prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — En av de grundläggande bedömningamabakom förslaget att sammanföra ett antal verksamhetsgrenar, som knyter an tUldessa tre områden, är behovet att öka effektiviteten i verksamheten genom attbl. a. underlätta kunskapsöverföringen och omdisponering av resurser medhänsyn till aktuella prioriteringar. Även från saklig synpunkt är det enligtutredningen önskvärt att få ett närmande mellan verksamheten och åtgärdernainom dessa tre områden. Det ger möjligheter tUl ett mera enhetligt grepp på destrukturekonomiska frågoma. Dennya verksorganisation som utredningen föreslår och som betecknas medarbetsnamnet nya KK ersätter det nuvarande KK och övertar de av SPK:sfunktioner som sammanhänger med konkurrensövervakningen. Uppgifterna för dennya organisationen kommer vidare att avse administrationen av vissanäringspolitiska medel. En väsentlig del av förslaget är således att det innebären koncentration av vissa uppgifter i samband med det finansiellaföretagsstödet. a. föreslås uppgifter i sambandmed lokaliseringsstödet bli överförda till den nya organisationen. Sominstraktionsmässig nyckelformulering för nya KK föreslår utredningen attverket skall vara "central myndighet för näringspolitiska frågor som rörhandel och industri". Verkets huvuduppgifter föreslås omfatta fem områden: uppgifteri anslutning tUl den näringspolitiska planeringen, till kon kurrensövervakningen och tUl handelspolitiken, -uppgifter i samband med detfinansieUa företagsstödet, uppgifter i samband med vissastatiiga åtaganden i fråga om service till förelagen("industriservice"); häri Hgger ett huvudansvar på verksplanet bådevad gäller stödet till de mindre och medelstora företagen och stödet till denallmänna exportfrämjande verksamheten, planeringsinriktad ochreglerande verksamhet i anslutning till energipolitiken, tillämpningen avnäringsrättsHga regleringar. Prop.1973: 41 13 Denvolymmässigt dominerande delen av verksamheten kominer att ligga inom detförsta av de här angivna områdena. Verksamheten föreslås inom flertaletområden bli av såväl utredande som verkställande karaktär. Serviceinriktadverksamhet bör i princip inte ingå i verkets direkta uppgifter. Däremotföreslås verket få ansvaret för planeringen av och i övrigt vara huvudman förstatliga serviceinsatser på två områden: stödet tUl de mindre och medelstoraföretagen och den exportfrämjande verksamheten. Mot denna bakgrand föreslårutredningen att nya KK blir chefsmyndighet för SIFU och huvudman på verksplaneti förhållande tUl företagareföreningarna. Utredningensförslag i fråga om det nya verkets uppgifter i anslutning tiUenergiförsörjningen och energipolitiken knyter an till de tidigare förslagenfrån energikommittén. Den lösning som skisseras innebär att det nya verketkommer att få till uppgift att fungera som ett sammanhållande organ förutrednings- och planeringsverksamheten i anslutning till energiförsörjningenoch energipolitiken och ha ett sammanhållande ansvar också för tUlämpningen avde regleringar som har sin utgångspunkt i energipolitiken, Imotsats lill energikommittén vill dra en skiljelinje mellanenergipolitiken i stort och de tekniska säkerhetsregleringarna påenergiområdet. För de senare föreslås en utredning av organisationen för densäkerhetsinrktade verksamheten inom nya KK och vissa andra myndigheter. Påmineralområdet förespråkar utredningen att förvaltningen av statensgruvegendom förs över från KK till den statiiga företagsgruppen. Nya KKföreslås överta de uppgifter i samband med tillämpningen av gruvlagstiftningensom ligger hos KK av . Delta innebär att handlingsfriheten bevaras iavvaktan på statsmakternas ställningstagande till förslag om nygruvlagstiftning. skisserar utredningen en framtidslösning som innebäratt en ny organisation nya SGU inrättas för bl, a, myndighetsuppgifterna påmineralområdet. Vissa av bergsstatens uppgifter föreslås i samband härmed bliöverförda till ett reorganiserat arbetarskyddsverk. KK har ansvaret försäkerhetsarbetet rörande explosiva och brandfarliga varor samt materiel ochinstallationer på det elektriska området. Denna verksamhet ligger enligtutredningen vid sidan av den huvudsakliga inriktningen för det nya verket.