prop · FW0356 · 1973-12-31 00:00:00 — I likhet raed vad sora f.n. gäller skall vid bedöraandet av arbetets läraplighet hänsyn inle behöva tastill att arbetet hänför sig till arbetsplats där arbetskonflikt, sora striderraot lag eller kollektivavtal, råder eller, i fråga ora arbetsplats därkollektivavtal inte gäller, är av okynnes-karaktär. En förutsättning för atterbjudet arbete av detta skäl skall kunna avvisas utan påföljd förersättningsrätten är att stridsåtgärd, sora inte är olovlig, har vidtagits vidförelaget. Det är inte tillräckligt att varsel ora slridsåtgärd har utfärdatseller att förelaget på annat sätt är konfliklhotat. Enligt utredningen kan detvid tillärapningen av förevarande regel finnas anledning alt ta hänsyn tillarbetssökandens personliga svårigheter att godta ett arbetserbjudande vidföretag sora drabbats av konflikt. Jag vUl betona att sådana hänsyn skall lasendast då speciella skäl föreligger. Enligt gällande ordningskall förhållandena på arbetsplatsen väsentligen raotsvara vad sora i lageller annan författning föreskrivs rörande åtgärder till förebyggande av ohälsaoch olycksfall. Utredningen har inte funnit anledning till annan ändring avifrågavarande bestäraraelse än att ordet väsentligen har tagits bort. Jag harsarama uppfattning sora utredningen. Erbjudet arbete skall alltså anseslärapligt endast om förhållanden på arbetsplatsen raotsvarar vad soraföreskrivs i författning eller rayndighets föreskrifier rörande åtgärder tillförebyggande av ohälsa eller olycksfall. Sora utredningen påpekar är detfrärast arbetarskyddslagen och de föreskrifter och raedgivanden sora raeddelasraed stöd av denna som får ligga till grund för bedömningen ora ett arbete ärlärapligt från arbetarskyddssynpunkt. Enligtgällande ordning anses självförvållad arbetslöshet föreligga, oraarbetssökanden frivilligt utan gUtig anlednmg har läranat sitt arbete, på grundav otillbörligt uppförande har skilts från arbetet, har avvisat erbjudetlärapligt arbete eller utan att uttryckligen ha avvisat sådant arbete likvälgenora sitt uppträdande uppenbarligen har vållat att anställning inte koraraittill stånd. Vad som sålunda föreskrivs i fråga om arbete gäller även itillämpliga delar sådan yrkesutbildning sora av AMS förklaras vara avbeskaffenhet att kunna medföra befrielse från kravet på karenslid. Ilikhet med anser jag att det inte finns skäl att Prop.1973: 56 184 föreslånågon ändring i gällande bestäraraelser ora självförvållad arbetslöshet. Utrednmgenanför emellertid följande synpunkter på tUlämpningen av besläraraelserna. Densora har ett arbete raen av någon i och för sig godtagbar anledning vUl skaffasig en lärapligare sysselsättning bör inte raotverkas i sitt yrkesval på grundav ersältningsreglema. Sora giltig anledning att sluta en anställning börgodtas att vederbörande har en allvarlig önskan att söka sig till annat förhonora lärapligare yrkesoraråde. Dock bör i regel krävas att han i god tidinnan anställningen upphör anraält sig sora arbetssökande hosarbetsförraedUngen. Är arbelet uppenbarligen inte lärapUgt enligt de reglersora gäller för bedöraande av erbjudet arbetes läraplighet, bör enarbetstagare likaledes kunna sluta sin anställning utan risk för att avstängasfrån ersättningsrätt. Detsamraa bör enligt utredningen gälla ora arbetet tagitspå försök efter anvisning av arbetsförraedUngen men arbetstagaren vUl söka bytatill ett lärapligare arbete. Bl.a. AMS är kritisk mot utredningens förslag i denna del. I likhet raed enmajoritet i AMS anser jag att det inle är rimligt att medlera, sora vill bytayrke, generellt skall kunna sluta sin anställning för att i stället belastaarbetslöshetskassan. Han bör i regel stanna kvar i sin anställning i avvaktanpå att han får arbete inora det önskade yrkesorarådet. För att giltiganledning att sluta en anställning skall föreligga raåste liksom hittillskrävas starka skäl. Beträffandefrågan huruvida självförvållad arbetslöshet föreligger när arbetstagaren