prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Vidare föreligger vissbristande konsekvens i fråga om fastighetstaxeringsreglernas skiktning på deolika författningama och anvisningssamlingarna efter bestämmelsemas valör ellerart. Faslighetstaxeringskommittéernaframhöll års allmänna fastighetstaxering den bristandelikformigheten mellan anvisningarna i sakliga frågor för fastighetstaxeringen iolika län och föreslog att arbetet med anvisningarna för fastighetstaxeringentill större del än tidigare borde utföras centralt. RNutfärdade därefter års allmänna fastighetstaxering anvisningar förtaxeringen av flertalet typer av fastigheter. Anvisningarna intogs i en av RNoch fastighetstaxeringskommittéerna sammanställd handledning 1970. Genomde centrala anvisningarna kompletterades värderingsreglerna i KLi de hänseenden, där sådana regler redan fanns i viss omfattning, så-«ombeträffande jordbruksfastigheter. För fastigheter med beskattningsnaturenannan fastighet, för vilka värderingsreglerna utom i vad avservattenfallsfastigheter är knapphändiga i KL, t. ex. för villafastigheter,meddelade RN utförliga anvisningar. RN:s anvisningar avser vidare taxeringenav sådana fastighetstyper och tillgångar för vilka särskUda bestämmelser intelämnats i KL eller Skvl t. ex. gruvor, gemensamhetsanläggnmgar, fiske, jakt,takter, exploateringsfastigheter m. m. Genomdet anvisningskomplex som utarbetats av RN i samarbete medfastighetstaxeringskommittéema har fastighetstaxeringsreglerna inom vissaområden anpassats efter nuvarande samhällsförhållanden. Delarav reglerna om fastighetstaxering i KL, Skvl och TF får anses vara föråldrade.Fastighetstaxeringsutredningen har i dessa avseenden i enlighet med sinadirektiv föreslagit vissa ändringar. Komplexet av regler om fastighetstaxeringär omfattande. Det är fördelat på ett stort antal författningar m. m.Regelkomplexets straklur har gjort att fastighetstaxeringsreglerna som helhetblivit ohanterliga och i viss mån svåröverskådliga. I direktiven tillfastighetstaxeringsutredningen framhölls att utredningen borde överväga om detär lämpligt att sammanföra de bestämmelser om fastighetstaxering som finnsi skilda författningar till ett författningskomplex. Utredningen förordar atten sådan omarbetning av regelkomplexet sker men har på grund av tidsbrist intehunnit utarbeta förslag till detta. 3.4.3.1Åsättande av taxeringsvärde m. m. Mångaremissinstanser har yttrat sig om förslaget att inte åsätta helt skattefriafastigheter taxeringsvärden och att undanta skattefri faslighet ellerfastighetsdel från förmögenhetsbeskattning. Bland dessa är kammarrätten iStockholm, RSV, , länsstyrelserna i , ,och , , , och ,realisationsvinstkommittén. Samtliga tillstyrkerförslaget eller lämnar det utan erinran utom somanser att icke skattepliktiga fastigheter även i fortsättningen bör åsättassåväl mark- som byggnadsvärde och längdföras, i vart fall sådana fastighetersom kan bli föremål för belåning. Fråganom deklarationsskyldigheten för ägare av helt skattefria fastigheter tas uppav några remissinstanser. i län anser att ägarna tUldessa fastigheter bör befrias frän deklarationsskyldigheten utom eftersärsldld anmaning. För en kontroll av detta fastighetsinnehav anserlänsstyrelsen det tillräckligt alt ägaren i stället avlämnar en mera summarisk redovisning för innehavda fastigheteroch deras areal på särskUd blankett. Även anser att ettenklare deklarationsförfarande bör övervägas. förslag att orden allmännasaluvärdet skall bytas ut mot begreppet marknadsvärde tillstyrks eller lämnasutan erinran av det övervägande antalet remissinstanser, bl, a, RSV, kammarrätternai och , lantbruksstyrdsen, lantmäteristyrelsen, tekniskahögskolan i , , länsstyrelserna i ,, och , bo-stadsskattekommittén, LO,Samfundet för fastighetsvärdering. Några remissinstanser är tveksamma tUl förslaget. Dettagäller bl, a. , som ifrågasätter om detföreslagna bytet i terminologi kommer att medföra någon påtaglig fördel,avstyrker förslaget då någon materiell ändringinte är