Önskemålet att renodla verkets uppgifter och att skapa möjligheter tilloberoende bedömningar av säkerhetsfrågorna talar för en annan inplacering avdessa frågor. är de säkerhetsfrågor som handläggs av KK endast en delav ett större problemkomplex. Mot denna bakgrund förespråkar utredningen attdenna ärendegrupp provisoriskt inordnas i det nya verket och att en nyutredning tUlsätts som parallellt med arbetsmiljöutredningen tar upporganisationen inom ett mera vidsträckt område. Detverksamhetsprogram som utredningen föreslår för nya KK förutsätter en radmedel för kontakt med företagen. Delvis kan kontaktverksamheten utgå frånverket självt men enligt utredningens bedömning är det också nödvändigt attfalla tillbaka på en regional organisation som kan ge närhetskontakt medföretagen. I princip finns det samma behov av en regional förankring förverksamheten som exempelvis inom arbetsmarknadsverket. Meddagens organisation är det framför allt företagareföreningarna som kan användassom regionala organ för det nya verket. Utredningens förslag innebär också attföretagareföreningarna används som en regional basorganisation för det nyaverket och att detta på den statliga sidan får funktionen som huvudman påverksplanet för föreningarna. Utredningen föratsätter således att det nyaverket i likhet med det nuvarande KK blir tillsynsmyndighet för den del avföreningarnas verksamhet som gäller kreditstödet till den mindre och medelstoraindustrin. Denstarkare anknytning av verksamheten inom företagareföreningarna tillorganisationen på den statliga sidan som blir en följd av KK-utredningensförslag gör det befogat att på nytt ta upp företagareföreningarnas StäUningtill bedömning. Utredningen förordar att en ny utredning tillkallas meduppgift att pröva föratsättningarna alt överföra företagareföreningarnasfunktioner till en statlig organisation och i övrigt behandla uppbyggnaden avorganisationen på regionalplanet vad gäller de delar av den näringspolitiskaverksamheten på centralplanet som enligt utredningens förslag kommer att varaförankrade inom nya KK, Närahälften av remissinstanserna har yttrat sig över förslaget till principlösningoch det stora flertalet tUlstyrker förslaget. Hit hör bl. a, KK, Kl, fleralänsstyrelser, marknadsrådet, NO, statens planverk, statskontoret samtflertalet av näringslivets organisationer. KKframhåller sålunda att vägande skäl talar för att det på verksplanet byggs uppen organisation med såväl utredande och initierande som verkställandeuppgifter, vilken i sitt handlande, i samstämmighet med det näringspolitiskaagerandet i övrigt, kan verka för att främja och underlätta omställningar inäringslivet. Klframhåller att det synes vara en angelägen uppgift att få till stånd ettfungerande organ på verksnivå för näringspolitiken och att utredningensförslag med vissa av Kl föreslagna komplement torde innebära en i storadrag tiUfredsställande lösning. Statskontoretfinner det naturligt att organisationen på verksplanet anpassas tillutvecklingen inom det näringspolitiska området. Marknadsrådethälsar med tillfredsstäUdse den strävan till renodling av nuvarande KK:sarbetsuppgifter som betänkande Prop.1973: 41 15 delar utredningens uppfattning att utvecklingen av dennäringspolitiska verksamheten fordrar en konsolidering av den centralautredningsverksamheten, inte minst för ätt tillgodose industridepartementetsbehov. Det skisserade nya KK synes, enligt mark-nadsrådel, ha fömtsättningaratt väl fylla detta behov. KFtUlstyrker utredningens förslag om ett nytt centralt verk för näringspolitiskafrågor som rör handel och industri och understryker särskiltindustridepartementets behov av ett effektivt fungerande verk för en långsiktignäringspolitisk planering. LO anser attorganisationsutformningen och ärendefördelningen