prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — köp mellan nära anhöriga, borde ingå i statistiken med hänsyntiU deras relativt stora andel av det totala antalet köp. Med allmännasaluvärdet eller marknadsvärdet av en fastighet avses det pris somsannolikt skulle betalas för fastigheten, om den bjöds ut lill försäljning påden allmänna fastighetsmarknaden. Detta pris bestäms under inverkan av dentillgång och den efterfrågan på likartade fastigheter som föreligger i ortenmed hänsyn till bl. a. föreliggande jordförvärvs- och byggnadslagstiftningar.Del är uppenbart alt priset för en fastighet i de fall särskilda relationerföreligger meUan köpare och säljare kan bestämmas mot annan bakgrund än attsäljaren söker att få ut högsta möjliga pris för sin egendom. Att så normalt ärfallet vid de s. k. släktköpen framgår bl. a. av SCB:s fastighetsprisstatistikför bebyggda jordbruksfastigheter försålda . I samtligavärdeklasser ligger här de fria köpen över de s. k. släktköpen. Jaganser med hänsyn härtUl uteslutet att med bibehållandet av allmänna saluvärdeteller marknadsvärdet som riktpunkt för taxeringen kunna beakta de köpeskillingarsom erlagts vid släktköp. Vid fastighetsvärdering tas f. ö. inte hänsyn tillsläktköp i något fall där värderingen syftar till att bestämma ettmarknadsvärde. Mot de , som erlagts vid till-skollsköp, harriktats den anmärkningen att de inte kan anses relevanta för värderingen avbestående jordbruk. Jag delar denna mening så långt att den prisnivå somframkommit vid s. k. tillskoltsköp naturligtvis är tillämplig endastbeträffande egendom med motsvarande förutsättningar, dvs. att den också skullekunna försäljas som tillskottsjord. Lantbruksnämnderna bör, som faslighetstaxeringsutredningenoch lantbruks-styrelsen anfört, medverka vid arbetet med prisstatistiken förjordbruksfastigheterna. Denna medverkan får ske på sätt lantbraksstyrdsenefter samråd med och bestämmer. Jag finner anledning altuppehålla mig vid ytterligare en statistikfråga av allmän karaktär. Tidigarehar nämnts att främst en del remissinstanser som representerar näringslivetanser att man bör skjuta på den allmänna fastighetstaxeringen något år.Därigenom skulle man även få tillfälle att göra vissa omläggningar ochkompletteringar av fastighetsprisstatistiken och annan statistik m. m.Huvudsakligen önskar man ulföra dessa omläggningar m. m. för alt göra detmöjligt alt införa del fastighetsbegrepp inom skatterätten som man förordar,nämligen det som föreslagits i betänkandet Det skatterätlsliga fastighetsbegreppet.Även om jag redan tidigare från principiella utgångspunkter ställt migavvisande till detta förslag, vill jag bemöta vad man anfört om möjligheternaatt ta fram användbar fastighelsprisstatistik för värdering av debyggnadsskal och stommar som under angivna förhåUanden skulle taxeras påjordbruksfastigheter och rörelsefastigheter. Man anför att den av säljare ochköpare gjorda fördelningen på tillgångsgrupper enUgt avskrivningsreglernagodtas vid inkomstbeskattningen. För att få fram en saluvärdesstatistik, därde registrerade saluvärdena svarade mot det fastighetsbegrepp som tillämpas ireglerna om avskrivningi förvärvskäUorna inkomst av rörelse och inkomst av jordbraksfastighet, anserman behövligt endast alt man i samband med behandlingen av lagfartsärendeninhämtar uppgifter om den här aktuella fördelningen av köpeskillingen. Jaganser som nämnts alt de värden, som därvid skulle komma att hänföras tiUbyggnaderna, inte på något sätt avser saluvärden. Vidare anser jag det vara enorealistisk tanke att man för fastighetsprisstatistiken skullekunna genomdriva skyldighet för parterna att vid köp av vissa fastighetstyper isamband med lagfartsansökan ange sin fördelning av köpeskillingen. Likaså tordedet vara ogenomförbart att föreskriva den avsevärda granskningsomgång somstatistikbehandlingen skulle kräva. Det statistikmaterial som skulle kunnaproduceras enligt denna metod skulle inte fungera som taxeringsunderlag år1976. Vidare avser