avsedd och begreppet allmänt saluvärde har långvarig hävd ibeskattningssammanhang. Den helt övervägande delen av remissinstanserna förordaratt marknadsvärdet (aUmänna saluvärdet) i princip skall vara gemensam värderingsgrundför samtliga fastighetstyper. Särskilda frågor om marknadsvärdering av skogoch skogsmark behandlas i avsnitten 3.6.2.7 och 3.6.3.7. anser alt alla slag av jordbruksfastigheter skall värderasmed avkastningsvärdet som riktmärke. För en avkastningsvärdering talar enligtförbundet bl. a. den väsentliga skillnad i värde, som föreligger mellan de pånågon sikt bestående enheterna, och de fastigheter, som omsätts på den allmännamarknaden. Värdet av de på allmänna marknaden försålda fastigheterna bestämsmycket ofta av att försäljningen syftar tUl att lägga samman den försåldafastigheten med en redan bestående taxeringsenhet. För värdesättningen av sådantUlskottsmark blir helt andra faktorer utslagsgivande än de långsiktigaavkastningsbedömningar, som i praktiken måste bli bestämmande för värdet av detstora flertalet av de bestående taxeringsenheter, som är föremål förtaxering. Den allmänna marknaden för jordbruksfastigheter är i mycket mindregrad representativ för värderingen av på någon sikt bestående taxeringsenheterän vad som är fallet i fråga om motsvarande marknader för andra slag avfastigheter, t. ex. villafastigheter eller hyresfastigheter. Förbundet anseratt en avkastnings-värdering av jordbruksfastigheter med ett lämpligt underlagi praktiken torde vara betydligt lättare att genomföra än en marknadsvärdering.Lantbrukshögskolan anför att det är förenat med så stora svårigheter attmed någon grad av säkerhet beräkna ett avkastningsvärde förjordbruksfastigheter att tanken t. v. måste förfalla. Problemet bör dock enligthögskolan bli föremål för ytterligare studium. 3.4.3.3Allmänt om värderingsprinciper; centrala anvisningar Förslagetatt endast de huvudsakliga värderingsreglerna skall tas in i KL och attåterstoden av reglerna skall lämnas främst i Skvl och i anvisningar av RSVtillstyrks av den helt övervägande delen av de remissinstanser som yttrat sigi frågan, t. ex. RSV, SCB, kammarrätterna i och ,lantbruksstyrdsen, lantmäteristyrelsen, bostadsstyrdsen, länsstyrelserna iStockholms, , , , och län.Svenska kommunförbundet, , TCO och . a. att de gällande otidsenliga och svårtillgängliga värderingsreglerna i KLspeciellt vid taxering fått kompletteras med omfattande centralaanvisningar. Det nu framlagda förslaget innebär i princip en anpassning avlagbestämmelserna till vad som redan tillämpats i praktiken. Rent principielltkan man hysa betänkligheter mot att ersätta lagregler med anvisningar frånmyndighet. De värderingsregler som erfordras för en tUlförlitlig taxering äremellertid så omfattande att de inte ryms inom ramen för en något så näröverskådlig författningstext. Dessutom föreligger behov av alt på ettsmidigare och snabbare sätt än lagstiftningsvägen kunna omsätta gjordaerfarenheter och nya metoder och rön till föreskrifter förtaxeringsmyndigheterna. Det är liinsstyrdsens uppfattning att den föreslagnalagtexten ger en tillräckligt fast ram inom vilken den anvisningsgivandemyndigheten har att röra sig och att den kombination av lagregler ochanvisningar som föreslås kommer att på ett tUlfredsstäUande sätt tiUgodosekravet på likformighet och rättvisa. Lantbruketsskattedelegation och är tveksamma införförslaget. Delegationen ifrågasätter om den av utredningen föreslagnagränsdragningen mellan lagtext och anvisningar är lämpligt avvägd och om integränsen borde dras något snävare till förmån för lagstiftningsformen. Som skälanges bl. a. att det inträffat att kammarrätten som högsta instans ansett siginte kunna följa RN:s anvisningar. anser attnågot skäl att utmönstra värderingsreglema ur KL inte föreligger. synpunkter lämnas på de föreslagna metoderna för beräkning avtaxeringsvärdet. anför att fastigheter som Ugs avallmännyttiga och kooperativa bostadsföretag endast i undantagsfall är tillsalu, varför någon