prop · FW0315 · 1973-12-31 00:00:00 — Skydd skall med tillämpning av detta kriterium ges inte bara för verksom först getts ut i unionsland utan även för verk som getts ut iunionsland och i land utanför unionen, varvid samtidig utgivning anses ha ägtmm om verket utkommit i två eller flera länder efter dess förstapublicering. Speciellaanknytningsmoment har införts för filmverk, byggnadsverk och konstverk (art.4). Även om inte nationalitets- eller utgivningskriterierna är uppfyllda,skall skydd enligt konventionen inträda dels för upphovsmän tUl fUmverk, varsproducent har sitt säte eller sin vanliga vistelseort i ett unionsland, dels förupphovsmän till byggnadsverk, som uppförts i ett unionsland, eller tUl verk avgrafisk eUer plastisk konst, vilka utgör del av byggnad som är belägen i ettunionsland. Vidgenomgången av de ändringar som i detta avseende gjorts i konventionstextenuttalar utredningen till en början att nationalitetskriteriet redan finnsintaget i 60 § URL och att detta förhållande därför inte påkallar någon ändringi paragrafen. Enligtden nya texten jämställs med medborgare i unionsland den som har sin vanligavistelseort där. I 60 § gäller en motsvarande regel endast för statslösa ochflyktingar. Utredningen föreslår därför att en mot konventionstexten svarandeutvidgning görs i 60 §. Den nuvarande regeln om skydd för verk vars upphovsmanhar hemvist i , föreslås utgå i samband härmed. Såvitt gäller regeln om s. k. samtidig utgivninguttalar utredningen att bestämmelsen i Brysseltexten ansetts gälla bara tUlförmån för upphovsman som är medborgare i unionsland. På grund av dennabegränsning har någon däremot svarande bestämmelse inte upptagits i 60 §.Eftersom regeln i den nya konventionstexten gäller generellt föreslår utredningenatt i 60 § skall tas upp en motsvarande bestämmelse. Konventionenstillämpningsområde har som nämnts utvidgats bl. a. genom att speciellaanknytningsmoment införts för vissa verkskategorier. Utredningen berör förstregleringen av filmverk. Även om nationalitets- eller utgivningskriteriet inteär uppfyllt, gäller enligt den nya konventionstexten som huvudprincip attunionsland skall ge skydd åt filmverk, vars producent har sitt säte eUer sinvanliga vistelseort i unionsland, I promemorian föreslås att en motsvaranderegel tas in i 60 §, I samband härmed bör enligt utredningen i paragrafen äventas in den presumtionsregel som finns i art. 15.2. och som innebär att, om inteannat visas, som producent skall anses den vars namn på sedvanligt sätt harutsatts på exemplar av fihnverket. Ävenbeträffande vissa konstverk gäller enligt konventionen speciellaanknytningsmoment Regeln härom har i den nya konventionstexten underkastats enjämkning som enligt utredningen närmast är redaktionell. Enligt den nya textenär regeln tillämplig inte bara på konstverk som infogats i byggnad utan ocksåpå konstverk som infogats i annan med marken fast förenad anordning. Ipromemorian föreslås att denna jämkning beaktas vid utformningen av 60 §. Ipromemorian tas i detta sammanhang också upp till behandling vissa andra frågorsom enligt utredningen påkallar uppmärksamhet. Till en början erinrarutredningen om att 60 § URL anger tillämpningsområdet för lagens regler omupphovsrätt. Frågan vilka rättsregler som skall tillämpas beträffandeupphovsrättsliga avtal besvaras inte av lagtexten. Enligt utredningen tordeprincipiellt härvid den svenska internationella privaträttens regler varatillämpliga. Härav skulle följa att frågan om tolkningen och verkan av t, ex,ett i främmande stat ingånget förlagsavtal blir att bedöma enligt reglema i detfrämmande landet och detta även om det verk som avtalet omfattar åtnjuter skyddenligt 60 §, Trots att svåra gränsdragningsfrågor här kan uppstå, är det enligtutredningens mening inte erforderligt eller ens lämpligt att i lagen sökareglera svensk rätts tUlämpning i sådana fall. Utredningentar i samband med behandlingen av föreskrifterna i art 36 också upp bl, a,frågan om