prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Betydandeolägenheter har enligt utredningen ibland uppkommit vid den praktiskahanteringen av deklarationsmaterialet i fråga om svårbedömbara fastigheter,vilket sänts från olika nämnder i länet till taxeringsintendenten förvidarebefordran till sakkunniga och vice versa. Då nämndema inte förfogat över det deklarationsmaterial, som de överlämnattill de sakkunniga, har svårigheter förelegat vid nämndernas planering av sittarbete och förseningar i nämndernas tidsschema har även uppkommit. Enän större olägenhet torde ha varit att nämnderna, sedan de sak- kunnigaåterställt deklarationerna med förslag till taxering m. m., enligt vaderfarenheten utvisar i allmänhet inte frångått eller jämkat de taxeringsförslagsom de sakkunniga liimnat. Detta torde vara förståeligt, dåfastighetstaxeringsnämnderna inte annat än i undantagsfall haft ledamöter medsådan kännedom om fastighetsvärdering att de ansett sig kunna ifrågasättaändringar i en sakkunnigs värdering. Kravetpå en i möjlig mån riktig taxering bör vidare enligt utredningen ställas högtsärskilt i vad avser de ekonomiskt betydelsefulla objekt, som det här gäller.Utredningen förordar därför att taxeringen av fastigheter av vissa slag skallutföras av fastighetstaxeringsnämnder med annan sammansättning och kompetenssamt i viss mån annan arbetsmetod än nämnderna i de lokalafastighetstaxeringsdislrikteri. Taxeringen av de ifrågavarande fastighetemabör därför sammanföras till fastighetstaxeringsnämnder i gemensammafastighetstaxeringsdistrikt. I varje län bör finnas ett eller flera sådanadistrikt. Sådant distrikt bör omfatta länet eller del därav. Frågauppkommer enligt utredningen om vilka fastighetstyper, som bör taxeras igemensamt fastighetstaxeringsdistrikt. Mycketkan tala för att indelningen i fastighetstaxeringsdistrikt till så stor del sommöjligt sker med utgångspunkt i de' olika fastighetstyperna. Särskilt skulledärvid vissa värderingsfrågor kunna beaktas pä annat sätt än vad som hillillsvarit fallet. Avsevärda praktiska svårigheter torde dock möta, om indelningen ihuvudsak skulle ske efter fastighets kategoritillhörighet. Utredningenförordar därför inte en generell övergång till kategoriinddadefastighelslaxeringsdistrikl. Medhänsyn till bl. a. de brister, som vidlåder den nuvarande handläggningen avtaxeringen av särskilt svårbedömbara fastigheter, föreslår utredningen attföljande slag av fastigheter hänvisas till gemensammafastighetstaxeringsdistrikt, nämligen större industrifastigheter och därmedjämförUga fastigheter, kraftverk samt outbyggda ochregleringsdammar. Vidare bör föreskrivas att dit skall hänföras även andra slagav fastigheter för vilka ur värderingssynpunkt speciella förhållanden ärrådande, t.ex. större varuhusanläggningar samt sädana jordbruksfastigheter somhar specialinredda ekonomibyggnader med betydande värde eller där eljestnyinvesteringar i ekonomibyggnader skett till betydande belopp. Länsstyrelsemabör innan indelning i fastighetstaxeringsdistrikt skall ske bl. a.genom information från de lokala skattemyndigheterna i resp. län kartiäggabeståndet av sådana fastigheter i länet som bör taxeras av fastighetstaxeringsnämndi gemensamt fastighetstaxeringsdistrikt. RSV bör föranstalta om ett möte medskattecheferna för överläggningar om urvalet av de fastigheter som skalltaxeras i de gemensamma distrikten i syfte att få till stånd gemensamma linjerför urvalet. Beslutom indelning i gemensamma fastighetstaxeringsdistrikt bör meddelas avlänsstyrelsen året näst före det år allmän fastighetstaxeringäger rum, dvs. senast som gäller för indelningen i lokalafastighetstaxeringsdistrikt. beslut om gemensammafastighetstaxeringsdistrikt bör avse antalet sådana distrikt, distriktensomfattning och de slag av fastigheter, som skall taxeras i varje sådantdistrikt, samt bör meddelas efter hörande av de lokala skattemyndigheterna. Avgörandetav vUka enskilda fastigheter av angivna slag, som skall utväljas för taxering igemensamt