jag t. ex. i fråga om skogsfastigheter att föreslå attflera års prisstatistik läggs till grund för vissa marknadsvärdeberäkningar.En retroaktiv fördelning av köpeskillingarna, t. ex. , ochen därpå grundad statistikbehandUng framstår som helt omöjlig. Skulle framdelesbehov visa sig av en redovisning av de särskUda värden som iavskrivningsreglerna för rörelse och jordbruk hänförs tillavskrivningsunderlaget för byggnad resp. inventarier, får man naturligtvis taupp frågan tiU nytt övervägande. Till skillnad mot vad som sålunda föreslagitsfrån en del häll bör emellertid eftersom man bör hälla fast vid principen omvärdering på grundval av marknadsvärdet tillvägagångssättet därvid bliföljande. Det värde man i första hand skall söka för varje fastighet är desstotala marknadsvärde. Detta skall liksom nu ske främst med hjälp av fasiighetsprisstatistiken.Enligt gällande och föreslagna regler bestäms därefter vad som av det totalavärdet belöper på byggnaden. Med hjälp av lämplig produktionskostnadsberäkningkan därefter värdet av de byggnadstillbehör uppskattas som får avskrivas sominventarier. Sedan detta inventarievärde fråndragits, återstår värdet avbyggnadsskalet. Ett sådant taxeringsförfarande är emellertid teknisktkomplicerat att genomföra i nämnderna. Jag anser bl. a. därför att det inte nufinns tillräckliga skäl att genomföra en sådan reform. I stället bör man nustudera effektema av de här föreslagna reglerna vid allmännafastighetstaxering. Storlekenav de enskilda fastigheternas taxeringsvärden och det totala UtfaUet avfastighetstaxeringen har lill stor del beslämts genom centrala direktiv för valav taxeringsvärdenivå. Detta har skett med medverkan endast i frågaom taxeringen av skogsmark och växande skog. För denna taxering har riksdageninför de tre senaste allmänna fastighetstaxeringarna meddelat bestämmelser omreduktioner (s. k. säkerhetsmarginaler) av de värden som annars skolat framräknasenligt skogsvärderingsinstraktionen(1951: 440, Skvl). Värdena på skogsmark och växande skog är enligt vad somframhållits i det föregående f. n. avkastningsvärden. De värden som skolatframkomma vid tUlämpning av Skvl har emellertid ansetts bli för höga. De hardärför justerats nedåt tUl en nivå som ansetts acceptabel. Detta har medförtalt taxeringsvärden på skogsmark och växande skog nu genomsnittligt tordeligga pä en något lägre nivå i förhållande till marknadsvärdenivån än jordbraksfastigheteri allmänhet. De centrala direktiven för val av taxeringsvärdenivå förfastigheter i övrigt har lämnats som rekommendationer i samband med de s, k.Stockholmsmötena, års allmänna fastighetstaxering rekommenderadesdärvid en uppräkning av tidigare taxeringsvärde med visst procenttal för olikafastighetstyper. Procenttalen, de s. k. överprisprocenten, beräknades pågrandval av SCB:s köpeskillingsstatistik. Vid taxering infördes en nymetod för bestämningen av taxeringsvärdenivån. Denna rekommenderades tillvisst procenttal av en statistiskt dokumenterad marknadsvärdenivå för fastigheterna(i allmänhet marknadsvärdenivå). Vid aUmännafastighetstaxering rekommenderades taxeringsvärdenivån till avmarknadsvärdenivån för villor och jordbruksfastigheter. För hyres- ochaffärsfastigheter rekommenderades alt taxeringsvärdenivån skulle ligga vid 80 %av marknadsvärdenivån. Fastighetstaxeringsutredningenanser att bestämning av taxeringsvärdenivå är en central beskattningsfråga avsådan betydelse att den bör avgöras med medverkan. Utredningenföreslår alt taxeringsvärdenivån för alla fastighelstyper skall ligga vid 80 %av marknadsvärdenivån vid ingången av året före taxeringsåret. I andra handföreslår utredningen alt taxeringsvärdenivän för jordbruksfastigheternaövergångsvis vid taxering skall läggas vid i stället för avmarknadsvärdenivån. Remissinstansernahar i allmänhet godtagit uppfattningen att skall fullt ut bestämmavalet av taxeringsvärdenivå. Några har emellertid framfört tanken attavgörandet bör kunna överlämnas ät . Meningarna har varit meradelade när