förhållandet mellan skyddsbestämmelserna i konventionen och i URLsärskilt i fall då ett verk, utan att ha hemland i enhgt definitionen iart. 5.4., likväl faller under URL på grund av bestämmelsema i 8 kap. (6062§§) om tillämpningsområdet för denna lag. Det är härvidlag att märka attenligt art. 5.1. upphovsmän obligatoriskt åtnjuter inte bara s, k, nationellbehandling i andraunionsländer än hemlandet utan också de rättigheter som särskilt tillkommer dempå grund av bestämmelsema i själva konventionen. Utredningen uttalar i dennafråga att det med hänsyn till URL:s innehåll i allmänhet inte uppstår någrasvårigheter, eftersom URL på praktiskt taget alla punkter ger samma skydd somBernkonventionen eller ett mera omfattande skydd. På en punkt måste dock enligtutredningen en reservation göras i detta avseende, nämligen beträffande denreglering av avtal om medverkan vid filminspelning som upptagits i art. 14bis iden nya texten, bl. a. frågan om krav på skriftiighet vid sådana avtal.Utredningen har funnit dessa frågor böra lösas inom ramen för TK och föreslår idetta hänseende vissa ändringar och kompletteringar av 1 § denna kungörelse, I 61 § andra stycket URL reglerastillämpningsområdet för bl, a, bestämmelserna i 49 § om skydd för vissakatalogarbeten m, m, I 61 § andra stycket sägs bl, a, att 49 § är tillämplig påarbete som har framställts av den som har hemvist i eller av sådanstatslös eller flykting som har sin vanliga vistelseort här i riket. För attåstadkomma likformighet med 60 § föreslår utredningen att bestämmelsen ersättsmed en regel om att 49 § är tillämplig på arbete, framställt av den som har sinvanliga vistelseort i . 22 § FotoL innehåller bestämmelser om FotoL: stUlämpningsområde. De motsvarar bestämmelserna i 60 § URL. Utredningen uttalaratt de nya regler som föreslås införda i 60 § URL i och för sig bör ha motsvarandetillämpning i fråga om fotografisk bild. Enligt utredningen förefaller det dockknappast nödvändigt att återge dessa bestämmelser i . Utredningen föreslåri stället att man i 22 § FotoL gör en hänvisning till 60 § URL i dess helhet. I 23 § FotoL ges möjUghet för Kungl. Maj:t attmeddela föreskrifter om FotoL:s tUlämpning med avseende på annat land m. m.Bestämmelsen motsvarar 62 § URL. Utredningen uttalar att man i 23 § FotoL böranvända samma teknik som föreslagits beträffande 22 § FotoL. Bådahänvisningarna bör då enligt utredningen samordnas och upptas i 22 §,FotoL,vUket medför att 23 § kan utgå. När det gäller sättet att ange tiUämpningsområdetför URL föreslår en av utredningsmännen, professom , i ett särskUtyttrande att konventionens regler härom skall föras över till URL iprincipiellt oförändrad form. En sådan lösning medför enligt Bergströmväsentiiga lagtekniska fördelar, bl. a. därigenom att vissa regler intebehöver återges två gånger, dvs. dels i 60 § URL, dels i TK. Vidare skulle manmed en sådan konstmktion lättare kunna undvika tolkningstvister rörande konventionensbestämmelser om tillämpningsområdet. är vidare kritisk i fråga om dens. Den nuvarande regeln härom 11 § 3 mom. TK, vilkenenligt utredningens förslag lämnas orubbad, innebär att skydd enligt svensklag inte skall åtnjutas i faU då den iverkets hemland stadgade skyddstiden redan har gått ut. erinrar omatt regeln bara träffar verk av utländska medborgare och att den innebär att ensvensk upphovsman, vars verk har hemland i ett land med kortare skyddstid, ändåi får åtnjuta den i gällande längre skyddstiden. En utländskmedborgare i samma situation är utesluten från skydd i vårt land. a, om en sådan regel är förenUg med konventionens grundprincipom nationell behandling. Han föreslår att man i 60 § URL föreskriver att, omden i verkets hemland föreskrivna skyddstiden har gått ut, skydd skall åtnjutasi om upphovsmannen är medborgare eller har sin vanliga vistelseort iSverige eller i annat unionsland med samma eUer längre skyddstid, ProfessomStrömholm har i ett särskUt yttrande i sak anslutit sig tUl Bergströmsuppfattning