagits, oavsett om hinder för äktenskapetförelåg. Departementsförslaget har samma innebörd. Skulle t. ex. en avkontrahentema ha saknat rättslig handlingsförmåga vid vigseln hindrar detsålunda inte att ett gUtigt äktenskap likväl föreUgger. I denna paragraf har införts nya bestämmelser omtalan mot beslut angående förrättande av vigsel. Bestämmelserna innebär attbesvär skall föras hos , om beslutet har meddelats av präst inomsvenska kyrkan, och hos , om det har meddelats av borgerlig vigselförrättare,samt att vidare fullföljd äger ram hos kammarrätten. Bestämmelsernaöverensstämmer med vad som f. n. gäller enligt lagen om fullföljd av talan motbeslut i vissa ärenden rörande äktenskaps ingående, vilken lag enligt vad jaghar anfört vid 3 kap. 4 § andra stycket föreslås upphävd. 5 kap. Allmänna bestämmelser ommakars rättsförhållanden Reglerna i 7 § om underhållsskyldighet när malcar pågrund av söndring lever åtskilda har av skäl som jag redovisat i den allmännamotiveringen (5.4,1) ändrats så att frågan om ena maken bär den huvudsakligaskulden till sammanlevnadens hävande inte längre tUlmäts någon betydelse. Detbör framhållas att reglema i 7 § är tillämpliga intill dess det dömts tilläktenskapsskillnad. Detta Innebär att make, även när samlevnaden hävts ochbetänketid löper, har möjlighet att utverka underhållsbidrag bestämt efterprincipen att makar skall leva på samma standard under äktenskapet. 6 kap. Om makars egendom I kapitlet har 2 och 6 a§§ jämkats med anledning avatt hemskillnadsinstitutet har avskaffats. Prop.1973: 32 140 7 kap.Om makars gäld I 4 § upptas regler om hustras ansvar för s. k.hushållsgäld. Sedan bodelning har skett med anledning av boskiUnad, hemskillnadeller äktenskapets upplösning är enligt paragrafens första stycke i dessnuvarande lydelse hustruns ansvar för sådan gäld begränsat tUl värdet av delsden enskilda egendom hon ägde vid giftorättsgemenskapens upplösning och delsden egendom som tUlades henne vid bodelningen. I fall då bodelning mte skalläga rum är ansvaret begränsat till värdet av den egendom hon hade närhemskillnad vanns eller äktenskapet upplöstes. Jag kan Instämma med Fredrlka-Bremer-Förbundet iatt lagregeln, som ger hustmn ett speciellt ekonomiskt skydd ter sig otidsenligoch knappast torde ha någon större praktisk betydelse. Jag har dock inte ansettnaig böra i detta sammanhang föreslå att den avskaffas. Denna fråga får prövasi samband med den pågående översynen av reglema om äktenskapets ekonomiskarättsverkningar. Stycket har jämkats med anlednmg av atthemskillnadsinstitutet avskaffats. Vidare har jämkning skett med anledning avde nya reglema i 11 kap. 6 § om tidpunkten för giftorättsgemenskapensupphörande. För det fall att giftorättsgemenskap inte föreUgger bestämstidpunkten i fråga om hustrans gäldsansvar till den tidpunkt då giftorättsgemenskapenskulle ha upphört om sådan förelegat, dvs. dagen för ansökan omäktenskapssldllnad resp., om äktenskapet har upplösts genom mannens död ochtalan om äktenskapsskillnad inte då var anhängig, dagen för dödsfallet. 8 kap.Om äktenskapsförord; så ock om andra rättshandlingar mellan makar Kapitiets 8 § har jämkats med anledning av atthemskillnadsmstitutet har avskaffats. Nuvarande bestämmelser om hemskiUnad ochäktenskapsskillnad i 11 kap. 113 §§ har i mitt förslag ersatts av reglerna i15 §§ om äktenskapsskUlnad. Gällande bestämmelser i 14 § om att egendom somförvärvas efter hemskillnad är enskild egendom ersätts av reglerna i denföreslagna 6 § om vUlkoriig giftorätt. Bestämmelserna i 1521 §§ har i huvudsakoförändrade överförts till 713 §§. 2225 §§ har inte någon motsvarighet i mittförslag. 26 § har med en i det följande redovisad saklig ändrmg överförts tUl14 §. 27 §, som innehåller en erinran om att det enligt FB åligger rätten attvid hemskillnad och äktenskapsskillnad besluta i frågor om vårdnad och att FBmnehåller bestämmelser om bidrag till bamens underhåll i sådana fall, harutmönstrats såsom överflödig utan att någon ändring i sak åsyftats. 28 och 29§§ har 1 huvudsak oförändrade överförts till 15 och 16 §§ i mitt förslag. 