prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — Beträffande möjligheten att lösa fullföljdsfrågan genomall tillåta all mål förs tingsrätt för handläggning i ordinär väg ansluterjag mig promemorians ståndpunkt. Den avgörande svagheten med dettaalternativ är självfallet all den ökar antalet prövningsinstanser i stället förall minska dem. Risk finns alltså för ökad lidsutdräkt och högre kostnader t.o.m,jämfört med nuvarande ordning. Som utgångspunkt för den nya ordningen bör gälla attfullföljden från tingsrätt bör ske enligt RB:s instansordning. Fullföljd böremellerlidbarafå ske efter särskilt prövningstillstånd. När del gäller utformningen av demateriella begränsningarna i rällen lill fullföljd bör beaktas all ellförenklat förfarande enligt de riktlinjer som jag har angettinnefattar vikliga rättssäkerhelsgaranlier. På grund av den materiellaprocessledningen, förfarandets flexibilitet och möjligheten alt föra över vissamålgrupper till del ordinära förfarandet lorde del knappast kunna hävdas allrisken för oriktiga avgöranden skulle vara nämnvärt större än enligt gällandeordning. Mol denna bakgrund bör omprövning i högre rätt ske endast om särskUdaskäl talar för det. bevisbedömningsfrågor och andra omdömesfrågor bör iregel inte prövas i flera instanser, I enlighet med vad som föreslås ipromemorian bör därför reglerna i 54 kap, 10 § RB för fullföljd lill HD ihuvudsak kunna la som förebild vid utformningen av erforderliga bestämmelser.Något behov av regler om ändringsdispens synes inte föreligga. De önskemål ommöjlighet lill s,k, intressedispens, dvs, prövningstillstånd när utgången harintresse utöver målet, som framkommit vid remissbehandlingen synes i huvudsaktillgodosedda genom tillämpningsområdets avgränsning, som innebär all mål isådana fall kan handläggas i ordinär väg redan från början. På grund av det anförda förordar jag att promemorieförslageli denna del i huvudsak godtas. Vissa ändringar synes dock påkallade. Sålundabör som framhållits under remissbehandlingen begränsningarna i fullföljdsrätteni princip gälla även beslut under rättegången. Undanlag bör dock görasbeträffande beslut som rör iredje man och vissa procedurfrågor. Promemorieförslaget innebär alt hovrätt vidtillståndsprövningen skall beslå av två domare och all prövningslillsländ fårvägras endast om båda domarna är ense därom. Även i delta avseende förordar jagatt promemorieförslaget godtas. Av rättssäkerhetsskäl skulle en regel om ensamdomarevid tillståndsprövningen ge anledning lill invändningar. Å andra sidan synesden vanliga sammansättningen med fyra domare för flertalet fall innebära enöverorganisation. Förfarandetvid tillståndsprövningen bör vara rent skriftligt. I regel bör båda parterberedas tillfälle att yttra sig innan tillstånd meddelas. Handläggningeni hovrätt sedan prövningstillstånd meddelats bör som jag framhållit tidigare iprincip vara skriftlig. Beträffandeförfarandet vid sammanträde och antalet sammanträden bör i hovrätt gälladetsamma som i tingsrätt. 1 övrigt synes böra gälla förrättegången i hovrätt i de avseenden som inte tidigare berörts. 16.9 Rättegången i högsta domstolen I promemorian har inte föreslagils några bestämmelser förrättegången i HD i del förenklade förfarandet. Delta innebär bl.a. alt RB:sbestämmelser om fullföljd av talan lill HD skall gälla även i del förenkladeförfarandet. Enligt en särskild bestämmelse i promemorieförslaget får docktalan ej föras mol hovrättens beslut över ansökan om prövningstillstånd. Under remissbehandlingenhar i allmänhet inte framförts några erinringar mol den föreslagna ordningen. HD:sledamöter hardock ansett all talan bör kunna föras mol hovrätts beslut allvägra prövningstillstånd men att en talan mol sådant beslut inte bör hindraverkställighet av tingsrättens dom. För egen del ansluter jag mig lillpromemorians principiella ståndpunkt all vanliga regler bör