i fråga om skyddstidsjämförelsen, I art.3.3. finns en definition avbegreppet publicerade verk ("ceuvres publiées"). Enligt Brysseltextenavses härmed verk som är utgivna, oberoende av det sätt på vilket de särskildaexemplaren framställts, under förutsättning att exemplaren i tillräckligt antalgjorts tillgängliga för allmänheten. Som villkor för att verket skall anses publicerat har uppställtsatt utgivningen skall ha skett med upphovsmannens samtycke. Vidare har "itillräckligt antal exemplar" utgått och ersatts med att exemplaren skallha gjorts tillgängliga "på sådant sätt att, med beaktande av verkets art,allmänhetens rimliga behov blir tillfredsställt". I 8 § URL finns definitionerav offentliggjort verk och utgivet verk. Ett verk är offentiiggjort när detlovligen gjorts tillgängligt för allmänheten. Verket anses utgivet närexemplar därav lovligen förts i handeln eller eljest blivit spridda tillallmänheten. Utredningen erinrar om att definitionen av offentliggjort verkinte har någon direkt motsvarighet i Brysseltexten men att definitionen avbegreppet publicering ("publication") nära motsvarar vad sominnefattas i det svenska begreppet utgivning. Utredningen uttalar attdefinitionen av begreppet publicerade verk i den nya konventionstexten synespåkalla att ordet "lovUgen" i definitionen av utgivet verk i 8 § URLbyts ut mot "med upphovsmannens samtycke". EnUgt utredningen ärvisserligen de båda uttrycken synonyma såvitt angår svensk rätt, eftersom ettverk inte lovligen kan ges ut utan upphovsmannens samtycke. Med hänsyn tillförhållandena i utlandet föreslår utredningen dock att det nuvarande uttrycketförtydligas. Den nya definitionen i konventionen påkallar enligt utredningen iövrigt ingen ändring i lagrummet. 3.2.4Upphovsmannens ideella rätt (art. 6bis) I art. 6bls ges föreskrifter om upphovsmannensideella rätt dvs. hans rätt att bli angiven som upphovsman till verket och attmotsätta sig att detta utsätts för kränkande behandling. enligtBrysseltexten obUgatoriska endast för upphovsmannens livstid men skall enligtden nya texten gälla hela skyddstiden. Utredningen konstaterar att motsvaranderegel redan gäller enligt 3 § URL och att någon ändring av lagen inte behövs. 3.2.5 Skyddstiden(art. 7 och 7bis) I art. 7, som behandlar skyddstiden, har införtsnya bestämmelser för filmverk, fotografiska verk och verk av brakskonst. EnligtBrysseltexten är dessa verk undantagna från den skyddstid frånupphovsmannens död som annars gäller. Enligt den nya texten skall emellertidhuvudregeln i princip gälla även för fUmverk, dock att unionsländerna kanbestämma skyddstiden till från det verket med upphovsmannens samtyckegjordes tillgängligt för allmänheten. För fotografiska verk och verk avbrukskonst har införts en minimitid från verkets tillkomst.Utredningen konstaterar att den i 43 § URL angivna vanliga skyddstiden om 50 årfrån upphovsmannens död gäller även för filmverk och verk av bmkskonst samt attskyddstiden för fotografier i allmänhet är från det bilden framställdes.Detta innebär enligt utredningen att den nya textens krav på skyddstid förfilmverk, fotografiska verk och verk av bmkskonst är uppfyllda och inte föranledernågon lagstiftningsåtgärd. Övriga jämkningar i art 7 påkallar enligtutredningen inte någon lagstiftningsåtgärd. Detsamma gäller bestämmelsema iart. 7bis om skyddstid när upphovsrätt tillkommer flera gemensamt. 