30 §slut Ugen saknar motsvarighet i förslaget. Prop.1973: 32 141 I paragrafen fastslås principen att makar som ärense om att skiljas har rätt att få äktenskapsskUlnad. Av paragrafen framgåratt någon grand för upplösningen inte behöver anges. Därav följer att en domstolinte har rätt att vid sin bedömning av skillnadsfrågan gå in på någon prövningav makamas inbördes förhållanden. Om makarna är ense om att skiljas skall dompå äktenskapsskillnad meddelas omgående, såvida inte regeln i andra punkten ombetänketid är tillämplig. Äktenskapsskillnaden skall föregås av en betänketidför makama om makarna gemensamt eller någon av dem har bamunder under sin vårdnad. Med vårdnad åsyftas givetvis den rättsligavårdnaden, inte den faktiska. Det skall vara fråga om makamas eller makens egetbam. Härmed jämstäUs adoptivbam. Om make har fosterbarn eller är förmyndare ochvårdnadshavare för någon annans bam utgör detta däremot inte hinder mot attdöma till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Närmare regler ombetänketid finns i3§. Mål om äktenskapsskillnad är indispositivt. Detåligger alltså rätten att undersöka, om förhållandena är sådana att betänketidskall löpa. Det bör krävas av parterna att de upplyser om de har barn under 16år samt inger utdrag ur folkbokföringsregistren tUl styrkande av denna uppgift.Folkbokföringsregistren innehåller visserUgen inte några uppgifter omvårdnaden. Däremot framgår om barnet sammanbor med föräldem i fråga. I denpraktiska tUlämpningen synes man kunna utgå från att make har vårdnaden om sittbam ifall maken och barnet bor tUlsammans. Om de inte bor tillsammans tordeman ofta, exempelvis om det framgår att det är fråga om bam i ett tidigareupplöst äktenskap, kunna utgå från att maken inte har vårdnaden om barnet.SkuUe vårdnadsfrågan i något fall vara tveksam får ytterligare utredninginfordras. I avvaktan därpå får man utgå från att reglerna om betänketid ärtilllämpliga. Om makama gemensamt har ansökt om äktenskapsskUlnadeller om den ena maken har medgivit den andras ansökan, får de anses vara ensei skillnadsfrågan. Återkallas ett lämnat medgivande innan rätten har hunnitmeddela dom, får 2 § anses tiUämplig och då skall alltså betänketid löpa.Åtminstone teoretiskt kan tänkas att det är för domstolen känt, att en makesaknar rättslig handlingsförmåga eller genom tvång eller svek förletts attbiträda andra makens ansökan om äktenskapsskUlnad. I ett sådant, i praktikensäkerligen utomordentligt sällsynt fall, kan domstolen givetvis inte granda sindom på att parterna är överens. Avgörande för frågan om betänketid skall tUlämpasär förhållandena när rätten första gången upptar målet tUl prövning. Prop.1973: 32 142 kasatt förhållandena ändras under målets handläggning. Make som tidigare vägratatt gå med på skilsmässa kanske ändrar sin instälhiing. Ett bam kan uppnå 16års ålder. Vårdnaden om ett minderårigt barn kan överföras tiU någon annan änmakama. Sådana ändrade förhållanden innebär att hindret för att omedelbartmeddela dom på äktenskapsskillnad har bortfallit. Om betänketid har börjatlöpa enligt 3 § kan denna emeUertid inte avbrytas utan medverkan av part.Domstolen kan alltså mte självmant meddela dom på äktenskapsskillnad med hänvisningtill att förhållandena har ändrats. För att det skall kunna dömas tiUäktenskapsskUlnad fordras att part inkommer med begäran härom under åberopandeav de ändrade förhållanden som medför att kravet på betänketid inte längregäller. Läget bUr då det att en ny grund åberopas för yrkandet om äktenskapssldllnad.Eftersom äktenskapsskillnad utan föregående betänketid kan meddelas bara ommakama är ense därom, kan åberopandet av den nya grunden medföra dom på äktenskapsskillnadförst efter det att domstolen förvissat sig om att båda makarna är ense om attdet skall dömas till äktenskapsskUlnad. Paragrafen reglerar det fallet att makarna inte ärense i skillnadsfrågan. I sådant fall har den make som vill skiljas rätt tilläktenskapsskillnad. Äktenskapsskillnaden skall emellertid då föregås av betänketid.Paragrafen blir tillämplig inte bara då makes ansökan om äktenskapsskUlnaduttryckligen bestrids av andra maken utan också då denne inte yttrar sig. Paragrafen Innehåller närmare bestämmelser om denbetänketid som skall gälla enhgt 1 och 2 §§. Betänketid inleds när makesyrkande om äktenskapsskillnad delges andra maken eller makama