prop · FW0317 · 1973-12-31 00:00:00 — Något heltäckande och effektivt systemfbns inte varför myndigheter som har dessa frågor under sitt ansvar härmåste ha en mycket viktig uppgift. Det bör understrykas att det här förarbetslivets del gäller att få till stånd ett intimt samarbete mellanarbetarskyddsstyrelsen och den myndighet som kommer att handhaproduktkontrollen. Arbetarskydd och produktkontroll kommer här att på ettspeciellt sätt bli integrerade i varandra. 5 5.1 Nuvarande förhållanden Eftersom en samlad lagstiftning hittUls saknats förde produkter som faller under begreppet hälso- och mUjöfarliga varor finns inteheUer någon central myndighet som utövar samlad kontioU över sådana varor.Frågor rörande sådana varor som är föremål för kontroU handläggs av olikamyndigheter beroende på kontrollens Inriktning. är f. n. den enda myndighet som haruteslutande pro-duktkontroUerande uppgifter. Nämnden är enligt sin instruktiongiftmyndighet enligt giftförordningen och registieringsmyndighet enligt bekämpningsmedelsförordningen.Nämnden skaU särskUt följa utvecklingen i fråga om hälsofarUga varor ochbekämpningsmedel och ha tiUsyn över efterlevnaden av de nämnda förordningarnaoch i anslutning tUl dem meddelade föreskrifter. utövar tUlsyn över den allmännahälsovården och över efterlevnaden av läkemedelsförordningen ochnarkotikaförordningen samt handhar registreringen av farmacevtiskaspecialiteter. Vidare handlägger enligt giftförordnmgen vissafrågor om hälsofarliga varor. Styrelsen är chefsmyndighet förlänsläkarorganisationen. Arbetarskyddsstyrelsen, som är tillsynsmyndighetenligt arbetarskyddslagen, skaU verka för bl. a. främjande av arbetarskyddetoch vidta de åtgärder som behövs i skyddstekniskt, yrkeshygieniskt,yrkesmedicinskt och socialt hänseende för att utveckla och förbättraarbetarskyddet. Styrelsen utfärdar föreskrifter, råd och anvisningar om bl. a.arbetarskydds-lagstiftningens tiUämpning samt bedriver informations- ochutbildningsverksamhet på arbetarskyddets område. Styrelsen är chefsmyndighetför yrkesinspektionen. handlägger vissa frågor avproduktkontrollerande natur, främst meddelande av föreskrifter för hantering avbrandfarUga och explosiva varor. Kollegiet är chefsmyndighet försprängämnesinspektionen som utövar tUlsyn över hanteringen av nyssnämndavaror. är centralförvaltningsmyndighet för naturvård, däri inbegripet vattenvård, luftvård ochrenhållning utomhus samt för rörligt friluftsliv, jakt och viltvård. förvaltningsområde hör också ärenden enligt mUjöskyddslagen. Verketleder och främjar framför allt målinriktad mUjövårdsforskning ochundersökningsverksamhet på miljövårdsområdet. Verket utövar direktproduktkontroll i fråga om svavelhalten i eldningsolja och användande av giftvid jakt samt beträffande hanteringen av PCB. Utöver nu nämnda myndigheter svarar även andra myndigheterför olika former av produktkontroll, såsom i fråga omlivsmedel, statens jordbmksnämnd i fråga om fodermedel och statens centralafrökontrollanstalt i fråga om betning av utsäde. I giftförordningen och bekämpningsmedelsförordningensaknas bestämmelser om regional och lokal tillsyn. I särskUda frågor har dockregional eller lokal myndighet tUlagts vissa befogenheter. Sålunda meddelasvissa tillstånd av vederbörande polismyndighet eller yrkesinspektör. Vidaregäller att länsläkaren skaU höras i vissa frågor. På andra områden utövarolika organ sådan tiUsyn som har samband med den föreslagna kontrollen överhälso- och mUjöfarUga varor. utövar tiUsyn enligt PCB-lagen,mUjöskyddslagen, livsmedelslagen och förordningen (1949: 341) om explosivavaror samt vakar över den aUmänna hälsovården i länet. a. verka för attmedicinska och hygieniska synpunkter beaktas inom hälso- och naturvården. utövar genom sina befattningshavareoch kommunala tiUsynsmän tUlsyn över efterlevnaden av bl. utövar tillsyn enligtförordningen om explosiva varor och enligt förordningen (1961: 568) ombrandfarliga varor. utövar det närmaste inseendetöver den allmänna hälsovården och den omedelbara