på verksnivå måste underordnasfördelningen av de näringspolitiska frågorna på de olika departementen enfråga som utredningen inte berör. LO anser sig med hänsyn härtUl inte kunna taställning i detalj till utredningens förslag. Däremot anser LO att enenhetligare och mer koncentrerad verksorganisation på dét näringspoUtiska områdetär nödvändig och att lösningen med flera departement som överinstans förverket inle är tUlfredsstäUande, Strävan bör vara alt industridepartementetgörs till enda överinstans. Den nuvarande besvärande splittringen med avseendepå verktällande och utredande funktioner kan, enligt LO, förmodligen förklarasav frånvaron av ett effektivt fungerande verk under industridepartementet. Attindustridepartementet tillförs ett verk som kan tjäna som bas förutredningsverksamheten och vara ett verkställande organ för den politik sominitieras av departementet, ligger i linje med krav attindustridepartementet skulle tUlfö-ras ökade resurser. Den principlösning tillett nytt verk för näringsfrågor som utredningen framlägger framstår, enligtLO, som ändamålsenlig. Att handläggandet av de olika statliga stödåtgärdernatill näringslivet samlas till ett verk under industridepartementet medordentiiga utredningsresurser har, enligt LO, betydande fördelar inte minst ursam-ordningssynpunkl, SAF/,som gmndar sina synpunkter på en rent ef-fektivitetsmässig bedömning av depraktiska konsekvenserna av utredningens förslag, anser att principlösningenbör ge statsmakterna möjlighet att bygga upp ett effektivt utrednings- ochsamordningsorgan i näringspolitiska frågor. På utredningssidan torde ensamordning på verksplanet ge rationaliseringsvinster och det nya verket bordeenligt organisationerna kunna bli en naturlig kanal för kontakt och samverkanmellan myndigheterna och näringslivet, del fall är dock den positiva inställningen förenad med reservationer.Statskontoret anser inte att utredningens förslag nu bör genomföras i sinhelhet utan att detta bör ske stegvis för att i tiden samordnas med arbetet påatt precisera och utveckla mål och medel för de näringspolitiska insatsema. dagsläget angelägen uppgift är att konsolidera den utredningsverksamhet somhar industridepartementet Utredningens principlösning kan enUgt statskontoret utgöra ettriktmärke för en organisationslösning på varvid dock efter handäven andra alternativ bör övervägas. SAF/understryker alt möjligheterna till administrativarationaliseringsvinster vid en koncentration och "stordrift" inte böröverskattas, vilket enligt SAF/har skett i vissa fall. Iflera fall kombineras ett allmänt tillstyrkande av principlösningen med ennegativ inställning tiU viktiga konkreta delförslag. Det gäller t. ex,marknadsrådet, NO, statskontoret, KF, LO, , ,SAF/och , som är negativa till ett ellerflera av förslagen beträffande SPK, AMS och SIFU, TUlde instanser som avvisar principlösningen hör SIFU som kritiserar utredningensförslag i en rad avseenden. Utredningen borde enligt SIFU såsom underlag försitt förslag till principlösning lämpligen ha försökt att mera samlat ochadekvat precisera den statliga näringspolitikens mål och viktigare medel. Ennärmare analys av ekonomisk-politiska faktorer hade kunnat påverka såvällokaliseringen av det föreslagna verket, som dess konstruktion och arbetsuppgifter.Utredningens motivering till en sammanhållen organisation för handelspolitikenoch industripolitiken finner SIFU inte övertygande. Utredningen förbigår dekomplicerade följder som kan uppkomma med olika departementala uppdragsgivare.Enligt SIFU måste en rimlig motsvarighet föreligga mellan organisation pådepartementsnivå och på verksnivå. Även med beaktande av industripolitiken ochhandelspolitiken som delar av näringspolitiken som skall bringas tUl samordningfinner SIFU den föreslagna organisatoriska modellen tveksam. Mellanindustripolitiken och handelspolitiken kan, enligt SIFU, föreUgga olikaintresselinjer som i vissa fall kan skära varandra. Länsstyrelseni anser alt det är i hög grad angeläget