gemensam.t ansökerom äktenskapsskUlnad. Detkrävs inte att makama lever isär . Dom på äktenskapsskillnadmeddelas på yrkande av make när betänketid har löpt under minst sex månader.Har sådant yrkande inte framställts från betänketidens början, ärtalan om äktenskapsskillnad förfallen. Någotsärskilt beslut från rättens sida fordras Inte för att betänketiden skaU börjalöpa. Det synes emellertid lämpligt att parterna underrättas om närbetänketiden har börjat, när yrkande om äktenskapsskUlnad tidigast kanframställas och när talan förfaller. Föreskrifter om skyldighet för domstolarnaatt lämna sådana meddelanden bör meddelas av Kungl. Paragrafenförutsätter att det framstäUs två yrkanden om äktenskaps- 1973: 32 143 skillnadvid skilda stadier i processen. Det första yrkandet görs när talan väcks. Detandra yrkandet får framställas först efter sexmånaders-tidens utgång. Det kangöras av makama gemensamt eller av endera maken ensam. Det saknar härvidbetydelse vem som har väckt talan om äktenskapsskillnad. I syfte att skapaordning och reda samt underlätta delgivning med motpart föreskrivs att detsärskilda yrkandet i princip skall framställas skriftligen. Undantag frånkravet på skriftiig form gäller dock om yrkandet framställs inför rätten, dvs.vid förhandling i målet. Sådan förhandling kan förekomma exempelvis för prövningav vårdnads- eller underhållsfrågor. Enligt 15 kap. 5 § andra stycket får dompå äktenskapsskillnad efter särskilt yrkande från ena maken meddelas förstefter det att den andra maken har beretts tillfälle att yttra sig överyrkandet. Har talan om underhåll, vårdnad om barn eller andraUknande frågor väckts av make i samband med talan om äktenskapsskillnad börsådan talan handläggas i sedvanlig ordning. I allmänhet kan det alltså bliaktuellt med muntlig förberedelse i sådana tvistefrågor medan betänketidenlöper. förflutit från betänketidens början utanatt yrkande om äktenskapsskUlnad framställts, skall målet om äktenskapsskillnadavskrivas från vidare handläggning. Med hänsyn till att vissa rättsverkningarknyts till det förhållandet att mål om äktenskapsskUlnad är anhängigt reglerna om makes arvsrätt är sålunda inte tUlämpliga är detangeläget att avskrivningsbeslut meddelas utan dröjsmål. Paragrafen utgår från att de båda yrkandena omäktenskapsskillnad skall framställas i ett och samma mål. Make kan inte i ettnytt mål åberopa att viss betänketid kan ha förflutit i ett äldre mål. Har talan om äktenskapsskUlnad förfallit, får makeinleda nytt skilsmässoförfarande om han vill skiljas. Har makarna levt åtskUdaunder finns emellertid möjlighet att få äktenskapsskUlnad enligt 4§ utan föregående betänketid. Lever makar åtskilda får enligtparagrafen äktenskapsskUlnad meddelas utan föregående betänketid för makarna.Paragrafen innebär alltså, liksom 5 §, ett undantag från de aUmänna bestämmelsernai 1 och 2 §§ om skyldighet för makar att i vissa fall iaktta betänketid. För att paragrafen skaU vara tUlämpUg krävs endastatt makarna faktiskt har levt åtskilda och inte därefter åtempptagitsamlevnaden. Orsaken till särlevnaden saknar betydelse. Om makarna gemensamtansöker om äktenskapsskUlnad enligt detta lagram och företer utdrag urfolkbokföringen som visar att de är skrivna på skUda håll,torde domstolen som regel kunna godta deras påståendeom särlevnad och meddela dom på äktenskapssldllnad utan att iaktta reglema ombetänketid. Gör däremot en av makama gällande att de inte har levt åtskilda , kan domstolen tvingas tUl mer ingående undersökningar. Med hänsyn tUIatt make aUtid har möjUghet att erhålla skilsmässa efter en betänketid på sexmånader förefaller det dock knappast troligt att det skall behöva uppkommaprocesser i vilka tvisten rör frågan om denna paragraf är tillämplig eller ej. Om äktenskap har ingåtts i strid mot indispensabeltäktenskapshinder enligt 2 kap. 3 § första stycket, dvs. släktskap, kan enligtförsta stycket i förevarande paragraf endera maken utverka äktenskapsskillnadutan föregående betänketid. Paragrafen innehåller också bestämmelser omäktenskapsskUlnad utan föregående betänketid när det är fråga om entvegiftessituation. Regleringen bygger på tanken att i första hand de berördaparterna själva skall avgöra, om det första eller