prop · FW0375 · 1973-12-31 00:00:00 — De samhällsekonomiska verkningarna hänger främst samman med att enövergång frän alternativ O lill alternativ II frigör arbetskraft motsvarande ca 1 780 man per årsom tillförs den civila arbetsmarknaden. Motsvarande civila arbetskraflsökningvid övergång från alternativ II tillalternativ I blir ca 1 310 man. Från fjärde huvudtitelns synpunkt uppkommer enkostnadsökning med ca 23 milj. kr. vid övergång från alternativ O tillalternativ I och ca 5 milj. kr. vid övergång från alternativ O till alternativ11. Statsfinansiellt sell uppkommer däremot en nettoinkomst med ca 8 milj. kr.vid övergång från alternativ O lill altemativ I saml ca 9 milj, kr, vid övergångfrån alternativ O till alternativ II, För den offentliga sektorn tillkommer därutöver kommun- Prop, 1973:75 28 finansiella nettoinkomster saml inkomster till ATP-fonder,vilket sammanlagt för den offentliga sektorn ger ett överskott med ca 70 milj,kr, vid övergäng från alternativ O till alternativ I och ca 37 milj, kr, vidövergång från alternativ O till alternativ II, Den samhällsekonomiska kalkylen, som omfattar inbesparadevärnpliktskostnader och intäkter genom de värnphktigas civila sysselsättningminus kostnader för anstäUd personal, utvisar en nettointäkt om ca 109 milj,kr. vid övergäng från alternativ O till alternativ I och ca 61 milj, kr, vidövergång från alternativ O till alternativ II, Om man i kalkylerna lar med de tjänster som blir en följdav utredningens förslag beträffande de mUitära körcentralerna i ,ökas fjärde huvudtitelns kostnader med ca 1,6 milj, kr, vid övergång lillalternativ II,Den statsfinansiellaoch den samhällsekonomiska nettoinkomsten minskar däremot i båda fallen med ca1,6 milj, kr. I det följande lämnas endast en kortfattad redogörelse fördet väsentligaste i remissinstansernas yttranden beträffande vissa huvudpunkteri utredningens förslag. De synpunkter som redovisas beträffandegrundutbildningens längd, omgångsindelningen, funktionerna och kostnadernaavser utredningens alternativ II ochomfattar därvidlag endast remissinstansernas ställningstaganden i den män dessaavviker frän utredningens förslag. Överbefälhavaren anser mot bakgrund av den ekonomiskasituationen för försvaret att utredningens förslag inle kan läggas till grundför en ändring av handräckningstjänsten. Chefen för armén avvisar utredningenshuvudtanke och förordar en modifiering av användningen m, m, avhandräckningsvärnpliktiga. Höjda tjänstbarhelskrav begränsar ocksä enligtarméchefen möjligheterna att ta tillvara de handräckningsvärnphk-tigas civilakvalifikationer i försvarets tjänst. Handräckningsvärnphktiga bör därförbehållas i alla funktioner som direkt och indirekt stöderUtbUdningsverksamheten. Däremot ställer arméchefen sig positiv till några avutredningens delförslag. anför alt utvecklingen under de senasteåren lyder på minskad tillgång på handräckningsvärnpliktiga i förhållande tillbehoven. Tillgängen blir otillräcklig om Ijänstbarhetskraven höjs. Verketavstyrker därför utredningens förslag i föreliggande omfattning, vilket dockinte innebär all verket avstyrker vissa delåtgärder. Försvaretssjukvårdsstyrelse anser att utredningens förslag delvis rubbarförutsättningarna för hittillsvarande kravsättning för uttagning av personaloch att förslagen kräver ett nytt befallningsanalysarbete. Övrigaremissmyndigheter, bland dem cheferna för marinen och flygvapnet, ,, riks- revisionsverket, LO, SR, TCO-S och ställer sig positiva till förslagenenligt alternativ II. På bör dock alternativ 1 genomföras anser bl.a. , , , LOoch . Överbefälhavaren anser att den föreslagna totalagrundutbildningstiden är för kort och alt den allmänmililära utbildningen ärför omfattande för behovet. Chefen för armén delar överbefälhavarensuppfattning men föreslår all utbUdningstiden försöksvis avkortas med en månadunder /73 och tUl från /75. Överbefälhavaren anser att de handräckningsvärnpliktigaliksom bör tjänstgöra i en omgång . Chefen för armén föreslårtvå