skiltsfrån arbetet på grand av otUlbörligt uppförande anser jag i likhet medutredningen att onykterhet i arbetet, upprepad sen ankomst till arbetet,frånvaro utan giltig anledning och vägran alt efter-koraraa arbetsledningensanvisning även i fortsättningen kan tjäna sora exempel på faktorer som kanföranleda att arbetslösheten anses självförvållad. Närdet gäller att bedöma om den arbetssökande utan att uttryckligen ha avvisatlämpligt arbete likväl genom sitt uppträdande uppenbarligen har vållat attanställning inte korarait till stånd, vill jag liksora utredningen understrykaatt regeln syftar endast på klart klandervärda beteenden från denarbetssökandes sida. Utredningen föreslår attpåföljden vid självförvållad arbetslöshet skall vara avstängning från rätt tUlersättning i ora arbetet skulle ha varat , 14 dagarora arbetet skulle ha varat raer än fera raen och i annat fall28 dagar. Genora en sådan ordning uppnås ett raer differentierat påföljdssysleraän f, n. Jag tillstyrker därför utredningens förslag. Som utredningen föreslårbör raöjlighet dessutora liksom finnas att, i de fall då det äruppenbart att den arbetslöse inte vill anta erbjudet lämpligt arbete, kräva 20dagars arbete innan ersättning utgår. Ett exerapel på sådant fall är alt denarbetslöse vid upp- Prop.1973: 56 185 repadetUlfällen avvisat erbjudet lämpligt arbete. Jag vill i detta sararaanhangfrarahålla att den arbetslöse kan ha läranat sin anställning under sådana förhållanden,att det är uppenbart att han inte står till arbetsraarknadens förfogande. Isådana fall kan finnas anledning att kräva 20 dagars arbete utan att denarbetslöse behöver erbjudas nytt arbete. Ilikhet raed utredningen anser jag att bestäraraelsema ora självförvålladarbetslöshet även i fortsättningen bör i tillärapliga delar gälla i fråga oraarbetslös sora avvisar arbetsraarknadsutbildning, dvs. yrkesutbildning vidvilken utbildningsbidrag utgår enligt arbetsraarknadskungörelsen. anför bör, i enlighet raed vad sora nu gäller, i regel avstängningske endast när oraständigheterna ger belägg för ovillighet från denarbetssökandes sida att själv bidra till att koraraa ur en svårarbetslöshetssituation. I likhet raed vad AMS frarahåller i sitt reraissyttrandeanser jag att detsararaa bör gälla även de fall då den arbetslöse försvårar sinåteranpassning genom att vägra att acceptera förslag om arbetsvärd ellerläkarvård eller genom att avbryta sådan vård eller arbetsmarknadsutbildning. 7.4.1Föreningsrältsliga bestämmelser om arbetslöshetskassor Arbetslöshetskassomaär i föreningsrättsligt hänseende organiserade sora understödsföreningar ochlyder sora sådana under lagen (1938: 96) ora understödsföreningar (UFL). Bådeerkända och icke erkända arbetslöshetskassor är således underkastade reglernai UFL. I praktiken är det eraellertid endast UFL:s föreningsrättsligabestäraradser av raera allmän natur sora har betydelse för de erkända arbetslöshetskassorna. En inomfinansdepartementet tillkallad sakkunnig raed uppdrag att se över UFL anför isitt betänkande (SOU 1970: 23) Understödsföreningar att genora översynen av UFLde grundläggande olikheterna raellan de erkända arbetslöshetskassorna och övrigaunderstödsföreningar kommer att ytterligare markeras. Den sakkunnige utgår frånatt den nya understödsföreningslagen inte bör göras direkt tillämplig på deerkända arbetslöshetskassorna. KSA-utredningenansluter sig till den principiella uppfattningen att de erkändaarbetslöshetskassorna inte längre bör falla in under giltighetsområdet förUFL. De bestäraraelser av föreningsrättslig natur sora fordras för de erkändaarbetslöshetskassorna, saralar utredningen i en särskild del av den föreslagnalagen ora arbetslöshetsförsäkring. Denna lagdel bör enhgt utredningen innehållai princip en fristående, fullständig reglering för kassorna. I syfte altnedbringa författningsraaterialets orafång finner utredningen dock raotiveratalt i fråga ora vissa bestära- Prop.1973: 56 186 raelserav allraänt föreningsrättslig