prop · FW03166 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:t särskilt förordnar därom ägatillämpning på försvarets fabriker, verksläder, forskningsanstalter och förrådsamt kronan tillhöriga explosiva varor, som äro avsedda för försvarels behov.Vad i denna förordning stadgas om transport skall dock utan sådant särskilt förordnandegälla även explosiva varor som nämnts, såvida icke transporten sker underledning av militärbefäl eller annan av försvarsmyndighel förordnad person. Beträffandeammunition och tänd- Beträffande ammunition och länd- medel, som avses i vapenförord- medel, som avses i vapenlagen ningen, samt hagelpatroner och (1973:000), saml hagelpatroner och härför avsedda tändhattar även- härför avsedda tändhattar ävensom som kulammunition för jaktstudsare för jaktstudsare avsedd kulammuni- med kaliber överstigande 6,5 milli- tion med centralantändning skola meter skola bestämmelserna i 5 och bestämmelserna i 5 och 7 kapitlen av 7 kapitlen av denna förordning äga denna förordning äga tillämpning al- tillämpning allenast på lUlverkares lenast på tillverkares och handlan- och handlandes befallning med så- des befattning med sådana varor i dana varor i och för rörelsen. och för rörelsen. Haranordnare av offentlig tillställning begått överträdelse som i 29 § avses, må,efter ty prövas skäligt, förklaras förverkat till kronan vad som uppburits iavgifter eller eljest i ersättning för bevistande av tillställningen. Har vederlagetutgått i annat än penningar och finnes del ej i behåll, må i stället värdetförklaras förverkat. Angåendebeslag av egendom, som kan antagas vara förverkad enligt denna paragraf, gälla bestäm- Senastelyåe\se\955:\\9. melsernaom beslag i med den avvikelsen att bestämmelsen att åtalskall väckas ej gäller i annat faU än då rätten utsatt sådan tid. Dennakungörelse träder i kraft . Kungörelseom ändring i allmänna ordningsstadgan (1956:617) Härigenomförordnas, alt 6 och 30 §§ allmänna ordningsstadgan (1956:617) skall ha nedanangivna lydelse. Inomstadsplanelagt område må sprängning, fyrverkeri och skjutning med eldvapen ejäga rum utan tillstånd av polismyndigheten. Densom ej fyllt må ej Den som ej fyllt må ej heller inom område, som heller inom område, som nämnts, utan sådant tillstånd för nämnts, utan sådant tillstånd för skjutning utomhus begagna luft- el- skjutning utomhus begagna luft- el ler fjäderbössor eller luft-eller fjä- ler fjädervapen, med viV/ce* kulor, derpistoler, med vilka kulor, hagel hagel eller andra projektiler kunna eller andra projektiler kunna ut- utskjutas. Detsamma gäller även skjutas. utanför sådant område, om ej skjut- ningensker under uppsikt av person som fyllt . Skjulbanasom ej hör till krigsmakten, må icke lagas i bruk innan den godkänts av myndighet,som i första stycket sägs. Vapensom använts i strid med 6 § första eller andra stycket och för vapnet avsedd ammunUionmå, efter ty prövas skäligt, förklaras förverkade tiU kronan. Haranordnare av offentlig tillställning begått överträdelse som i 29 § avses, må,efter ty prövas skäligt, förklaras förverkat till kronan vad som uppburits iavgifter eller eljest i ersättning för bevistande av tillställningen. Har vederlagetutgått i annat än penningar och finnes det ej i behåll, må i stället värdetförklaras förverkat. 'Senaste lydelse 1972:784. Nuvarandelydelse , Föreslagen lydelse Angåendebeslag av egendom, som kan antagas vara förverkad enligt denna paragraf, gällabestämmelserna om beslag i med den avvikelsen att bestämmelsenatt åtal skaU väckas ej gäller i annat fall än då rätten utsattsådan tid. Dennakungörelse träder i kraft . Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet införHans Maj :t Konungen i statsrådet på . Närvarande: statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , , ,, , , , . Chefen för , statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om nyvapenlagstiftning och anför. Förvärv och innehav av skjutvapen och ammunition har ivårt land varit underkastade viss kontroll från del allmännas sida alltsedanslutet av . gällande bestämmelser om förvärv, innehav ochinförsel lUI riket av skjutvapen och ammunition finns i huvudsak ivapenförordningen (1949:340). Föreskrifter och anvisningar rörandetillämpningen av vapenförordningen (VF) har fastställts av Kungl. Maj:t(1961:337). har i skilda sammanhang lagits upp frågor omändring av VF och tillämpningsföreskrifterna. Frågorna har berörts i bl.a.framställningar till Kungl. Maj:l. lenijuni 1968 inom justitiedepartementetutarbetad promemoria (Ds Ju 1968:13) behandlades då inkomna framställningar. Ipromemorian lades fram förslag lill vissa ändringar i bl.a. VF. Vid promemorianfanns fogad en framställning från omändring i VF. Efter remiss har yttranden över promemorian och jägareförbundetsframställning avgetls av riksåklagaren (), hovrätten för ,(), överbefälhavaren (), , giftnämnden,arbetarskyddsstyrelsen, statskontoret, generaltullstyrelsen, statensnaturvårdsverk, kommerskollegium, länsstyrelserna i , ,, , , , och ,kommittén för utredning av vissa jaktfrågor, statens planverk. , Föreningen , . befälsulbildning,(endast beträffande promemorian). , , Husqvarna Vapenfabriks aktiebolag ochAktiebolaget . Gemensamt yttrande har avgelts av Skylteförbundensöverstyrelse och . Gemensamt yttrande har avgeltsockså av , , och Cykel-och sporthandlarnas riksförbund. Till dettayttrande har Järnmanuf aklurgrossisternas förening och försporl-och fritidsartiklar anslutit sig. RÅ har överlämnatyttranden av överåklagarna i och samt länsåklagarna iÄlvsborgs och , RPS yttrande av statens kriminaltekniskalaboratorium, kommerskollegium yttranden av handelskamrarna i ,, och samt länsstyrelserna yttranden av polismästareoch jaktvårdsföreningar i länen. Yttranden har dessutom inkommit från och från civilingenjören . 2Huvuddragen av bestämmelserna i Huvudsyftetmed den reglering som VF innehåller är att hindra missbruk av skjutvapen. GenomVF har skapats en kontroll från det allmännas sida i fråga om spridningen avskjutvapen och ammunition. Enligt VF får skjutvapen i princip innehas endast avden som har fått polismyndighets tillstånd att förvärva, inneha eller införavapnet tUl riket. Den som enligt äldre bestämmelser har deklarerat vapnet i särskUdordning och fått bevis om detta (deklarationsbevis) får dock ävenfortsättningsvis inneha vapnet ulan särskild prövning. Som villkor förtillstånd gäller enligt huvudregeln i 8 § 1 mom. att sökanden finnes vara ibehov av det vapen han vill inneha och alt det skäligen kan antas att han intekommer att missbruka det. När det är fråga om pistol eller annat sådant fickvapen,får tillstånd meddelas endast om det föreligger synnerliga skäl tiU det. Ivissa fall kan kravet att sökanden skaU ha behov av vapnet efterges. tUl VF anges mer konkret vilka riktiinjerpolismyndigheterna har att följa vid prövningen av ansökningar om tUlstånd attinneha olika typer av skjutvapen. Tillståndkan meddelas för enskild person eller för viss sammanslutning, skytteförbundeller skytteförening som tillhör det frivilliga, slaiskontrolleradeskytteväsendet. Visar innehavare avskjutvapen sådana egenskaper att han inte bör betros med vapeninnehav, kanpolismyndigheten återkalla hans tillstånd eller, när det är fråga om deklareratvapen, meddela honom förbud att i fortsättningen inneha vapnet. Detsamma gällerom innehavaren till följd av sjukdom, alkoholmissbruk e.d. finnes olämplig altinneha skjutvapen eller om annan särskild anledning föreligger till återkalldseeller förbud. I tillstånd skaU anges förvilket ändamål det har meddelats. Använder innehavaren vapnet för annatändamål, kan han straffas och vapnet förklaras förverkat. Den som för egen eUerannans räkning innehar skjutvapen är vidare enligt VF skyldig att ta sådanvård om vapnet att del inte kommer i någon obehörigs händer. 