omgångar, vilket ocksä chefen för marinen gör för kustartilleriets del. Överbefälhavaren anser att kontors- ochIransporlfunktionerna bör behällas i sin nuvarande utformning och attkasernvärdsfunklionen bör prövas ytterligare. Chefen för armén delar dennauppfattning i fråga om kontors- och kasernvårdsfunktionerna. Chefen för marinenbiträder i princip den föreslagna utformningen av kontorsfunklionen men anseralt en ökning av antalet handräckningsvärnpliktiga är nödvändig på bataljons-och kompaniexpeditioner. Civila bilförare bör enhgt marinchefen behållas i demarina körcentralerna och kompletteras med värnpliktiga bilförare som främstbör avses för transporter med lätta fordon. Chefen för marinen är f. n. inleberedd att la slutlig ställning lill den föreslagna kasernvärdsfunklionen. SR anser del angeläget att kontorsfunktionen behällsoförändrad men med ökal antal handräckningsvärnpliktiga särskilt päkompaniexpeditionerna. Vakttjänsten vid förbanden bör enligt förbundet iförsta hand skötas av handräckningsvärnpliktiga. hävdar att civilanställd personal bör anlitas förverksamheten inom Iransporlfunklionen, anser atthandräckningsvärnpliktiga bör disponeras för vakttjänsten i sin helhet.Militära tjänstgöringsåldersutredningen uttalar sig för en ökad användning avcivilmilitär och militär personal för utbildningsverksamheten ochstödfunktionerna. Överbefälhavaren, försvarsgrenscheferna och försvaretsrationaliseringsinstitut anser att kostnaderna för att genomföra förslaget blirväsentligt högre än utredningen har räknat med. Med stöd av värnpliktslagen (1941:967, omtryckt 1969:378)har Kungl, Maj:l meddelat provisoriska bestämmelser omvärn-pliktsutbUdningen och därvid bl, a. fastställt hur lång utbildning olikavärnphktskategorier skall ha. For värnpliktiga i handräckningsljänst gällerenligt bestämmelserna följande utbildningstider ifråga om grund- ochrepetitionsutbildning. Handräckningsvärnpliktiga fullgör vid armén ochkustartilleriet en grundutbildning samt fem krigsförbandsövningar,var och en , vid flottan en grundutbildning samt fyrakrigsförbandsövningar, var och en samt vid flygvapnet engrundutbUdning samt två krigsförbandsövningar om vardera 15 dagar.Tjänstgöringsskyldigheten uppgår således vid samtliga försvarsgrenar till ca390 dagar, Krigsförbandsövningarna fullgörs ofta i direkt anslutning tillgrundutbildningen. Inom ramen för nu pågående försöksverksamhet med modifieradgrundutbildning för värnphktiga (prop. 1972:75) har jag emellertid i enlighetmed Kungl. Maj:ts bemyndigande beslutat om vissförsöksvis avkortning av grundutbUdningen för värnpliktiga ihandräckningsljänst. Försöksvis omfattar därför grundutbildningen förhandräckningsvärnpliktiga fr, o, m, /73 vid armén 230dagar, vid flottan , vid kustartilleriet och vid flygvapnet332 dagar. Repetitionsutbildningen omfattar oförändrat antal dagar. Försöksverksamheteninnebär vidare att två utbildningsomgångar, en med vår- och en medsommarinryckning, har införts för handräckningsvämpliktiga vid armén ochkustartilleriet. Fördelningen av värnpliktiga på dessa omgångar skall ske medhänsyn till deras civila studier. Jag vill inledningsvis också erinra om vissa andraförändringar som har skett i fråga om utnyttjande och utbildning avhandräckningsvämpliktiga, I enlighet med beslut är 1969 i fråga omförslag rörande vissa personal- och driftfrågor vid militära matinrältningaroch mässar (prop. 1969:1 bU, 6, SU 1969.4, rskr 1969:4) har Kungl. Maj.t ifebruari 1970 föreskrivit all handräckningsvärnpliktiga som är avsedda förtjänstgöring i matinrältningar fr. o. rn. , med vissa undantag,skall bytas ut mol ekonomibiträden. Genom beslut har Kungl.Maj:l vidare föreskrivit att handräckningsvärnpliktiga fr. o. m. den 1 juli1971 i princip inle längre får disponeras för tjänstgöring på militära mässar. Jag vill i detta sammanhang vidare anmäla att Kungl. Maj:thar meddelat bestämmelser om att värnpliktig under krigsförbandsövning som fullgörs i direkt anslutning till gmndutbildning