fastighetstaxeringsdistrikt, bör ankomma på de lokalaskattemyndigheterna. Urvalet bör ske efter anvisningar frän skattechefen.Lokal skattemyndighets urval av fastigheter torde i de flesta fall kunna görasmaskinellt. I vissa andra fall får lokal skattemyndighet använda en manuellteknik vid framtagandet av de eftersökta fastigheterna. Det torde få ankommapå RSV alt meddela närmare anvisningar om de system för lokal skattemyndighetsfastighetsurval som lämpligen bör komma till användning. Detarbete som länsstyrelserna och de lokala skattemyndigheterna får lägga nedinför taxering för att möjliggöra för länsstyrelsema att inrättalämpliga gemensamma fastighetstaxeringsdistrikt blir till största delen enengångsföreteelse, Samma indelning och urval bör gälla vid kommande allmännafastighetstaxeringar. Eftersomlänet i dess helhet bör vara verksamhetsområde för nämnd i gemensamtfastighetstaxeringsdistrikt, bör de valda ledamöterna i nämnden utses avlandstingets förvaltningsutskott. Ordförande och ytterligare en ledamot bördock i dessa nämnder liksom i nämnderna i de lokala distrikten förordnas avlänsstyrelsen. Skulle gemensamt fastighetstaxeringsdistrikt inte omfatta merän en kommun, bör dock val förrättas av kommunfullmäktige och inte avförvaltningsutskottet. Antaletvalda ledamöter i fastighetstaxeringsnämnd i gemensamt fastighetstaxeringsdistriktbör liksom i lokalt distrikt vara lägst tre och högst sex. Antalet ledamöterbör även i nämnderna i de gemensamma distrikten bestämmas av . Valetbör förrättas året näst före det år då allmänfastighetstaxering äger rum. i ett gemensamt fastighetstaxeringsdistrikt skall kunna åstadkommaett bättre taxeringsresultat i fråga om de svårbedömbara fastighetema föreslåsatt tUl dessa nämnder knyts konsulenter för fastighetstaxering, vUka ärexperter på olika typer av de svårbedömbara fastigheterna. Konsulenterna börbiträda nämnderna med granskning av deklarationer, föredragning m. m. Förförslaget om konsulenter för fastighetstaxering redogörs i det följande. Kompetenskravenför ledamöterna i fastighetstaxeringsnämnd i gemensamtfastighetstaxeringsdistrikt bör ställas högre än i fräga om nämndemännen i de lokala distrikten. Nämnden börvisserligen ha karaktär av lekmannanämnd men detta bör inte hindra att tillledamöter i nämnden utses personer som är så kunniga som möjligt i frågor somrör bedömning av fastigheter och deras värden. För ledamöterna i sådan nämndbör därför gälla motsvarande särskilda kvalifikationsgrund som gäller vidårlig taxering för ledamot i särskild taxeringsnämnd dvs. särskUd insikt ocherfarenhet i de taxeringsfrågor, som ankommer på dylik nämnds handläggning.Vidare bör tillses, att inom nämnden kännedom såvitt möjligt kommer att finnasom olika delar av nämndens verksamhetsområde. Motsvarande kompetenskrav bör gällaför ledamöterna i fastighetstaxeringsnämnd i gemensamtfastighetstaxeringsdistrikt. De föreslagna bestämmelsema om sammansättning avfastighetstaxeringsnämndema i de lokala distrikten samt om val ochkompetenskrav i fråga om ledamöterna i dessa nämnder lämnas utan erinran iremissyttrandena. i anser dock att länsstyrelseni distrikt, där taxeringsarbetet kan väntas bli omfattande, bör kunna utse delsordförande och dels en eller högst tre ledamöter i likhet med vad som numeragäller vid inkomsttaxeringen i fråga om antal kronoombud. Förslaget om lokalt fastighetstaxeringsdistriktsgeografiska omfattning tUlstyrks eller lämnas utan erinran av remissinstansernamed undantag för och i län. a. att anknytningen tUl församling praktiskt torde ha föranletts avatt vissa längder nu upprättas församlingsvis men att det ter sig någotöverraskande att nu här utan tvingande skäl införa det kyrkliga begreppetförsamling. i län anser att man i större städer kan vinnavissa fördelar genom att inrätta fastighetstaxeringsdistrikt som i sig beslårav delar av oUka församlingar. Den lokala skattemyndigheten i anser alt man börföreskriva att skall höra de lokala skattemyndigheterna vidin-ddnmgen i lokala