prop · FW0313 · 1973-12-31 00:00:00 — Tidpunkten för ansökan äravgörande för företrädet mellan inteckningar och andra inskrivningar i fastegendom eller tomträtt och kan få avgörande betydelse vid bestämmandet avföreträdet mellan olika förvärv vid tvesalu m. m. Av bestämmelserna ominskrivningsdag följer att förändringar i inskrivnings-förhållandena kan skeendast på inskrivningsdag. fann veckointervalletmotiverat framför allt av historiska och praktiska skäl. Däremot ansågs detlånga intervallet inteha något reellt värde för den rättssökande allmänheten. Införande av ADB påinskrivningsväsendets område skulle enligt kommittén medföra betydandearbetsbesparingar genom att tidsödande rutiner kunde läggas pådatamaskinen. Genom att personalen därigenom skulle kunna ägna huvudparten avsin arbetstid åt beredning och prövning av ärenden, skulle det bli möjligt atthålla inskrivningsdag , vilket enligt kommitténs mening skulle varatill fördel för allmänheten. Kommittén föreslog därför att varje arbetsdagskulle utgöra inskrivningsdag. Förslaget lades fram i proposition till 1970års riksdag, som ansåg det riktigt att det fortsatta utredningsarbetet bedrevsmed utgångspunkt ifrån att varje arbetsdag skulle utgöra inskrivningsdag. Underförsökverksamheten har inte framkommit något som talar mot de avinskrivningskommittén gjorda antagandena om fördelen med ett dagligtinskrivningsintervall. Enligtpromemorian bör systemet med en inskrivningsdag överges i ett systemmed ADB. Några invändningar häremot har inte framkommit vid remissbehandlingen.Enligt min mening medger det nuvarande intervallet mellan inskrivningsdagarnainte ett rationellt utnyttjande av datorutrustningen i driftsystem 1.Vinsterna med reformen skulle med nuvarande ordning till stor del gå förlorade.Även jag har därför uppfattningen att ett kortare inskrivningsintervall börinföras. Ipromemorian konstateras att en övergång till ett system med inskrivningsdagvarje arbetsdag medför flera fördelar: snabbare handläggning, aktuelltregister, jämnare arbetsbelastning, enhetliga arbetsrutiner. Som förutsättningför att systemet skall fungera tillfredsställande anges att personalstyrkan hosinskrivningsmyndigheten avpassas så att den medger ett rationellt utnyttjandeav arbetskraften som det måste finnas viss beredskap vid tillfälligatoppar i arbetsbelastningen eller vid sjukdom och annan ledighet. En sådanberedskap bör enligt promemorian kunna upprätthållas genom attinskrivningsmyndigheten skall vara knuten till allmän underrätt. Enligtpromemorian är det möjligt att genomföra ett system med inskrivningsdag varjearbetsdag. Med hänsyn till de fördelar som följer med endagsintervalletföreslås i promemorian att så sker. Förslagethar på denna punkt tillstyrkts eller lämnats utan erinran av det storaflertalet remissinstanser. Som skäl för att genomföra endagsintervall har utöver de omständigheter som anförts i promemorian även åberopats attkostnaderna för mellanlagring och bearbetning av data därigenom kan hållas låga.Svea hovrätt och inskrivningsdomaren i Södra Roslags domsaga anser dock attendagsintervallet bl. a. av arbetstidsmässiga skäl inte bör omfatta fredagar.Till dem som är kritiska mot förslaget hör domstolsväsendets organisationsnämnd() och Föreningen , som ifrågasätter om det intefrån arbetsmässiga och organisatoriska synpunkter är bättre med ett längre intervall, förslagsvis . Sommotivering till sin inställning anför de båda remissinstanserna bl. a. att ettendagsintervall kommer att medföra att en arbetskraftsreserv ständigt måstefinnas till hands, eftersom ärendetillströmningen knappast kommer att bli såjämn som förutsatts i promemorian. Vidare konimer utrymmet förunderhandskompletteringar att minska med påföljd att antalet uppskovsbesluttrollgen kommer att få en besvärande omfattning. Svårigheter att arbeta avbalanser vid driftsavbrott framhålls, liksom de påfrestningar endagsintervalletkommer att medföra för inskrivningspersonalen. Vidare åberopas attfastighetsregistreringen