alt näringspolitikenfår ett starkare inslag av långsiktighet och integreras med övrigsamhällsplanering, Detla bör även påverka de organisatoriska förutsättningarnaför näringspoUtiken. förklarar sig dock vara mycket tveksam omman i detta skede skall genomföra utredningens principlösning som främst beröransvarsfördelningen på verksplanet innan man bedömt ansvars- och arbetsfördelningenmellan departementen. När den interdepartementala situationen blivit föremålför översyn torde en omorganisation på verksplanet bli menings-fuUare, SHIOanser att det är av vikt att få tUl stånd en samordning på verksplanet avhandläggning av frågor som rör det näringspolitiska fältet, SHIO tror dock attdet föreligger risker för att man får ett alltför stort ämbetsverk medsplittrade arbetsuppgifter, om man helt godtar vitlomfamnandeprinciplösningar. SHIO ställer sig bl. a. tveksam till förslaget om integrationav SIFU i nya KK. Prop.1973: 41 17 2.4Utredningsverksamhet med anknytning till den näringspolitiska planeringen,handelspolitiken, det ekonomiska försvaret och konkurrens-övervakningen 2.4.1Utredningens förslag om utredningsverksamheten på näringspolitikens,handelspolitikens och det ekonomiska Utredningenföreslår att nya KK utrastas med en utredningsapparat med huvudsakliginriktning på områdena näringspolitisk planering, handelspolitik ochkonkurrensövervakning. Vadavser den näringspolitiska planeringen fastslår utredningen att det finns behovav att konsolidera den utredningsverksamhet som har industridepartementet somhuvudman, genom att föra över den till nya KK. Detta får bl. a. tiU konsekvensatt utredningsuppgifter som eljest skulle ha lagts hos kommittéutredningarkommer att förankras inom det nya verket. Vid sidan av en sådan uppdragsstyrdverksamhet kommer det att behövas en fortlöpande bevakning av de mestväsentliga utvecklingsområdena inom näringslivet som bl. a. innebär enkartiäggning av de aktuella föratsättningama för oUka branscher och andragmpper av företag. En sådan bevakning bör vara framåtblickande i denbemärkelsen att den skall visa på sannolika förändringar i produktionsförhållandenaoch företagsstrakturen. Utredningen har förutsatt att också en sådan verksamhetbör ingå i uppgifterna för det nya verket. Utredningenbetonar att det ligger i sakens natur att man knappast kan ge någon i detaljpreciserad beskrivning i fråga om innehållet i de kommande uppgifterna.Utredningen gör dock några allmänna bedömningar och lyfter fram vissaämnesområden. Således anser utredningen att de faktorer som påverkatnäringspolitikens inriktning strukturförändringarna inom näringslivet,sysselsättningsproblemen och strävan att stärka näringslivets konkurrenskraft kommer att ha inflytande även i fortsättningen. finns det anledningatt räkna med att näringspolitiken fär ett delvis annat innehåll genom ettstörre inslag av långsiktighet. Ettdominerande inslag i den näringspolitiska utredningsverksamheten koinmer,liksom , att utgöras av branschutredningar. Dessa förutses dock ihögre grad få en inriktning motsvarande , Det skulle betydaatt man på område efter område kommer att arbeta med undersökningar som avseratt belysa hela det spektrum av problem som knyter an till förhållandena för enviss bransch eller annan grupp av företag. Användningen av sådanabreda undersökningar kan också bli styrande för uppläggningen av de konkretaätgärdema. Det kan främja tillkomsten av integrerade program på ytterligareområden motsvarande vad som gäller på TEKO-området och som innebär att enkombina-. tion av åtgärder sätts in för att underlätta omställningarna för enviss 2 1973.1 saml Nr 41 branscheller annan gmpp av företag. Sådana åtaganden kan innebära att man påytterligare områden behöver bygga upp en motsvarighet till den administrationsom nu finns för TEKO-programmet. Utredningen anser att nya KK bör ges ensådan uppbyggnad att verket kan ta på sig huvudansvaret för branschutredningarav detta slag, något som föratsätter samverkan mellan olika intressenter