prop · FW03115 · 1973-12-31 00:00:00 — Att kommatill rätta med detta slag av brottslighet är såsom tidigare framhållits istor utsträckning en fråga som sammanhänger med insatser i allmänhet motnarkotikamissbruket. Kommissionen vill understryka sambandetmellan detta och brottslighet av olika slag. Givetvis spelar ocksåalkoholmissbruket en mycket stor roll i detta sammanhang. Vad särskilt gällerungdomen har mellanölet här blivit ett särskilt problem. Ett visst ansvarligger också på affärsinnehavarna när del gäller att skydda sig och personalen.Behovet av brottsförebyggande åtgärder måste beaktas i ökad utsträckning avföretagarna själva. Effektiva polisiära insatser behövs för övervakning iköpcentra för att hindra genomförandet av sådana brott och för alt ingripa moten försäljning av gods som kan misstänkas vara stulet. Information behövs ocksåtill allmänheten med uppmaning att inte köpa sådant gods. Vad nu sagts sammanhänger med en annan erfarenhet somgjorts nämligen alt häleribrotten har blivit ett allt allvarligare problem.Många häleribrott kan med största säkerhet hänföras till gruppen tillfällighetsbrottslighet.Ett oroande drag i utvecklingen är emellertid atthäleriverksamheten beträffande vissa dyrbara varor såsom exempelvis bilar ochpälsar blivit alltmer organiserad. Allt tyder på att en ökande del avhäleriverksamheten framför allt om man ser lill varornas värde kan hänförastill gruppen organiserad brottslighet. Utvecklingen mot en mer organiseradhäleriverksamhet betyder att även tillgreppsbrotten kan befaras öka imotsvarande takt eftersom de som begär dessa på så sätt får större möjlighet avavyttra det tillgripna godset. En effektiv bekämpning av häleribrotten och dä isynnerhet den organiserade formen framsiår därför som en angelägen åtgärdeftersom man på så sätt kan undanröja en grundföratsättning för flertaletlillgreppsbrotl. Ett infriande av denna målsättning kräver främst polisiäraspanings-och utredningsresurser. Det är vidare önskvärt att särskilt begärligavaror får en sådan märkning att de lätt kan identifieras och på så sällhärledas lill räll ägare. Detta är ett exempel på fall då näringslivet genomegna insatser kan förebygga brott. Inledningsvis har som exempel pä vad som kallalsintellektuell brottslighet nämnts skattebrott, valutabrott och vissa merakomplicerade förmögenhetsbrolt. Därav bör skattebrotten ägnas särskild uppmärksamhet.Denna brottslighet är aUvarlig med hänsyn såväl till sin art och omfattning som till de belopp som undandras det allmänna.Det är av allmänpreventiva skäl myckel angeläget alt öka upptäcktsrisken vidskattebrott och skapa förutsättningar för en snabb lagföring av begångna brott.Vid sidan av skattemyndigheternas kontroller krävs effektiva polisinsatser förutredning av skattebrott. Det förutsätter tillgång på särskUt utbildadpolispersonal. En grupp av brott som i viss mån intar en särställning iförhåUande lill de brott som har behandlats i det föregående är trafikbrotten.Frågor om olika åtgärder mot trafikbrottsligheten utreds i annatsammanhang och får i huvudsak anses ligga utanför kommissionens uppdrag.Kommissionen vill dock framhålla att denna brottslighet medför myckelbetydande skador på person och egendom och därför utgör ett synnerligenallvarligt samhällsproblem. I trafiksäkerhelsarbetet fyller polisenstrafikövervakning en mycket väsentlig uppgift. Denna verksamhet kräver betydande personella och materiella resurser. Vid en samlad bedömning avpolisverksamhetens inriktning och behovet av personal kan därför frågan om eneffektiv trafikövervakning inle förbigås. Vid ett försök till en schematisk strukturering avbrottsligheten bör också ungdomsbrottsligheten beröras. En betydande del av denbrottslighet som tidigare berörts begås av jämförelsevis unga personer. Dennaåldersgrupp svarar också för en förhållandevis mycket stor del avordningsproblemen på allmänna platser och kommunikationsmedel. Det finnsgivelvis många orsaker härtill. En del hänger samman med att det här är frågaom människor