kan ske på annan dag än inskrivningsdag. För egen del ansluter jag mig till uppfattningen att enövergång till endagsintervall medför mycket stora fördelar. En verksamhet avdenna art utförs mest rationellt om samma arbetsrutiner utförs dag för dagallteftersom ärendena kommer in. Andra argument som anförts mot endagsintervalletän de som rör personaltillgången väger enligt min mening inte särskilt tungt isammanhanget, särskilt som man numera från CFD:s sida förklarar attajourföringen av FR kan ske så att de nya uppgifterna finns tillgängliga i FRredan vid arbetstidens början den dag då registreringen dagtecknas. Denavgörande frågan för ställningstagandet till förslaget att införaendagsintervall är i vilken utsträckning ett sådant system ställer störreanspråk på personaltillgång eller eljest skapar organisatoriska olägenheter ijämförelse med en ordning där inskrivningsdag hålls med längre mellanrum. Denkritik som riktas mot förslaget grundas också på arbetsmässiga ochorganisatoriska synpunkter. Vad som i första hand avses är att en ordning medlängre intervall skulle ge ökade möjligheter till utjämning av arbetsbördanmellan de skilda dagarna . Jag är inte utan vidare övertygad omatt så är fallet. Sålunda bör framhållas att inte alla arbetsuppgifter somankommer på inskrivningspersonalen är av sådan natur att de i ett system medendagsintervall måste utföras viss dag. Som exempel på ärenden av dennabeskaffenhet kan anföras yttranden till fastighetsbildningsmyndighet isammanläggningsärende, ärenden rörande lagfartssammanträde och handläggning avuppskjutna och vilandeförklarade ärenden. Det kan antas att dessa och andraliknande ärenden kan handläggas då anhopningen avinskrivningsärenden är mindre än genomsnittligt. Härigenom kan den totalaarbetsbördan utjämnas. I ett system med endagsintervall bör normalt samtliga inskrivningsärendensom inkommer på viss dag bli handlagda . Det är emellertid främstorganisatoriska skäl och inte hänsyn till ADB-systemet som talar för en sådanordning. Skulle vid driftsstörning, sjukdom bland personalen eller liknandeomständigheter viss dags ärenden inte hinnas med är det intet somhindrar att handläggningen av ärendena fortsätter . Genom ett sådant överdrag till påföljande arbetsdag kanockså utjämning av arbetsbördan vid tillfällig ärendeanhopning åstadkommas. Meddet sagda har jag velat framhålla att en ordning med endagsintervall Inte synesofrånkomligen ställa särskilda krav på personal och organisatoriska insatser.Jag kan mot bakgrunden av vad som har anförts inte finna anledning attföreslå att avsteg skall göras från de principer som har legat till grund förden bedrivna försöksverksamheten och som inte visat sig vara förenademed olägenheter. Skulle det efter hand visa sig att ordningen medendagsintervall för med sig några mera betydande nackdelar som inte uppvägs avfördelarna med systemet, får frågan tas upp till förnyat övervägande. Jagförordar därför att inskrivningsdag skall hållas varje arbetsdag. Deinvändningar med hänsyn till inskrivningspersonalens arbetstider som från bl.a. riktats mot att inskrivningsdag skall hållas varje arbetsdagkan emellertid inte lämnas helt obeaktade. Som remissinstanserna påpekatförekommer det inte sällan att arbetstiden är inskränkt ianslutning till större . har det även blivit vanligt attKungl. Maj:t medger att tjänstetiden för får arbetas in, för atten längre sammanhängande ledighet skall uppkomma för de anställda. Eftersompersonalen vid inskrivningsmyndigheten bör ha samma arbetsvillkor sompersonalen vid tingsrätten i övrigt, kan det visa sig olämpligt attundantagslöst tillämpa en regel om att inskrivningsdag skall hållas varjearbetsdag. En så strikt regel är heller inte nödvändig för attinskrivningsväsendet skall fungera tillfredsställande. På grund av det anfördaförordar jag att inskrivningsdag i princip skall hållas varje arbetsdag men attKungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer bör ges rätt att, omsärskilda skäl föreligger, föreskriva