skallerhålla fri resa en gång för varje hel tjänstgöringsperiod sominkallelsen avser. fick den värnpliktige en fri resa för varje periodom . Denna utvidgning av rätten till fri resa kommer särskUt dehandräcknings-värnpliktiga till del eftersom de, som jag har nämnt, iregel fullgör sina krigsförbandsövningar i direkt anslutning till grundutbildningen.Jag avser all i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:l erforderlig ändring ivärnpliktsavlöningskungörelsen (1970:676), Utredningenom handräckningsvärnphktiga lämnar i sill slutbetänkande omhandräckningstjänst i försvaret förslag enhgt de altemativ (alternativ I och II) som i direktiven har angetts förutbildning m, m, av värnphktiga med begränsad militär användbarhet. Föralternativ 1 förutsätts enbari allmänmUitär utbUdning och för alternativ II allmänmilitär utbildning och visslid för fredsproduktiv tjänstgöring. Utredningenframhåller att avsikten med utbildningen av värnphktiga vare sig de har fullmUitär användbarhet eller inte bör vara att ge dem en utbildning som äranpassad efter användbarheten. Det är också enligt utredningen principielltoförenligt med värnphktstanken att tillförsäkra försvarets fredsorganisationviss tillgång på arbetskraft med slöd av värnphktslagen, 1 fråga omden allmänmililära utbUdningen anser utredningen alt värnpliktiga med begränsadmilitär användbarhet i både alternativ I och 11 bör få en mUitär utbildning somi huvudsak svarar mol den för krigsmakten enhetliga allmänmUitära utbildningsom övriga värnpliktiga genomgår. Härav följer att högre krav i fysiskt ochpsykiskt hänseende måste ställas på de värnpliktiga som vid inskrivningen tasut lUl handräckningstjänst men även på dem som senare grupperas om till sådantjänst. De värnpliktiga som inte uppfyller de högre ställda kraven bör enligtutredningen frikaUas från värnpliktstjänstgöring. De högre kraven medför i sinlur att tillgängen på handräckningsvärnphktiga begränsas. Utredningen räknarmed all den årliga tillgången på handräckningsvärnphktiga genom de höjda kravenkommer att minska från ca 7 000 till 4 200 i alternativ I och 5 500 ialternativ II, Föralternativ II föreslår utredningen att tjänstgöringstiden avkortas så atthandräckningsvärnpliktiga inle behöver tjänstgöra än värnphktiga ikategori G inom armén och kustartilleriet. Tjänstgöringen efter allmänmUitärutbildning föreslås omfatta utbildning för befattning i fredsproduktionen underca och en produktionstid . Med en pådetla sätt utformad tjänstgöring krävs två handräckningsvärnpliktiga för en helårsinsatsi produktivt hänseende, medan det f, n, bara behövs en. Eftersom tillgångenunder året på värnphktiga i handräckningsljänst sålunda blir väsentligtmindre, föreslår utredningen att antalet funktioner förhandräckningsvärnphktiga begränsas. Funktionerna bör enligt utredningen iförsta hand syfta till alt direkt understödja fredsförbandensutbildningsverksamhet och omfatta främst kontorsfunktionen, transportfunktionen, dukningsfunktionen, säkerhetstjänst på skjutfält och under viss del av året även vaklfunklionen.Med dukningsfunktionen avses förberedelser för övningar m, m, för övrigavärnpliktiga. Härutöver föreslås all handräckningsvärnphktiga används förarbetsinsatser i anslutning till repelitionsutbildningsverksamhelen. Föralternativ IIberäknas med hänsynlill föreslagna begränsningar av de handräcknings-värnpliktigas funktionerbehovet av ytterligare personal till 706 helårsanställda. Dessutom beräknas 59nya tjänster för befäl. Eftersomvärnphktiga i alternativ I inte skall fullgöra någon tjänstgöring utöver tidenför den allmänmUitära utbildningen frånsett en kortare eventuellbefattningsutbUdning för uppgifter inom totalförsvaret, måste personalanställas för samtliga de arbetsuppgifter som annars åliggerhandräckningsvärnpliktiga. Utredningen bedömer att behovet av sådan personalmotsvarar ca 2 600 helårsanställda. Jag delar utredningens principiella uppfattning alt syftetmed utbildningen av värnpliktiga vare sig