det andra äktenskapet skallupplösas. Härav följer att den omgiftes make i såväl det första som det andraäktenskapet bör ha rätt att utverka omedelbar äktenskapsskUlnad så längetvegiftessituationen består. Också den person som själv har begått tvegifte börha rätt att utverka omedelbar upplösning av ettdera av äktenskapen. Sedan ettav äktenskapen har upplösts, kan det andra äktenskapet upplösas endast enligtde allmänna reglema i 1, 2 eller, i förekommande fall, 4 §. Regler om upplösning av det senare äktenskapet,vilket måste ha ingåtts i strid med äktenskapshindret i 2 kap. 4 §departementsförslaget, har tagits upp i första stycket, medan regler omupplösning av det tidigare äktenskapet finns i andra stycket. Om en tvegiftessituation inte upplöses av berördaparter själva kan enligt tredje stycket allmän åklagare ingripa och föra talanom äktenskapsskillnad. Åklagarens talerätt är emellertid begränsad tUl attavse det senare äktenskapet. Han kan aUtså inte välja vUket äktenskap som skallupplösas. Åklagaren har också rätt att föra talan om äktenskapsskUlnad näräktenskap har ingåtts i strid mot indispensabelt släktskapshinder. Av skäl somhar angetts i den allmänna motiveringen (5.3.4) har åklagaren inte någonabsolut skyldighet att föra talan. I praktiken synes det dock endast iundantagsfall böra komma I fråga att åklagaren avstår från att föra talan, närpartema själva underlåter att ta initiativ tUl äktenskapsskUlnad. I paragrafen föreskrivs, att egendom som make förvärvarefter det att talan om äktenskapsskUlnad har väckts skall vara hans enskilda,om det döms till äktenskapsskillnad eller make avlider under det må- 1973: 32 145 Detsamma gäller om det döms tUl boskillnad på talan som harväckts innan talan om äktenskapsskUlnad förfallit. Paragrafen innebär att det föreUgger en endastvillkorlig giftorätt i fråga om egendom som make förvärvar under betänktetiden.Så länge denna löper bör de rådighetsinskränkningar som gäller förgiftorätts-gods i aUmänhet anses omfatta även sådan egendom. Om bodelningsedermera skall ske på grund av äktenskapets upplösning eller boskillnad,skall egendomen behandlas som enskUd egendom och alltså i princip inte påverkabodelningen. Det får då anses som om egendomen hade varit makens enskilda fråntiden för förvärvet. Bodelningen skall alltså omfatta den egendom makarna hadevid tidpunkten för ansökan om äktenskapsskillnad, då giftorättsgemenskapenhävdes, och som då inte var enskild egendom. Det kan förekomma, att make under betänketidenanvänder giftorättsgods för att förvärva annan egendom. Som anfördesskall denna egendom anses ha varit enskild egendom alltifrån förvärvet, om detunder betänketiden döms till äktenskapsskillnad eller boskillnad eUer makeavlider . Enligt 13 kap. 7 § GB har den andra maken vidbodelningen rätt till vederlag för att giftorättsgods på detta sätt använts förförvärv av enskild egendom. Vid bodelningen skall enligt 11 kap. 8 § iförslaget, som motsvarar nuvarande 11 kap. 16 §, make redovisa för sinförvaltning av giftorättsgodset och dess avkastning. Om make under betänketidenhar använt nyförvärvad egendom, t. ex. arbetsinkomster, för att förbättraegendom som fanns före ansökningen om äktenskapsskillnad, kan maken ha anspråkpå vederlag enligt 13 kap. 8 §. Den särskilda regeln om verkan av boskUlnad skallses mot bakgrund av att all egendom som make förvärvar efter ansökan om boskUlnadär hans enskilda, såvida det döms tUl boskillnad (9 kap. 3 § GB). Den nuföreslagna regeln tar sikte på det fallet att make ansökerom boskUlnad. I sådant fall medför boskillnadsdomen att egendom som förvärvatsefter ansökan om äktenskapsskillnad men före boskillnadsansökningen är enskildegendom, även om talan om äktenskapsskillnad förfaller. Bestämmelserna motsvarar nuvarande 1521 §§. De harjämkats redaktionellt, varjämte de ändringar gjorts som föranleds av att hemskillnadsinstitutetavskaffas. 17 föreskrivs att bodelning skall äga rum när dethar dömts till äktenskapssldllnad. Bestämmelser om bodelning finns i 13 kap. Enligt 8 §, som motsvarar nuvarande 16 §, rådermake i princip över sitt giftorättsgods tills bodelning sker med skyldighet attvid bodelningen redovisa för sin förvaltning. 10 1973.1 saml. 1973: 32 146