undantag från regeln. Undantag bör iregel medges bara i fråga om dagar där arbetstiden inskränks generellt överhela landet. Den fortsatta försöksverksamheten får utvisa i vilken utsträckningdet kan bli behövligt att ta denna möjlighet i anspråk. Ipromemorian har föreslagits att reservrutiner får arbetas ut för att förkortatiden för terminalbehandling efter avbrott i överföringen eller andradriftsstörningar. Tre inskrivningsdomare ifrågasätter om det finns utrymme förmera betydande förenklingar och är tveksamma till promemorians innebörd pådenna punkt. I likhet med vad som anförts i promemorian anser jag atthandläggningen av inskrivningsärendena bör påbörjas även om terminalen intekan användas. Ärendena bör således beredas och förhandsgranskas av därtillavdelad personal och därefter lämnas till dem som skall fatta beslut i ärendenaför kontroll. På så sätt bör tiden för terminalbehandllngen efter avbrottetkunna inskränkas högst väsentligt, även om den totala handläggningstidengivetvis blir längre än om terminalbehandlingen kunnat ske kontinuerligt. I promemorian har vidareföreslagits att fastighetsregistrering ges rättsverkan framför ansökan iinskrivningsärende som görs som registreringen och berör sammafastighet eller fastigheter. Förslaget har tillstyrkts av det stora flertaletremissinstanser. Även jag biträder det, Lantmäteristyrelsen och Föreningen har uttryckt farhågor för att systemet skall leda tilländringar i beslut i inskrivningsärenden till följd av mellankommandefastighetsregistrering. Den form av ändring av beslut som skulle bli aktuellmed promemorians system kan enligt min mening omöjligen föranleda betänkligheter.Vad som i så fall skulle ändras är endast mellanlagrade beslut, dvs, beslut somi och för sig är klara men som ännu ej getts rättsverkan genom införing i IR,Att beslut i inskrivningsärende kommer att anknyta till en annanfastighetsindelning än den sökande avsett kan visserligen aldrig heltförebyggas. Som jag strax återkommer till kan emellertid systemet utformas såatt situationer av detta slag inte blir vanligare än med gällande system förfastighetsregistrering och inskrivning. Lantmäteristyrelsen anser det mindre tilltalande attinskri'ningsmyn-dighets beslut skall kunna påverkas av registreringsåtgärder iFR som sker efter inskrivningsdagens slut. Som jag antytt i det föregåendefinns det möjlighet att ajourföra FR så att registreringsdagens uppgifter finnstillgängliga i FR redan vid arbetsdagens början hos inskrivningsmyndigheten.En sådan lösning bör enligt min mening väljas, eftersom den eliminerar riskenför att registrering i FR förekommer efter det att beslut som hänför sig tillregistreringsdagen har fattats i inskrivningsärende rörande samma fastigheteller fastigheter. Enligt 19 kap. 9 § första stycketJB skall ansökan i inskrivningsärende uppskjutas om den fastighet som avses meden ansökan ingår i beslutad men ej fullbordad sammanläggning. Paragrafens andrastycke innehåller en bestämmelse om uppskov i de fall det är nödvändigt för utredningeni ärendet. I båda fallen är förutsättningen för beslut om uppskov att ansökaninte skall avvisas eller avslås. Ett uppskovsbeslut innebär att ansökningenskall prövas på senare inskrivningsdag men ansökningen grundar ändå prioritetfrån den inskrivningsdag på vilken den gjordes. I sammanläggningsfallen skallansökningen tas upp till prövning på den inskrivningsdag, som infaller närmastefter det meddelande att sammanläggningen fullbordats eller frågan däromförfallit kommit in till inskrivningsmyndigheten. I utredningsfallen skallärendet tas upp till prövning på den inskrivningsdag som bestämts i uppskovsbeslutet.Enligt uttalanden i förarbetena till JB (prop, 1970: 20 B s, 512) får uppskovinte tillgripas för att bereda inskrivningsmyndigheten ökatrådrum i ett rättsligen invecklat ärende, om utredningen i och för sig är fjllständig i ärendet. Utformningen av uppskovsinstitutet sammanhängerenligt promemorian i hög grad med reglerna om intervallet