de har full militär användbarheteller inte bör vara all ge dem en utbildning som är anpassad efler derasanvändbarhet, så alt de allt efter sin förmåga kan delta i landets försvar. Jagdelar också den principiella uppfattningen att försvarels fredsorganisationinle bör tillförsäkras arbetskraft för uppgifter av företrädesvis civU naturmed slöd av värnpliklslag m, m. Denna uppfattning har jag tidigare framfört bl,a. i anslutning till behandlingen av utredningens förslag om vissa personal-och driftfrågor vid militära matinrättningar och mässar (prop. 6,SU 1969:4, rskr 1969:4). Frågan omutbildning m. m. av värnpliktiga i handräckningsljänst hänger emellertid enligtmin mening samman med den påbörjade utredningen rörande värnpliktigasutbildning och utnyttjande m.m, (varnpUktsulredning), Resultatet avdenna utredning och av den försöksvis avkortade grundulbildningstiden för olikakategorier av värnpliktiga kan väntas påverka ett ställningstagande tillförslagen om de handräckningsvärnpliktigas utbildning och tjänstgöring. Likasåkan resultatet av kommande fredsorganisaloriska förändringar skapa vissaändrade förutsättningar. Jag är därför inte nu beredd att ta ställning lillutredningens förslag och vUl heller inte nu förorda något av de föreslagnaalternativen för utnyttjande av handräckningsvärnpliktiga. Jag vill dock förorda alt de handräckningsvärnpliktigainom ramen för nuvarande organisation och kostnader för utbildning m.m, i ökadutsträckning tilldelas arbetsuppgifter som är anpassade efler deras användbarhet.Tillgängliga handräckningsvärnpliktiga bör därför fördelas om till merakvalificerade uppgifter. Jag avser härvid de funktioner som direkt underslödergrundutbildningsförbanden och repelitionsutbUd-ningsverksamheten.Handräckningsvämpliktiga bör alltså i ökad utsträckning biträda inomutbildningsverksamheten och säkerhetstjänsten på skjutfält, I detla sammanhangvill jag vidare understryka att de handräck-ningsvärnphkligas nuvarandemilitära utbildning måste ges erforderligt utrymme inom ramen för den totalatjänstgöringen. 1 syfte alt rationalisera verksamheten finner jag detvidare i likhet med utredningen fördelaktigt att på föra sammanlikartade funktioner vid förband inom eller i närheten av en och samma gamisonsort.En sammanslagning enligt utredningens förslag av främst körcentraler ochmälmalerieltillverkning torde vara rationell. Det förefaller mig också lämpligtatt vissa delar av de handräckningsvämphktigas befattningsutbildning förssamman garnisonsvis. Likaså finner jag att kasernvårdsgrupper bör kunna bildaspå sikt. En begränsning av antalet handräckningsvärnpliktiga för uppgifter ifrämst kontorsfunktionen i högre staber bör vidare eftersträvas. Jag delar också utredningens uppfattning att användningenav de s, k, B-delsvärnpliktiga bör ses över. Jag vUl dock härvidlag hänvisatill att denna fråga kommer att behandlas av varnpUktsulredning, Jag hemställer all Kungl. Maj:t bereder riksdagentillfälle att avge yttrande över vad jag har anfört om handräckningsljänst iförsvaret. 1 saml Nr 75. Prop,1973:75 34 Gemensam militär tyg- och intendenturförvaltningskår Med stöd av Kungl, Maj:ls bemyndigande tillkallade jag ijuni 1968 sakkunniga' med uppdrag att utreda vissa personalfrågor inom tyg- ochintendenturmaterielförvallningsområdet m.m. Kungl. Maj:t utvidgade i november1972 utredningens uppdrag att omfatta även civU-, sjukvärds-ochfortifikationsförvaltningsområdena. Utredningen som antog benämningen 1968 årspersonalkategoriutredning avlämnade delbetänkandet (SOU 1972:3)Personal för tyg- och intendenturförvaltning. Efter remiss har yttranden över belänkandet avgetis avöverbefälhavaren, chefen for armén, chefen för marinen, chefen för flygvapnet,försvarets civUförvaltning, försvarets sjukvårdsstyrelse, fortifikationsförvaltningen,, , försvaretsrationaUseringsinslilut, militära tjänstgöringsåldersutredningen, marinensbefälsutredning, krigsmaktens förvaltningsutbildningsutredning, ledningsgruppenför fortsatt utveckhng