livsmedelskontrollen inomkommunen. Nämnden skall se till att åtgärder vidtas mot vatten- ochluftföroreningar, buller och andra störningar inom kommunen. Enligt utredningens förslag skall den centralatUlsynsmyndigheten enligt lagen om hälso- och mUjöfarliga varor i första handha till uppgift att utfärda kompletterande tiUämpningsbestämmelser, attövervaka efterlevnaden av gällande bestämmelser samt att utöva fortlöpandekontroll av det kemiska produktområdet. Utgångspunkten för utredningen harvarit att den centrala tillsynen bör anförtros en redan befintlig myndighet.Enligt utredningen kan följande myndigheter härvid komma I fråga, nämligengiftnämnden, , arbetarskyddsstyrelsen, kommerskollegium ochnaturvårdsverket. Utredningen konstaterar att sedan tillkomsten av nu gällandeförfattningar om gifter och bekämpningsmedel har de kemiska ämnenas beteende inaturen fått allt större betydelse. Detta faktum får enligt utredningen inteundanskymma de kemiska produkternas samband med arbetarskyddet. Utredningenkonstaterar också att uppmärksamheten på ett effektivt arbetarskydd skärptsunder senare år, men anser att arbetarskyddsstyrelsen har en alltför specialiseradställning för att böra komma i fråga som central myndighet för kontrollen avhälso- och mUjöfarliga varor. Utredningen avvisar härefter ävensocialstyrelsen och kommerskollegium såsom tillsynsmyndigheter. Beträffandesocialstyrelsen anförs att styrelsen skulle bli alltför tungrodd och fåsvårigheter att företräda alla de verksamhetsfält för vilket den skulleansvara. Enligt utredningen står därför det slutliga valet mellan giftnämndenoch . Utredningen framhåUer att giftnämnden har förvärvatbetydande erfarenhet av tillsynsverksamhet inom den sektor avproduktkontrollen som nämnden haft att bevaka. Nämnden har tjänstgjort som ettsamarbetsorgan tiU övervägande del bestående av experter i frågor om hälsofarUgavaror och bekämpningsmedel. De uppkommande problemen vidtUlämpningen av lagen om hälso- och mUjöfarliga varor kommer att i stort bil avsamma slag som giftnämnden hittUls mött i sin verksamhet. TiU såväl aUmännafrågor av bl. a. medicinsk och teknisk karaktär som mera speciella sådana omhantering, märkning m. m. har giftnämnden fortlöpande haft att ta ställning. Enutvidgning av nämndens kompetensområde till att avse samtliga varor enligt denföreslagna lagen bör enligt utredningen med hänsyn härtill inte möta någradirekta organisatoriska svårigheter. EmeUertid talar enligt utredningen åtskUligaomständigheter för att en samordning bör ske av ochgiftnämndens resurser på så sätt att giftnämnden inordnas i naturvårdsverket.Verket har de centrala tillsynsfunktionerna i frågor om skyddet av den yttremiljön och har att övervaka effekterna av emissioner. Denna verksamhet har gettverket intim kontakt med de problem som sammanhänger med hanteringen ochspridningen av produkter som utgör risker för den yttre mUjön och ofta även förmänniskan själv. Om giftnämnden uppgår i kommer verketsresurser att kunna utnyttjas också för produktkontrollen. Utredningenerinrar om att det framlagda lagförslagets syfte är att ge skydd mot såvälomedelbara som långsiktiga hälsorisker samt mot ogynnsam verkan i den yttremUjön. Genom vetenskapliga försök har effekterna av olika kemiska ämnen kunnatspåras både på arbetsplatserna inom industrin och i naturen. Påarbetsplatserna har i första hand direkt hälsofarliga effekter konstaterats.Genom observationer i naturen har långsiktiga effekter i form av anrikning m.m. kunnat upptäckas. Redan den omständigheten att samma kemiska substanser kanspåras i såväl den inre som yttre miljön talar för att ett och samma organ harhand om såväl produkt- som annan mUjökontroll. Om kontrollen över hälso- ochmUjöfarliga varor skuUe läggas på giftnämnden, skulle även pågmnd av de uppgifter verket redan nu har komma att utöva vissatillsynsfunktioner beträffande samma produkter. En splittring av ansvaret föratt åtgärder vidtas mot en farlig vara kan medföra osäkerhet om vUken myndighetsom har ansvaret för