1 övrigtinnehåller VF inga bestämmelser om handhavandet eller användningen av vapen.Sådana bestämmelser finns däremot i vissa andra författningar, t.ex.jaktstadgan (1938:279) och allmänna ordningsstadgan (1956:617). EnligtVF krävs tUlstånd av polismyndigheten också för den som vUl förvärva sådan ammunition som faller inom förordningens tillämpningsområde,dvs. ammunition lill kulgevär med kaliber eller därunder samt tillpistoler och liknande vapen. Övrig ammunition, såsom hagelpatroner och grövrekulammunition, är licensfri. Såväl i fråga om förutsättningarna för alt få förvärvstUlstånd,skyldigheten att ordna med betryggande förvaring som i andra hänseendenansluter sig reglerna om ammunition i övrigt nära lill vad som i motsvarandefall gäUer beträffande skjutvapen. Även för rätt att idkahandel med skjutvapen krävs tillstånd. är idet län där rörelsen skall utövas. Tillstånd får meddelas bara den som ärberättigad alt idka handel i allmänhet och som har gjort sig känd för ordenllighetoch pålitlighet. Vapenhandlare är skyldig alt bokföra sina inköp ochförsäljningar. skall granska bokföringen minst en gång omåret. Vapenhandlarens lager av skjutvapen skaU granskas när anledningförekommer till del. Omnågon vill införa skjutvapen och ammunition till riket, måste han i allmänhetsöka tUlstånd härtill. Även i sådant fall är tillståndsmyndighel. Kraven på tillstånd förinnehav och införsel av skjutvapen och förvärv av ammunition är inte absoluta.Enskild vapeninnehavare får sålunda under vissa förutsättningar låna ut sittvapen tUl annan , högst , utan att denne behöver sökatillstånd till lånet. Sådana sammanslutningar som kan få tUlstånd alt innehaskjulvapen har också rätt att i viss utsträckning låna ut vapen till egnamedlemmar för övning eller tävling. Vapenhandlare får vidare lämna ut vapentill kund för provskjutning utan alt tUlstånd härför krävs. Bl.a. i samband medsådan utlåning som nämnts får också behövUg ammunition licensfrilt lämnas tilllåntagaren. Från kravet på tiUstånd för införsel gäller undantag för enskUdperson och sammanslutning i fråga om vapen som vederbörande är berättigad altinneha här i riket liksom i fråga om ammunition som behörigen har förvärvalshär i riket. Vidare medges vissa lättnader för nordiska medborgare som kan visaatt han har rätt alt inneha skjutvapnel i annat nordiskt land. En stor del av VF:sbestämmelser är straffsanktionerade. Den som innehar skjutvapen utan att varaberättigad därtill dömes till fängelse i högst eller, om brottet bedömssom ringa, till dagsböter eUer fängelse . För överlåtelseeller upplåtelse av vapen tUl den som inte är berättigad att inneha vapnet ochför vissa andra förseelser av mer allvarlig art upptar straffskalan dagsbötereller fängelse i högst . För brott mot vissa andra bestämmelser i ärstraffet dagsböter medan straffskalan för de minst allvarliga förseelsernaomfattar böter fr.o.m. 101.o.m. VFäger inte tillämpning på kronan och inte heUer på poUschef och civUförsvarschefsamt dem överordnade myndigheter. 3 ändringsförslag och remissyttranden 3.1 Allmänt om departementspromemorian ochremissyttrandena Den översyn av VF som redovisas i departementspromemoriangrundade sig på etl stort antal framställningar från myndigheter,organisationer och enskilda. Frågor som ligger vid sidan om vad som haraktualiserats genom dessa framställningar logs upp endast undantagsvis. Degrundläggande principerna i den nuvarande regleringen lämnades orubbade. Idepartementspromemorian behandlas VF:s tillämpningsområde och frågor omutlåning av skjutvapen, förutsättningarna för erhållande av tillstånd attinneha skjutvapen och förvärva ammunition, förvaring av skjulvapen ochammunition, handel med skjutvapen, införsel till riket av skjutvapen ochammunition, decentraliserad handläggning av ärenden rörande tillstånd lillhandel med skjutvapen m.m., vapenregislreringen samt ansvarsbestämmelser m.m.I den med promemorian remissbehandlade skrivelsen från har förbundet tagit upp vissa tolkningsfrågor och reformförslagsom bl.a. gäller tiUståndsgivningen i allmänhet, s.k. salongsgevär, s.k.rävpistoler, inslickspipor, lån av skjulvapen samt förvärv av jaktammunition. Vid remissbehandlingen av promemorian och Jägareförbundetsskrivelse