som av naturliga skäl har särskilt lätt att känna sig rotlösaeller oförstådda och vilka på grund av besvärliga hemförhållanden, svårigheteri skolan eller av andra liknande skäl i högre grad än andra har svårt att finnanågon stabilitet i tillvaron. I den män nu nämnda förhållanden eller andraanledningar till en yttre eller inre osäkerhet tar sig uttryck i sysslolösheteller missbruk av alkohol eller narkotika blir riskerna för konflikter medsamhällets normer mycket påtagliga. Det har länge varit känt att bruket avberoendeframkallande berusningsmedel innebär särskilda faror för ungamänniskor. Mot bakgrund härav finns del anledning att i detta sammanhang ånyoframhäva narkotikans centrala betydelse som en brottsframkallande faktor. Somtidigare nämnts utgör emellertid alkoholen och inle minst mellanölet, en vanligorsak till de missförhållanden som det här är fråga om. Av vad nusagts framgår att ungdomsbrottsligheten i ännu högre grad än annan brottsligheti första hand bör bekämpas med andra medel än de i gängse meningkriminalpolitiska. Ansvaret för såväl preventiva som rehabiliterande insatseråvilar främst föräldrar, skola och socialvård. Vid sidan av dessa haremellertid även en rad andra myndigheter och organ här en synnerligen angelägenuppgift. Detta gäller bl, a, arbetsmarknadsmyndigheter och skUda vårdorgan.Inte minst värdefulla är vidare de insatser som enskilda personer ellerorganisationer kan göra. Vad gäller det förebyggande arbetet vill kommissionensärskilt betona den stora betydelse som olika ungdomsorganisationers verksamhethar när det gäller att aktivera och stimulera ungdomar. uppfattningen att det centrala rådet för samordning avsamhällets insatser mot brott bör ytterligare uppmärksamma behovet av stöd åtdessa organisationers verksamhet. Av stor betydelse i detta jammanhang ärvidare de kommunala fritidsorganens verksamhet. Det framsiår över huvud lagetsom angeläget att väsentligt öka utbudet av möjligheter tUl meningsfullafritidsaktiviteter. Det är nödvändigt att lämpliga lokaler härför i ökadutsträckning ställs till ungdomarnas förfogande. Kommissionen vill i detta sammanhang även betona hurviktigt del är att nödvändiga stöd- och hjälpinsatser sätts in på ett så tidigtstadium som möjligt. För detta ändamål fordras bl, a, en effektivisering avbarnavårdens uppsökande verksamhet, I den mån det är fråga om ett påbörjatmissbruk av alkohol eller narkotika torde utsikterna till en framgångsrik vårdi stor utsträckning vara beroende av hur snabbt den unge kommer underbehandUng, 1 de fall då nu nämnda missförhållanden tar sig uttryck ien brottslighet som måste beivras med kriminalpolitiska medel bör berördamyndigheter enligt kommissionens mening sträva efter alt i ännu högre grad änsom nu är faUet förverkliga de åv statsmakterna uppställda kraven pä en snabbhandläggning. Det är sålunda ytterst angeläget alt tiden mellan den begångnagärningen och det slutliga StäUningstagandet blir så kort som möjligt. Ettuppskov med en oundviklig reaktion kan sålunda i många fall leda rill att denunge blir ytterligare belastad eller alt hans allmänna situation blir ännusämre. Enligt kommissionens mening bör åtgärder vidtas som möjliggör allsamtliga berörda myndigheter, dvs, polis, åklagare, barnavårdsnämnder och domstolar,verkligen kan behandla dessa ärenden med den skyndsamhet som de förtjänar. Ett annat inslag i brottsligheten är att vi i ökadutsträckning har fåll att göra med en internationell brottslighet Förbättradekommunikationsmöjligheter och en starkt ökad samfärdsel är givetvis faktorersom medverkat till denna utveckling. Till en del kan emellertid anledningarnaspåras i själva brottsligheten. Detta gäller bl, a, den Ulegala narkotikahanteringensom ofta förutsätter en samverkan över gränserna. Det finns många tecken somtyder på att även annan organiserad brottslighet i ökad utsträckning blir alltmera internationellt rörlig. För vårt lands del kan man i detta sammanhang bl,a, peka på fall då grupper av utländska medborgare under