fastighetstaxermgsdistrikt. Förslaget om inrättande av gemensamma fastighetstaxeringsdistrikthar fått ett positivt mottagande av remissinstanserna. Bland dem somuttryckligen tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran är statskontoret,RSV, , kammarrätten i , lantbruksstyrelsen,lantmäteristyrelsen, länsstyrelserna i , , ,och . Föreningen , ,Näringslivets skattedelegation, , , . Svenskarevisorsamfundet, , TCO och TOR.Remissinstanserna uttrycker allmänt uppfattningen att gemen- ~ sammafastighetslaxeringsnämnder bör bli rationella och vara ägnade att höjakvaliteten på taxeringen i första instans. Statskontoret anför att denspecialisering som nås genom alt bilda gemensamma fastighetstaxeringsdistriktbör medföra ett bättre utnyttjande av tillgängliga resurser. Kammarrätten iGöteborg anser att de lokala fastighetstaxeringsnämnderna kommer att avlastasen stor arbetsbörda och att de därför bör kunna ägna taxeringen äv de övrigafastighetema större omsorg. Förslaget bör medföra en minskning av antaletbesvär eller i vart fall av ändringsfrekvensen i fastighetslaxeringsmålen iandra instans. Endastlänsstyrelsen i anser att det nuvarande systemet med enbartlokala fastighetstaxeringsnämnder, som i svårare taxeringsfrågor biträds avsakkunniga, innebära sä påtagliga fördelar att det bör bibehållas, I varje fallanser att det inte skall föreskrivas kategoriskt att gemensammafastighetstaxeringsdistrikt skall inrättas i varje län ulan möjligen alt så fårske, om anser det erforderligt. Remissinstansernaredovisar synpunkter på bl, a. vilka fastighetskategorier som bör hänföras tUlde gemensamma distrikten, TCO atiser alt en ytterligare utbyggnad av systemetmed gemensamma fastighetstaxeringsdistrikt kan övervägas, så att de vanliganämnderna kunde koncentrera arbetet på obebyggda fastigheter, villafastigheteroch jordbruksfastigheter. Samfundet för fastighetsvärdering anser att det omen fastighetskategori förekommer i mycket ringa antal inom de lokala distrikten kan vara rationellt att hänskjuta dessa fastigheter till gemensamtfastighetstaxeringsdistrikt. Som exempel på en sådan fastighetskategori nämnshyreshus i mindre orter. Liknande synpunkter framförs av iKopparbergs län och lantmäteristyrelsen. remissinstanser anger olika fastighetstyper som enligt deras mening ärsvårvärderade och bör taxeras i gemensamt distrikt. Detta gäller enligt alla industrifastigheter och enligt lantmäteristyrelsenexploateringsfastigheter främst i storstadsregionerna. Enligt iJämtlands län bör detsamma gälla turisthotellen i fjälltrakterna med till dessahörande skidlinbanéanläggningaf och enUgt även uddafastigheter, såsom lager- och skjulbyggnader, samfunds, ideella föreningarsoch institutioners fastigheter med egna lokaler, mindre fabriks- ochaffärsfastigheter, kulturbyggnader m. m, Lantbruksstyrdsen anser det lämpligtätt inte bara jordbraksfastigheter med ekonomibyggnader av betydande värdeutan. även jordbruksfastigheter med stor åkerareal taxeras i gemensammadistrikt. Lantbrukets skattedelegation tillstyrker däremot inte förslaget attvissa jordbruksfastigheter skaU taxeras i gemensamma distrikt då lokalkännedomoch praktisk erfarenhet hos nämndledamöterna är av största vikt 16 1973.1 saml. fören rätt avvägning mellan taxeringsvärdena på de enskilda fastigheterna iorten. Vissa förslag omorganisationen av nämnderna i de gemensamma distrikten o, d, har tagits upp avremissinstanserna, RSV anser att det skulle vara till fördel och underlättataxeringen mellan distrikten om fastighetstaxeruigsombud förordnades för dessanämnder i de län där tre eller flera gemensamma distrikt inrättas medgeografisk indelning. Ombudets verksamhetsområde skulle då vara länet i desshelhet. finner att tveksamhet kan råda om förslagetatt val bör förrättas av kommunfullmäktige och inte av förvaltningsutskotttill gemensamt distrikt som inte omfattar mer än en kommun. iUppsala län ifrågasätter om inte antalet valda ledamöter i nämnd i gemensamtdistrikt bör vara fler än sex med hänsyn lill att