marknadsprisbildning för deras del inte sker.Produktionsvärdet bör där liksom få bilda utgångspunkt vidvärderingen, anser alt man vid en marknads- värderingav jordbruksfastighet klart måste ange att taxeringen i praktiken ofta måstegrunda sig på överväganden rörande taxeringsenhetens avkastning. Förtaxeringsenheter tUlhörande bestående fideikommiss eller fideikommissaktiebolagkan endast taxering på grund av avkastningsvärdet komma i fråga. anser alt återanskaffningskostnaden för industribyggnaderutgör övre gränsen för marknadsvärdet och att detta bör framgå av kommandeanvisningar, anser att det är oundvikligt att större utrymmetillskapas för hänsyn till säregna förhållanden som kan inverka på fastighetensvärde. anser att de föreslagna bestämmelsema ommarknadsvärderingen bör förtydligas. Om försäljningen kan anses ha skett utanatt ovidkommande omständigheter inverkat på priset men detta ändå avviker fränstatistiken för liknande objekt, synes tveksamhet kunna uppstå, huruvidamarknadsvärdet då skall bestämmas med utgångspunkt från försäljningen ellerfrån statistiken. Enligt bankföreningens mening bör köpeskillingsstatistikenha företräde framför den faktiskt uppnådda köpeskillingen, vilket klart börframgå av anvisningama. Föreningen anser vidare att man bör kunna använda t.ex, avkastningsmetoden där det är lämpligt t, ex, vid värdering av hyreshusäven om det finns underlag för ortsprismetoden. Det föreslås därför, att RSVskall ha frUiet att bestämma att avkastningsmetoden genast får tUlämpas förviss typ av fastigheter. Föreningen anser att marknadsvärdet inte bör fåbestämmas med ledning av ett tekniskt nuvärde, I det tekniska nuvärdet kannämligen ligga kostnader av olika slag som en säljare inte alls får täckta viden avyttring. Föreningen ansluter sig lill principen att särskUdaomständigheter alltid skall beaktas i det enskUda fallet. Uttryckssättetsäregna förhållanden, som används i nuvarande och föreslagen lagtext, kan dockleda tanken till att det skall vara fråga om exceptionella förhållanden, någotsom inte synes ha stöd i motiveringen till det föreslagna stadgandet. anser att orden säregna förhållanden bör bytasmot särskilda förhållanden. Vidare bör orden ovidkommande omständigheter bytasut mot tUlfälliga omständigheter. Någraremissinstanser kritiserar det undantag från regeln om marknadsvärderingen somföreslagits för byggnader på ofri grund. , länsstyrelserna iUppsala och samt Lantbrukets skattedelegation anser att man börbeakta inverkan på byggnadens värde av den rätt med vUken marken innehas. Dethelt övervägande antalet remissinstanser tillstyrker förslaget om en utvidgningav den centrala anvisningsverksamhet, som skall ombesörjas av RSV, Bland deremissinstanser som tillstyrker förslaget är SCB, kammarrätterna i Stockholmoch , RSV, , länt- bruksstyrelsen,lantmäteristyrelsen, , länsstyrelserna i ,, , och , LO, och . Samtiigaremissinstanser som yttrat sig om förslaget att föra sammanfastighetstaxeringsreglerna till ett särskUt författnings- och anvisningskomplexanser att en sådan omarbetning bör komma tUl stånd. Detta gäller bl. a. RSV,kammarrätten i , , länsstyrelserna i ,, och samt Svenska kommunförbiindet.Länsstyrelsen i anser att det varit angeläget att de föreslagnaåtgärdema kunnat genomföras redan tUl taxering. Då emellertid mångafrågor, såsom angetts av utredningen, ännu återstår att lösa förfastighetstaxeringens del, hoppas att en aUmän översyn, somresulterar i ett fullständigt och systematiskt uppbyggt författnings- ochanvisningskomplex för fastighetstaxeringen, kommer tUl stånd inom en snarframtid. 