tillfälliga besök härutfört omfattande bedrägerier eller andra grova förmögenhetsbrott. Erfarenhetenvisar också att det utländska inslaget bland bank- och postrånare ärförhållandevis stort. Detsamma gäller den illegala spelverksamheten. Till dettakommer slutligen de särskilda problem som hänger samman med vissa utländskaextremist-organisalioners terrorverksamhel. En bekämpning av den internationella brottslighetenförutsätter ökal samarbete mellan berörda myndigheter i skilda länder. Inom bl,a, FN, och andra internationella organ har man sökttillgodose dessa behov på ett flertal sätt. Stora ansträngningar har gjorts förall nå en ökad harmonisering av lagstiftningen på skUda områden samt för allunderlätta den inbördes rättshjälpen. För polisens del har uppbyggnaden av samarbetet genom blivit särskUtbetydelsefullt. Kommissionen vill i anslutning till vad som här sagts betonanödvändigheten av att ytterligare ansträngningar görs för alt vidareutvecklaoch effektivisera det internationella samarbetet för brottsbekämpning. 3,2 Upprätthållandet av allmän ordning Såsom uttalas i direktiven är ordningsförhållandena påaUmänna platser och kommunikationsmedel ofta otillfredsställande. Det har påtalatsi framställningar och uppvaktningar av enskilda, organisationer ochmyndigheter. Trakasserier och handgripligheter av olika slag, fylleri ochnarkotikamissbruk förekommer i en utsträckning som inte kan godtas. Rån,stölder, misshandel och skadegörelse ingår också i bilden. Överdrifter iskildringar av förhållandena förekommer visserligen och inger hos en delmänniskor obefogad oro men kvar står det allmänna intrycket av vissa allvarligabrister på detla område. Vad som framkommer är - i den mån det inte rör sig omtillfälliga förseelser - symptom på bakomliggande allvarliga missförhållandensåsom fysisk eller psykisk ohälsa, bostadsproblem, arbetslöshet ochanpassningssvårigheter som kan härledas ur bl. a, uppväxt- och utbildningsförhållanden.En starkt bidragande orsak till de rådande förhållandena är här liksom när detgäller en stor del av brottsligheten det omfattande alkohol- ochnarkotikamissbruket inte minst bland ungdomen. Av vad som sagts framgår att de åtgärder och insatsersom krävs för att komma till rätta med nuvarande missförhållanden främst fallerutanför det i vedertagen mening kriminalpolitiska området. Detta gäller isärskilt hög grad det mera långsiktiga förebyggande arbetet. Men även i detkortsiktiga perspektivet har frågor om vård och behandling samt andrasocialvärdande insatser en central betydelse. För åtgärder av detta slag harenligt gällande ansvarsfördelning olika sociala myndigheter det direktaansvaret. Av stor vikt är även alt ökade ansträngningar görs från skilda hällför att bättre än tillgodose ungdomars behov av meningsfullfritidsverksamhet. Polisen å sin sida har till uppgift att svara för attallmän ordning upprätthålls. Vid fullgörandet av denna uppgift kommer polisenofta i kontakt med människor som är i behov av åtgärder frän de socialaorganens sida. Gällande regler ger polisen rätt att omhänderta personer somstör ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Det är givetvisangelägel att polisen kan begagna de medel som behövs för att i allmänhetensintresse skapa ordning på allmänna platser oeh hindra fortsatt störandeuppträdande från den som gjort sig skyldig därtill men det är också nödvändigtatt de åtgärder som därvid vidtas i så stor utsträckning som möjligt förenasmed insatser som syftar lill att komma till rätta med den omhändertagnespersonliga förhållanden. Kommissionenhar funnit att stor oklarhet råder angående utnyttjandet av omhändertagandeinslilutel. Ett klargörande av förutsätt- ningarna för omhändertagande på nu angivna grunder ochförfarandet i samband därmed är nödvändigt. Det är också angeläget att polisenoch de sociala organens åtgärder samordnas och att ett förtroendefulltsamarbete utvecklas mellan dessa myndigheter. Kommissionen anser att ökadepolisiära insatser för all åstadkomma en bättre ordning på allmänna