3.2.6 Rättentill mångfaldigande, allmänna bestämmelser (art. 9) I art. 9 har gjorts den ändringen att upphovsman, imotsats tUl vad som gällt tidigare, fått generell ensamrätt att mångfaldigasitt verk (art. 9.1.). Härtill ansluter en undantagsregel enligt vilkenunionsländerna får tillåta mångfaldigande i vissa fall, om detta inte görintrång i det normala utnyttjandet av verket och inte heller oskäligt inkräktarpå upphovsmannens legitima intressen (art. 9.2.). Vidare anges att varje ljud-eller bildupptagning anses som mångfaldigande enligt konventionen (art. I utredningens promemoria påpekas att bådehuvudregeln i art, 9,1, och bestämmelsen i art, 9,3. redan har motsvarigheter iURL (2 §) och att någon ändring i den svenska lagstiftningen därför intepåkallas av konventionens nya lydelse i dessa delar. Beträffande undantagsbestämmelsen i art, 9,2. anförutredningen att regeln uppställer relativt snäva gränser för unionsländernasmöjligheter att inskränka upphovsmannens ensamrätt att mångfaldiga sitt verk.Det är därför nödvändigt att undersöka, om den svenska upphovsrättsligalagstiftningen är förenlig med den nya konventionstexten och alltså prövaom lagens undantag från upphovsmannens ensamrätt att mångfaldiga sitt verkfyller villkoren i art, 9,2. Bestämmelser om inskränkningar i upphovsrätten gesi 2 kap. URL och de bestämmelser som kan vara aktuella i detta sammanhang finnsi 9, 11 och 12 §§, 14 § andra stycket, 15 § andra stycket, 1619 §§ samt 24 och25 §§. 9 och 24 §§ URL reglerar frågan om upphovsrätt tillallmänna handlingar. Dessa bestämmelser har av utrednmgen behandlats i sambandmed översynen av offentlighetskommitténs tidigare nämnda betänkande (SOU 1967:28). 11 § URL handlar om rätt att framställa exemplar avskyddat verk för enskilt bruk. Utredningen ermrar om att under förarbetena tUlart. 9,2. som ett huvudexempel på konventionsregelns tUlämpning nämntsframställning för enskilt bmk. Vidare framhåUer utredningen att det ipraktiken, särskilt inom undervisningsväsendet, har framträtt vissa tendensertill missbruk av den frihet att mångfaldiga skyddade verk som 11 § medger. Bestämmelsenssyfte bör enligt utredningen komma till klarare uttryck för att uteslutamissförstånd och missbruk . Utredningen föreslår som den enklasteoch principiellt mest tUltalande utvägen att utforma lagtexten i näraanslutning tUl art. 9.2. Härigenom kan inga tvivel resas om att 11 § ärförenlig med konventionen och på grundval av den nya texten kan utvecklas enpraxis som anknyter tiU intemationellt erkända normer, I 5 § FotoL föreskrivs att enstaka exemplar avfotografisk bild får framställas för enskilt bruk. Utredningen erinrar om attfotografisk bild skyddas enligt men att ett unionsland bara ärförpliktat att skydda sådan bild som uppfyller kraven på ett verk i upphovsrättsligmening. Bild av sistnämnda slag omfattas av 15 § andra stycket FotoL där ensärskUd längre skyddstid föreskrivs för sådan bUd, "som äger konstnärligteller vetenskapligt värde". 5 § FotoL motsvarar 11 § URL och enligtutredningen bör de ändringar som föreslagits beträffande 11 § URL under allaförhållanden gälla även för fotografisk bild som åtnjuter skydd enligtBernkonventionen. Av praktiska skäl bör dock samma regler om mångfaldigande förenskilt bruk gälla för alla typer av fotografisk bUd. Utredningen förordardärför att 5 § FotoL ändras i enlighet med vad som föreslagits beträffande 11 §URL. I ett särskilt yttrande förordar justitierådetHesser att 11 § URL t. v. får kvarstå i oförändrat skick. Han påpekar att man iDanmark, och torde vara inställd på att bestämmelsen bör ses överi samband med en kommande revision av den upphovsrättsliga lagstiftningen. VadHesser uttalat i anslutning tiU 11 § URL äger motsvarande tiUämpningbeträffande 5 § FotoL. i 12 § (fotokopiering i arkiv ochbibliotek), 14 § andra stycket (användning av konstverk i kritisk ellervetenskaplig framställ- ning),15 § andra stycket (återgivning av konstverk i pressen i vissa fall), 18 §(framställning av blindböcker etc), 19 § andra stycket (användande av tonsatttext i konsertprogram) och 25 § (visning och avbUdning av konstverk i vissafall m, m,) är enligt utredningen förenliga med art, 9.2, Vissa ändringarföreslås emellertid i 25 § på grund av art, llbis och förslagen berörs i sambandmed denna artikel. 