har behovet av en revidering av nuvarande bestämmelser vitsordats iflertalet yttranden. RÅ framhåller alt det är angeläget att handhavandet avskjutvapen och ammunition regleras så att kravet på säkerhet beaktas i förstahand, som bestämmelserna ges sådant innehåll och sådan utformning attde inte framstår som alltför rigorösa eller svårfatlliga. Enligt hans meningtillgodoser promemorians förslag i stort sett dessa önskemål. Hovrätten förÖvre biträder också i allt väsentligt de framlagda förslagen.Länsstyrelsen i finner förslagen ägnade alt i görligaste månundanröja de brister som vidlåler VF och dess tiUämpningsföreskrifter. Liknandeuttalanden görs även från andra håll. Åtskilliga remissinstanser menar emellertid alt översynenhar fått en alltför begränsad omfattning. framhåller,att del föreligger ett uttalat missnöje med nuvarande bestämmelser och inteminst med tillämpningen av dem. Tolkningssvårigheter sägs ha gett upphov mycketoenhetlig tiUämpning hos såväl polismyndigheter som länsstyrelser. uppfattning innebär inte de i promemorian redovisade förslagen på några väsentiiga punkter kommer till rätta med nuvarandemissförhållanden. De synpunkter som förbundet lade fram i skrivelsen den 28mars 1968 och som inte har berörts i promemorian anses kräva omfattandeöverväganden. Enligt förbundets mening bör förslagen i departementspromemorianinte genomföras. Förbundet förordar i stället alt en statlig utredning tiUsättsmed uppgift att verkstäUa en total överarbetning av VF och dess tiUämpningsföreskrifter.Jägareförbundets synpunkter angående behovet av en mera övergripande översyn avVF delas av ett stort antal remissinstanser, bl.a. länsstyrelserna i Södermanlandsoch , samtliga jaktvårdsföreningar som har yttrat sig. , m.fl., Husqvarna Vapenfabriks aktiebolagoch Aktiebolaget . finner alt vissaförbättringar och rationaliseringar möjliggörs genom promemorians förslag menatt en systematisk översyn av VF ändå framstår som önskvärd. iVärmlands län finner de framlagda förslagen väl avvägda utifrån den begränsademålsättning som gällt för översynen men anser att ytterligare överväganden börske innan förslagen genomförs. , somhar till uppgift att undersöka möjligheterna att bereda det ökande antalet jaktintresseradetillgång på lämplig jaktmark, upplyser att utredningen i samband härmed hartagit upp frågan om vUka förutsättningar som bör gäUa för alt få tUlstånd attinneha skjutvapen för jakländamål. Arbetet i denna del kan väntas leda framtill vissa förslag om ändringar i VF och tiUämpningsföreskrifterna. Utredningenfinner det mindre lämpligt att de betämmelser som kommer att behandlas av utredningenändras, innan denna har avslutat sitt utredningsuppdrag. VFinleds med en del definitioner. Enligt 1 § första stycket förstås med skjulvapendels vapen med vUka kulor, hagel eller andra projektiler kan skjutas ut medhjälp av krutladdning, kolsyreladdning, komprimerad luft eller annat utskjulningsmedel,dels apparater eller anordningar som beträffande verkan och ändamål ärjämförliga med dessa vapen, såsom eldsprutor och apparater för spridande avtår- eller giftgaser eller annat ämne med likartad verkan. omskjutvapen är tillämpliga också på obrukbara vapen, som i brukbart skickskulle räknas som skjutvapen,samt på lösa slutstycken, eldrör och pipor till skjulvapen med undantag förinstickspipor för kulgevär och pistoler eller andra sådana fickvapen.Bestämmelserna gäller däremot enligt paragrafens tredje stycke inte skjutvapensom har tillverkats , skjulapparater för slakt, signalgivning,livräddning e.d., startpisloler eller sådana luft- eller fjäderbössor ellerluft- eller fjäderpistoler som är avsedda för målskjutning. Under förarbetena till VFägnades frågan om förordningen borde göras tillämplig också på sådana luft- ochfjädervapen som är avsedda för målskjutning särskild uppmärksamhet.Föredragande departementschefen konstaterade därvid (prop. 1949:95 s. 90) atthan inte ansåg att del fanns tillräckliga skäl för en sådan ordning. Hanhänvisade lill