gälla beträffandefullföljd mot hovrätts dom och beslut. När del gäller hovrätts beslut all vägraprövningstillstånd är del särskilt angeläget alt HD får möjlighet all ledahovrätternas tillämpning av full-följdsbegränsningarna i del förenkladeförfarandet. Härtill kommer betydelsen av alt ell lillräckligt underlag skapasför HD:s prejudikalbil-dande verksamhet. Jag ansluter mig därför i frågan omfullföljd mot hovrätts beslut att vägra prövningstillstånd till den uppfattningsom högsta domstolens ledamöter framfört. Jag förordar sålunda alt fuUföljdsförbudinle införs beträffande hovrätts beslut om vägrat prövningstillstånd och attsärskilda bestämmelser ges i utsökningslagen (1877:31 s. I) angående verkställighet avtingsrätts dom i sådana fall utan hinder av att talan fullföljts. När detgäller själva rättegången i HD synes böra gälla i de avseenden som inleberörs i del föregående. Efiersom reglerna i RB om huvudförhandling enligt vadjag förordat i del föregående inle skall gälla i det förenklade förfarandet bördock införas en allmän bestämmelse om förfarandet vid sammanträde. 16.10 Rättshjälp I det förenklade förfarandet Enligt rätishjälpslagen skall rättshjälp kunna utgå iolika former. De former som är av intresse i detla sammanhang är rådgivning ochallmän rättshjälp. Kortare rådgivning och därmed jämförlig åtgärd i rättsligangelägenhet lämnas mol en avgift av f.n. . Vid allmän rättshjälp betalarstaten kostnaderna i den rättsliga angelägenheten i den mån dessa inle läcks avden räilssökandes bidragsskyldighel. De viktigaste kostnadsposterna vidangelägenhet som leder lill process är kostnad för biträde, för inställelse viddomstol och för bevisning. Som förutsättning för att biträde skall förordnasgäller att den rältssökande inte själv eller genom någon som i tjänsteställningeller annars lämnar honom bistånd kan behörigen tillvarata sin rätt. Enligtpromemorian finns skäl all anta alt det förenklade förfarandet kommer all leda lillell betydligt minskal behov av rättshjälp i mindre tvister. Rättshjälpen ansesdock inte kunna undvaras som ell komplement lill detta förfarande, I förstahand pekas på möjligheten all hänvisa part som inte vet hur han skall förfara lillrådgivning inom rättshjälpens ram. Även allmän rättshjälp anses dock böra kommai fråga. Del uttalas därvid att det endast undanlagsvis bör komma i fräga attbiträdesförordnande meddelas. Som undantagsfall nämns svårulredda tvister ochfall där den rältssökande har särskilda svårigheter all klara sig utan biträdeeller där prejudikatdispens har meddelats. Vidremissbehandlingen har man i allmänhet lämnat utan erinran vad som anförs ipromemorian om rådgivning enligt rätishjälpslagen. Från flera håll anses dockatt hänvisning till sädan rådgivning bör ske i större utsträckning än vad somförutsätts i promemorian. Uttalandet i promemorian att del endast undanlagsvisbör förekomma att biträdesförordnande enligt rätishjälpslagen meddelas godtaseller lämnas ulan erinran i ell flertal yttranden, I allmänhet anser man dockatt promemorians ståndpunkt är alltför restriktiv. Jag har idel föregående förordat all rådgivningsavgifl enligt rätishjälpslagen skallvara ersättningsgill kostnad i mål inom tillämpningsområdet för det förenkladeförfarandet. Den rättshjälp som lämnas i form av rådgivning får anses fylla enviktig uppgift i vissa av dessa tvister. När delgäller allmän rättshjälp i tvister inom tillämpningsområdet för del förenkladeförfarandet ansluter jag mig lill promemorians ståndpunkt, all hinder i och försig inle bör föreligga all bevilja sådan rättshjälp men alt biträdesförordnandebör meddelas endast i begränsad utsträckning. Även i del förenklade förfarandetkan ibland kostnaderna för exempelvis bevisning eller för egen inställelse blikännbara för parter i smä ekonomiska omständigheter. Det är därför naturligtall den allmänna rättshjälpen träder in när det