mellaninskrivningsdagarna och tiden för expeditions tillhandahållande.Expeditionstiden, som f. n. är från den inskrivningsdag då ärendetbehandlades, lämnar ganska stort utrymme dels för komplettering avofullständiga ärenden, dels för överväganden i invecklade inskrivningsärenden.En reform som innebär ett kortare intervall mellan inskrivningsdagarna och enkortare expeditionstid påkallar en översyn av uppskovsinstitutet i dessnuvarande utformning. I promemorian föreslås att de nu gällande reglernaom uppskov på grund av beslutad men ännu ej fullbordad sammanläggning och uppskovför utredning bör kvarstå oförändrade. Jag delar denna mening. Med hänsyn till de korta tider som kommer att ståinskrivningspersonalen till buds i datasystemet, är de nu nämnda möjligheternaatt meddela uppskovsbeslut enligt promemorian alltför begränsade. Möjlighetatt uppskjuta inskrivningsärende som är av den beskaffenhet eller omfattningatt det inte lämpligen kan företas till omedelbar prövning bör därför införas. Förslaget att införa en ny grund för uppskovsbeslutstöds av en så gott som enhällig remissopinion, även om man på vissa hålluttalar farhågor för att uppskovsbesluten skall få en sådan omfattning att deinverkar menligt på handläggningen av inskrivningsärendena. Även jag anser att uppskovsbeslut bör få meddelaspå den i promemorian angivna grunden. Den vägledande principen bör nämligenvara att inskrivningsärendena handläggs på den inskrivningsdag då ansökningengörs så att IR alltid innehåller så aktuella upplysningar som möjligt.Eftersom uppdateringen av IR alltid bör ske så att beslut, hänförliga till enoch samma inskrivningsdag, förs in i IR i ett sammanhang, skulle enstakakomplicerade ärenden kunna fördröja denna uppdatering. En sådan ordning kanundvikas, om uppskovsbeslut meddelas i dessa ärenden. Som framhållits i promemorian bör från det nuanförda hållas 1 sär det förhållandet att balanser får förutsättas uppkommaockså i ett datasystem. Anledningen härtill kan vara antingen tillfälligaanhopningar av inskrivningsärenden, sjukdom eller annan ledighet påpersonalsidan eller tekniska komplikationer. För sådana fall bör enligt minmening uppskovsinstitutet inte användas. Uppskovsbesluten kräver tid förterminal-behandling likaväl som andra beslut, och för övrigt kantransmissionsavbrott omöjliggöra kontakt med datoms centralanläggntng. I nuangivna fall bör handläggningen av resterande inskrivningsärenden anstå till påföljandearbetsdag, trots att en dags försening uppkommer med den fysiskauppdateringen. CFD har framhållit att de föreslagna kriteriernaför uppskovsbeslut beskaffenhet och omfattning måste sättas i relation ullden tid som står inskrivningsmyndigheten till buds. Jag är av samma uppfattning.Avgörandet av frågan om uppskovsbeslut skall meddelas eller om behandlingen avde återstående ärendena får anstå till måste i stor utsträckningdikteras av praktiska skäl. Valet kommer således att stå mellan att meddelauppskovsbeslut eller att låta expeditioner m. m. från en hel inskrivningsdagförsenas . Enligt min mening bör avgörandet träffas så att en snabbhandläggning främjas. Ipromemorian föreslås att inskrivningsärende som uppskjutits med hänsyn till ärendetsbeskaffenhet eller omfattning skall tas upp till prövning senast på fjärdeinskrivningsdagen efter den inskrivningsdag då ansökningen gjordes. Fleraremissinstanser anser den föreslagna tiden för kort. Även jag finner att fyradagar är för att tjäna sitt syfte. De flesta remissinstanser somyttrat sig i frågan förordar att tiden i stället bestäms till . Attsom CFD föreslagit införa två former för uppskov i den nu avsedda situationen,en till viss senare dag inom och en utan angivande av viss dag, anserjag inte vara lämpligt. Vidavvägningen mellan å ena sidan intresset att bereda inskrivningsmyndighetenbehövligt rådmm för att avgöra omfattande och komplicerade ärenden och å andrasidan angelägenheten att undvika onödig tidsutdräkt vid handläggningen avinskrivningsärendena, finner jag i likhet