dåvarande bestämmelser i jaktstadgan om förbud, med vissaundantag, mot jakt med luft- och fjädervapen och framhöll dessutom attifrågavarande vapen var undantagna från tUlämpningsområdet för den då gällande vapenkungörelsen(1934:315), så snart de var avsedda för sporländamål. För alt ge ett meradekvat uttryck för vad som avsågs med denna begränsning föreslogdepartementschefen, att ordet 'sporländamål' kungörelse i den nyavapenförordningen skulle ersättas med ordet 'målskjutning'. Luft- och fjädervapen somär avsedda för målskjutning får alltså fritt förvärvas och innehas.Användningen av dessa liksom övriga luft- och fjädervapen är däremot reglerad ivissa avseenden i allmänna ordningsstadgan och jaktstadgan. Enligt 6 § andrastycket allmänna ordningsstadgan (AOst) får den som ej fyllt inte begagnaluft- eller fjädervapen ulan polismyndighetens tiUstånd utomhus inom stadplandaglområde. Överträdelse av förbudet straffas med böter, högst , eller, i vissafall, med dagsböter. Har barn som inte har fyllt handlat i strid mot förbudet,straffas den som har vårdnaden om barnet, om han inte har gjort vad somankommer på honom för alt förhindra förseelsen. 1motiveringen till förbudsbestämmelsen i 6 § andra stycket i AOst framhölldåvarande chefen för (prop. 1956:143 s. 104), altolyckshändelser med luftvapen tyvärr hade ökat allteftersom dessa vapen hadeblivit allt vanligare. Han konstaterade vidare att möjligheten att i lokalaordningsstadgor föra in bestämmelser som förbjuder skottiossning torde ha utnyttjatsi mycket begränsad omfattning. Erfarenheterna syntes ge vid handen att manmåste tillgripa kraftigare medel. I första hand borde man enligtdepartementschefen söka komma till rätta med missbruket inom tätorterna, där deflesta svåra olyckorna inträffade, genom en förbudsbestämmelse som riktade sigmot barns användning av vapen. Enligt5 § 1 mom. jaktstadgan får luft- och fjädervapen numera inte användas vid någonform av jakt. Straffet för överträdelse av bestämmelsen är dagsböter. Dessutomskall vapen och ammunition förklaras förverkade, om det inte är uppenbartobilligt. Enligt den lydelse jaktstadgan hade före den1 fick luft- eller fjädervapen användas för jakt inom gård ellerträdgård på vissa fåglar och gnagare. Vid1963 och riksdagar väcktes motioner med yrkanden om skärptabestämmelser i fråga om innehav av luft- och fjädervapen. I motionema till 1963års riksdag (nr 1:266, 1:534, 11:316 samt 11:644) hemställdes att tillståndskulle krävas för innehav av sådana vapen. I sitt ullålande över motionernaframhöll första lagutskottet (ILU 1963:12), att innehåUet i de remissyttrandensom hade inhämtats över motionerna hade förstärkt intrycket alt gällande bestämmelserinte var tUlräckligt effektiva, då del gällde att förhindra missbruk av luft-och fjädervapen. Eftersom del också hade framgått att licenslvång inte skullekunna genomföras utan ganska stora olägenheter, ville utskottet emellertid intetillstyrka bifall till motionerna. Utskottets utiåtande godkändes av . I motionerna (nr 1:12 och 11:16) hemställdes om införande av bestämmelser avinnebörd att luft- och fjädervapen inte fick förvärvas eller innehas av den somej hade fyllt och inte heller fick överlåtas eller upplåtas lill sådanperson. I utlåtande över motionerna förklarade sig andra lagutskottet (2LU1965:70) dela uppfattningen alt det var angelägel att man fick bestämmelser someffektivare än de dåvarande hindrade barn och ungdomar från att använda luft-och fjädervapen. Utskottet erinrade om att frågan om licensplikt för luftvapenefter den senaste riksdagsbehandlingen hade aktualiserats inom vederbörandedepartement genom en framställning från och förutsatteatt de möjligheter som finns att effektivisera lagstiftningen skulle komma atttas till vara av departementet. Utlåtandet godkändes av . Den framstäUning frånSvenska jägareförbundet som avsågs av andra lagutskottet gjordes i skrivelsetill Kungl. Däri hemställer förbundet attundantagsbestämmelsen för luftvapen i 1 § tredje stycket VF