gäller sådana kostnader, 1fråga om bilrädeshjälp inom tillämpningsområdet för del förenklade förfarandetär däremot som jag framhållit tidigare läget ett annat. Det förenkladeförfarandet är utformat på sådant sätt att part vid domstolen kan föra sin talan utanbiträde och det behov av utomprocessudlt biträde som kan föreligga i vissa fallär avsett alt tillgodoses genom rådgivning enligt rätishjälpslagen. Normallbehöver därför inle allmän rättshjälp med bilrädesförordnande lämnas i tvisterom mindre värden. Som framhållits i promemorian finns dock situationer där delkan vara väl motiverat all förordna biträde även i en tvist som faller inomtillämpningsområdet för del förenklade förfarandet. Så kan vara fallet när enpart har särskilda svårigheter all tillvarata sina intressen, , på grund avsjukdom-, språksvårigheter, hög ålder eller liknande personliga förhållanden.Även tvistens beskaffenhet bör enligt min mening i vissa fall kunna föranledaalt biträde förordnas. Om exempelvis prejudikaldispens meddelas eller tvisten iövrigt kräver kvalificerad rättslig bedömning kan del vara ett allmänt intressealt biträde förordnas. För enhetlig tillämpning pä delta område är del enligtmin mening nödvändigt alt uttryckliga bestämmelser ges i rättshjälpslagen. Jagförordar därför alt 19 § rätishjälpslagen kompletteras med en bestämmelse attbiträde får förordnas i angelägenhet som kan komma att prövas i det förenkladeförfarandet endast om särskilda skäl föreligger med hänsyn till den räilssökandespersonliga förhållkanden eller sakens beskaffenhet. Med anledning av vad anfört i sillremissyttrande i fråga om tillämpningen av den allmänna rättshjälpen iangelägenheter som prövas inom del förenklade förfarandet vill jag understrykaall om den rättssökande efler rådgivning önskar ytterligare biträde mensärskilda skäl för biträdesförordnande inte föreligger han bör upplysas ommöjligheterna all få information och vägledning vid domstolen. Om advokatfortsätter all lämna biträde i en sådan situation skall han upplysa den rältssökandeom alt biträdeskoslnaden inle kan utgå av allmänna medel eller prövas enligt rätishjälpslagenoch inle heller ulgör ersättningsgill rättegångskostnad (jfr prop. I fråga om rättegångskostnader har jag i det föregåendeföreslagit regler som innebär alt parts rätt lill ersättning för bilrädeskostnadär begränsad till rådgivningsavgift enligt rätishjälpslagen eller f.n. 50kronor för varje instans. Vidare har jag förordat att endast vissakostnadsposter skall vara ersättningsgilla. Dessa regler bör gälla även närrättshjälp har utgått. Sålunda bör lappande parts återbetalningsskyldighel molstatsverket för rättshjälpskostnader begränsas i motsvarande män. Någonsärskild bestämmelse härom lorde inle behövas (jfr 31 § första stycketrättshjälps-lagen), 1 den mån rätlshjälpskoslnaden inle är ersällningsgill fårkostnaden stanna på statsverket eller inom ramen för kostnadsbidragel bäras avden som har rättshjälp, Den föreslagna reformen kommer att medföra nyaarbetsuppgifter för de allmänna domstolarna, särskilt tingsrätterna. förändringar av domstolarnas verksamhet är emellertid inlenödvändiga för de nya uppgifterna, I vissa avseenden kan del emellertid varalämpligt alt inom ramen för nuvarande verksamhetsformer beakta de mindre målenssärskilda beskaffenhet och tillgodose behovet av allmän information. Fördelningen av mål och ärenden vid tingsrätt regleras itingsrätternas arbetsordningar. Domargöromälen fördelas på rotlar, där varjedomare innehar en rotel. Tvistemålen är ofta fördelade med viss andel pä varjerotel. Vid tingsrätt som är indelad i avdelningar är tvistemålen samlade påviss eller vissa avdelningar. Inom varje avdelning fördelar ordföranden målenmed viss i arbetsordning bestämd andel på varje rotel eller efter samråd meddomarna på avdelningen. De mindre tvistemålen bör enligt min mening inle splittrasmellan