prop · FW03136 · 1973-12-31 00:00:00 — Den skall också bidra till att minska familjens sårbarhet vidplötsliga omställningar. Förskolan bör bl. a. därför fungera som en naturligdel av den sociala miljön i bostadsområdet och familjen bör i förtroende kunnasöka sig till förskolan med sina problem. Förskolan skall också kunna minska skillnaderna i barnsutgångsläge inför skolan och det senare livet. Enligt utredningen finns dettrots utbildningsreformerna fortfarande stora skillnader i yrkes- och utbildningsvalmellan barn från ohka hemmiljöer. Skillnaderna är också stora mellan pojkar ochflickor när det gäller sådana val. Förskolan bör enligt utredningen stödjabarnen på ett sådant sätt att de kan utgå frän sina egna inneboende möjligheteri stället för att så starkt som ännu sker påverkas av traditioner och attitydersom hänger samman med kön, socialgrupp etc. Utredningen understryker att förskolan måste nå barnen itidig ålder för att kunna minska skillnaderna i utgångsläge mellan olikagrupper. Detta jämlikhetskrav är särskilt påtagligt för barn som har ett sämreutgångsläge och därför behöver extra stöd för att komma rill sin rätt. Detgäller integrationen av handikappade barn i samhället, antingen det är fråga omfysiska, psykiska, sociala eller språkliga handikapp. Det gäller bl, a. mängainvandrarfamiljers speciella svårigheter. Det kan också gälla barn frånisolerade glesbygder med alltför begränsade möjligheter till kontakter utanförfamiljen. Förskolan har sålunda en funktion att fylla för bådeindividen och familjen. Denna dubbla funktion där barns och föräldrars behovtillgodoses bildar utgångspunkten för förskolans övergripande mål. Målet börutgå från att varje barn skall ha rätt till sådana livsbetingelser att det gesförutsättningar att utveckla sina inneboende möjligheter. Med barnets personlighetsutveckling i centrum harutredningen formulerat följande tre pedagogiska delmål. Förskolan skallgemensamt med föräldrarna ge förutsättningar för att barnet utvecklar ochstabiliserar en uppfattning om sig själv som individ. Det är grunden för attbarnet senare skall kunna samverka med andra i olika avseenden. Förskolan skallge förutsättningar för att barnet successivt utvecklar kommunikaUonsförmågan isitt samspel med omgivningen. Barnet bör i stigande grad bli medvetet om allasina inneboende uttrycksmöjligheter och använda sig av dem i ord, ljud, rörelseoch bild. Förskolan skallge förutsättningar för att en gynnsam begreppsbildning växer fram hos barnet,och som gör att det före skolinträdet förstår grundläggande begrepp, viss växelverkan mellan begrepp ochenkla systemrelationer. Barnet inhämtar inte i första hand kunskaper utan lärsig en metod att lära; det får en förmåga att utnyttja begreppen iproblemlösning och kreativ verksamhet. Dessa delmål bör ses som riktmärken för det pedagogiskaarbetet i direktkontakter med barnet. Den organisatoriska modellen omkringdetta arbete liksom den fysiska miljöns utformning och dess resurstillgångarbidrar också till att målen kan bli en realitet. Förskolan skall inom sig rymma både heltids- ochdeltidsverksamhet. Den bör ses som en familjen,vilket innebär att den ur olika aspekter alltid har till uppgift att tillgodosebåde barns och föräldrars behov. Denna tvåfaldiga uppgift understryks avutredningen då verksamheten först i bägge dessa funktioner utgör ett viktigtled i barnets utveckling på lång sikt. Barnets och föräldrarnas behov bildar enoupplöslig enhet, där den ena partens behov påverkar den andras. För att fåen mera påtaglig betydelse för barnens utveckhng bör enligt utredningenförskola i deltidsform erbjudas alla barn från den ålder då behovet avett vidgat samspel med andra människor utanför den egna familjen och behovet aven vidgad miljöstimulans ur skilda aspekter blir speciellt påtagliga. För barnsom på grund av olika slag av handikapp har särskilda behov vid sidan av de föralla barn utmärkande behoven bör komplement till familjen i form av förskolafrån tidig ålder realiseras på kortast möjliga sikt. För detta behövs enuppsökande verksamhet från samhällets sida. Dessa barns behov kan i en del falltillgodoses genom tretimmarsförskolan, i andra fall lämpar det sig bäst medhalv- eller heldagsverksamhet. Föräldrar som pä grund av förvärvsarbete eller studierbehöver och efterfrågar samhällets stöd för sina barns värd och fostran bör påsikt allmänt erbjudas denna familjeservice i form av en förskola som tillgodosertidsmässigt sett skiftande behov. Komplement till förskolan krävs då barnetblir tillfälligt sjukt. 