med remissinstanserna att en veckautgör en lämplig period. Inskrivningsdomareni domsaga har föreslagit att ansökan inte skall behöva tas upp tillprövning vid tidsfristens utgång om synnerligt hinder möter. Ett liknandeförslag har lämnats av inskrivningsdomaren i läns södra domsaga ochFöreningen , som anser att ytterligare uppskovsbeslutbör kunna meddelas när särskilda skäl föreligger. Jag delar inte dennauppfattning. Visserligen lämnar, som inskrivningsdomaren i domsagapåpekat, möjlighet för domare att avgöra om rådrum erfordrasutöver det i lag medgivna. Med hänsyn till den mängd ärenden som förekommerhos inskrivningsmyndigheterna, till den i allmänhet rutinmässigahandläggningen och till expeditionstidens betydelse för fastighetsomsättningoch Icreditgivning kan en motsvarande regel på inskrivningsväsendets områdeskapa osäkerhet hos allmänheten och bör därför inte förekomma. I de avremissinstanserna åsyftade fallen torde situationen för övrigt ofta nog varasådan att beslut om uppskov i stället bör meddelas av utredningsskäl. I likhetmed vad som anförts i promemorian anser jag att man, om det visar sig attutredningen i ett uppskjutet ärende är bristfällig, givetvis är oförhindrad attta upp ärendet på inskrivningsdag och meddela uppskovsbeslut på de grunder somanges i 19 kap. 9 § andra stycket JB. 8.5 Ersättning med anledning av felaktighet viddatabehandlingen och rättelse av sådan felaktighet Enligt 19 kap. 19 § första stycketJB utgår ersättning av statsmedel på grund av fel eller försummelse underinskrivningsförfarandet. Vad som åsyftas är främst fel eller försummelse vidhandläggning av eller beslut i inskrivningsärenden, t. ex. det fall att ansökaninte tas upp på den inskrivningsdag till vilken den givits in. Vidare gällerrätten till ersättning skada som uppkommit genom fel eller försummelse vidutfärdandet av bevis som grundar sig på innehållet i fastighetsbok ellertomträttsbok, t. ex. pantbrev och gravationsbevis, eller vid uppläggande avfastighetsbok och tomträttsbok utan samband med inskrivningsärende. Ersättningkan också utgå enligt 19 § andra stycket för det fall ägare eller rättlghetshavaredrabbas av förlust på grund av förordnande i samband med beslut om rättelseenligt 19 kap. 17 § JB av oriktig införing i fastighetsboken eller tomträttsboken.Ersättning enligt 19 § första stycket kan sältas ned eller falla bort helt omden skadelidande medverkat till förlusten genom eget vållande. Ersättningenligt paragrafens andra stycke utgår inte om den som lider förlusten medhänsyn till felets beskaffenhet eller andra omständigheter bort inse att felförekommit. är attbetrakta som specialbestämmelser i förhållande till skadeståndslagen (1972:207). I förhållandet mellan staten och tjänstemännen vidinskrivningsmyndigheten blir dock skadeståndslagen tillämplig. Den som vållarskada genom fel eller försummelse i tjänsten kan således bliersättningsskyldig endast i den mån synnerliga skäl föreligger med hänsyn tillhandlingens beskaffenhet, tjänstemannens ställning, den skadelidandes intresseoch övriga omständigheter (4 kap. 1 § skadeståndslagen, 18 kap. 7 § och 19kap. 19 § tredje stycket JB). I promemorian föreslås att JB:sregler om rättelse av oriktig införing i fastighetsboken eller tomträttsbokenpå grund av skrivfel eller annat förbiseende och om ersättning för förlust pågrund av fel eller försummelse under inskrivningsförfarandet eller till följdav beslut om rättelse görs tillämpliga också i ADB-systemet. Någon annanuppfattning har inte kommit till uttryck vid remissbehandlingen. Inte hellerjag finner anledning till annan bedömning. Däremot är det, som framhållits ipromemorian, nödvändigt att införa särskilda regler om rättelse av oriktighetsom uppkommit på gmnd av tekniskt fel och om rätt till ersättning för skada somuppkommit till följd av sådant fel. Som exempel på tekniskt fel anförs ipromemorian bl. a., att IR genom mekanisk eller annan påverkan får ettinnehåll, som avviker från den avsedda införingen. Garantier