prop · FW0317 · 1973-12-31 00:00:00 — Utredningens förslag att vidnaturvårdsverket bygga upp ett större laboratorium ligger därför i linje med deorganisationsförändringar som genomförts beträffandeläkemedelskontrollens, livsmedeishygiencns och arbetsmedicinensundersökningsresurser. Förslaget innebär också samordning av olika resurser somnaturvårdsverket f. n. disponerar. För egen del anser jag mig emellertid, mot bakgrundav bl. a. den kritik remissinstanserna riktat mot utredningsförslaget, intekunna förorda den lösning av laboratoriefrågan som utredningen föreslagit.Inte heller anser jag mig kunna biträda det förslag som framlagts i reservationeninnebärande att ett nytt centralt produktkontrollaboratorium inrättas. Inuvarande läge vill jag i stäUet förorda en tillfällig lösning avlaboratoriefrågan i avvaktan på bl. a. de vidare förslag som kan komma attframläggas av arbetsmiljöutredningen och, i fråga om uppbyggande av ettmiljövårdens informationssystem, av miljökontrollutredningen. En sådantillfällig lösning bör innebära en förstärkning av såväl naturvårdsverketsnuvarande undersökningslaboratorium som arbetarskyddsstyrelsensarbetsmedicinska avdelning. Förstärkningen bör avse att tillgodose deomedelbara behov som följer av införandet av lagen om hälso- och mUjöfarligavaror. För undersökningar som inte kan utföras av resp.arbetarskyddsstyrelsen bör särskUda medel ställas till produktkontrollorganetsförfogande. Jag återkommer senare till anslagsfrågorna. förslag att inaturvårdsverket nu definitivt inordna vissa delar av den till verket frånstatens provisoriskt överflyttade omgivningshygieniskaavdelningen har mött motstånd frän flera remissinstanser. Jag anser mig därförinte på föreliggande material kunna biträda utredningsförslaget. Avdelningenbör därför, i avvaktan på de förslag som arbetsmiljöutredningen och utredningenom hälsovårdsinspektörernas utbildning kan komma att framlägga, även t. v.bestå som en till provisoriskt knuten enhet. Mot bakgrund av den kritik remissinstansernaframfört mot miljökontrollutredningens förslag att inrätta tre regionalalaboratorieenheter anser jag mig inte heller kunna biträda denna del avutredningsförslaget. De behov av undersökningar som föreligger eller kommeratt föreligga bör t. v. kunna tillgodoses genom utnyttjande av befintligaresurser. a. kan, såsom framhållits av vissa remissinstanser, pekas påmöjligheterna att utnyttja de resurser som finns hos de veterinärmedicinskalaboratorier som drivs av det halvstatiiga Aktiebolaget . Den samordning av undersökningsverksamheten medforskningen som efterlysts av några remissinstanser bör prövas i annatsammanhang. De förslag som bl. a. miljöforskningsutredningen kommer att avgebör också avvaktas. Jag vill i detta sammanhang dock nämna att jag har föravsikt att föreslå Kungl. Maj:t att chefen för arbetarskyddsstyrelsen skallingå som självskriven ledamot i forskningsnämnd. I enlighet med det anförda har inomjordbmksdepartenientet upprättats förslag till 1. lag om hälso- och miljöfarliga varor, 2. lag om ändring i förordningen (1961: 381) omtillverkning av och handel med fodermedel m. m., 3. lag om ändring i lagen (1972: 123) om förbud motspridning av bekämpningsmedel från luften, 4. lag om ändring i förordningen (1930: 247) omutrotande av nötbromsen. 7.7.iFörslaget till lag om hälso- och miljöfarliga varor I denna paragraf, som motsvarar 1 och 2 §§ iutredningens förslag, definieras begreppet hälso- och miljöfarlig vara. Avdefinitionen i första stycket 1 framgår att under begreppet faller ämne ellerberedning som med hänsyn till sina kemiska eller fysikaliskkemiska egenskaperoch hantering kan befaras medföra skada på människor eller i miljön. Tillämnen avses i detta sammanhang höra grundämnen och kemiska föreningar, oftagemensamt benämnda (kemiska) substanser. Hit räknas också biologiskanaturprodukter, t. ex. vissa som droger använda växtdelar. Beredningar avsesomfatta sådana sammansatta varor som lösningar, emulsioner, pulverblandningaroch pastor. Termerna