av försvarets planerings- och programbudgetsystem.Statstjänstemännens riksförbund (), akademikers centralorganisation(), (TCO-S)samt . I uppdraget för utredningen ingår bl. a. alt se överprinciperna för sammansättningen av förvaltningspersonalen inom angivnaförvaltningsområden. I det avgivna betänkandet, som i huvudsak behandlarprinciper för utnyttjandet av olika personalkategorier inom inlendentur- ochtygförvaltningsfunktionen i central instans, behandlas dels vissa personalkategori-och kårfrägor samt frågor rörande personalkäradministralion, dels principernaför personalsammansättningen i , I ett kommandebetänkande, som väntas senare under innevarande år, avser utredningen attbehandla bl. a. personalsammansättningen inom tyg- ochinlendenturförvallningsområdena på regional och lokal nivå, I det nu avlämnade betänkandet analyserar utredningenbeträffande personalkategorifrågor behovet av den civUmUitära tekniskapersonalkategorin inom tygförvaltningsområdet. 1 vad avser personalkårfrågorbehandlar utredningen frågan om för försvaret gemensamma eller försvarsgrensvisamilitära och civUniilitära kårer för personal i teknisk tjänst bör bildas.Utredningen tar därvid särskUt upp frågan om att bilda en gemensam mUitär kärför tyg- och intendenturförvaltningspersonal, Vida- ' F, d. överdirektören , ordförande,överdirektören och expeditionschefen , vilken den14 ersatts av generaldirektören Prop,1973:75 35 re behandlar utredningen frågan om hurpersonaladministrationen för här berörd militär och civUmilitär personal börorganiseras, I fråga ommaterielverket behandlar utredningen främst frågan om hur tillgången på mUitärlmiljökunnande skall säkerställas i verket och den därmed sammanhängande fråganom hur verkels tjänster i princip skall fördelas mellan de trepersonalkategorierna civil, civilmUilär och militär personal. Utredningensförslag är i huvudsak av sädan art att det ankommer på Kungl, Maj;l alt fattabeslut med anledning av förslagen. Med hänsyn tiU all riksdag (prop,1966:109, SU 1966:89, rskr 1966:204) fattade beslut om bildandet av försvaretsintendenturkår bör dock lämpligen utredningens förslag om att bilda en gemensammUitär kår för tyg- och intendenturförvaltningspersonal anmälas för riksdagen.Ett förslag om förändringar beträffande vissa chefstjänster bör dock underställasriksdagens prövning. Den militära personalen för tyg- ochintendenturförvaltning ingår i flera olika personalkårer. Av den personal som är avsedd för intendenturförvaltningtillhör regementsofficerarna försvarels intendenturkår och kompaniofficerarnainom armén inlendenturkåren, medan kompaniofficerarna inom marinen ochflygvapnet ingår i flottans och kustartilleriets kompaniofficerskårer resp,bland flygvapnets övriga kompaniofficerare. Den personal som är avsedd för tygförvallning utgörs inomarmén av regemenlsofficerare i tekniska stabskåren saml regements- och kompaniofficerarei fälttygkåren. För tygförvaltningsverksamhel utbildade regements- och kompaniofficerareinom marinen ingår i flottans och kustartilleriets regements- resp.kompaniofficerskårer. Inom flygvapnet finns för tygförvallning endast ett fåtalregements- och kompaniofficerare. Dessa ingår bland flygvapnets övrigaregements- och kompaniofficerare. Enligt utredningen innefattar begreppet förvaltning enmängd verksamheter. Man kan sålunda tala om tekniska förvaltningsåtgärder isamband med materielens anskaffning, modifiering, renovering ochverkstadsmässi-ga underhåll. Andra förvaltningsåtgärder är inriktade på allredovisa, förvara och underhålla materiel i förråd och att tUlhandahålla delmaterielbeslånd som har anskaffats för krigsmaklens behov. Dennaförvallningsverksamhel som alltså är inriktad på del redan anskaffademalerielbeslåndel kallar utredningen beståndsförvaltning. Utredningenkonstaterar att sådan verksamhet bör skötas av miljökunnig personal som ärutbildad i förvaltnings- och ekonomifrågor. Utredningen framhåller att de skiljaktigheter i fråga omförvaltningsförfaranden