dessa distrikt kan tänkas bliomfattande. Vidare föreslår att minst ett gemensamtfastighetstaxeringsdistrikt skall finnas även vid särskild fastighetstaxermg.Statens vattenfallsverk anser att en förutsättning för att expertisen i degemensamma distrikten skall kunna arbeta effektivt är att den inte binds förhårt genom centrala värderingsanvisningar och i lag föreskriventaxeringsvärdenivå, Sveahovrätt pekar på det antal nämnder som kommer att handha fastighetstaxeringen lokal taxeringsnämnd och särskild fastighetstaxeringsnämnd vid den årligataxeringen samt fastighetstaxeringsnämnd i lokalt och i gemensamt fastighetstaxeringsdistriktvid allmän fastighetstaxering och ifrågasätter om det är anledning attlängre dröja med en önskvärd formell samordning i vissa delar av hithörandeorganisation, 4.2Andra instans i fastighetstaxeringsmål Förärenden om allmän fastighetstaxering har t, o, m, taxeringfastighetsprövningsnämnden fungerat som andra instans, Bestämmelsema omfastighetsprövningsnämndens organisation finns i 134 § TF och innebär, attfastighetsprövningsnämnd skall bestå av ledamöterna (och suppleanterna) idåvarande prövningsnämnden och dessutom av nio ledamöter (och sex suppleanter)som utses av . Av sistnämnda nio ledamöter, som skall utsessenast året före taxeringsåret, skall sex vara ledamöter avfastighetstaxeringsnämnd och tre vara fastighetsvärderingssakkunniga men inteledamöter i fastighetstaxeringsnämnd, Suppleantema utses enligt samma grunder,I sammanträder fastighetsprövningsnämnden på fem avdelningar.Efter framställning av i annat län kan Kungl, Maj:t medge altfastighetsprövningsnämnden sammanträder på två avdelningar (134 § jämförd mednumera upphävda 11 § 1 mom.). nämndensordförande (134 § fjärde stycket TF), I förordnades förstelänsassessor vid prövningsnämndsavddningen att vara ordförande på avdelning(numera upphävda 12 § 1 mom, första stycket), För den särskildafastighetstaxeringen har prövningsnämnden till dålänsskatterättema inrättades fungerat som andra instans (numera upphävda 175§). 4.2.2,1Allmänt om fastighetsprövningsnämnder och länsskalterätter m, m, Faslighetstaxeringsutredningenlämnar vissa statistiska uppgifter om fastighetsprövningsnämndernas verksamhet.Av dessa framgår bl, a, att totalt 36 497 besvärsärenden ingavstUl fastighelspröv-ningsnämnderna, I förhållande tUl antalet värdebärandetaxeringsenheter innebär detta en genomsnittlig besvärsfrekvens på 1,7 %.Stora differenser föreligger enligt utredningen de olika länen emellan iStockholms län har besvärsfrekvensen varit i det närmaste riksgenomsnittet. Vidareframgår att i det närmaste tre fjärdedelar av besvär avsettsmåhusfastigheter. Besvärsfrekvensen inom de olika fastig-hetskategoriema harprocentuellt varit högst i fråga om hyres- och affärsfastigheter (2,) ochlägst i fråga om jordbraksfastigheter (1,) och bebyggda småhusfastigheter(1,), statistik framgår vidare att av besvären inkommit inomordinarie besvärstid. Av antalet besvärsmål har lett till ändring avfastighetstaxeringsnämnds beslut medan föranlett avslag. Även här föreliggerstora differenser länen emellan. De av fastig-helsprövningsnämndema vidtagnaändringarna innebär beloppsmässigt endast obetydliga förändringar itaxeringsutfallet (0,för skattepliktig jordbruksfastighet och förskattepliktig annan fastighet). Utredningenanför att ett flertal utredningar angående bl, a, den regionalaförvaltningsrätlskipningen har pågått under 1960-talel, Dessa utredningar harnu resulterat i bl, a, alt nya förvaltningsdomstolar, länsskatterätter ochlänsrätter inrättats i länen. Fr,o, m, fungerar länsskatterätter som andra instans i praktiskttaget alla skattemål. Detta gäller även mål om särskild fastighetstaxeringsamt mål om rättelse av fel i fastighetsprövningsnämnds beslut och mål omextraordinär besvärsrätt vid allmän fastighetstaxering. Mål avseende 1970 årsallmänna fastighetstaxering, som anförts i ordinär ordning, skulle varaavgjorda . Bestämmelser om länsskatterättemasorganisation m. m. lämnas i lagen (1971: 52) om skatterätt och länsrätt.Konungen kan enligt 14 § denna lagmeddela ytterligare föreskrifter öm skatterätts och länsrätts organisation ochverksamhet. Sådana föreskrifter har lämnats i kungörelse (1971: 455) omskatterätt och länsrätt. Vidde överväganden, som utredningen enligt sina direktiv förelagts alt göra avfrågan om lämpligaste organisationsform m. m. för det organ som skall avgöramål om fastighetstaxering i andra instans, har utredningen ansett att man förstbör pröva om detta bör vara knutet till eller inte. I första handbör alltså prövas om detta organ bör gä in i förvaltningsavdelningen vidlänsstyrelsen, på annat sätt vara knutet till eller vara friståendefrån . och länsskatterätter synes t. v. inte vara aktuella. Tendensensynes numera vara att man vill undvika att tillskapa specialdomstolar av olikaslag. I den mån sådana domstolar finns synes man föredra att om möjligtorganisera om dem och låta dem gå in som en del i en befintlig organisationsåsom skett t. ex. beträffande de i tings-rättema ingåendefastighetsdomstolarna, i vilka de tidigare speciella vattendomstolarna gåttupp. a. anförda skäl synes det inte böra ifrågakomma att nu tillskapaett fristående organ för fastighetslaxeringsmålen i andra instans. Ävenpraktiska skäl såsom tUlgången på domare, kansli m. m. talar för attfastighetstaxeringsmålen avgörs inom länsstyrelserna. Vid anhopning av målangående allmän fastighetstaxering bör ordförandena i länsrätt ochlänsskatterätt kunna fungera som ordförande vid behandlingen avfastighetstaxeringsmål, vilket torde underlätta detta arbete.Fastighetstaxeringsmålen i andra instans bör sålunda avgöras inomlänsstyrelseorganisationen. Det organ, som skall behandlafastighetstaxeringsmålen, bör vara anknutet till förvalt-,ningsavddning. Utredningen anser att tre alternativ därvid bör prövas, vilkainnebär att fastighetstaxeringsmålen skulle avgöras av resp. den nuvarandelänsskatterätten, länsskatterätlen med en särskild sammansättning förfastighetstaxeringsmål eller ett särskilt organ anknutet tillförvaltningsavdelningen. Detförsta alternativet har förordats i några remissyttranden, som avgetts medanledning av landskontorsutredningens betänkande (SOU 1967: 22)och den inom upprättade promemorian(SOU 1967: 24) Lag om skatterätt. Både i betänkandet och promemorian förordademan att skatterätten vid avgörande av fastighetstaxeringsmål skulle ha enändrad sammansättning. I stort sett motsvarade den därvid föreslagna ändradesammansättningen av skatterätten för fastighetstaxéringsmål den skillnad somtidigare förelegat mellan prövningsnämnd och fastighetsprövningsnämnd. Dettorde enligt utrednirigénvara klartatt i mål, söm. avser fastighe--ter, derasvärden och beskaffenhet, förekommer många och ofta kom- a. värderingstekniska och andra tekniska frågor. I de domstolar, som haftatt avgöra olika typer av fastighetsmål, t. ex. expropria-tionsdomstolarna,fastighetsdomstolarna, kammarrätten m. fl., har man funnit det erforderligt attlåta ledamöter med sakkunskap i fråga om fastigheter ingå. I dessa domstolar, ivilka samtiiga ingår särskilda sakkunniga ledamöter, har man vidare, i den männämndemän förekommit, ställt krav på viss kännedom om fastighetsförhållandenäven på dessa. Vadsom anförts beträffande fastighetsdomstolarna, kammarrätten m. fl. torde i stort sett äga giltighet även beträffande det organ som i andra instans skaU handlägga fastighetstaxeringsmålen. Dessa synpunk ter har också beaktats tidigare i fråga om organisationen av faslighets- prövningsnämndema. . ' UtredningenframhåUer det poshiva i lekmännens medverkan vid behandlingen avfastighetstaxeringsmålen i andra instans. Utredningen anser emellertid att detär nödvändigt att sakkunskap i fräga om fastigheter och fastighetsvärderingtillförs det organ som skäU avgöra fastighetstaxeringsmålen. Länsskatterättenmed dess nuvarande sammansättning fyller enligt utredningens mening inte dettakompetenskrav. Utredningen förordar därför inte att de nuvarandelänsskatterättemas