det gäller själva valet av nivå. Många har stannat för utredningensförslahandsförslag, så t. ex. löntagarorganisationerna. Några anser att nivånbör fastställas till för alla fastighetstyper. Bland dessa kan främstmärkas branschorganisationerna. Från detta håll befaras annars övertaxeringaroch för stora taxeringsvärdeförändringar. Flertalet finner utredningens and-rahandsförslaglämpligt. Detta gäller bl. a. jordbruks- och skogsorganisationerna samtmyndigheter, som är verksamma på jordbruks- och skogsområdet. Ävenenligt min uppfattning är valet av taxeringsvärdenivå en sä central och viktigfråga alt den bör prövas av . bakgrund av grandprincipen rättvisa och likformighet itaxeringen önskvärt alt taxeringsvärdenivån bestäms under den förutsättningenatt den skall vara bestående . Det är sedan de tiUämpande myndigheternas i första hand och som bör utarbeta och förfinaprisstatistiken så att riktiga och rättvisa taxeringsvärden kan åsättas. Valet av taxeringsvärdenivå måste ske mot bakgrunden avosäkerhels-faktorer som inte helt kan bringtis ur världen. Det idealatillståndet är att taxeringsvärdet helt motsvarar fastighetens aktuellamarknadsvärde. Därvid nås, med taxeringsvärdet som grundval, den rättvisaste beskattningseffekten.Ett för lågt taxeringsvärde i förhållande till marknadsvärdet verkar gynnsamtför ägaren i inkomst- och förmögenhetsskattehänseende vUket i sin tur harprishöjande effekt genom att fastigheten blir "värdefullare" påmarknaden. Av delta resonemang kan man lätt inse att det i längden är av ondoför fastighetsmarknaden med för låga taxeringsvärden. Av säkerhetsskäl behöverman inte gå under en taxeringsvärdenivå som ligger vid av marknadsvärdet.Det kan tUläggas alt denna taxeringsvärdenivå av delvis statistiskt tekniskaskäl måste beräknas på fastigheternas marknadsvärden ett å före taxeringen.Därigenom skapas ytterUgare en säkerhetsmarginal mot övertaxering. Väljer manen nivå vid behövs enligt min mening ingen utvidgning av möjligheternatill ny taxering . Jag föreslår således att man väljeren nivå av av marknadsvärdet. har föreslagit atttaxeringsvärdenivån skall bestämmas i förhållande till marknadsvärdenivån vidingången av året före taxeringsåret i enlighet med de närmare föreskrifter riksskatteverketmeddelar. För bestämmande av marknadsvärdenivån bör man enligt utredningennormalt ta de statistiska medeltalen för priserna företaxeringsåret. fastighetsprisstatistik kan av tekniska skäl inte ligga tUlgrund för taxeringen. Om någon klart urskiljbar trend förekommer under senarehälften av före taxeringsåret bör denna trend beaktas vidnivåsättningen. I fråga om skogstaxeringen uttalar utredningen att man börkunna lägga fastighelsprisstatistik till grund för bedömningen avmarknadsvärdenivån vid ingången av året före taxeringsåret. I stort sett harutredningens ställningstagande accepterats av remissinstanserna. Några anseremellertid att man bör avstå från att beakta pristrender i vart fall uppåtgående före taxeringsåret och alt man i stäUet börhålla sig till medeltalen . Jag ansluter mig emeUertid tillutredningens förslag. Genom att överlämna det slutliga bestämmandet avprisnivån vid ingången av året före taxeringsåret till ochtill verket knutna experter i dessa frågor bör den bästa möjligheten föreliggaför en riklig bedömning i förevarande fråga. Självfallet skall någon säkerhetsmarginal inte användasvid bestämmande av ifrågavarande prisnivå. Säkerhetsmarginalen förtaxeringsvärdet ligger i stället i det nyssnämnda valet av taxeringsvärdenivåoch anknytningen för bestämmande av marknadsvärdenivå. föreslår vidare vissa säkerhetsregleri förhåUande tUl den avsedda generella nivåregeln. Detta gäller fastighetstyperdär säkerheten vid värderingen är lägre än normalt. Utredningen har som exempelnämnt fastigheter med exploateringsvärde. Vidare skall det enligt utredningenankomma på att vid onormala marknadssituationer påkallalagstiftning om säkerhetsmarginal i förhällande tUl taxeringsvärdenivå somannars