natur i sitt lagförslag hänvisa till UFL.Hänvisningarna görs av praktiska skäl till den sakkunniges förslag till nyunderstödsföreningslag. Dennya lagen (1972: 262) ora understödsföreningar har trätt i kraft den 1 juli1972. Lagen gäller inle i fråga ora erkända arbetslöshetskassor. I enlighetraed departeraentschefens förslag föreskrivs i över-gångsbesläraraelserna attden garala lagen fortfarande gäller 1 fråga om erkänd arbetslöshetskassa ochsådan icke erkänd arbetslöshetskassa sora registreras före den nya lagensikraftträdande. I de avsnitt i den nya understödsföreningslagen sora är avallraän föreningsrätlslig natur görs i stor utsträckning hänvisningar tUl lagen(1951: 308) om ekonoraiska föreningar (ändrad : 263) (EFL). Även jag anser att denföreslagna lagen ora arbetslöshetsförsäkring i princip fullständigt bör reglerade erkända arbetslöshetskassornas förhållanden. Med hänsyn till att den nyalagen ora understödsföreningar i fråga ora föreningsrättsliga regler av allraännatur i stor utsträckning hänvisar till raotsvarande bestäraraelser i EFL ochtill att i annat fall bestäraraelser med samraa sakliga innebörd skulle få enolikartad utformning förordar jag att sarama lagtekniska lösning väljs i frågaom de allraänt föreningsrältsliga reglerna i lagen ora arbetslöshetsförsäkring.Även i övrigt behövs en viss oraarbelning av lagförslag idenna del för att raan skall uppnå överenssläraraelse med motsvarande regler iden nya understödsföreningslagen. Dessa regler koramer jag att beröra närmare ispecialraotiveringen. F.n. finns endast en icke erkänd arbetslöshetskassa. Denna kassas verksarahet harringa orafattning, I fråga ora den bör även i fortsättningen reglerna i garalaUFL äga tillärapning. Idetta sararaanhang vill jag understryka att förslag, att detvid sidan av de kassor som är verksararaa inom arbetslöshetsförsäkringen inteskall få finnas registrerade föreningar raed ändamål att bereda sinaraedleraraar stöd vid arbetslöshet, inte innebär att arbetslöshetsförsäkring iförra av avgångsbidragsersällning i fortsättningen inte skall kunna meddelasav försäkringsbolag. KSA-utredningenföreslår att arbetslöshetskassa liksora skall ha raöjlighet attbegränsa sin verksarahet till visst verksamhetsområde. Kassa skall stå öppenför var och en sora uppfyller föreskrift i kassans stadgar om arbete inom dessverksarahetsoraråde. En förutsättning är dock att sökanden vid tiden för inträdetuppfyller vUlkoret att tillhöra kassans verksamhetsoraråde. I stadgama skallkassa kunna begränsa verksamhetsorarådet till att avse förvärvsarbetandeantingen sora företagare eller som löntagare. Utredningen föreslår vidare attden sora arbetar åt make inte på grund av detta förhållande skall kunna vägrasinträde i arbetslöshetskassa. Detsamraa skall gälla den sora arbetar åt förälder,adoptant, barn eller adoptivbarn. Föratsättning för rätt till raed- Prop.1973: 56 187 leraskapi dessa fall är eraellertid att ett klart anställningsförhållande föreligger.Liksom får ingen tillhöra raer än en kassa. Flertalet av de reglersora enligt gällande förordning begränsar enskilda personers rätt att inträdaeller kvarstå i kassa föreslås av utredningen antingen bortfalla eller ifråga ora rätt att kvarstå bero på kassans beslut. Kassa skall liksorahittills ha raöjlighet att ha kvar raedlem som arbetar utanför kassansverksarahetsoraråde. Denna bestäraraelse föreslås utvidgad till att avse ävenföretagare. Har raedlera arbetat sex av de senaste tolv raånadema utanförkassans verksarahetsoraråde skall kassan ha rätt att utesluta raedleraraen.Från rätt till raedleraskap skall undantas den sora inte fyllt och densora fyllt . Från rätt att kvarstå sora raedlera i kassa skall undanlasden som fyllt . Utredningensförslag i fråga om arbetslöshetskassornas verksarahetsområden och rätten tillraedleraskap i kassa har i huvudsak läranats utan erinran vid reraissbehandlingen.