3.5.1Nuvarande ordning m. m. Före1970 års aUmänna fastighetstaxering här man vid angivande av den åsyftadetaxeringsvärdenivån förfarit så att man med hjälp av köpe-skillingsstalistikentog fram den genomsnittliga överprisprocenten dvs. det procenttal varmedköpeskillingarna genomsnittligt överstigit de försålda fastigheternastaxeringsvärden som förflutit efter den senaste allmännafastighetstaxeringen. Överprisprocenten framtogs särskilt för varje kategori avfastigheter. De framräknade överprisprocenterna reducerades av försiktighetsskälmed ett visst antal enheter; re-duklionstalet kunde vara olika för olikakategorier av fastigheter. De sålunda reducerade procenttalen rekommenderadesi samband med det s. k. Stockholmsmötet som riktpunkt för den genomsnittligalyftningen av taxeringsvärdenivån. Detta innebar att taxeringsvärdenivån bestämdes"nedifrån" nämligen genom en rekommendation om uppräkning med vissprocent av de äldre taxeringsvärdena. Rekommendationerna gällde degenomsnittliga nivåerna. Vid1970 års allmänna fastighetstaxering övergick man efter beslut vidStockholmsmötet till ett nytt system för angivandet av den åsyftadetaxeringsvärdenivån. Det nya systemet innebar att taxeringsvärdenivån i ställetbestämdes "uppifrån" dvs. genom en anknytning tUl sista åretssalupriser, skäligen nedräknade för att tillgodose det traditionella försiktighetskravet. Viddet i samband med Stockholmsmötet hållna interna mötet med landskamrerarna och förste taxeringsintendenterna m. fl. taxeringsvärdenivå av för villor ochjordbruksfastigheter samt för hyresfastigheter, kombmerade bostads- ochaffärsfastigheter samt "rena" affärsfasligheter, därvid nivåerna iprincip skulle grandas pä 1968 ärs statistiskt belagda köpeskiUingsnivå. Vidareuttalades att, i den mån saluvärdet lades till grund för taxeringsvärdet,taxeringsvärdenivån borde vara även för industrifastigheter. Vid skogstaxeringen, som har avkastningsvärdet somvärderingsgrund, har nivåfrågan reglerats på annat sätt än taxeringsvärdenivåni övrigt. I fråga om skogen har beslutat om viss reduktion av detavkastningsvärde som framräknats enligt Skvl, s. k. säkerhetsmarginal.Bestämmelser om säkerhetsmarginal har meddelats inför de all-; mannafastighetstaxeringar, som ägt ram sedan Skvl trätt i kraft, dvs. taxeringarnaåren 1957, 1965 och 1970. Genom säkerhetsmarginalen har det väntade utfalletav skogstaxeringen korrigerats för att önskat resultat skolat uppnås i fråga omnivå m. m. Säkerhetsmarginalemas utformning har varit följande: Vid1957 års taxering räknades bort högkonjunkturäret 1951 vid medelprisberäkningen,då detta ärs priser ansågs vara ej representativa. Brattopriserna reduceradesdessutom (SFS 1956: 179). Vid taxering reducerades skogsvärdetper m3 skog med , dock högst (SFS 1964: 117). Vid 1970 årstaxering reducerades skogsvärdet med ett fast avdrag om . per hektarskogsmark, dock högst av summan av skogsvärdet, beräknat utan reduktion,och skogsmarksvärdet (SFS 1969: 209). 3.5.2.1 Bestämmelser om taxeringsvärdenivå Främst tre skäl åberopades för den övergäng, som skeddevid taxering, till en ny metod för bestämnmg av taxeringsvärdenivån.För det första tog den äldre metoden inte tillräcklig hänsyn lill sista åretsöverpriser. Vidare kunde rekommendationerna om genomsnittiig höjning av resp.fastighetstypers tidigare taxeringsvärden med viss angiven procentsatsmotverka den individuella taxeringen av fastigheterna. Slutligen var metodenägnad att medföra orättvisor mellan län eller andra områden för vUka särskildaöverprisprocenter beräknats. Den ned-räkning av den genomsnittligaöverprisprocenten med ett bestämt antal enheter, som den gamla metoden innebar,hade nämligen helt olika verkan, då reduktionen gjordes i ett område med etthögt överprisprocenttal och då nedräkningen gjordes från ett procenttal somvar avsevärt lägre. Metoden ansågs sålunda i och för sig vara ägnad att medföravissa orättvisor de olika länen emellan. Utfallet av taxering har visat att deneftersträvade taxerings-värdenivän beräknad enligt den nya metoden och grandadpå 1968 års marknadsvärdenivåi stort sett uppnåtts. Även i övrigt har den nya metoden visat sig fungera välsom utgångspunkt för värderingen. är det uppenbart att den bestämning avtaxeringsvärdenivån, som görs före de allmänna fastighetstaxeringarna, har enavgörande inverkan såväl på storleken av de taxeringsvärden, som åsätts deenskilda fastigheterna, som på det samlade