att erforderliga undersökningar och utredningar kommertill stånd, då en förorening påträffas i naturen. Den omständigheten att debåda myndigheterna kan få delvis likartade arbetsuppgifter på undersökningsstadietkan också medföra risk för dubbelarbete. Även såvitt gäller skyldighet för debåda myndigheterna att meddela föreskrifter och att lämna råd och anvisningar,kan ett splittrat ansvar medföra nackdelar. Utredningen föreslår därför attnaturvårdsverket blir central tillsynsmyndighet enligt lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor och övertar giftnämndens funktioner. Utredningen framhålleratt en bredare bas-organisation härigenom uppnås för handläggningen av frågorenligt lagen om hälso- och mUjöfarliga varor än vad som skulle bli möjlig omansvaret ligger kvar på giftnämnden som självständig myndighet. Härigenom börförslaget kunna leda tUl ytterligare rationalisering och effektivitet. Utredningen konstaterar härefter att dekomplicerade problem, ofta av teknisk-vetenskaplig natur, som kan komma attföreligga vid handläggning av ärenden rörande kontroll av hälso- ochmiljöfarliga varor, medför särskilda krav på att det beslutande organet harallsidig kompetens. Dessa krav bör enligt utredningen kunna tillgodoses bl. 5 1973.1 saml. attutanför befintlig sakkunskap får medverka vid behandlingen avärendena genom att ett särskilt organ tillskapas inom verket. Utredningenhänvisar till de särskilda organ som redan nu finns inom ,nämligen forskningsnämnden samt naturvårds-, vattenvårds- och luftvårdsråden.Utredningen pekar också på att en . bred representation av skilda intressen igiftnämnden medfört att nämnden kunnat fungera som såväl ett specialistorgansom ett samarbetsorgan. Utredningen föreslår därför att en särskild nämndinrättas vid för frågor om hälso- och miljöfarliga varor.Nämnden föreslås bli benämnd produktkontrollnämnden. Huvudansvaret i frågor omhälso- och miljöfarliga varor skall dock åvila verkets styrelse. Produktkontrollnämndenbör fungera som ett supplementärt beslutande organ och i namnhandlägga ärenden som styrelsen genom arbetsordning eller eljest överlämnartill nämnden. Nämnden bör inte vara ett partsorgan utan ett specialistorgan medbl. a. och arbetarskyddsstyrelsen företrädda. För beredning av frågor om hälso- och miljöfarligavaror föreslår utredningen att en produktkontrollenhet inrättas vid verketgenom att giftnämndens kansli överförs dit. Hämtöver föreslås vissa förstärkningarvid enheten. Utredningen tar även upp frågan om regional ochlokal tillsyn och diskuterar möjligheten att lägga denna på befintligt organ.Länsstyrelsen avvisas därvid med hänvisning till att tillsynen enligt lagen omhälso- och miljöfarliga varor, som väsentligen angår problem kring produkterstillverkning, hantering m. m. icke kan anses hänförllg tUl länsstyrelsensregionala samhäUsplanerande verksamhet, vilket däremot är fallet med dessuppgifter enligt naturvårdslagen och miljöskyddslagen. Utredningen finnervidare att länsläkarorganisationen, yrkesinspektionen och hälsovårdsnämndensaknar resurser för kvalificerad tUl-synsverksamhet inom ett mera omfattandetillsynsområde. Av hänsyn främst till bristen på utbildadtillsynspersonal bör enligt utredningen ansvaret för den författningsenligatillsynen tiUs vidare helt åvila den centrala myndigheten. Innan ytterligareerfarenheter vunnits är det också svårt att ange vUka specifikatillsynsuppgifter som skulle kunna åvUa annan än den centrala myndigheten.Emellertid bör den centrala myndigheten fortlöpande beakta frågan om endelegering av ansvaret för viss tillsynsverksamhet liksom behovet av ökad samordningmed tillsynen på näraliggande områden, t. ex. arbetarskydd, hälsovård ochlivsmedelskontroll. Ledamoten reserverar sig mot förslaget attnaturvårdsverket skall vara central tiUsynsmyndighet. Enligt försvårashand-läggnuigen av produktkontrollfrågorna, om förslaget genomförs, till följdav svårigheterna med gränsdragning mellan arbetsmiljö och naturmiljö. Detta förhållande kommer att medföra