platser ochkommunikationsmedel måste kombineras med sociala stödåtgärder i form av rådoch hjälp lill saml vård av den som genom sitt handlande visat sig vara i behovhärav, 3,3 VUka krav ställs på polisväsendet? Den utveckling av brottsligheten och de förhållandenrörande det allmänna ordningsläget som kommissionen har beskrivit ställerstora krav på polisväsendet. Del är kommissionens uppfattning att dessa krav inte är till fullo uppfyllda. Kommissionenvill mot bakgrund av den bild av brottsligheten och förändringar i denna samtdet allmänna ordningsläget som har behandlats peka pä några av deväsentligaste problemen inom polisväsendet. Rent allmänt kan konstateras altarbetsläget är pressat när det gäller såväl övervaknings- som spanings- ochutredningsverksamheten. Trots att övertidsarbete tillgrips i stor omfaltning ärdel sålunda inte möjligt att bedriva preventiv övervakning i den utsträckningsom krävs för att hindra brottslighet och ordningsstörningar. Detsamma gällerden spaningsverksamhet som syftar till att komma till rätta med framför alltden grövre brottsligheten. På kriminalavdelningarna är utredningsbalanserna imänga fall oacceptabla. Det förflyter ofta alltför mellan ett brottsbegående och beslul om åtal. Mindre allvarliga brott blir ofta över huvud tagetinte utredda. Det gäller även fall då misstänkt gärningsman finns. Såsomframhållits i direktiven för kommissionen bör genomgående eftersträvas att ökaupptäcktsrisken för brott. När detgäller övervakningsverksamheten framgår av vad som sagts tidigare att ökadeinsatser krävs för att komma till rätta med bl, a, bank-och postrånen. Del oftaförekommande våldet mot polismän ställer krav på säkerhetsåtgärder.Sampatrullering mäste ske i betydande utsträckning. Denna är personalkrävandemen nödvändig för polismännens skydd och för att nödvändiga ingripanden skallkunna ske effektivt. Även narkotikalangningen kräver betydandeövervakningsinsatser på allmänna platser. Tillgreppen av varor ochförsäljningen av dessa mer eller mindre öppet medför alt köpcentra måstesärskilt övervakas. Den ökade trafiken medför alt trafikövervakningens resurseransträngs. Vad som framkommit angående ordningen på allmänna platser och deproblem som sammanhänger därmed föranleder också en prövning huruvida övervakningsinsatsernaär tillräckliga, 1 delta sammanhang bör ocksä beaktas önskemålet attytterligare förbättra förhållandet mellan polisen och allmänheten. En utökningav den s. k, kvarterspoUsverksamhelen är ett medel att uppnå detla. Sådanverksamhet torde också ha en allmänt brottsförebyggande effekt. samma torde uppnås om man i viss utsträckning ersätterbilpatrullering med fotpatrullering. Förbättrad radioutrsutning bör kunna skapagynnsammare fömtsättningar härför. På spaningsverksamhelen ställs såsom framgått stora kravom man skall komma till rätta med den organiserade brottsligheten. Det ärväsentligt att denna verksamhet ytterligare effektiviseras, om man skall bättrekunna angripa den grova våldsbrottsligheten, narkotikalangningen, koppleri-och häleribrottsligheten. Inom kriminalpolisverksamhelen har man som redanframhållits utredningsbalanser som inte kan godtas. Dessa måste nedbringas.Det är väsentligt för allmänhetens förtroende för polisens arbete, I synnerhetbör bank- och postrån och annan grövre brottslighet av angivet slag hksomvåldsbrott över huvud taget och andra integriletskränkningar uppmärksammas. Förutredning av skattebrott krävs ökade insatser av särskilt utbildad personal. På samtliga nu angivna områden av polisverksamhetenföreligger särskUda problem beträffande storstadsområdena. Av dessa har Stockholms-områdetuppmärksammats särskilt i årets slalsverksproposition. Men även ochframför allt liksom en del andra större polisdistl-ikt har stora problematt brottas med. För är det särskilt problem med antalet vakantatjänster, som f, n, uppgår till ca 200, Denna fråga måste lösas . Vad gäller rekryteringen till polisyrket har framförtskravet på gymnasieutbildning för anställning som