17 § URL innehåller bestämmelser om ljudupptagningför undervisningsbruk. Utredningenerinrar om att de bestämmelser om ensamrätt för upphovsman att bestämma omljudupptagning av sitt verk som finns i konventionens Brysseltext avser endastmusikaliska verk. För litterära verk och skolornas inspelningsverksamhetavser i huvudsak sådana verk finns inga bestämmelser i , infördes i art. 9.1. en generell rätt för upphovsman attbestämma om mångfaldigande av sitt verk och i art. 9.2. en regel om möjligheteratt föreskriva undantag härifrån. Utredningen påpekar att stadgandet i art.9.1. är generellt och alltså avser också ljudupptagning av litterära verk.Enligt utredningens mening är det en fömtsättning för att 17 § skall kunnakvarstå efter ett svenskt tillträde till den nya texten, i varje fall medverkan även mot utländska upphovsmän, att stadgandet bedöms vara förenligt medundantagsregeln i art, 9.2, Utredningen konstaterar i denna fråga att 17 § fåtten vidsträckt tillämpning. Sålunda mångfaldigas skolradioprogrammen i storupplaga av de s, k, AV-centralema för distribution av bandkopior till skolorna.Utredningen pekar i detta sammanhang även på den verksamhet, som bedrivs avTRU-kommittén. De av denna framställda programmen är till en del avsedda förSveriges Radios skolradioverksamhet men också bl, a, för vuxenutbildning. Envanlig form för att tillgodogöra programmen för vuxenutbildningen är att dessasänds i radio och inspelas inom folkbiblioteken, varefter bandkopiorna ställstill intresserades förfogande för självstudium på platsen eller i andralokaler. Utredningen uttalar att i upphovsrättsligt hänseende 17 § över huvudtaget inte är tUlämplig i fråga om inspelning av televisionsprogram. Denanmärker vidare att angett att 17 § inte heller är tillämpUg ifråga om inspelning av ljudradioprogram, när den sker för vuxenutbUdning inyss angiven form. Skälet skulle enligt vara att det här inte ärfråga om "undervisningsverksamhet". Denna bedömning torde enligtutredningen vara riktig. Med hänsyn till dessa begränsningar i möjlighetema atttUlämpa 17 § har fått lösa hithörande problem avtalsvägen.TRU-kommittén utverkar i sina avtal att de medverkande överlåter sinupphovsrätt till kommittén i erforderlig utsträckning så att denna i sin turkan medge mottagarna av sändningarna att inspela dessa. Avtalet täcker allinspelning för utbildningsbehov, alltså även sådana Inspelningar som i och försig skulle vara fria enligt 17§, Vid bestämmande av ersättningarna till de medverkande tar man hänsyn tillden överlåtelse av upphovsrätt som avtalen innehåller. Utredningenanser med hänsyn till nu angivna omständigheter att mångfaldigande av den typsom avses i 17 § numera har ett inte obetydligt ekononUskt värde förupphovsmännen. Detta värde kan förväntas öka ytterligare. Enligt utredningentorde det därför kunna slås fast, att sådant mångfaldigande inte kan föras inunder art, 9,2, 17 § i sin nuvarande utformning står enligt utredningenföljaktligen i strid med denna bestämmelse. Paragrafen kan därför i varje fallinte tUlämpas mot utländska upphovsmän. Utredningen finner att dessaförhållanden starkt talar för att paragrafen bör upphävas. Utredningen anförytteriigare ett skäl för denna ståndpunkt. Den framhåller att de program somframställts av fritt kan inspelas för vuxenutbildning, eftersomavtal föreligger. Program som framställs av skolprogramavdelningfår däremot inte inspelas för sådant ändamål, eftersom avtal inte föreliggeroch 17 § inte är tillämplig. Frågan om inspelning är tUlåten eller inte berorsåledes på denna distinktion, som för allmänheten kan vara svår att förstå. Detär därför av intresse för allmänheten att enhetlighet uppnås. Detta kan baraske, om man beträffande program följer exempeloch avtalsvägen tillförsäkrar mottagarna frihet att mångfaldiga inspelningarnaför de ändamål som här avses. Om frågan sålunda löses avtalsvägen blir enligtutredningen 17 § obehövlig även för radions del. Såvitt gäller enskilda inspelningar som görs avlärare torde enligt utredningen mångfaldiganderätten enligt 11 § URL varatillräcklig, detta så mycket mera som man vid bandinspelning regelmässigt baraframställer ett enda exemplar och man sålunda slipper att ta stäUning till densvårbedömda frågan