negativa följder förarbetsmiljön med hänsyn till huvudsakliga inriktning på naturmiljön.Arbetarskyddsstyrelsens möjligheter att utöva inflytande på produktkontrollenblir alltför begränsade. Ett samlat ansvar för produktkontrollen kan enligtAhlgren endast uppnås om ett särskilt organ får administrera denna. Detta börske på så sätt att giftnämnden består som självständigt organ. I nämnden börsom ledamöter ingå nämndens chef samt cheferna för ,arbetarskyddsstyrelsen och livsmedelsverket. Vidare bör enligt Ahlgrenarbetsmarknadens parter och konsumentintressena vara företrädda i nämnden.Ahlgren reserverar sig även mot att regional och lokal tiUsyn ej anordnas. Hanföreslår att yrkesinspektionen och dess kommunala tillsynsmän ges formeUatillsynsuppgifter på produktkontroUområdet. Den yrkeshygieniska personal somf. n. finns hos yrkesinspektionen samt hälsovårdsinspektörerna hos hälsovårdsnämndernabör med hänsyn tUl sin utbUdning och arbetsinrikt-ning kunna fullgöra denregionala och lokala tillsynsverksamhet som bör komma till stånd. Ledamöterna sig mot förslaget att produktkontrollnämnden skall ha beslutandefunktioner. De föreslår att nämnden endast får rådgivande funktioner. Inämnden bör ingå representanter för arbetstagare- och industriorganisationer. Det råder delade meningar omutiedningens förslag att skall bli central tUlsynsmyndighet. Utredningsförslaget stöds avrikspolisstyrelsen, statskontoret, lantbruksstyrelsen, livsmedelsverket,, domänverket, , ochluftvårdsforskning, länsstyrelserna i samt och , IVA, , , , , och . Statskontoret anser att det ärviktigt att produktkontrollverksamheten snabbt kommer i gång och att mandärvid i största möjliga utsträckning bör utnyttja de organisatoriska ochandra resurser som redan finns. Statskontoret framhåller att ärorganisationen för vården av den yttre mUjön den mest utvecklade. Därför böransvaret för produktkontrollverksamheten förläggas tUl . Förkemiska analyser m. m. av hälso- och mUjöfarliga varor är det väsentligt attutan omgång kunna utnyttja natiurvårdsverkets resurser. (styrelsensmajoritet) ansluter sig till de motiveringar som framförts av utredningen.Enligt verkets uppfattning är det självklart att de arbetarskyddsfrågor som ärförknippade med hälso-och miljöfarliga varor skaU handläggas avarbetarskyddsstyrelsen. viktigtär enligt att det yttre mUjöskydd som lagen syftar tUlbehandlas av den myndighet som har hithörande arbetsuppgifter.Om en särskUd myndighet inrättas med såväl arbetarskydds- sommUjöskyddsuppgifter skulle detta innebära dubbelarbete och leda tUl splittringav tillgängliga resurser på tre myndigheter. Verket anför vidare atthandläggningen av ärenden enligt mUjöskyddslagen och enligt den föreslagnalagen om hälso- och mUjöfarliga varor kommer att få så nära anknytning att enändamålsenlig kompetensfördelning knappast är möjlig att genomföra. Frånprincipiella och praktiska utgångspunkter är det enligt verket lämpligast atten myndighet med de övergripande mUjövårdsuppgifter verket har får den samordnandefunktionen på produktkontrollens område. Behovet av speciella föreskrifter ochåtgärder för att tUlgodose arbetarskyddet vid hantering av hälso- ochmiljöfarliga varor måste dock arbetarskyddsstyrelsen även framgent svara för.Enligt verkets mening bör några gränsdragningsproblem mellan verkets ocharbetarskyddsstyrelsens kompetensområden Inte behöva uppstå vid tillämpningenav den föreslagna lagen. Skulle sådana ändå uppkomma, torde frågan kunna lösasinstmk-tionsvägen. understryker nödvändigheten av att arbetarskyddsorganentillförs särskilda resurser i sådan takt att någon klyfta inte kan uppståmellan åtgärder på det inre resp. yttre miljövårdsområdet. IVA anser det naturligt att ett organ har ansvaretför kontrollen av hälso- och miljöfarliga varor. Av befintliga organ täckerenligt IVA:s mening inte något hela det område som här är i fråga.Socialstyrelsen, arbetarskyddsstyrelsen och livsmedelsverket har vart och ettkompetens och ansvar för viss del av området. Enligt IVA torde