3.3 Allmän förskola för sexåringar Utredningens material om barns utveckling och uppväxtmiljövisar angelägenheten av att alla barn får sådan utvecklingsstimulans somförskolan avser att ge. Pä kort sikt bör utbyggnaden inriktas på atttillförsäkra alla sexåringar möjligheten att gå i förskola. Utredningenföreslår därför att samtliga kommuner får skyldighet att fr. o. m. år 1975anvisa alla sexåringar plats i förskola. Denna allmänna förskola föreslåsomfatta minst motsvarande 3 timmars verksamhet per dag. Allabarns rätt till en minst eltårig förskola föresläs bli reglerad i enförskollag. Denna rätt till förskola bör på inte alltför lång sikt omprövas isyfte att utsträcka den nedåt i åldrarna. Om en kommun inte kan uppfyllamålsättningen om ettårig förskola är 1975 skall det finnas möjlighet tilldispens längst . Utredningen bedömer möjligheterna att genomföra enallmän förskola som goda. De flesta kommuner kommer att kunna taemot barn också i åldrarna . Det finns dockbetydande regionala ojämnheter i utvecklingen. Vidare riskerar en del grupperbarn att "komma utanför" om inte förskolan blir allmän genomlagstiftning. Det gäller bl. a. glesbygdsbarn, invandrarbarn och socio-eko-nomisktsämre ställda barn. Avstånd och otillräckliga transportmöjligheter samtbristfällig kunskap om förskolan hos föräldrarna kan också medföra att ett barnställs utanför förskoleverksamheten. Utredningensförslag innebär att plats i förskola skall ställas till förfogande för allasexåringar som inte redan har plats i daghem, samt att barnet och föräldrarnaskall underrättas om var och när platsen får tas i anspråk. Alla föräldrar börfå ingående och konkret information om förskolans syfte, innehåll ocharbetssätt. Utredningenframhåller att ett väsentligt mål är att alla barn skall nås genom förskolan.Barnens rätt till förskola kan inte anses garanterad enbart genom att platserställs till förfogande för de barn vars föräldrar anmält intresse. Då finnsrisker för att många av de barn, för vilka förskolan är viktigast, inte skullenås av verksamheten. I de fall där en sexåring inte tar anvisad förskoleplats ianspråk föreslås därför skyldighet för kommunen att ta direkt kontakt medfamiljen för att få klarhet i skälen till barnets frånvaro. I de fall någotslag av principiella skäl för barnets frånvaro föreligger blir det kommunensuppgift att genom t. ex. förskollärare eller socialarbetare informera familjenom bl. a. förskolans syfte, innehåll och arbetssätt för att därigenom kunna gefamiljen möjlighet att ta ny ställning till förskolan. Om föräldrarnaändå inte anser förskolan lämplig för barnet bhr uppgiften att se till attbarnets personlighetsutveckling främjas på annat sätt i hemmet eller eventuellti form av lekgrupp, öppen lekverksamhet eller liknande. Nägon obligatoriskskyldighet för barnen att delta i förskolans verksamhet föreslås sålunda inteav utredningen. 3.4 Barn med särskilda behov av stöd och stimulans Utredningen har i sitt pedagogiska program betonat hurviktiga förskoleåren är för alla barn. Brist på allsidig stimulans under demest formbara åren kan hämma barnens utvecklingsmöjligheter och det är därförviktigt att man tillgodoser de handikappade barnens olikabehov. Utredningen föreslår att en ökad prioritering till plats i förskolatillämpas för barn med särskilda behov. Till den grupp barn som har behov avsärskilda insatser från samhällets sida räknar utredningen barn som av fysiska,psykiska, sociala, språkliga eller andra skäl har svårigheter