ämnen och beredningar är gängse i svensk giftlagstiftningoch har sin motsvarighet i utländsk lagstiftning på området (t. ex. engelskasubstances and preparations, tyska Stoffe und Zubereitungen). Somframgår av definitionen är det endast ämnen och beredningar som kan förutseserbjuda specifika skaderisker som räknas som hälso-och miljöfarliga varor. Ettkriterium är arten av de skador som kan antas uppkomma. Således krävs till enbörjan risk för personskada eller skada på miljön. Dessutom uppställs krav påatt skadeverkan skaU grundas på kemisk eller fysikalisk-kemisk effekt. Det ärtillräckligt att sambandet mellan kemiska egenskaper och skadeverkan änindirekt såsom närsjöar växer igen på gmnd av tillförsel av närsalter. Risk för skada på rentfysikalisk eller mekanisk väg är däremot utan betydelse. Innebörden avbegreppet skada på miljön utvecklas i den allmänna motiveringen. Anmärkas börockså att den skadeverkan som avses är sådan som kan uppkomma både vid akut ochkronisk exponering. Somockså framgår av definitionen är det inte bara ett ämnes eller en beredningsriskabla egenskaper i och för sig utan även dess farliga egenskaper vid olikaformer av hantering som är av betydelse för dess klassificering som hälso- ochmiljöfarlig vara. Vidare anknyter definitionen av hälso- och miljöfarUg varasom framgår av uttrycket "kan befaras medföra" till förutsebarhetenoch typiciteten med avseende på risken med varan. Som exempel på varor somtypiskt sett får anses som hälso- och miljöfarliga kan nämnas bekämpningsmedeloch varor som i fråga om egenskaper och användning står bekämpningsmedlen nära.Utgångspunkterna för bedömningen av detta farerekvisit framgår närmare av denallmänna motiveringen. Somframgått av den allmänna motiveringen bör till begreppet i fråga hänföras intebara ämnen och beredningar utan även varor som innehåller eller behandlats medämne eller beredning såvida varan därigenom och med hänsyn till sin hanteringkan befaras medföra skada på människor eller i miljön (första stycket 2). Omdet är av särskild betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt, får somframgått av den allmänna motiveringen Kungl. Maj:t föreskriva att vad som sägsom hälso- och miljöfarlig vara skall gälla även i fråga om annan vara. Paragrafen, som motsvarar 4 § i utredningensförslag, innehåller en definition av begreppet hantering. En reservant i utredningen, vars reservationbiträds av några remissinstanser, anser att definitionen bör stå i bättreöverensstämmelse med allmänt språkbruk. Definitionen har tillkommit av juridisk-tekniskaskäl, nämligen för att man skall få ett samlande begrepp för aUatillverkningsled, marknadsföringsled, användningsformer och former föroskadliggörande och inte behöva upprepa dessa när en bestämmelse avser atttäcka alla sådana förfaranden med en vara. a. samma skäl bör begreppethantering inte omfatta införsel till riket. Det kan anmärkas att livsmedelslagen(1971: 511) innehåller en liknande definition av begreppet hantering. Paragrafen, som motsvarar 3 § första och andrastyckena i utredningens förslag, anger lagens förhållande tUl annanlagstiftning som avser kontroll av vissa produkter. I fråga om lagstiftning som direkt tar sikte påproduktkontroll utesluts helt genom första och andra styckena vissa varor, sompå ett effektivt sätt är underkastade kontroll i annan ordning, från lagenstill-lämpningsområde, nämligen livsmedel, läkemedel, fodermedel samt radioaktivaämnen och andra käUor tUl joniserande strålning. Vidare blir lagen i likhet med vad som gällerenligt giftförordningen inte fullt ut tUlämplig på brandfarlig eller explosivvara (tredje stycket). I övrigt gäller arbetarskyddslagstiftningen,miljöskyddslagstiftningen och annan speciallagstiftning angående varorhänförliga till hälso- och miljöfarliga varor fullt ut vid sidan av den nuföreslagna lagen. Någon uttrycklig bestämmelse härom torde inte behövas. Paragrafen saknar motsvarighet i utredningensförslag. Som framhållits från några håll kan behov uppkomma