naturvårdsverketäven med föreslagen organisation ha skyddet av den yttre miljön till primäruppgift. IVA framhåller att samarbetet mellan de olika sakkunniga organ sommåste samverka bör ägnas stor uppmärksamhet och att kravet på en helhetssyn påproblemen måste upprätthållas. delar ledamoten att de arbetsmUjöproblem som hälso- och mUjöfarliga varor kan geupphov till är mera överhängande och allvarligare än de problem som kan hota iden yttre miljön eller hos konsumenterna. Detta konstaterande leder dockindustriförbundet till motsatt slutsats i fråga om valet av tillsynsmyndighet.Enligt industriförbundets mening bevakas arbetsmiljöfrågorna bäst av denmyndighet som har specialkunskap och överblick över hela arbetsmUjöområdet. Detär enligt förbundet till fördel för såväl arbetarskyddet som för den yttremiljön och konsumenterna om lagstiftning, administration och tUlsyn på dessaområden bevakas av instanser som var och en är specialinriktad på sitt kompetensområde.Industriförbundet anser därför att arbetarskyddsstyrelsen skall bibehålla sinkompetens såvitt gäUer produkter i arbetsmiljön och attnaturvårdsverkets befattning med hälso- och miljöfarliga varor i principbegränsas till området utanför arbetsmUjön. anser att giftnämndens införlivande mednaturvårdsverket innebär bättre resursutnyttjande, enhetligt ansvarstagande försåväl den yttre som inre miljön samt minskad risk för dubbelarbete. LedamotenAhlgrens reservation att i princip bibehåUa giftnämnden som ett självständigtorgan tUlstyrks av vattenöverdomstolen, försvarets sjukvårdsstyrelse,, statens bakteriologiska laboratorium,universitetskanslersämbetet, , kommerskollegium, statenskonsumentråd, arbetsmiljöutredningen, , , hantverks- och industri-organisation, TCO, för allmän hälsovård. Vattenöverdomstolenmenar att produktkontrollen har ett nära samband med tillsynen av den yttremUjön, vUket kan tala för som central tUlsynsmyndighet.Samtidigt finns anknytningar tUl såväl arbetarskyddet som den allmännahälsovården. Produktkontrollens inriktning och anknytning till olika var försig viktiga samhällsområden utgör ett skäl för att bygga upp en friståendekontrollmyndighet med representation från berörda verksamhetsfält. framhåller attnaturvårdsverkets nuvarande arbetsuppgifter är så omfattande att, omytterligare arbetsuppgifter läggs på verket, dessa inte synes kunna få detutrymme och de resurser som verksamhetsområdet fordrar och förtjänar. Risk kanockså enligt konsumentrådet föreligga för att tyngdpunkten i verksamheten läggspå den yttre miljön. uttalar att inteminst med tanke på att resurserna på kontrollsidan med all säkerhet alltidkommer att präglas av mer eller mindre hög grad av ofullständighet bör ettfristående organ inrättas. Föreningen anser också med viss oro att detraditionella naturvårdsfrågorna, närmast de delar som omfattas avnaturvårdslagen, kan komma i skymundan inom genom dessständigt utökade arbetsfält. LO kritiserar miljökontroUutrednlngens resonemang ifråga om valet mellan giftnämnden och . Enligt LO borde den avutredningen gjorda analysen leda tiU att med hänsyn till dessinriktning på skyddet av den yttre mUjön borde uteslutas på samma gmnder såsomanförts i fråga om arbetarskyddsstyrelsen. Utredningens resonemang, som LOfinner ensidigt, borde därför enligt LO har lett fram tUl en friståendeproduktkontrollmyndighet. I den mån skillnad föreligger i fråga omnaturvårdsverket resp. arbetarskyddsstyrelsens förhållanden till produktkontrollenligger tyngdpunkten hos arbetarskyddsstyrelsen. De risker förkompetenskollisioner och dubbelarbete utredningen befarat undviks bäst omproduktkontrollen läggs friståendefrån dessa myndigheter men med möjligheter till inflytande och insyn från dembåda. TCO anför i huvudsak samma synpunkter. framhåller att omnaturvårdsverket blir central tiUsynsmyndighet måste samordningsbehovetfrämjas. Kraven i det hänseendet bor enligt utredningens åsikt ställas högre änvad miljökontrollutredningen gjort när det gäller relationema tillarbetarskydds-myndigheterna. Två