av skilda slag.Utredningen framhåller därvid att handikappade barn så långt det är möjligtbör integreras i vanlig förskola, men att andra alternativ måste finnas för debarn som behöver det. Utredningen föreslår att barn med särskilda behovskall fä rätt till förskoleverksamhet redan före ålder.Primärkommunen föreslås få skyldighet att bereda barn med särskilda behov avstöd och stimulans verksamhet i förskola eller genom anordningar som motsvararsådan verksamhet. Utredningen framhåller att dessa stödåtgärder för de handikappadebarnen bör finnas redan från tidig ålder och inte som komma in först närbarnet skall börja i en viss skolform. Stödet bör ges barnen så tidigt sommöjligt och senast . Landstingskommunerna föreslås fä ansvaret för värd ochförskoleverksamhet för förskolebarn med kvalificerade handikapp, vilka krävervård vid sjukhus, elevhem (barnhem) eller motsvarande institution. är det önskvärt att även de barn som omfattas av omsorgslagen sålångt det är möjligt integreras i primärkommunernas förskolor och attlandstingen därvid ersätter kommunerna för kostnaderna. Där det inte är möjligtatt integrera förskolebarnen utan de måste vistas i separata institutioner börlandstingen helt svara för de omsorger barnen behöver och då även förförskolan. Landstingen bör också ha ansvaret för förskoleverksamheten för debarn som vistas pä sjukhus eller specialinstitution,barnhem eller liknande. Till dess landstingen förklarat sig ta över ansvaretför barnen skall primärkommunen vara skyldig att förvissa sig om att de fårtillgång till förskoleverksamhet i den män det gäller barn som omfattas avförskolelagens bestämmelser. För de sexåringar som på grund av sjukdom måstevistas i hemmet och som beräknas inte kunna delta i sin förskolas verksamhetunder t. ex. minst föreslår utredningen skyldighet för kommunen attanordna lekterapi genom hembesök av ambulerande förskollärare. Utredningen understryker att det för att spåra barn medolika slag av handikapp som skapar särskilda behov av stödinsatser behövs enuppsökande verksamhet från kommunernas sida. Bestämmelser om kommunernasskyldighet i dessa avseenden föresläs inskrivna dels i bamavårdslagen, dels iden nya förskolelagen. Utredningen pekar pä behovet av särskilt stöd frånsamhället för att invandrarfamiljerna och deras barn skall kunna fungera päsamma villkor som andra barnfamiljer här i landet. Det är betydelsefullt attinvandrarbarnet kan lära sig svenska . Utredningenframhåller språkets betydelse i socialt och känslomässigt avseende. Språkundervisningenför invandrarbarn bör dock inte enbart bli en fräga om att lära ut svenska utanockså att träna barnet i dess eget modersmål. Utredningen betonar att justmodersmålsträningen är viktig vid inlärningen av ett nytt språk. Det finns riskför att invandrarbarn inte lär sig att behärska vare sig sitt modersmål ellersvenska språket fullständigt. Invandrarbarn bör i första hand placeras i vanligaförskolor men ibland kan andra former vara mer lämpliga. Vilken form avförskola som bör väljas beror dels på hur mänga invandrarbarn det finns ikommunen och deras fördelning på olika språkgrupper, dels pä vilken tillgångkommunen har till reguljära förskoleplatser, tvåspråkig personal,lokaler och transporter. Med tankepå hur viktigt det är att invandrarbarnen erhåller platsi förskola förordar utredningen att invandrarbarnens behov av förskolaundersöks genom uppsökande verksamhet. Invandrarbarnen bör därvid i vissa fallhänföras till de barn som erbjuds förtursplats i förskolan. Utredningen betonarvikten av att bygga upp samarbetet mellan föräldrarna och förskolan.Utredningen föreslår att uppsökande verksamhet i dessa fall sker i tre steg:genom brev på familjens modersmål, genom direktkontakt av annat slag och genomhembesök med tolkhjälp eller genom tvåspråkig kontaktperson. Utredningenbetonar också behovet av tvåspråkig personal i förskolan, särskilt underbarnens introduktionsperiod. Forskning bör initieras om språkinlärning och omvad det innebär för invandrarbarn att möta ett nytt språk och en ny kultur. Utredningen framhåller att förskoleverksamheten för barn iglesbygdsområden i mänga fall måste lösas genom särskilda arrangemang. Medglesbygd avses därvid i första hand stödområdena i mellersta och norra . De geografiska avstånden och isoleringen för människorna i dessaområden innebär i vissa fall problem, som medför att särskilda insatser kanbehövas för att tillförsäkra barnen en tillfredsställande förskoleverksamhet. 