gäller. Dessa förslag har tillstyrkts av i det närmaste samtligaremissinstanser. Man har emellertid framfört önskemål om att ytterligareexempel bör ges på fastigheter som på grund av värderingsosäkerhet bör taxerasefter reducerad nivå. Man har framhållit stora skogs- och jordbruksfastighetersamt fastigheter som till mycket stor del består av maskiner. Utredningens förslag motsvaras i sak av vad som skeddeinför allmänna fastighetstaxering. Då sattes taxeringsvärdenivänenligt dåvarande riksskattenämndens anvisningar särskilt lågt för jordbruksfastighetermed exploateringsvärde och exploateringsfasligheter i övrigt. Utredningen haruttalat alt andra fastighetstyper, som t, ex, stora jordbruksfastigheter, börkunna komma i fråga för en utökad säkerhetsmarginal men alt detta bör avgörasav och regleras i verkets anvisningar. Jag delar utredningensmening. Frågor av denna värderingstekniska natur bör regleras i riksskatteverketsanvisningar. Jag återkommer i det följande lill de speciella svårigheterna ivad avser skogsfastigheterna vid anknytning av taxeringsvärdenivån tillmarknadsvärdenivån vid allmänna fastighetstaxering. 5.5.5 Delvärden på jordbruksfastighet och annan fastighetAllmänt Taxeringsvärdet är uttrycket för taxeringsenhetens totalavärde. Vid fastighetstaxeringen redovisas emellertid också särskilda värden, s.k. del-värden. För jordbruksfastighet redovisas delvärdena jordbruksvärde,skogsbruksvärde, viirde av övrig mark, värde av särskilda tillgångar ochexploateringsvärde. För annan fastighet redovisas ddvärdena markvärde ochbyggnadsvärde. Som skogsbruksvärde redovisas summan av värdena på skogsmark ochväxande skog, varvid skogsmarksvärdet redovisas särskilt. Inom ramen förbyggnadsvärdet särredovisas i förekommande fall såsom särskilt maskinvärde vadsom belöper på maskiner och Uknande tillgångar som är avsedda att huvudsakligentjäna industriellt eller därmed jämförliga ändamål. Ett av fastighetstaxeringsutredningens centrala arbetsfält har varit översynenav ddvärdesredovisningen, i synnerhet för kategorin jordbraksfastighet. I dettidigare har jag gett uttryck för min åsikt att fastighetstaxeringen så långtsom möjligt bör utnyttjas för inkomsttaxeringen. Som jag närmare skaU utvecklai det följande har ett viktigt önskemål varit att få fram tillförlitligabyggnadsvärden som underlag för byggnadsavskrivningen inomjordbruksbeskattningen. Ett annat problem är förknippat med skogsbruksvärdet.Skogsbruksvärdet anges som sagts det sammanlagda värdet av skogsmark ochväxande skog. Till skUlnad mot övriga värden vid fastighetstaxeringen skalldetta värde enligt gällande regler inte grundas på marknadsvärdet utan på avkastningsvärdet.Nuvarande metoder för framräkning av skogsbraksvärdet har visat sig varaföråldrade, och utredningen har därför föreslagit ett nytt värderingssystem.Vidare har förslag lagts fram om vissa justeringar av bestämmelserna omdelvärden även för kategorin annan fastighet. Iolikhet mot vad som gäller för annan fastighet redovisas inte byggnadsvärdetsom delvärde vid laxeringen av jordbruksfastighet. Värdet pä byggnaden ingår i släUeti jordbruksvärdet. Vid bestämmandet av jordbruksvärde uppskattas värdet avägoslagen, bl. a. åkermarken, på grand av s. k. enhetsvärden. Dessa beräknasper arealenhet med hänsyn till markens godhetsgrad och såvitt gäller åkern medhänsyn till byggnadernas beskaffenhet. I sammanhanget kan nämnas att värdet avskogsbrukets byggnader ingår i skogsbruksvärdet. Värde av s. k. överbyggnaderingår i värdet av särskilda tiUgångar. Denmetod för bestämning av jordbruksvärdet i vilken åkern och jordbrukelsbyggnader värderas tillsammans och som här beskrivits kallas denkonventionella metoden eller samvärderingsmetoden. Denna metod har normaltanvänts vid de senaste taxeringarna, särskilt i de södra och mellersta delarnaav landet, och för jordbruksfastigheter som omfattar mer än 510 ha åker. Enannan metod har emellertid använts framför allt i . Enligt denna harjordbrukets byggnader värderats