om vilken kvantitativ begränsning som 11 § innebär.Uppspelning av band i en skolklass torde inte kunna anses vara ett sådant"annat ändamål" som förbjuds i 11 §, Utredningen föreslår av nu anförda skäl att 17 §skall upphävas. Om paragrafen ändock anses böra behållas torde det enligtutredningen i varje fall vara uteslutet att utvidga den till att avse äveninspelning av televisionssändningar eftersom detta skulle innebära en direktförsämring av de rättsliga positioner som upphovsmännen redan uppnått. Utredningen anmärker avslutningsvis att dedelegerade från övriga nordiska länder inte har ansett att förhållandena idessa länder är sådana att där gällande bestämmelser i ämnet bör ändras, I 19 § URL finns bl, a. regler om tvångslicens förtonsättning, Bestämmelsema härom finns i första stycket, I andra stycket gesrätt att återge text till musikaUskt verk i konsertprogram eller dylikt. Utredningenframhåller att frågan om bestämmelserna i 19 § första stycket är helt förenligamed torde ha varit tveksam redan De tvivel som således kunnat råda har enligt utredningen ivarje fall inte förringats sedan i art. 9.1. i den nya konventionstexteninförts den generella regeln om upphovsmannens ensamrätt att mångfaldiga sittverk. Enligt utredningen får emellertid bestämmelsen oberoende av dennaomständighet betecknas som dubiös i sakligt avseende och dessutom föråldrad.Den tillämpas praktiskt taget aldrig och i varje fall inte i sådan omfattningatt en tvångslicens är motiverad. Utredningen föreslår därför att bestämmelsenutgår. Motsvarande ståndpunkt har intagits av de delegerade från ochFinland, I den norska upphovsrättslagen saknas bestämmelse av detta slag. EnUgt utredningen torde bestämmelsen i paragrafensandra stycke om återgivande av text i konsertprogram m. m. kunna stödjas påart. 9.2. i den nya konventionstexten. Bestämmelsen bör enligt utredningensmening kvarstå. Under förutsättning att bestämmelsen om pressenslånerätt i 15 § första stycket utgår och detsamma sker med 19 § första stycketuppnår man, framhåller utredningen, den principiellt tilltalande situationenatt lagen blir befriad från alla bestämmelser där upphovsmannen kan hävda sinupphovsrätt bara genom att nedlägga ett förhandsförbud mot utnyttjande av hansverk. 3.2.7 Citaträtten(art. I art. 10.1. regleras citaträtten. Som tidigarenämnts avser bestämmelsen enligt Brysseltexten bara citat ur pressartiklar menhar vid fått en mer generell syftning. Utredningen anföratt den nya avfattningen närmast återgår på ett av i programmet tillkonferensen framlagt förslag som utformats i anslutning till motsvarandebestämmelser i svensk och övrig nordisk lagstiftning. Genom att förslagetgodtogs av konferensen kan de nämnda bestämmelsema i 14 § förstastycket URL behåUas oförändrade. 3.2.8 Lånerättenför undervisningsändamål (art. I art. 10.2. ges föreskrifter om lånerätt för vissapublikationer avsedda för undervisning. Enligt Brysseltexten ges som tidigarenämnts helt allmänt unionsländerna rätt att i den omfattning som rättfärdigasav ändamålet göra lån för publikationer som är avsedda för bl. a. undervisningen.Utredningen konstaterar att lånerätten är mindre omfattande enligt den nyatexten genom att i denna föresloivits att rätten endast får avse nyttjande avverk för belysning av undervisning genom skrifter. Dessutom har tillagts detvillkoret att nyttjandet skall stå i överensstämmelse med god sed. A andrasidan har en viss utvidgning skett genom att rätten nu skall gälla ävenundervisning genom radioutsändning eller ljud- eller bildupptagning. 16 § URL återgår delvis på art. 10.2. iBrysseltexten. Paragrafen skiljer sig dock från denna konventionstext bl. a.genom att den avser endast utgivning av samlingsverk . A andra sidan avser densamlingsverk inte bara för undervisning utan också för gudstjänst. Utredningenpekar även på att upphovsmannen enligt 16 § i motsats till Brysseltexten hartillerkänts rätt till ersättning när hans verk återges med stöd av dettalagrum.