1 kommuner med glesbygdsområden där antalet sexåringar ärlitet kan det vara motiverat att barnen skrivs in i förskolan redan dels för att man skall få lämpliga förskolegrupper, dels för att barnenskall få en tidig och successiv introduktion i gruppsamvaro och vidgadekamratkontakter. Barn som växer upp i en miljö där sådana socialaförutsättningar inte naturligt ges tillhör den grupp som bör fä plats iförskola redan . Genom enpågående försöksverksamhet prövas olika organisationsformer förglesbygdsförskolorna, nämligen särskilda förskolegrupper med egna lokaler inomeller utom , grupper där förskolebarn och lågstadiebarn hargemensamma lokaler och samverkande personal samt "rörlig förskola" iform av specialutrustad buss. Utredningen räknar inte med att alla glesbygdsbarnsom skall omfattas av den allmänna förskolan skall kunna med dessaorganisationsformer. Lösningen i fjällbygder och skärgårdsområden kan t. ex. fåbli ambulerande förskollärare som besöker barnen i deras hem kanske ikombination med ordnad gruppverksamhet. Utredningen framhåller att restideninte får bli så läng att den tröttar barnen. Om resan är lång bör barnen gåfärre dagar men kanske per dag. Skjutsarna bör samordnas medskolbarnens. Långa resor kan också motivera en något mindre barngrupp för attinte barnen skall bli för trötta. Om förskolan omfattar pervecka och år kan en ettårig förskola i vissa fall bli otillräcklig. Utredningen föreslår därför att för barn som bor iglesbygdsområden och som inte kan erbjudas förskoleverksamhet i normalomfattning skall förskolan kunna fördelas på två är och därvid omfatta minst800 timmar . Utredningen framhåller att kommunerna redan nu med stöd av3 § barnavårdslagen bedriver en omfattande förebyggande barnavård. Daghemmenhar t. ex. ofta givit förtur åt barn till ensamstående föräldrar ochlåginkomsttagare som förvärvsarbetar. I vissa fall har daghemmen också använtssom ett led i ett socialt behandlingsarbete. Det har även förekommit att maninrättat avdelningar inom lekskolan och vid daghemmen som varit särskiltrustade att ta hand om barn med olika svårigheter. Enligt barnstugeutredningenserfarenheter är det dock totalt sett få kommuner som bedrivit en systematiskuppsökande verksamhet längre ned i åldrarna än bland grundskolebarn, dvs. ålder och uppåt. För de flesta barn med särskilda behov av stöd ochstimulans har daghem och lekskolor därför inte blivit det instrument i denförebyggande barnavården som vore önskvärt. Utredningenföreslår därför att kommunernas skyldighet att bedriva en uppsökande verksamhetför barn och ungdom preciseras genom ändring av 3 § i bamavårdslagen. Vidareföreslär utredningen att den nya förskolelagen skall innehålla stadgande om attbarn med särskilda behov av stöd och stimulans skall uppmärksammas. Syftet medden uppsökande verksamheten är enligt utredningen i första hand att ge detuppsökta barnet den service som varje barns familj behöver. Det kan t. ex.gälla ekonomisk hjälp, bostadsanskaffning, remitteringar till andra organ ochliknande åtgärder. Därtill kan i många situationer tidigt insattförskoleverksamhet innebära en fördel för barnet och familjen. För barnetinnebär förtur till en förskoleplats att gynnsamma utvecklingsbetingelserskapas. För familjen kan det innebära en avlastning men även en stimulans somger möjligheter för en generellt bättre hemmiljö. När detgäller metoderna för den uppsökande verksamheten framhåller utredningen att detär önskvärt att finna en form som upplevs positiv av föräldrarna och som öppetredovisar skälen till en eventuell