ochfackormåden representerade av olika förvaltningsgrenar. Utredningen räknar medatt speciella expertgrapper skall kunna stå till verkets förfogande för sådanautredningar. Utredningenutgår vidare från att KK bör fungera som en informationscentral för dennäringspolitiska planeringen i stort. Det betyder bl. a. att man från verketssida bör ta del i det arbete som pågår på olika håll och som betyder att ettmera systematiserat planeringsunderlag blir tillgängligt. Exempel påhithörande uppgifter är arbetet på långtidsutredningen, frågor i samband medden regionala planeringen och framtidsstudier. Ytterligare ett område somutredningen pekar på i detta sammanhang är intresset av att kalkylera desociala och samhällsekonomiska effekterna av olika åtgärder genomcost-benefitanalyser. Ettområde som utredningen betonar speciellt är utredningsverksamheten medanknytning tUl de mindre och medelstora företagen. Utredningen är medveten omatt det finns specifika problem för de mindre företagen. A andra sidan anserden att det i den statligt stödda service som riktar sig till företagenknappast finns några naturliga avgränsningar som är beroende av företagensstorlek. Då en planeringsmässig samordning av de olika formerna för statligtstöd till företagen, oberoende av målkategori, framstår som önskvärd, bör ävenutredningsverksamheten rörande de mindre företagen förenas med motsvarandeverksamhet inom ett mera vidsträckt område. Som en konsekvens härav föreslårutredningen att nya KK får ansvaret för utredningsverksamheten med anknytningtill de mindre och medelstora företagens förhållanden och därmed desamordningsfunktioner som med gällande organisation ligger hos delegationen förmindre och medelstora företag. Närdet gäller det handelspolitiska området konstaterar utredningen att det i en relativt enhetlig organisation på utrikeshandelns område med KK somhuvudorgan. Kollegiets verksamhet har breddats.Ställningstagandena i de handelspolitiska frågorna måste vara samstämmiga meddet näringspolitiska agerandet i övrigt och en penetrering av förhållandenainom olika branscher och varuområden har därvid blivit nödvändiga. Samtidigthar den tekniska och stmkturmässiga utvecklingen inom det svenska näringslivetmedfört en större grad av internationalisering för de näringspolitiskabedömningarna. En annan tendens som utredningen pekar på är att det internationellaekonomiska samarbetet vidgas tiU nya områden som miljö- ochkonsumentskyddsfrågor, intemationell konkurrensövervakning och mul- 1973: 41 19 tinationeUaföretag, tekniska handelshinder samt de frågor som aktualiseras av avtalen omtekniskt, vetenskapligt och industriellt samarbete med östeuropeiska stater. De olikheter som finns ifråga om de praktiska föratsättningama i anslutning till utredningsinsatsemapå handelspolitikens och industripolitikens område, behöver enhgt utredningensbedömning inte lägga hinder i vägen för en utveckling mot ökad integration. Detsom för utredningen varit det avgörande argumentet för att ge organisationenpå verks-planet en utformning som underlättar en sådan integration är förutomden växelverkan och de beroendeförhållanden som gäller i fråga om bakgrandentill de statiiga åtgärderna att kunskapsunderlaget i stor utsträckning ärgemensamt. Enorganisatorisk samordning av utredningsverksamheten i anslutning tUlhandelspolitiken och industripolitiken ger framför allt den fördelen att manpå båda områdena får en högre beredskap. De snabba bedömningar som bl, a, kanvara nödvändiga inom det handelspolitiska Området underlättas av att det finnsen väl etablerad organisation som i sin verksamhet täcker de näringspolitiskautvecklingsperspektiven i stort. Pådet ekonomiska försvarets område diskuterar utredningen förutsättningama förett nära samarbete mellan nya KK och ÖEF, ett samarbete som tänkbart kan ledafram till fullständig samorganisation. Enligt utredningen finns det starkaskäl för en sådan samorganisation. Till detta bidrar inte minst attutvecklingen i stort inom näringslivet