separat. Denna metod kallas Norrlandsmetodeneller särvärderings-metoden. Det bör emellertid framhållas att även om Norrlandsmetodenanvänds vid värderingen, något särskUt byggnadsvärde inte redovisas. Somnyss nämnts har frågan om bestämmande av särskilt byggnadsvärde påjordbruksfastighet stått i centram för uppmärksamheten genom önskemålet att fåfram ett lämpligt och tillförlitligt underlag för byggnadsavskrivningarna i jordbraksbeskattningen.Nya regler för inkomstbeskattning av jordbraksfastighet gäller fr. o. m. år1973 (prop. 1972: 120, SkU 1972: 67, rskr 1972: 343, SFS 1972: 241247). Enligtdessa regler gäller i fråga om underlag för byggnadsavskrivning en särskildregel för det fall när byggnaderna inte uppförts av jordägaren utan 1973: 162 317 fastighetenanskaffats med befintiigt byggnadsbestånd. Regeln innebär att vad som belöperpå byggnaderna av fastighetens anskaffningskostnad skall beräknas på grundvalav fastighetens taxeringsvärde vid förvärvet. Om i taxeringsvärdet inte ingårexploateringsvärde, värde av mera betydande naturtillgångar eller särskildaförmåner eller skogsbraksvärde överstigande . skall byggnadsvärdetberäknas till av fastighetens anskaffningskostnad. I annat fall skall påbyggnaderna anses belöpa så stor del av fastighetens anskaffningskostnad, som25 % av taxeringsvärdet minskat med exploateringsvärde, värde ay mera betydandenatartillgångar eUer särskilda förmåner eller skogsbruksvärde till den del skogsbraksvärdetöverstiger . utgör av fastighetens hela taxeringsvärde. Jämkning avdet byggnadsvärde som sålunda tagits fram kan ske under vissa omständigheter.Vid övergång från redovisning av förvärvskällan jordbruksfastighet enligt kontantme-todentUl redovisning enligt bokföringsmässiga grunder finns särskUda bestämmelser(se SFS 1972; 742). Som ingångsvärde för byggnad skall i första hand tas uppden faktiska anskaffningskostnaden. Då anskaffningskostnaden inte kan utredasfår som ingångsvärde tas upp två tredjedelar av summan av vid övergångengällande taxerat jordbruksvärde, skogsmarksvärde med högst , värde avövrig mark och värde av särskilda tillgångar, minskal med skäligt värde av merabetydande naturtillgångar och särskilda förmåner. I förekommande fall får liUägggöras för senare nedlagda kostnader för ny-, till- eller ombyggnad. Harfastighet förvärvats genom köp, byte eller därmed jämförligt fång efterutgången av och kan anskaffningskostnaden för byggnaderna inte visas,får avskrivningsunderlaget beräknas enligt den angivnaproportioneringsregeln. Denu redovisade reglerna för byggnadsavskrivning är emellertid att betrakta somett provisorium. 1972: 120 (s. 203) anfördes att i den mån detframdeles kom i fråga att vid fastighetstaxeringen redovisa särskiltbyggnadsvärde, hithörande spörsmål på inkomsttaxeringens område givetvis bordeomprövas. Fastighetstaxeringsutredningenhar stäUt tre principiella krav på byggnadsvärdet som ett delvärde vidtaxeringen av jordbraksfastighet. Det första kravet är att värdet skall kunnaanvändas som underlag vid beräkning av avskrivning på jordbrakets ochskogsbrakets byggnader. En följd härav är att samtiiga byggnader på entaxeringsenhet av jordbruksfastighets natur bör omfattas av byggnadsvärdet.Det andra kravet är att byggnadsvärdet skall kunna åsättas inom ramen för enmarknadsvärdering av taxeringsenheten i dess helhet. Det tredje kravetslutligen är att en enhetlig värdering skall kunna ske av mark av samma slag,kvalitet m. m. Värdet av åker och annan mark måste således kunna bestämmasoberoende av huravida taxeringsenheten är bebyggd eller inte. Mot bakgrund avdessa tre krav som i motsvarande mån är uppfyUda när det gäller värderingen av annan fastighet diskuterarutredningen fem alternativa bestämningar av begreppet byggnadsvärde. Av de fembestämningar som utredningen diskuterar bygger fyra på en beräkning avtekniska nuvärden på byggnaderna. Den femte innebär att byggnadsbeståndelsvärde anses motsvara skillnaden mellan taxeringsenhetens värde i bebyggt ochobebyggt