att i fråga omvisst varuslag eller viss hantering eller import göra undantag från lagenstillämpning (första stycket). Som exempel kan nämnas att vissa former .avtransport av farligt gods kan komma att behöva en helt fristående reglering. Idetta sammanhang bör nämnas att frågan om anslutning till deneuropeiska överenskommelsen om internationeU transport av farligt gods på väg(ADR) och därmed sammanhängande frågor kommer att tas upp i särskild ordning avchefen för . Vidare bör det finnas möjlighet attförordna om undantag från lagens tillämpning på varor som används avkrigsmakten (andra stycket). Paragrafenhar motsvarighet i 5 § i utredningens förslag. Paragrafen innehåller den grundläggandeföreskriften om skyldighet för envar att vid hantering eller import av hälso-och miljöfarlig vara vidta de åtgärder och iaktta de försiktighetsmått i övrigtsom behövs för att hindra eller motverka att varan får skadliga verkningar. Förtydlighetens skull har aktsamhetsregeln kompletterats med allmänna bestämmelserom undersöknings- och märkningsskyldighet. Motiven till paragrafen harredovisats i den allmänna motiveringen. Aktsamhetsregeln riktar sig till alla som på etteller annat sätt befattar sig med hanteringen i den mening detta begrepp harenligt 2 §. Undersökningsskyldighet åvilar i särskilt hög grad tillverkare ochimportör. Med tillverkare avses i detta sammanhang varje företagare sommedverkat i framställningsprocessen vare sig det gäller framställningen avutgångsmaterialet, senare bearbetning, hopfogning av olika delar eller detslutgiltiga färdigställandet till avsalu eller för annat ändamål och vare sigdet är fråga om legotillverkning eller i egen regi. Praktiskt kommer olikaansvar att ligga på den som exempelvis syntetiserar en ny substansoch den som senare med vissa förändringar och tillsatser för fram den till enfärdig slutprodukt. Varje led i kedjan har under alla omständigheter att beakta fömtom riskerna i den egna tillverkningsverksamheten riskerna med detändamål för vUket varan överlåts. Vissa tUlverkningsled innebär sannolikt ingaeller mycket små förändringar av varan från risksynpunkt. Särskilt ansvarmåste sålunda ligga på den som från risksynpunkt förändrar varan, t. ex. genomatt måla delar av en leksak med giftig färg. Vidare måste den tillverkare somför ut den färdiga varan på marknaden för konsumtion ha ett särskilt stortansvar. Anmärkas bör att reglerna skall tjäna till ledning bådeför den enskilde, som med hjälp av dem skall bedöma vad som fordras av honom,och för de myndigheter som skall pröva ansökningar om tUlstånd, utöva tillsynm. Paragrafernamotsvarar 6, 7 och 9 §§ i utredningens förslag. Genom paragraferna ges Kungl. Maj:t eller myndighetsom Kungl. Maj:t bestämmer befogenhet att meddela förbud eller föreskrifter ifråga om hantering och import av hälso-, och miljöfarliga varor. Enligt det föreslagna systemet med tillståndstvångmåste bl. a. den som vill saluhålla, överlåta eller använda hälso- ochmiljöfarliga varor av visst slag begära tillstånd därtill. Vidtillståndsgivningen skall som närmare utvecklats i den allmänna motiveringenmyndigheten bedöma risken med produkten och göra en avvägning mellan risken ochnyttan av produkten. Godkänns varan, kan myndigheten föreskriva villkor som tardirekt sikte på att förebygga skada. Sådana villkor bör kunna ändras, när detfinns skäl därtiU. Ett meddelat tiUstånd bör också kunna återkallas när somhelst. Så bör kunna ske t. ex. om varans sammansättning ändras eller nyarisker med varan upptäcks som inte var kända när varan godtogs. Det ärnödvändigt att myndigheten har fria händer att ingripa så snartomständigheterna kräver det. Villkor som tar sikte på att förebygga skada tordeoftast komma att rikta sig mot den som tillverkar, importerar eller försäljerviss vara. Sådana villkor kan också ta sikte på förbrukarens skyldigheter. ex. kan föreskrivas begränsningar i en varas användningsområde ellerskyldighet att använda viss skyddsklädsel vid hantering av en vara. På grund av de