polisman. Sådan utbildningförekommer redan nU i betydande utsträckning. Del har också framförts önskemålatt samhällsorientering och psykologi skall ges ökal utrymme ipolisutbild-ningert: Som nämnls föreligger svårigheter med rekryteringentill storstadsregionerna. Denna fråga är redan föremål för olika ätgärder.Effekten av dessa går ännu inle att överblicka. Klart är emellertid att dettapföblem sammanhänger med det pressade arbetsläget och olika trivselfrågor.Problemet torde inle kunna varaktigt lösas annat än genom ett samlat grepp påhela den polisiära situationen i . Ett allmänt problem är också det förhållandet attpolismännen ofta med korta intervaller flyttar från en tjänst till en annan.Del sammanhänger med stelheten i nuvarande lönesystem och medför attutbildning för och erfarenheter av en tiänst inte utnyttjas effektivt. Det ärför polisarbetets effektivitet och av kostnadsskäl angeläget att söka komma,lill rätta med detla förhållande, annat problem rör de små polisdistrikten, där det ärsvårt all bedriva en effektiv övervaknings- och utredningsverksamhet. SärskUl allvariiglär om såsom är vanligt övervakning inte kan äga rum dygnet runt. har åtgärder vidtagits för att överförauppgifter från polisutbildad personal till annan personal. Arbetet härpå börfullföljas. Slutligen är del viktigt att man vidtar ytterligareåtgärder för att förbättra kontakten mellan polisen och allmänheten.Kommissionen redo- visar en gjord undersökning härom. Utöver vadredan nämnts är del här fråga om förbättrad information om polisens verksamhetoch om brottsförebyggande åtgärder, deltagande av polisen i skolundervisningen,förbättrad utbildning och ökad kontaktverksamhet. De ätgärder för förstärkning av polisverksamheten somenligt vad som sagts bör övervägas har ett starkt inbördes samband. De måstedärför vidtas planenligt och samordnas inbördes. De syftar till att förbättraarbelsförhäUandena för poliskåren. Härigenom skapas en positiv inställning hosde enskilda polismännen till polisarbetet. Det är en förutsättning för eneffektiv polisverksamhet, 3,4 Andra brottsförebyggande åtgärder Det primära ansvaret för brottsförebyggande åtgärder vUargivetvis på de samhälleliga organen. Erfarenheterna visar emellertid i allthögre grad att del inte är möjligt alt skydda medborgarna för brott enbartgenom polisiära åtgärder eller andra kriminalpolitiska medel. måste i viss utsträckning själva skydda sig för brottslig verksamhet.Det gäller främst utrustning för skydd mot olika slag av förmögenhetsbrolt,säsom stöldskydd, effektiva låsanordningar, larmanordningar m. m. Man måsteockså se till att mera värdefull egendom förvaras så.att den inte är lätttillgänglig. Det är också angeläget all enskilda och företagare skyddar siggenom olika försäkringsanordningar. Vad nu harsagts har framkommit inte minst vid de överläggningar som kommissionen har haftmed företrädare för olika näringsidkare och deras personal. Behovet avbrottsförebyggande åtgärder måste i ökad utsträckning beaktas vid olika slagav affärsdrivande verksamhet. Kommissionen vill från början slå fast att i denmån ändringar i försäljningsmetoder eller utsträckt öppethållande av affärermedför ökade risker för tillgrepp eller annan brottslighet bör företagarenvidta de skyddsåtgärder som föranleds därav. Det går inte att uteslutandehänvisa till att uppgiften att bekämpa brott är en fråga för samhället attlösa, dvs, i första hand genom ökade polisiära insatser. Härtill,kommer att detfinns en gräns för vad man kan nå med polisiära insatser. Om man ser fråganfrån rent ekonomisk synpunkt kan sägas all företagaren kan skydda sig genomegna skyddsåtgärder eller genom försäkring. Det är en kostnadsfråga men därvidfår beaktas att vilken väg man än väljer får konsumenterna bidra att täckakostnaderna genom de påslag dessa medför på priserna. Såväl konsumenterna sompersonalen lorde föredra att man satsar på åtgärder av förebyggande art. Överhuvud taget bör det slå klart att del är bättre att förhindra brott än att varahänvisad till