kan nämligen intelämnas för att systemet skall fungera helt felfritt. Under sädanaomständigheter är det naturligt att staten ikläder sig ersättningsskyldighetgentemot den enskilde. Promemorieförslaget innebär i fråga om felaktigheteri IR att bestämmelserna om rättelse av införing i fastighetsbok ellertomträttsbok (19 kap 17 och 18 §§) görs tillämpliga på sådan uppenbaroriktighet i IR som har uppkommit på grund av tekniskt fel. Jag ansluter migtill förslaget som lämnats utan erinran av remissinstanserna. Ersättningbör som föreslås i promemorian till en början utgå om någon orsakas förlust pågrund av att införing i IR till följd av tekniskt fel har fått annat innehållän som avsetts. I fråga om förlust, som drabbat någon på grund av att enfelaktig uppgift som han satt tilltro till, har blivit rättad, delar jag denuppfattning som kommit till uttryck i promemorian att ersättningsregeln i 19kap. 19 § andra stycket JB kan till-lämpas oberoende av det sätt på vilketfelet i IR uppkommit. Bestämmelsen bör således kunna tillämpas inte bara omden felaktiga införingen varit oriktig på grund av skrivfel eller annat dyliktförbiseende utan även om den varit oriktig till följd av tekniskt fel. Jagövergår härefter tUl att behandla felaktigheter i presentationen av innehålleti IR som uppkommit till följd av tekniska fel. Förutsättningen är härvid att depresenterade uppgifterna avviker från innehållet i IR. Ipromemorian föreslås till en början att förlust till följd av tekniska fel imaskinellt framställda bevis (pantbrev, fastighetskort) bör ersättas. Eftersomhandlingarna skall användas 1 omsättningen, bör fastighetsägare, kreditgivareoch andra ha rätt att lita på dem. I sammanhanget kan inte heller bortses frånatt den maskinella bevisframställningen kommer att ske centralt utan medverkanfrån personalen vid vederbörande inskrivningsmyndighet och att expedieringenavses ske utan att bevisen granskas. I likhet med de remissinstanser som yttratsig i frågan tillstyrker jag förslaget. Somnästa kategori behandlas i promemorian fel som uppträder på bildskärmar och iterminalutskrift hos inskrivningsmyndighet. Enligt min mening kan allmänheten iundantagsfall drabbas av förlust på grund av sådana fel, nämligen ominskrivningsmyndigheten i förlitan på den felaktiga uppgiften fattar ettoriktigt beslut. I överensstämmelse med promemorieförslaget föreslår jag attersättning utgår också för rättsförluster som uppstått i samband medhandläggningen av eller beslut i inskrivningsärenden till följd av sådanatekniska fel. Förslagetinnebär vidare att ersättningsbestämmelsen äger tillämpning också på förlusttill följd av tekniskt fel i anordning som hos annan statlig myndighet äransluten till systemet. DONhar anfört att statens ansvar för förlust till följd av tekniskt fel ianordning som är ansluten till IR inte bör omfatta annan stathg myndighet äninskrivningsmyndighet, fastighetsbildningsmyndighet och fastighetsregistermyndighet.Den föreslagna avgränsningen finner jag väl motiverad. Emellertid är att märkaatt somliga fastighetsbildnings- och fastighetsregistermyndigheter ärkommunala. Enligt min mening bör statenikläda sig ansvaret för förlust till följd av tekniskt fel även i anordningarsom hos sådana myndigheter är anslutna till IR. Som jag tidigare påpekat är tanken att kommuner,banker och andra inrättningar skall kunna ansluta presentationsterminaler tillIR. Vid terminalen skall man kuima få information om innehållet i IR via bildskärmoch/eller terminalskrivare. Även i dessa kan uppkomma fel, som medför attredovisningen avviker från det verkliga innehållet i IR. I promemorianföreslås att användandet av uppgifter från presentationsterminals bildskärmeller skrivare bör ske på mottagarens risk. Förslaget har på denna punktlämnats utan erinran av remissinstansema. För egen del tillstyrker jagförslaget. Om en presentationsterminal redovisar en felaktighet i IR bör, somframhållits i promemorian, ersättning sjävfallet utgå enligt vad som gäller försådana fel.