och rutiner inom tyg- ochintendenturförvallningstjänsten i central instans som har funnits vid deförsvarsgrensvis organiserade centrala ämbetsverken utjämnas alltmer, bl. a.genom tillkomsten av . Dessa förändringar skapar på siktfömtsättningar för en gemensam grundsyn på tyg- och intendenturförvaltningeninom krigsmaktens olika nivåer, varigenom det blir möjligt att åstadkomma ävenen allmän samordning av förvaltningsrutiner m.m. mellan tyg- ochintendenturförvallningstjänst. Härtill kommer att det i sambandmed införandet av försvarets nya planerings- och budgeteringssystem hargenomförts flera försök i lägre regional och lokal instans med att samordna tyg-och intendenturförvallningsfunklionerna i en organisatorisk enhet. Därvid harkunnat konstateras alt försöksorganisationerna i stort sell har visat sig varaändamålsenliga. Utvecklingen i central instans och pågående försök m.m, iregional och lokal instans pekar enligt utredningen entydigt mol att storafördelar skulle vinnas genom en samordning av beståndsförvallningen inomsamtliga instanser och försvarsgrenar. Denna samordning skapar i sin lurförutsättningar för en gemensam och i möjligaste mån likartad utbildning avkrigsmaktens förvaltningspersonal. För en sammanslagning av personalkärer krävs enligtutredningen att någon eller helst flera av följande förutsättningar föreligger.Personalen skall vara sysselsatt med likartad verksamhet, arbeta inom ettgemensamt materielområde och ha Ukartad utbildning. Vidare skall likartade kravpå miljöerfarenhet föreligga. Dessutom bör flertalet befattningar vara knutnatill en gemensam organisation och ett flertal arbetsuppgifter kunna utföras avpersonal från de berörda kårerna. Utredningen konstaterar att de flesta av dessa krav äruppfyllda beträffande de mUitära personalgrupper som inom krigsmakten sysslarmed beslåndsförvaltning. Utredningen föreslår därför alt en gemensam mUitärtyg- och intendenturförvaltningskår för krigsmakten bUdas, Med hänsyn till deåtgärder som redan har vidtagits för alt integrera dessa förvaltningsområdenanser utredningen all frågan om att bilda den gemensamma kåren kräver en snarlösning. Den nya kåren föreslås bli benämnd försvarels intendentkår. Utredningen föreslår att intendentkåren bildas i tvä steg.Det första steget omfattar en sammanslagning av försvarets intendenturkår ochfälttygkåren inom armén till en kår. I försvarets intendenturkår innefattas dåäven krigsmaklens samtliga kompaniofficerare i inlendentur- ochsjukvårdsförrädstjänst samt i kassatjänst. Det andra steget innebär att den nyainlendentkåren kompletteras med den ytterligare personal som svarar förbeståndsförvaltning av tyg- och inlendenturmateriel inom marinen ochflygvapnet. Beträffande administrationen av den nya intendentkårenföreslår utredningen att kåren underställs överbefälhavaren och att en särskildpersonalkårslab organiseras under ledning av en personalkårchef, Prop, 1973:75 37 Överbefälhavaren, chefen för armén, försvaretssfukvårdsstyrelse, och krigsmaktensförvaltningsutbildnings-utredning tillstyrker utredningens förslag att förasamman berörda personalgrupper lill en gemensam intendentkår. Enligtöverbefälhavaren är förslaget ell nödvändigt led i arbelet på alt centralt,regionalt och lokalt rationalisera förvaltningsverksamheten. Bådeöverbefälhavaren och chefen för armén anser att genomförandel av förslaget germöjligheter till besparingar. anser attutveckhngsmöj-lighelerna för personalen inom den föreslagna nya kåren närmarebör belysas. Överbefälhavaren och chefen för armén anser att försvaretsintendentkår bör understäUas en försvarsgrenschef. anser all kåren åtminstone tills vidare kanunderställas överbefälhavaren, anför att om en sammanslagning kommer tillstånd bör den nya kåren bli permanent underställd överbefälhavaren. Överbefälhavaren anför att bildandet av den gemensammaintendentkåren kräver avsevärd tid. Beslut bör därför fattas ochgenomförandel påbörjas tidigt i syfte att bl. a. uppnå nödvändiga besparingar.