taxeringsresultatet. Utredningenfinner det vara en brist att nivåbestämningen görs utan att fråga därom finnsuttryckligen reglerad i lag eller annan författning. Den centralt utfärdaderekommendationen torde nämligen inte ha annan författningsmässig täckning ändet allmänna försiktighetskrav vid åsättande av taxeringsvärden, som KL:sregler i ämnet förutsätter. Somtidigare berörts bör enligt utredningens mening även skogsfastigheterna ochskogsdelen av jordbruksfastigheterna marknadsvärderas. Om detta förslag antas,skulle om nuvarande system för bestämmande av taxeringsvärdenivån tiUämpadesäven i fortsättningen följden bli att även dessa fastigheterstaxeringsvärdenivå bestämdes utan medverkan. Detta vore enligtutredningens mening inte lämpligt. Utredningenanser det i stället vara riktigast att tar ställning till hela fråganom taxeringsvärdenivån, eftersom denna är av avgörande betydelse förtaxeringen av de enskilda fastigheterna och också är väsentlig för det samladetaxeringsutfallet. Utredningen föreslär att detta sker i fortsättningen. Meddet nu angivna ståndpunktstagandet uppkommer frågan om särskUda beslut omnivån bör fattas inför varje allmän fastighetstaxering eller om man nu kan taprincipiell ställning till frågan om procentsatsen på grundval av deundersökningar som utredningen i delta sammanhang låtit företa. Utredningenanser det sistnämnda alternativet vara lämpligast. Därigenom uppkommer bl. a.den fördelen att en fastighetsägare kan med ett visst mått av säkerhet bedömahur ett kommande taxeringsvärde på hans fastighet bör vara beskaffat.Utredningen anser sålimda att föreskrift nu bör lämnas i KL om dentaxeringsvärdenivå som skall eftersträvas. Antasförslaget, får det ankomma på RSV att bevaka om behov av en extrasäkerhetsmarginal i förhållande till den lagfästa taxeringsvärde-nivån skulleföreligga inför en allmän fastighetstaxering. Skulle behov av en sådan särskildsäkerhetsmarginal befinnas föreligga, bör RSV påkalla lagstiftning därom. 11 1973.1 saml. Fastighetstaxeringsutredningenbehandlar frågan om vilket års marknadsvärdenivå som bör läggas tUl grund förberäkningen av taxeringsvärdenivån. Vid1970 års allmänna fastighetstaxering lade man den då statistiskt belagdaköpeskillingsnivån i huvudsak nivå till grund för beräkningen avtaxeringsvärdenivän. Principiellt borde köpeskillingsstatistiken fram tUlingången av är 1970 ha ingått i underlaget. Delta kunde emellertid inte ske avtekniska skäl. statistik än den som avsåg nivå gick inte att lafram , då rekommendationen om nivå skuUe göras och värderingstabeUerm. m. med utgångspunkt däri skulle upprättas. I den mån senare statistik vartillgänglig torde den i vissa fall ha.utnyttjats för inställning av tabeUer m.m. Vid1975 ärs allmänna fastighetstaxering kommer, såvitt utredningen kan bedöma,samma läge att föreligga i nu förevarande hänseende som är 1970. Det torde medandra ord inte finnas tekniska möjligheter för att vid nivåbestämningenutnyttja senare köpeskillingsstatistik än den som gäller företaxeringsåret, dvs. Vidangivna förhållande torde följande altemativ stå till buds i fråga, omutformningen av bestämmelserna om marknadsvärdenivåns lidsanknytning. Vid1975 års taxering bör värderingen ske på grundval av laxerings-objektetsbeskaffenhet . Vad därefter angår marknadsvärdenivån synesnivåbestämningen kunna anknyta antingen till den statistiskt belagdaköpeskillingsnivån andra året före taxeringsåret, dvs. i fråga om 1975 årstaxering tUl nivån , eller lill den pro- . gnosticerade prisnivånvid taxeringsårets ingång, dvs. i fråga om 1975 års taxering till denprognosticerade nivån , eller tUl köpeskUlingsnivån vidingången av året före taxeringsåret. Med hänsyn till förberedelsearbetet föreidlmän fastighetstaxering, måste prisnivån bestämmas redan under de förstamånaderna av året före taxeringsåret. Prisnivån bör ha samma tidsanknytningför hela riket och för alla slag av fastigheter. Detförsta alternativet dvs. att nivåbestämningen skulle generellt och utan jämkningsmöjlighetanknyta tUl den