förtursplats. Man bör därför så långtmöjligt samarbeta med föräldrarna och hämta in informationer direkt från dem.Utredningen föreslår att den kommunala socialvården och landstingensbarnhälsovård i samarbete genomför en generell uppsökande verksamhet ianslutning till en undersökning vid barnavårdscentralen det ärbarnet fyller . Syftet är dels att ge reguljär hälsovård, dels att geunderlag för förtursprövning till förskolan samt uppmärksamma barn som behöverremitteras till andra fackorgan. Utredningen föreslår att personal frånbarnavårdsnämnd/social centralnämnd knyts till barnavårdscentralen för att därträffa de föräldrar och barn som kommer till undersökningen. Det innebär bl. förälder ges tillfälle till ett personligt samtal medrepresentanter för barnavårdsnämnden/sociala centralnämnden. Utredningen serdetta samtal som en mycket viktig del av förtursprövningen. Samtalet gerföräldrarna tillfälle att diskutera både det egna barnets behov av förskolevistelseoch de frågor som de upplever som väsentliga. Vid förskoleundersökningen bör barnavårdsnämnden/socialacentralnämnden även informera om annan verksamhet för barn som förekommer ikommunen. Utredningen betonar värdet av denna information särskilt till de barnsom inte får plats i förskolan. Utredningen framhåller att det är angeläget att försökaupptäcka barn med särskilda behov av stöd och stimulans även tidigare än vidden s. k. förskoleundersökningen. Det är därför viktigt att informera föräldraroch olika yrkesgrupper som kommer i kontakt med barn om förskolans uppgifter iden kommunala sociala familjeservicen. Varje kommunalt anställd bör besitta ettvisst mått av övergripande aktuella kunskaper om den samlade sociala servicenoch dess funktioner utanför sitt eget verksamhetsområde för att kunna mötabehov av information hos föräldrar med förskolebarn. Särskilt viktigt är detatt personal som arbetar inom social-, skol-, kultur-, fritids- ochhälsovårdssektorerna har kännedom om varandra, om vilka funktioner de fylleroch vilka former de har för sitt servicearbete. För att ge pedagogisk stimulans till barn som inte harplats i förskolan föreslår utredningen att en lekrädgivning prövas i sambandmed den uppsökande verksamheten. En förskollärare från en av områdets förskolorkan informera föräldrarna om olika vägar att stimulera barnens lek.Lekrådgivningen bör ta sikte på åldersgrupperna är. 3.5 Förskolans planering och utbyggnad Utredningen framhåller att förskolans planering ochutbyggnad måste bygga pä bedömning och vägning av olika gruppers behov avförskoleplatser. Utbyggnaden måste inriktas pä att tillgodose främst tregrupper, nämligen barn till skolstarten, barn med särskildabehov av stöd och stimulans samt barn med förvärvsarbetande eller studerandeföräldrar. kunde av alla sexåringar tas emot ilekskola. Av de ca 120 000 sexåringarna fanns ca 65 000 i lekskola och ca 8 000i daghem. De regionala variationerna är dock betydande, vilket innebär att ivissa kommunblock fä eller inga förskoleplatser finns, medan, det i andrakommuner finns plats för både sex- och femåringar och i vissa fall även för fyraäringar. Antalet sexåringar beräknas vara ca 110 000.Enligt prognos (LUSoS 1969), som bygger på uppgifter från kommunerna,skulle det finnas 130 000 barn i lekskola är 1975. På grund av de regionalaojämnheterna finns det dock enligt utredningen risk för att mellan 5 000 och 10000 sexåringar skulle bli utan förskoleplats om inte särskilda åtgärdersätts in. Ä andra sidan skulle vissa kommuner kunna erbjuda plats åt flertalet femåringar och i vissafall även åt fyraäringar. Den extra insats som kommer att krävas för att realiseraen allmän förskola 1975 beräknas enligt utredningen blirelativt blygsam totalt sett. För vissa kommuner med ringa utbyggnad f. n. kandock dispens behövas lämnas för genomförande av den allmänna förskolan från ensenare tidpunkt. Utredningen föreslår att barn som på grund av fysiska,psykiska, sociala eller språkliga handikapp har särskilt behov av stöd ochstimulans