och det ökade behovet av varutillförsdutifrån tycks leda till en allt starkare samhörighet mellan den allmännanäringspolitiska planeringen och den beredskapsmässiga försörjningsplaneringen.SärskUt gälleif detta energiförsörjningsfrågorna. Utgångspunkten är därvid attnya KK enligt utredningens förslag skall få ställning som central energimyndighetmed ett sammanhållande ansvar för planerings- och regleringsuppgifter som haranknytning till den allmänna energipolitiken. Medhänvisning till andra pågående utredningar finner dock utredningen att tidenknappast är mogen för en omedelbar rekonstruktion som kommer att beröra deinstitutionella och organisatoriska ramama för verksamheten inom ÖEF, För attta upp denna problematik förordas att en särskUd utredning tillkallas. Den börprova olika alternativ för samorganisation mellan ÖEF och nya KK, bl. a. attintegrera överstyrelsens verksamhet i dess helhet i nya KK. Fördet närmaste skedet räknar utredningen med att en organiserad samverkan börkomma till stånd mellan nya KK och ÖEF i syfte att få en rationellarbetsfördelning vad gäller utredningsverksamheten. Utredningensförslag att den näringspolitiska utredningsverksamheten skall koncentreras tUlnya KK har berörts av ett tjugotal remissinstanser, som nästan alla ärpositiva. Dit hör länsstyrelsema i Östergötiands och , KK,marknadsrådet, KF, LO, , ochSAF/. EnligtKl:s uppfattning är den inriktning på branschstudier skisserarför den näringspolitiska utredningsverksamheten vid nya KK, knappast tUlfyllestför att skapa underlag för de överväganden som krävs för en optimal inriktningoch samordning av näringspolitiken. Utredningar som belyser förhållanden inomenskilda branscher är viktiga i och för sig, men ger föga vägledning i valetmellan insatser inom olika branscher eller när det gäller att bedömakonsekvensema av den bransch-inriktade politiken för näringslivet i övrigt. Föratt tiUgodose denna helhetsanalys föreslår Kl att utredningsverksamheten vidnya KK kompletteras med en samordnings- och prioriteringsfunktion med anknytningtill arbetet på långtidsutredningar och den fysiska riksplaneringen. KKframhåller att det inte förefaller runligt att till departementet koncentreraresurser för mer systematiserad utredningsverksamhet för bevakning av skildasektorer av näringslivet. Den industripolitiska utredningsverksamheten bör, ilikhet med annan näringspolitisk utredningsverksamhet, förankras på verksplanet. Länsstyrelseni delar utredningens tankegångar beträffandeutredningsverksamheten för näringspolitiska frågor och anser det riktigt att, iden utsträckning detta är möjligt, på ett ställe sammanföra den centralautredningsverksamheten på det näringspolitiska området. Länsstyrelseni finner att den genomförda utredningsverksamhetenunder industridepartementet ger intryck av viss slumpmässighet vid val av olikaindustribranscher. En koncentration av utredningsverksamheten till nya KK germöjlighet tiU en systematisering i form av mer översiktliga, ofta återkommanderapporter om hela den svenska industrins utvecklingsutsikter med fördelning påbranscher och med regional anknytning. Speciellt de regionala ansatserna harhittills varit blygsamma. NOansluter sig i stora delar till uppfattning om behovet attkonsolidera den statliga utredningsverksamheten på det näringspolitiskaområdet. Det som framför allt saknats är en verksamhet som skall ha tilluppgift att bevaka och analysera problem och utveck-lingsmöjUgheter för olikabranscher och produktionsområden. NO ansluter sig därför till KK-utredningensförslag att inom nya KK bygga upp en permanent utredningsverksamhet medanknytning tUl den näringspolitiska planeringen. NO framhåller vidare att detsynes ange- 1973: 41 21 lägetatt resultaten av utredningama i största möjliga utsträckning delges berördaföretag och branscher, arbetsmarknadens organisationer samt statliga organ medanknytning till näringspoUtiken. Härigenom kan underlag skapas för en debatt inäringspolitiska frågor och dubbelarbete undvikas.