långtgående konsekvenser som etttiUståndstvång beträffande en vara eller hanteringen av varan kan få för denenskilde näringsidkaren förutsätts att föreskrifter om införande avtUlståndstvång i allmänhet utfärdas av Kungl. Övriga föreskrifter förtillämpningen av 6 § kan däremot i allmänhet delegeras till myndighet. a. sikte på att förebygga oavsiktliga förgiftningar ochmiljöskador och går alltså ut på att en vara inte får hanteras så att riskför skada uppkommer. Olika åtgärder måste tillgripas för skilda varor för attmöta de risker som i olika avseenden är förenade med varorna. Föreskrifternakan vara dels allmänt hållna regler om aktsamhet vid handhavandet,förvaringen, transporten, oskadliggörandet och hanteringen i övrigt, delsnoggrant angivna bestämmelser i fråga om skilda hanteringsformer. Försådana fall då en vara kan medföra betydande risk för människors hälsa ellerför allvarlig miljöskada har Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:tbestämmer enligt 7 § tillagts befogenhet att ingripa med generelltförbud mot hantering eller import av varan. Här avses bl. a. varor som påkortare eller kan befaras vara cancerframkallande, fosterskadandeeller ärftlighetsändrande. Hit hör också varor vars skadeverkningar i detenskUda fallet inte behöver vara av allvarUg art men genom varornas utbreddaanvändning kan drabba många människor, t. ex. kosmetiska eller hygieniskamedel. Förbud kan gälla vara i vilken halten av ämne eller beredningöverstiger visst värde. Befogenheten att införa förbud torde i regel böra liggahos produktkontroUorganet, som sålunda får ta ställning bl. a. till graden avhälso- och miljöfarlighet hos varan under olika förhållanden och möjlighetenatt utbyta ämnet mot annat, mindre farligt ämne. En motsvarighet till dennabefogenhet finns f. n. på andra håll inom produktkontroUområdet.Registreringsförfarandet beträffande bekämpnings-och läkemedel ger t. ex.myndighet möjlighet att stoppa distributionen av viss vara. Paragrafenmotsvarar 8 § i utredningens förslag. Motiventill paragrafen har redovisats i den allmänna motiveringen. Det bör anmärkasatt rapporteringsskyldigheten inte är begränsad till hälso- och miljöfarligavaror. Skyldigheten omfattar såväl kemiska varor I allmänhet utan hänsyn tillderas farlighet för människor som andra varor som det är av särskild betydelsefrån hälso- och mUjöskydds-synpunkt att få uppgifter om. En begränsning irapporteringsskyldigheten ligger, som utredningen framhållit, däri attskyldigheten skall syfta till att ge underlag för utredning om hälso- ochmiljöfarligheten hos va- Paragrafenmotsvarar 11 § i utredningens förslag. Bemyndigandeti denna paragraf för myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer att ålägga importör,tillverkare, försäljare och annan som yrkesmässigt hanterar hälso- ochmiljöfarliga varor att göra anmälan om sin verksamhet syftar till attunderlätta för myndigheterna att få kännedom om vilka företag som hanterarsådana varor. skyldigheten bör som utredningen föreslagit främst omfattaföretagets namn och adress, tillverknings- eller importort, namn och beteckningpå de varor som hanteras samt avsedd användning av varorna. Paragrafen, som saknar motsvarigheti utredningens lagförslag, ger Kungl. Maj:t bemyndigande att meddela bestämmelserom den s. k. responsaverksamheten. Motiven till paragrafen har utförligtredovisats i den allmänna motiveringen. Bemyndigande att ta ut avgifter för responsaverksamhetenfinns i 15 §. Paragrafen motsvarar 10 § i utredningens förslag. Gmndläggande frågor om tiUsyn harbehandlats i den allmänna motiveringen. De tillsynsuppgifter som i enlighetmed vad jag där anfört bör tillkomma olika myndigheter och formerna förtillsynens utövande bör närmare anges i tillämpningsföreskrifter tiU lagen. Paragrafen svarar mot 12 § i utredningens förslag. Bestämmelsen ger tUlsynsmyndigheträtt att som ett led I den löpande tillsynen, efter särskilt beslut därom,dels få närmare uppgifter om en viss hälso- och miljöfarlig varas ursprung,sammansättning, egenskaper