genom en uppsökande verksamhet skall kunna erbjudas plats i förskolanfrån tidig ålder. Genom särskilda insatser för barn beräknas enförhållandevis stor grupp komma att erbjudas förtursplats före ålder.Utredningen framhåller att det är mycket stora svårigheter att beräkna antaletbarn som kan ha behov av förtur. Utredningen föreslär att kommunerna som enschablonmässig beräkning utgår från ett platsbehov motsvarande av de fyra-och femåringar som inte behöver heltidsplats på grund av föräldrarnasförvärvsarbete. För hela landet skulle det innebära omkring 25 000 platser. Utredningen framhåller vikten av att denförskoleverksamhet som tar sikte på barn med förvärvsarbetande eller studerandeföräldrar byggs ut kraftigt. Skillnaden mellan platstillgång och behov äremellertid mycket betydande för denna verksamhet och kravet på fullbehovstäckning måste därför ses på relativt lång sikt. För att få till stånd en utbyggnadsplanering av daghemmensom på viss sikt leder till behovstäckning för förvärvsarbetande och studerandeföräldrars barn, föreslår utredningen en skyldighet för kommunerna att upprättaförskoleplaner samt bestämmelser om markreservationer för förskolor och krav påfull behovstäckning i nya bostadsområden med minst 200 lägenheter. Enligt utredningens förslag skall den kommunala planeringenför förskoleverksamheten sammanfattas i en plan för hela kommunen. Utredningenföreslår ett lagstadgat krav på att alla kommuner skall ha en sådan plan, därhela behovet redovisas. Med plankravet bör inte bindas några centralt angivnakrav på viss ambitionsnivå i utbyggnadstakten totalt för kommunen. Förskoleplanen bör i stället bh föremål för politiska beslut i komrnunen. Ett viktigt element i förskoleplanen är särskilda planersom avser planering och utbyggnad inom nya områden med mer än 200 lägenheter.För dessa nya områden föreslår utredningen att kommunerna skall åläggas attordna tillräckligt antal platser för full behovstäckning. Utredningen föreslår vidare bestämmelser ommarkreservationer för förskolor i samband med den långsiktiga fysiskaplaneringen för bostadsbyggande. Markbehovet för förskolor och fritidshemberäknas genom att man multiplicerar antalet platser med 50 m vilket krävs förvarje plats enligt utredningens förslag. Förskoleplanen föreslås ingå som en del av den kommunalaverksamhetsplaneringen, som bl. a. ger grundläggande data om väntadutveckling. t. ex. foikmängdsprognoser och bedömning av tillväxten avde ekonomiska resurserna. Utöver dessa allmängiltiga prognoser krävsytterligare prognoser för förskoleplaneringen, bl. a. prognos för framtidasysselsättning bland kvinnor med förskolebarn. Innehålleti förskoleplanen föreslås omfatta en behovsberäkning för hela kommuneninnefattande folkmängdsredovisning och prognos, redovisning och prognos överden kvinnliga förvärvsintensiteten samt prognos över behovet avförskoleplatser, utarbetad enligt de metoder som anges av utredningen. Planenskall vidare redovisa kommunens beslut om graden av behovstäckning. I planenskall också redovisas underlag för förskolornas lokalisering, redovisning avbefintlig organisation, översiktsplaner, bostadsbyggnadsprogram,folkmängdsredovisning på delområden samt organisationsformer och lokaliseringav nya förskolor. Behovsberäkningeni förskoleplaneringen skall utföras för varje kommun för sig men beräkningarnabör ske enligt enhetliga metoder i alla kommuner för att det skall vara möjligtatt göra jämförelser. Behovsprognoserna föreslås utförda med två tidsintervaller,nämligen dels en detaljerad prognos , dels enöversiktlig prognos . I samband med kommunens översiktsplanering bördessutom göras markreservationer för förskolans behov som ofta bör sträcka sig20-30 är framåt i tiden. Behovsberäkningen bör enhgt utredningen förnyas minstvart femte år för att vara aktuell. 1 mänga kommuner med snabba förändringarkan femårsperioden visa sig vara för lång för att förskoleplanen skall hållasaktuell. Kommunerna förutsätts se över planen i samband med den ekonomiskaplaneringen.