Även jag biträder utredningens förslag i denna del raed undantag för ett parpunkter sora jag återkoraraer till i det följande. AMSfrarahåller att ora företagare får inträde i en arbetslöshetskassa förarbetstagare, kassans stadgar blir tUlämpliga på sådan medlera. Dåarbetstagarkassas stadgar inte är avpassade raed hänsyn till eventuellaföretagarmedleraraar, skulle utredningens förslag få till följd bl. a, alt försådan raedlera skall tillämpas samraa arbetslöshetsbegrepp sora gäller förarbetstagare, vilket enligt styrdsens raening är oriraligt. Detsararaa skullegälla förhållandet företagarkassa-anställd. Jagkan inte instäraraa i de betänkligheter sora AMS fraraför. Sora utredningenfrarahåller lär kassomas raöjligheter att begränsa sitt verksarahetsoraråderaed hänsyn till försäkringstagarens ställning sora företagare resp. löntagarefå till följd att kassa för enbart löntagare vägrar inträde för eller utesluterden sora är företagare, raedan kassa för enbart företagare vägrar inträde föreller utesluter löntagare. Kassa för löntagare resp. företagare torde ofta haintresse av att dess raedleraraar inte i för stor utsträckning sysselsätts soraföretagare resp. löntagare. Dessutora föreskrivs uttryckligen i lagförslagetatt företagare anses arbetslös, när hans personliga verksarahet i rörelsen harupphört. Detta skall givetvis gälla vare sig företagaren är raedlera iarbetslöshetskassa för företagare eller för arbetstagare. Jag förordar såledesatt kassorna även i fortsättningen själva får avgöra hur begränsningen avverksarahetsorarådet skall ske. Utredningens förslagöppnar i flera avseenden vidgade raöjligheter att tillhöraarbetslöshetsförsäkringen. Alla förvärvsarbetande skall kunna tUlhöraförsäkringen. Jag vUl i det sararaanhanget understryka vikten av att det klartfraragår att ett anställningsförhållande föreligger i de fall då sökandenarbetar åt raake, förälder, adoptant, barn eller adoptivbarn. Det är i dessafall även av vikt att det klarläggs att den försäkrade tidi- Prop.1973: 56 188 gareverkligen har haft inkorast från anställningen, sora tyder på att ett ordinärtanställningsförhållande har förelegat. En omständighet att beakta i dettasararaanhang kan även vara att arbetsgivaren har betalt avgifter tillsjukförsäkringen, ATP ra. Arbetslöshetskassa förföretagare kan enligt gällande bestäraraelser bildas endast efter tillstånd avKungl. Maj:t. F. n. finns fyra sådana kassor. I likhet raed utredningen anserjag att det finns anledning att förutsätta alt en arbetslöshetsförsäkringbland företagarna, uppbyggd av deras organisationer, skall ge sararaa godaerfarenheter sora raan har från arbetstagarsidan. Jag ser således positivt påen utveckling sora innebär att företagare i ökad utsträckning orafattas avarbetslöshetsförsäkringen. Förutsättningar för bildandet av flerföretagarkassor synes också finnas. Liksora bör dock fordras tillståndav Kungl. Maj:t för bUdandet av sådana kassor. I likhet raed utredningentillstyrker jag att arbetstagarkassor skall kunna orafatta även företagare. Jag vill i dettasamraanhang även beröra det problera sora de allt vanligare förekoraraande s.k. enraansbolagen kan raedföra. Jag syftar då på sådana bolag där den anställdeeller hans farailj äger huvudparten av aktierna. I praktiken är en sådananställd oftast att järaställa med en egen företagare fastän han formellt ståri ett arbetstagarförhållande genteraot bolaget. De regler, sora jag förordarskall gälla i fråga ora företagare, bör därför norraalt tillärapas även när detgäller innehavare av enmansbolag. Dessutora bör arbetslöshetskassa förarbetstagare kunna vägra sådan anställd medleraskap i kassan. Sorajag i det följande kommer att närmare beröra föreslår jag att rätten tillersättning skall upphöra när den försäkrade har uppnått . Ienlighet härmed bör från rätt att kvarstå sora raedlera i erkändarbetslöshetskassa undantas den sora fyllt . Jaghar tidigare förordat att den nedre åldersgränsen för rätt att bli raedlera iarbetslöshetskassa sätts till . Med det av utredningen föreslagnaarbetsvUlkoret