skick, den s. k. mervärde principen. Det är samma princip som användsvid uppskattning av byggnadsvärde på annan fastighet. Marken, dvs. åkern,skogsmarken och annan mark, skall därvid värderas med utgångspunkt imarknadsvärdet för mark i obebyggt skick. Utredningen anser att meivärdeprindpenär den princip som vid en fastighetstaxering på grundval av marknadsvärde tersig mest naturlig frän värderingssynpunkt. De fyra övriga bestämningarna utgår som sagts frånett beräknat tekniskt nuvärde för byggnadsbeståndet. Då ett sådant värde erfarenhetsmässigtinte ryms inom taxeringsenhetens marknadsvärde, om man inte krymper markvärdelsmarknadsvärde, måste det tekniska nuvärdet modifieras. Avsevärda värderingsmässigasvårigheter uppkommer emellertid enligt utredningen vid detta tillvägagångssätt.Enligt etl alternativ kan ett tekniskt nuvärde åsättas byggnadsbeståndet ochmarkvärdet beräknas som en restpost, motsvarande skillnaden mellan det totalamarknadsvärdet och byggnadsvärdet. Ett annat alternativ bygger på enproportionering av framtagna värden. Enligt detta alternativ skulle i förstahand bestämmas dels ett modifierat tekniskt nuvärde för byggnaderna och delsmarknadsvärdet av obebyggd åker, skogsmark och annan mark samt andra tillgångarpå fastigheten. Med utgångspunkt i dessa värden skulle man proportionera sigfram tiU delvärden för byggnader och för olika slag av mark m, m, så att summanav delvärdena anknöt till taxeringsenhetens totala marknadsvärde. Slutligen harutredningen som sista alternativ tagit upp en metod enligt vilket delvärdenaskulle bestämmas på samma sätt som sker, varvid värdet av jordbruketsbyggnader skulle ingå i jordbruksvärdet, skogsbrukets byggnader iskogsbruksvärdet och överbyggnader i värde av särskilda tiUgångar, Vid sidandärav och skilt frän jordbraksfastigheternas delvärden skulle ett värde förbyggnadsbeståndet uppskattas som ett tekniskt nuvärde eller ett modifieratsådant värde och antecknas särskilt i fastighetslängden. Detta värde skuUesålunda uteslutande tjäna som underlag för beräkning av byggnadsavskrivning.Denna dubbla byggnadsvärdering innebär enligt utredningen ett merarbete, vilketdock kan bedömas såsom relativt begränsat till sin omfattning. Utredningen haremellertid ansett att lillvägagångssätlet knappast låter sig förenas medutredningens direktiv. Utredningen har låtit undersöka utfallet av taxering avbyggnader på jordbruksfastighet med utgångspunkt i de nyssnämnda olikavärderings-alternativen. Resultatet av dessa undersökningar har föranlett utredningenatt föreslå en taxering av byggnadsvärdet enligt mervärdeprinci- pen.Vid taxering enligt mervärdeprincipen visar undersökningen att det genomsnittiigamervärde som uppkommer för jordbruksfastigheterna för att de är bebyggda kanberäknas ligga ,/ha . Vidare framgår att det genomsnittiigamervärdet för olika fastighetstyper kan skattas till ca /ha. Mervärdetper hektar för bebyggelse på jordbraksfastighet har visat sig vara i stort settoberoende av såväl faslighetsstorleken, när denna överstiger 5 ha åker, som geografiskbelägenhet. Utredningen anser sig vidare kunna dra vissa begränsade slutsatseri fråga om genomslagskraften av byggnadernas tekniska nuvärde i förhållande lillderas byggnadsvärde beräknat enligt mervärdeprincipen, påjordbruksfastigheternas marknadsvärde. Generellt sett torde genomslagskraftenpå marknadsvärdet vara . Genomslagskraften sägs vara större ju större ochmodernare byggnaderna är. Detgenomsnittliga mervärdet för bebyggda jordbruksfastigheter i förhåUande tillobebyggda sådana dvs, vad som med utredningens förslag kommer att motsvarabyggnadsvärdet kommer enligt utredningen sannolikt att överstiga detavskrivningsunderlag fÖr byggnader som skall tas fram enligt denproportioneringsmetod som gäller på jordbraksbeskattningens område och för vUkenredogjorts i del föregående. Om man taxerar byggnadsvärden påjordbruksfastighet enligt mervärdeprincipen, kommer avskrivningsunderlaget förbyggnaderna således inte alt minskas.