i övrigt, avsedda hantering, omsättning e. d., delsfå ta del av fakturor, handelsböcker, följesedlar, leveransverifikationer,laboratoriejournaler, analysprotokoll e. d. Någon remissinstans har ifrågasattom inte 12 § innebär en dubblering av 8 §. Sist nämnda paragraf tar som redanframgått främst sikte på att ge myndighet möjlighet att enligt generellabestämmelser utan anfordran i varje särskUt fall fortlöpande få in uppgifterför att kartlägga olika kemiska produktområden. Bestämmelserna har sålundaskilda tillämpningsområden. De fyller enligt min mening var för sig ettangeläget behov. 13 och 14 §§ Paragraferna, som motsvarar 1315§§ i utredningens förslag, syftar till att möjliggöra en effektiv kontroll överefterlevnaden av lagen. I likhet med vad som gäller påandra motsvarande områden har myndighet tillerkänts rätt att vid vite meddelaföreläggande eller förbud som uppenbart behövs för att lagen ellerföreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Med uttrycket"uppenbart" åsyftas att befogenheten i princip är begränsad tillklara fall av överträdelse av gällande bestämmelser. I första hand börmyndigheten söka 8 1973.1 saml. nårättelse på friviUig väg genom råd och anvisningar. Befogenheten att meddelaförbud bör självfallet användas med försiktighet. Ett faU då förbud kan komma ifråga är då grundad misstanke om allvarlig risk föreligger och vederbörandeinte enligt 12 § kan lämna uppgifter som visar att misstanken ärobefogad. Vitesföreläggandet bör kunna tillgripas även om ett iakttaget fel,missförhållande eller underlåtenhet är straffbelagt. Vitesföreläggande börfrämst få betydelse när det gäller att komma till rätta med fortsatt tredska,sedan böter blivit utdömda och ett förnyat bötesstraff inte kan väntas förmå vederbörandeatt vidta åtgärd som åligger honom. Vitesföreläggande bör kunna tillgripasockså i fall då ett åtal inte kan väntas medföra tillräckligt snabbt resultat. Befogenhet enligt 13 § tredje stycket attverkställa en förelagd åtgärd på den försumliges bekostnad bör i allmänhet sessom ett sista medel för tillsynsmyndigheten att få uppgifter om en vara frånnågon som tredskas eller att rätta till ett missförhållande eller annan olägenhetav hälso- eller miljöfarlig karaktär. Bestämmelsen i 14 § om rätt för tillsynsmyndighetatt vinna tillträde till plats där hälso- och mUjöfarlig vara hanteras och attdär göra undersökning och ta prov har motsvarighet i bl. a. livsmedelslagen. Paragrafenmotsvarar 16 § i utredningens förslag. Paragrafen innehåller fullmakt för Kungl. Maj:t attföreskriva att särskUda avgifter skall utgå i ärende enligt lagen. Avgifternakan avse ansökan, undersökning eller beslut beträffande registrering eUergodkännande av viss vara, årsavgift för upprätthållande av tillstånd,efter-kontroll av godkänd vara eller responsaverksamheten enligt 10 § m. m. I fråga om bekämpningsmedlen gäller f. n. särskildabestämmelser enligt kungörelsen (1970: 42) om avgifter enligtbekämpningsmedelsförordningen. Paragraferna har med undantag av 19 § motsvarigheti 1720 §§ i utredningens förslag. Paragraferna, som tar upp bestämmelser om ansvarm. m., har utformats huvudsakligen i överensstämmelse med motsvarandebestämmelser i livsmedelslagen. 17 § behandlar sekretessplikten för dem som tagitbefattning med ärenden enligt denna lag både hos produktkontrollorganet och desärskUda tillsynsmyndigheterna. Bestämmelsen i 19 § saknar motsvarighet iutredningens förslag. En ledamot i utredningen förordar till skillnad frånutredningsmajoriteten en utvidgad besvärsrätt enligt den föreslagna lagen förtillvaratagande av deras intressen som utsätts eller riskerar att utsättas förhälso- och Det framstår enligt min mening från vissa synpunktersom otillfredsställande att klagomål genom besvär inte kan föras fram frånkonsumentemas sida inom området för hälso-och miljöfarUga varor. För atttillgodose dessa intressen bör i överensstämmelse med vad som skett pålivsmedelsområdet besvärsrätt ges ät de fackliga huvudorganisationerna (jfr 35§ livsmedelslagen, ändrad 1972: 434). Bestämmelsen bör liksom besvärsreglerna iövrigt närmare anges i tillämpningsföreskrifter till lagen. Dennya lagen föreslås träda i kraft . Somanförts i den allmänna motiveringen avses den nya lagen ersätta bl. a. giftförordningen(1962: 702), bekämpningsmedelsförordningen (1962: 703) och PCB-lagen (1971:385). Hartillstånd eller medgivande lämnats eller har registrering skett enligt nyssnämnda författningar, bör ett sådant beslut anses som ett motsvarande beslutenligt den nu föreslagna lagstiftningen, om inte Kungl. Maj:t eller myndighetsom Kungl. Maj:t bestämmer finner att beslutet bör omprövas från hälso- ellermiljöskyddssynpunkt. Femtestycket har motsvarighet i PCB-lagstiftningen. Från flera håll framhålls behovetav övergångsbestämmelser som medger en mjuk start av lagens tillämpning medhänsyn bl. a. till avsaknaden av tUlräckUga personella och tekniska resurserhos näringslivet, när det gäUer att uppnå det med lagstiftningen avseddasyftet. 7.7.2Förslaget till lag om ändring i förordningen (1961: 381) om tillverkning avoch handel med fodermedel m. m. har i skrivelse , nr264, gett till känna vad jordbruksutskottet anfört i betänkande, nr 48, medanledning av motion 1972: 541 angående sänkning av aflatoxinhalten i Importeradefodermedel. Aflatoxinär ett svampgift, som är starkt cancerframkallande. Det bildas av en bl. a. iSverige förekommande mögelsvamp som växer på jordnötter, men har ävenåterfunnits i andra såväl importerade som inhemska fodermedel. Följande formerav kontroll, vid vUken aflatoxin-förekomst kan påvisas, förekommer. kontrollerar enligtUvsmedelslagstiftningen stickprovsvis våra livsmedel, bl. a. i fråga omförekomst av aflatoxin. svarar för kontroll avfodermedel enligt förordningen om tillverkning av och handel med fodermedel m.m., den s. k. fodermedelsförordningen. Förordningen, som ger möjlighet attreglera användningen av vissa tillsatsämnen, saknar bestämmelser omtvångsingripanden mot fodermedel som innehåller andra ämnen som kan varaskadliga från hälsovårdssynpunkt t. ex. aflatoxin. Veterinärstyrelsen har anvisatvissa riktlinjer för användande av jordnötsprodukter vid fodertillverkningen.Fodermedelsföretagen har utfäst sig att följa de rekommenderade riktlinjernaoch att underkasta sig offentlig kontroll genom vederbörande myndigheter.Enligt nu nämnda riktUnjer bör mängden jordnötsmjöl i oljekraftfoderblandningej överstiga . Vidare får råvara med en aflatoxinhalt överstigande600 mikrogram per kg ej inblandas till förenämnda mängd. Utskottet uttalade i det nämnda betänkandet bl. I avvaktan på att åtgärder vidtas på det internationella planet ochatt genom forskningen ökade kunskaper vinns om aflatoxinproblemet bör enligtutskottets mening övervägas en skärpning av den inhemska kontrollen av fodermedlensinnehåll av aflatoxin. LRF har förordat en tillfällig ändring avbestämmelserna, innebärande antingen ett totalt borttagande av jordnötskakorfrån oljekraftfoderblandningarna eUer en sänkning av nu gällandetoleransbestammelser för aflatoxinhalt och jordnötsinblandning. Utskottet villför sin del förorda att frågan om en ytterligare sänkning av tillåten haltaflatoxin i fodermedel görs till föremål för närmare prövning. I sammanhangetbör jämväl kunna övervägas om förekomsten av aflatoxin skall kontrolleras medstöd av tvingande bestämmelser. Utskottet erinrar vidare om att Kungl. Maj:tnyligen uppdragit åt lantbruksstyrelsen att i samråd med statensjordbruksnämnd och göra en översyn avfodermedelsförordningen. Jagdelar utskottets uppfattning att frågan om en ytterligare begränsning avaflatoxiiiförekomsten i fodermedel bör undersökas närmare. Jag anser vidare detvara motiverat att i avvaktan på resultatet av nämnda översyn ifodermedelsförordningen införa en bestämmelse som gör det möjligt att regleraanvändningen av fodermedel som innehåller aflatoxin eller som eljest har sådansammansättning eller beskaffenhet i övrigt att fodermedlet kan antas varaskadligt från hälsovårdssynpunkt.