alt ingripa sedan ell brott har begåtts. Av del sagda framgår att ökade insatser måste göras frånenskildas och företagares sida för att förhindra brott. Sådana insatser bör iså stor utsträckning som möjligt göras i nära samarbete med polisen. Frånpolisens sida gäller det att informera om olika skyddsåtgärder och att bidramed råd och anvisningar hur skyddet bör utformas. Vad kommissionen har all särskilt beakta är frågan omutrustning och inredning av bank- och postlokaler till skydd mol rån. I dennafråga har överläggningar ägt rum mellan företrädare förrikspolisstyrelsen samt posten och bankerna. En överenskommelse har träffatsom vidtagande av olika skyddsåtgärder. Åtgärder har vidtagits endast i begränsadutsträckning. För kommissionen är det väsentligt att konstatera, alt dethär ofta rör sig om stora värden som är lätt tillgängliga i form av kontanter.Det är därför ell attraktivt objekt för brott. Brottsligheten innebär stor riskför allvarliga skador på personal och kunder. Det är därför särskilt angelägetatt skyddsåtgärder vidtas i bank- och postlokalerna. Kostnaderna härför ärenligt vad kommissionen inhämtat av en relativt blygsam storleksordning ochmåste betraktas som mera marginella i förhållande till andra kostnader förverksamhetens bedrivande än vad som är fallet beträffande annan verksamhet därbrott av detta slag kan förekomma. Kommissionen anser därför att det börövervägas att införa tvingande bestämmelser om skyddsanordningar, såvidaåtgärder inte vidtas på frivillig väg. En annan fråga som kommissionen har uppmärksammat i dettasammanhang är risken för rån riktade mot olika värdetransporter. Sådanaförekommer i mycket stor utsträckning mellan banker, posten pch riksbanken.Kommissionen anser det nödvändigt att antalet sädana transporter väsentligtminskas och att andra skyddsåtgärder vidtas. 3.5 Vissa andra kriminalpolitiska frågor Som kommissionen redan framhållit måste kampen motbrottsligheten föras med medel som fortlöpande anpassas lill de förändringarsom kan iakttas i brottslighetens art och omfattning. Kommissionen har i detföregående pekat på vissa problem som kräver särskild uppmärksamhet ochanvisat efter vilka linjer man bör överväga alt lösa problemen. Eftersomresurserna är begränsade måste insatserna avvägas med hänsyn tillangelägenhetsgraden, Ätskilliga reformer och andra ätgärder har vidtagits förall styra de kriminalpolitiska insatserna dit där de bäst behövs. Sålunda haren avkriminalisering skett av vissa lindrigare brott. Vidare har handläggningsrutinernabeträffande andra lindriga lagöverträdelser förenklats. Åtgärderna innebäremellertid inle all samhället accepterar ifrågavarande gärningar. Del finns med anledning av vad som inför kommissionen har framkommit angåendebutiksstöldernas omfattning skäl all framhålla detta när det gäller snatleri.I övrigt vill kommissionen framhålla det angelägna i all man påskyndar detarbete som pågår i åtalsrättskom-miltén beträffande möjligheterna att underlåtaåtal och förundersökning då kriminalpolitiska eller processekonomiska skälföranleder detta. Kommissionen anser också att från samma utgångspunkter enöversyn bör ske av gäldenärsbrolten eller utredningsförfarandet beträffandedessa brott. Som redan framhållits fär kommissionen begränsa sig lillätgärder med mera omedelbar verkan. Behovet av mera långsiktiga insatser föratt komma till rätta med bakomliggande sociala problem harstarkt framträtt under kommissionens arbete. Den begränsning som har legat ikommissionens kortfristiga mandal har särskUt på denna punkt upplevts sommyckel besvärande. Det är angelägel att det centrala råd för en mera långsiktigbrottsbekämpning som avses bli upprättat får erforderliga resurser och snabbtkommer i arbete. Med det nu sagda har kommissionen berört de huvudfrågorsom kommissionen har att ta ställning till och dragit upp de riktlinjer eftervilka de olika frågorna bör lösas. Kommissionen kommer i det följande att meraingående behandla frågorna mot bakgrund av nu anförda allmänna synpunkter.