skulle ersättning kunna koraraa att utgå när raedleraraen haruppnått en ålder och 5 raånader. Som jag återkommer till i ett senareavsnitt förordar jag att, vid sidan av arbetsvillkoret, för rätt tillersättning uppställs krav på tolv månaders raedleraskap i kassan. Dettaraedför att ersättning kan utgå tidigast då medleraraen fyUer . DettaförhåUande aktualiserar frågan ora en sänkning av åldersgränsen för rätt tillraedleraskap i arbetslöshetskassa. Med hänsyn till att endast ett fåtalungdoraar koraraer ut i arbetslivet före denna ålder anser jag eraellertid attdet inle finns anledning att föreslå en sådan sänkning. Jag förordar såledesatt den nedre åldersgränsen för alt bli raedlera 1 erkänd arbetslöshetskassabestäras till . Fondplaceringsreglernaför arbetslöshetskassorna överensstäraraer i huvudsak raed raotsvarandebestäraraelser för de allraänna försäkringskassoma inora sjukförsäkringen. Prop.1973: 56 189 raedundantag för att en fri sektor för fondplacering föreslås, i sak ingen ändringi nu gällande bestäraraelser. Detta innebär bl. a. att placering mot säkerhet iinteckning i annan fastighet än industrifastighet eller i tomträtt inora tvåtredjedelar av senast fastställda taxeringsvärde får ske. Vidremissbehandlingen har bankinspektionen ifrågasatt nödvändigheten av att hållaen så låg belåningsgräns som två tredjedelar. Inspektionen anser alt gränsenkan höjas i nivå med vad som i andra sararaanhang anses uppfylla kravet påbetryggande säkerhet och föreslår tre fjärdedelar av taxeringsvärdet sora enläraplig gräns. Även jag anser att den av bankinspektionen föreslagnabelåningsgränsen innebär betryggande säkerhet. Jag förordar därför attplacering mot säkerhet i inteckning i annan fastighet än industrifastigheteller i tomträtt skall kunna ske inora tre fjärdedelar av senast fastställdataxeringsvärde. En viktig nyhet iKSA-utredningens förslag är att de erkända arbetslöshetskassorna föreslås fåfri placeringsrätt inora en sektor sora svarar mot en tiondel av fonden, dockmed undantag i fråga ora placering i aktier och andelar i aktiefond. Endastriksbanksfullraaktige har vid reraissbehandlingen berört denna fråga.Fullraäktige erinrar om att kapilal-raarknadsulredningen enligt sina direktivhar att företa en översyn av placeringsreglema för arbetslöshetskassor,sjukförsäkringskassor och understödsföreningar. Enligt fuUraäktiges mening börfrågan ora införande av en fri sektor utan olägenheter kunna vUa i avvaktan påsistnämnda utrednings ställningstagande. Det är enligt rain åsiktangeläget att arbetslöshetskassorna raöjligt tillåts att placera vissdel av fonden fritt. En sådan raöjlighet finns redan för livförsäkringsbolagenenligt 274 § lagen (1948: 433) ora försäkringsrörelse (274 § ändrad senast1967: 343) och för understödsföreningarna enligt 24 § nyaunderstödsföreningslagen. Sora utredningen anför är det självfallet angelägetatt placeringsbestämmelserna är utformade raed hänsyn till kravet på placeringi säkra objekt. Saratidigt finns det ett intresse att fondraedlen ger en godavkastning. Det ligger naturligtvis alltid ett riskraoraent i alt kassomatillåts fri placering. Jag vUl dock erinra ora att raöjligheten till ochorafattningen av fri fondplacering skall anges i kassans stadgar. Vidprövningen av stadgarna ankoraraer det på AMS att kontroUera attsoUditetssynpunkter beaktas även när det gäller placering inora den friasektorn. Med hänsyn till det anförda anser jag det riraligt att ävenarbetslöshetskassorna får rätt lill fri placering av en tiondel av fonden. Jagbiträder därför utredningens förslag på denna punkt. Som utredningen påpekarbör från den fria pla-cerlngsrätten undantas placering i aktier och andelar iaktiefond. KSA-utredningenföreslår att det nuvarande 12-månadersvillkoret, sora innebär att raedleraraenför att kunna få ersättning i princip skall haarbetat och erlagt avgifter för rainst tolv raånader, slopas sora ersättningsvillkor.Flertalet reraissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran raotförslaget. Bl, a, AMS, , LO och TCO anser eraellertid, attdet bör vara raöjligt för arbetslöshetskassa alt ha krav på tolv raånadersraedleraskap för rätt till ersättning. Slopandet av12-raånadersvillkoret raedför att den som har lång uppsägningstid kan sökainträde i en arbetslöshetskassa först sedan han blivit uppsagd från sinanställning och därefter upparbeta ersältningsrätt före uppsägningstidensutgång. När det gäller företagare har han i allraänhet raöjlighet att i godtid förutse en förestående nedläggning av rörelsen, Dessutora kan inte bortsesfrån den betydelse ett raedlerasvillkor har för arbetslöshetskassornasekonorai. Jag förordar därför alt krav på tolv månaders medlemskap iarbetslöshetskassa uppstäUs som ett allraänt ersättnlngsviUkor för den som ärarbetstagare. För den som har haft sin huvudsakliga försörjning genoraverksarahet sora självständig företagare bör krävas att raedleraskapet harvarat rainst 24 raånader. Försäkrad, sora oraedelbart före inträdet i erkändarbetslöshetskassa har varit medlera i annan sådan kassa, bör få tillgodoräknasig tid i den tidigare kassan för uppfyllandet av 12-raånadersvUlkoret. Föratt garantera att den försäkrade har en aktuell anknytning till arbetsraarknadenmåste vid sidan av 12-månadetsviUkoret uppställas ett villkor ora viss tidsarbete oraedelbart före arbetslöshetens början. F. n. gäller ett sådant villkorpå fera raånader. Jag föreslår att detta villkor skall gälla också fraradeles. Nuvarande5-raånadersvillkor utgör en korabinalion av arbets- och avgiftsvUlkor. För attundvika den bundenhet för avgiftssysteraet sora härigenora uppstår, föreslårKSA-utredningen att 5-raånadersvillkoret inte längre skall ha karaktären avavgiftsvillkor. Fullgörande av avgiftsbetalningen skall i stället ingå ikassaraedleraraens sladgeenliga förpliktelser och vara en förutsättning föratt ersättningsrätt skall uppkomma och fortiöpa. Jag ddar denna uppfattning. I fråga om den närmareutforraningen av 5-raånadersvUlkoret innebär utredningens förslag att sorahuvudregel skall gälla att försäkrad, innan rätt till ersättning uppkoraraer,efler senaste inträdet i arbetslöshetskassan under en raratid av högst tolvraånader oraedelbart före arbetslöshetens inträde skall ha utförtförvärvsarbete i fera raånader. Varje kassa skall ha viss frUiet att självbestämma detaljerade regler för beräkning av den arbetade tid som fordras föratt en raånad skall kunna tillgodoräknas. Sora riktpunkt bör därvid enligtutredningen gälla att arbetslös får tillgodoräkna endast månad under vilken hanarbetat minst och minst . Utredningenföreslår vidare att kassa efter tillstånd av AMS skall få Prop.1973: 56 191 tillärapaden s. k. kvantitetsregeln, sora innebär att arbetsvillkoret inte uttrycks iarbete under ett visst antal månader utan i arbete under ett visst antal dagarunder hela 12-raånadersperioden. Härigenora undviks en olägenhet sora vidlåderdet traditionella systeraet raed månadsberäkning och som innebär att olikaarbete av samraa orafattning på grund av förläggningen till olika raånader kange skilda resultat vid prövningen av arbetsvillkoret. Liksorahittills skall enligt utredningens raening raed tid i förvärvsarbetejämställas tid då medlem har haft seraester eller eljest raed helt ellerdelvis bibehållen lön varit ledig av annan anledning än sjukdora,värnpliktstjänstgöring eller barnsbörd. Däratöver skall raed arbetad tid vidbedöraningen av arbetsvUlkoret i viss utsträckning likställas tid då denförsäkrade genoragått arbetsraarknadsutbildning, fullgjort värnpliktstjänstgöringeller åtnjutit tilläggssjukpenning i saraband raed havandeskap och barnsbörd.Med arbetsmarknadsutbildning förstår utredningen sådan utbUdning somberättigar till utbildningsbidrag enligt arbetsmarknadskungörelsen.Beträffande arbetsraarknadsutbildning, värnpliktstjänstgöring samt havandeskapoch barnsbörd skall tillsararaans högst två raånader kunna järaställas raedarbetad tid.