statistiskt belagda köpeskillingsnivån andra året företaxeringsåret vill utredningen inte förorda. Nivån bör anknytas till en så sentidpunkt som möjligt. En taxering på basis av köpeskillingsnivån andra åretföre taxeringsåret skulle knappast kunna godtas om starka förskjutningar ifastighetsprisema börjat inträda vid slutet av andra året före taxeringsåret.Om fastighetspriserna notoriskt börjat att kraftigt falla,skulle en taxermg på basis av den tidigare högre prisnivån knappast godtas avfastighetsägama. Utredningenförordar inte heller det andra alternativet, innebärande att nivåbestämningenskulle kunna anknyta tUl den prognosticerade prisnivån vid taxeringsåretsingång. Man kan knappast förvänta sig alt fas-: tighetsägama skulle haförtroende för en taxering, som sker på basis av en obligatoriskt föreskrivenprognos beträffande prisutvecklingen. Såsomett tredje alternativ i fråga om nivåbestämningen har utredningen angett anknyter till köpeskUlingsnivån vid ingången av året före taxeringsåret,dvs. i fråga om 1975 års taxering till nivån . Detta skullebetyda att man utgår från den senaste statistik, som finns tillgänglig, ellerköpeskillingsstatistiken för och, om anledning därtill finns, justerarsiffrorna med hänsyn till prisrörelserna . Bedömningen härvidlag börankomma på RSV med hjälp av den expertis, som enligt vad utredningen föreslårtillfälligt bör knytas tUl verket för förarbetena tUl allmänfastighetstaxering. Om fastighetsmarknaden varit i huvudsakoförändrad, bör alltså köpeskiUingsstatistik kunna godtas såsom uttryckför prisnivån . Om åter RSV skulle finna,att skett sådana påtagliga prisrörelser på fastighetsmarknadenatt köpeskUlingsstatistiken för är 1973 inte ger en i stort sett rättvisandebild av prisnivån , bör RSV föranstalta om den korrigering avden statistiskt belagda köpeskillingsnivån som nämnda prisrörelser skäligenbör föranleda. Utredningenföreslår, att nivåbestämningen sker enligt det sist angivna alternativet.Detta innebär att utredningen förordar ett system, som i sakligt hänseende istort sett överensstämmer med vad som tillämpades vid allmännafastighetstaxering. början konstaterar fastighetstaxeringsutredningen att, om det hade varitmöjligt att exakt föratse fastigheternas pris vid försäljning under normalaförhållanden, det inte hade funnits anledning att åsätta fastigheterna lägretaxeringsvärden än som fullt ut motsvarade försäljningspriset. Fastigheternahade då bort taxeras till fulla värdet på samma sätt som man t. ex. vid förmögenhetstaxeringenupptar börsnoterade aktier tUl fulla värdet enligt den noterade köpkursen, Ifråga om fastigheter kan man över huvud inte tala om deras verkliga eller sannavärde. Köpeskillingarna för likartade fastigheter kommer även vid för-'säljning under normala förhållanden att variera inom vissa gränser. Vidare kanman vid de allmänna fastighetstaxeringarna aldrig räkna med alt ha vare sig tideller sakkunnig personal tUl förfogande i sådan omfattnmg att man kan göra enså noggrann värdering som i och fÖr sig vore önskvärd. Rättssäkerheten kräverdärför att taxeringsvärdet fastställs tUl viss procent av det marknadsvärde,som man vid taxermgen bedömer att fastigheten äger. därförenligt utredningens menmg ske på basis av viss angiven taxeringsvärdenivå.Denna nivå anger alltså det procenttal av marknadsvärdet, varmedtaxeringsvärdet skall utföras. Somen bakgrand för sina förslag om val av taxeringsvärdenivå framläggerutredningen vissa statistiska uppgifter och beräkningar samt en undersökning omspridning i taxeringsvärdenivåer vid allmän fastighetstaxering som utförts vid tekniska högskolan i underlednuig av professorn . Detaxeringsvärdenivåer (vägda tal) som uppnåddes för jordbruksfastighet vid19331965 års taxeringar var enligt utredningen följande; EnligtCarlegrims undersökning i fräga om 1970 års taxering, som grundat sig på 1970års priser, var taxeringsvärdenivån för jordbruksfastigheter vid sagdataxering i genomsnitt . De rekommendationer som gavs årstaxering byggde prisnivå.