kompetensområde utvidgas att avse även målen om allmänfastighetstaxering. Altemativetmed en länsskatterätt med särskild sammansättning skulle medföra vissafördelar. Den nuvarande länsskatterätten skulle därvid förstärkas med särskildaledamöter som var experter på faslig-hetsvärdering. Ett liknande system användsvid kammarrättens i fastighetstaxeringsavdelning och torde därenligt utredningen fungera väl. Den skillnaden skulle emellertid föreliggamellan en förstärkt länsskatterätt och det system, som tillämpas i fråga omkammarrätten, att de av kammarrättens ordinarie ledamöter som deltar ifastighetstaxeringsavdelningens arbete, oftast är eller åtminstoneför läng tid placerade där och därför blir väl förtrogna med ifrågavarandetyper av mål. Så skulle knappast bli faUet i fråga om de cirkulerande nämndemänneni länsskatterätten. Denstora anhopningen av fastighetstaxeringsmål i samband med den allmännafastighetstaxeringen synes vidare göra det nödvändigt med en utökning avantalet nämndemän. Antalet nämndemän vid länsskatterätt och länsrätt är avvägtmed tanke på den normala arbetskvantiteten för dessa rätter. En lösning sominnebär en utökning av antalet nämndemän i länsskatterätt och länsrätt kunde om beträffande de ytterligare nämndemännen valet inriktades på personermed,kännedom om fasliga hetsvärdering och under förutsättning att rätten ocksåförstärktes med särskilda värderingstekniska ledamöter ansestillfredsställande från utredningens synpunkt. Emellertid uppkommer ett problemsom försvårar en organisatorisk anpassning av en på angivet sätt förstärktlänsskatterätt till vad som i övrigt gäller länsskatterättema. I 10 § lagen om skatterättoch länsrätt stadgas nämligen att nämndeman skall utses . Utredningenanser att det organ, som skall handlägga målen om allmän fastighetstaxering,bör med i princip oförändrad sammansättning behandla de fastighetstaxeringsmål,som förs till andra instansen under en löpande taxeringsperiod. Skälet tillutredningens ståndpunkt är främst att samma grander skall gälla förfastighetstaxeringen under den allmätma fastighetstaxeringen och därefter underden löpande taxerings-perioden. De särskUt för fastighetstaxeringen utseddaledamöterna i domstolen, som blivit förtrogna med grunderna för den allmännafastighetstaxeringen, bör ha en mandattid, som är anpassad tUl en löpandetaxeringsperiod. Därmed avses enligt 12 § KL tiden från ingången av dettaxeringsår, då allmän fastighetstaxering sker, till ingången av dettaxeringsår då allmän fastighetstaxering därefter sker nästa gång. Mandattidernaför ledamöterna i ifrågavarande organ bör sålunda överensstämma med längden aven löpande taxeringsperiod. Mål rörande allmän fastighetstaxering kan intelänkas bli behandlade i andra instans före under taxeringsåret. Aandra sidan kan mål rörande den särskilda fastighetstaxering, som sker underåret närmast före en allmän fastighetstaxering, behandlas i andra instans underförsta halvåret det år då den allmänna fastighetstaxeringen äger rum. Dettaleder till att mandattiden för ledamöterna i det organ, som skall ersättafastighetsprövningsnämnden, bör bestämmas till att avse perioden fr. o. m. den1 juli det år, då allmän fastighetstaxering äger rum, t. o. m. detår då sådan taxering sker nästa gång. Utredningen föreslår attför faslighetstaxeruigen i andra instans inrättas ett tUl länsstyrelsensförvallningsavddning knutet organ. Liksom i fråga om länsskatterätten böranknytningen ske till rättsenheten. Detta organ bör ha en med länsskatterättenoch länsrätten integrerad organisation, i de flesta avseenden överensstämmandemed vad som gäller den gemensamma organisationen för länsskatterättema ochlänsrätterna och bör benämnas fastighetstaxeringrätt. Bestämmelserom fastighetstaxeringsrätt föreslås bli intagna i lagen om skatterätt ochlänsrätt. Denna lag bör fortsättningsvis benämnas lag om skatterätt,fastighetstaxeringsrätt och länsrätt. Huvuddelenav reglerna för länsskatterätt och länsrätt bör gälla även förfastighetstaxeringsrätt.