ledamöter av styrelse(redaktören och informationschefen ) anser bl. a. attde av utredningsledamoten redovisade tankegångarna torde kunna varavägledande för ytterligare analyser och överväganden. Ete framhåller attmiljökontrollutredningens förslag innebär oklarheter när det gäller formernaför samverkan mellan arbetarskyddsstyrelsen och och att det idetta läge är förhastat att lägga ansvaret för tillämpning och efterlevnad avproduktkontrollen på . Några remissinstanser diskuterar ett bibehållandeav giftnämnden som självständig myndighet eUer inbyggd i annan myndighet. Socialstyrelsenframhåller att frågor om hälso- och miljöfarUga varor bör handläggas antingenav ett organ med den ställning giftnämnden nu har eller av ett beslutandeorgan knutet till annan myndighet men fristående i förhåUande tUl denna.Giftnämnden har såsom samordnings- och samarbetsorgan fungerattillfredsställande enligt uppfattning. När produktkontroUenutökas till att även gälla miljöfarliga varor, är argumenten för ett friståendeorgan ännu starkare. Behovet av ett samordnings- och samarbetsorgan gör attstyrelsen i princip instämmer i ledamoten reservation. Med hänsyn tillatt den centrala tillsynsmyndigheten bör ha tillgång till egna laboratorieresurser,vilket giftaämnden knappast kan få, kan enligt emellertidövervägas en lösning innebärande att det beslutande tillsynsorganet knyts tillannan myndighet. Den myndighet som ligger närmast till hands torde enligtstyrelsens mening vara . Styrelsen framhåller att de frånmånga synpunkter välgmndade argument som framförts i reservationer enligtstyrelsens mening inte övertygande har bemötts av utredningsmajoriteten.Socialstyrelsen anser att miljökontrollutredningen bör ytterligare utredafrågan om central tillsynsmyndighet. Giftnämndenanser att utredningens analys av organisationsfrågorna är för ytiig och attutredningsmaterialet även i övrigt är otillräckligt som bas för slutligtställningstagande. De krav på mångsidighet och smidighet i arbetet somstatsmakterna uppstäUde vid tillskapandet av giftnämnden som centraltbeslutande organ kvarstår enligt giftnämnden. kan svårligentänkas få sådan sammansätming att den kan fungera som ett samarbetsorgan ifrågor som gäller produktkontroll. Ett samarbetsorgan för hälso- ochmiljöfarliga varor skulle 1 likhet medden nuvarande giftnämnden kunna utgöra en egen myndighet. I och för sig kan detenligt giftnämnden också vara möjUgt att bibehålla en giftnämnd ellermotsvarande som ett självständigt organ i dessa frågor även om verksamheten iövrigt byggs in i ett annat verk. Fördelarna skulle därvid ligga påresurssidan. En tänkbar nackdel för produktkontroUen skulle enligt giftnämAdenvara att beslutsorganet inte självt förfogar över resurserna utan skuUe blihelt beroende av huvudmyndighetens planering och fördelning. Frågan om detcentrala organet bör vara självständigt eller inbyggt i annan myndighet är enligtgiftnämnden i viss mån en praktisk fråga. De andra myndigheter som kan kommai fråga, fömtom , är arbetarskyddsstyrelsen, socialstyrelsenoch livsmedelsverket. En integrering fömtsätter enligt giftnämnden garantierför att produktkontrollen får andel i de gemensamma resurserna. Arbetarskyddsstyrelsen ifrågasätter också om integiftnämnden bör bibehållas antingen helt självständig eller inbyggd i annanmyndighet. För arbetarskyddsstyrelsen framstår det som en möjlighet att utseflera centrala tillsynsmyndigheter, nämUgen arbetarskyddsstyrelsen inom arbetarskyddslagenstillämpningsområde, för den yttre miljön samt giftnämnden förallmänna frågor, den enskilda konsument-miljön, övriga speciella områden ochför samordningsuppgifter. Härigenom skulle arbetarskyddsstyrelsens möjligheteratt leda yrkesinspektionens arbete bli lättare. Enligt arbetarskyddsstyrelsensbedömning är det svårt att ta slutlig ställning till de problem som har sambandmed tillsynsverksamheten innan arbetsmiljöutredningen slutfört sitt arbete. anser att samordningsbehovettalar för att tillsynen läggs på en utbyggd giftnämnd.