upphävs. Sommotivering åberopas bl.a. att okynnesskjulning med luftbössor mot fönster,gatlyktor m.m. visar en fortgående ökning och all det i dessa sammanhang ocksåförekommer åtskilliga olyckor med personskador, särskilt på barn. Det pekasvidare på att luftvapen ibland används för jakt, även vid tjuvskylte. I skrivelse tiU Kungl. Maj:tden hemställer ornitologiska förening atttillståndstvång införs för innehav av luftvapen, åtminstone för de farligasteav dessa. Föreningen lägger fram liknande synpunkter som ochsäger sig med oro ha sett på utvecklingen inom luftvapenområdel. Idepartementspromemorian tas upp frågan om tillståndstvång för luft-ochfjädervapen. Där framhålls bl.a. följande. EnligtVF är endast sådana luft- och fjädervapen som är avsedda för målskjutningundantagna från förordningens tillämpningsområde. Av förarbetena till dennaundantagsbestämmelse (prop. 1933:268 s. 16 och prop. 1949:95 s. 91) torde kunnautläsas att avsikten med begränsningen var att göra förordningen tillämpligendast på sådana luft- och fjädervapen som tiU sin verkan var lika med deskjutvapen av annat slag som omfattas av förordningen. Del framhölls i prop1933:268 all luft- och fjädervapen med sådana egenskaper såvitt känt inteförekom i större utsträckning vid den ifrågavarande tiden men att det syntesvara tekniskt möjligt alt framställa dylika. 1 den mån det numera förekommerluft- eller fjädervapen som till sin verkan kan anses likvärdiga med t.ex.salongsgevär kan de vara all bedöma som avsedda också för annat än målskjutningoch därför underkastade licenslvång. Inte minst svårigheterna all i fråga omluft- och fjädervapen dra en klar och enkel gräns mellan farliga vapen ochsädana som mer är alt likstäUa med leksaker och för vilka det skulle le sigverklighetsfrämmande alt ha licensplikl talar mot ett förslag alt licensbeläggasamtiiga sädana vapen. Ett annat väsentligt skäl mot att föra in dessa typer avvapen under är den vidlyftiga administrativa apparat somskulle behövas i samband med införande av licensplikt för dem. 1 första handbör därför undersökas om det finns andra möjligheter all komma till rätta med missbruketav dessa. Enligtpromemorian torde i åtskiUiga av de fall då skador åstadkorhs med luft- ochfjädervapen användningen av vapnet ha skett ram i strid med de berördabestämmelserna i och jaktstadgan eller innefatta straffbar gärning enligtbrottsbalken. Del kan sällas i fråga om inte bristerna i nuvarande ordning främstbestår i alt efterlevnaden av gäUande bestämmelser av naturliga skäl inte kanövervakas tillräckligt effektivt. Detta gäller i synnerhet övervakningen avförbudet att jaga med luft- och fjädervapen, i allt fall så länge del interåder några andra begränsningar i rätten att använda dessa vapen utanförstadsplanelagt område än som följer av 6 § första stycket AOst. Underden remissbehandling som skett av Svenska jägareförbundets tidigare nämndaframställning har från några håll gjorts gäUande alt åldersgränsen i 6 § andrastycket AOst bör höjas från 16 lill . En sådan ändring i AOst synes enligtpromemorian befogad. Sedan all jakt med luft-och fjädervapen genom ändring ijaktstadgan har förbjudhs, kan det enligt promemorian knappast sägas varaalltför rigoröst alt kräva polismyndighets tUlstånd även för att 16- och 17-åringarskall få använda sådana vapen utomhus inom sladsplanelagl område. Ett förslag isådan riktning läggs därför fram i departementspromemorian. Ipromemorian konstateras vidare, att anledningen tiU att förbudet i AOst ärbegränsat tUl att gälla endast inom stadsplanelagt område är att de svårasteolyckorna i samband med bruk av luftvapen ansetts inträffa inom tätorterna (prop. 1956:143 s. 105). emellertidenligt promemorian lätt uppkomma, om barn och ungdom får använda vapnen utanförsladsplanelagl område utan andra inskränkningar än som följer av jaktlagstiftningen.Man bör i delta sammanhang också beakta de praktiska svårigheter altkontrollera att barn och ungdom inte skjuter mot fåglar och andra mindre djurute i skog och mark.