olika domare utan så långt möjligt samlas på viss eller vissa rotlar.Den eller de domare som innehar dessa rotlar bör även ha ansvaret för denallmänna information som domstolen enligt vad jag tidigare anfört bör lämnaallmänheten om det förenklade förfarandet och därmed sammanhängande frågor. Debör också övervaka att biståndet lill parterna i rättegångens inledande skedesker i lämpliga former. Beträffandesjälva handläggningen av de mindre tvistemålen kan del enligt min mening finnasanledning överväga särskilda anordningar i syfte all hålla parlskoslnadernanere, , all förlägga sammanträden till platser utom kansliorten eller påkvällstid. Några föreskrifier härom bör emellertid inle införas f,n. Jag avseralt låta undersöka de närmare förutsättningarna härför. När delgäller handläggningen i hovrätt torde inte heller några organisatoriskaförändringar behövas. Enligt arbetsordningen (1947:960) för rikets hovrätterfördelas inkomna mål mellan avdelningarnas ledamöter utom ordförandena, 1 demtilldelade mål har ledamöterna all som referenter leda målens beredande samldelta i målens handläggning och avgörande. Varje ledamot, vilken har att somreferent delta i målens handläggning, skall inneha en rotel, Rollarna är dels specialrollar,vilka företrädesvis erhåller mål av viss beskaffenhet (specialmål), delsallmänna rotlar. Fördelningen av målen mellan avdelningar och rotlar verkställsför skilda slag av mål enligt vad hovrätten bestämmer. Enligt min mening kan det åtminstone till en början finnasskäl all behandla de mindre tvistemålen i hovrätt som specialmäl. Vid avgörandeav fräga om prövningstillstånd bör enligt min mening om möjligt ordförandeneller vice ordföranden på avdelningen delta. Ansvaret för vägledning lillparterna bör ankomma på referenten. Handläggningeni högsta domstolen av de mindre tvistemålen torde inte kräva särskildaåtgärder. Del lorde fä ankomma på Kungl, Maj:l alt meddela de närmare föreskrifierför domstolarna som i fråga om reformens genomförande kan anses erforderliga. Flera remissinstanser har betonat de nya krav som reformenkommer alt ställa på domarpersonalen. Svårigheterna bör visserligen inleöverdrivas. Emellertid synes vissa åtgärder nödvändiga för att garantera allkraven kan tillgodoses på ett tillfredsställande säll. Jag anser det lämpligtalt den närmast berörda domarpersonalen genom kurser eller på annat säll färinformation och utbildning innan den nya ordningen träder i kraft. Frågan ominformation lill allmänheten kommer all övervägas närmare inomjustitiedepartementet i samband med andra förslag inom konsument-skyddsområdet. Med hänsynlill del förberedelsearbete som krävs förordar jag all ikraftträdandet av dennya lagstiftningen bestäms lill den , Enligtpromemorian kan antalet tvister som förs till domstol beräknas öka genom denföreslagna reformen, Mälökningen anses svår att beräkna. Del uttalas dock alten viss ganska begränsad personalökning sannolikt blir nödvändig. En måttligkostnadsökning förutses också på grund av förslaget att ersättning tillsakkunnig skall utgå av allmänna medel och stanna på statsverket. Mol dessakostnadsökningar bör enligt promemorian ställas den minskning av statsverketskostnad för rättshjälp som kommer att bli ell resullal av reformen. Dessauttalanden har vid remissbehandlingen godtagits eller lämnats utan erinran imånga yttranden. Från en dd håll görs dock uttalanden som går ut på attreformen kan komma all kräva betydligt större personalökningar än som harförutsatts i promemorian. Del är särskilt rättens bistånd ål parterna som antaskräva ökade personalinsatser. Ävenenligt min mening finns del anledning all räkna med all den nya ordningenkommer all medföra en viss ökning av mållillslrömningen lill domstolarna. Delar emellertid högst ovisst vilken omfattning denna ökning får och hur denkommer att fördelas på olika domstolar. I det stora flertalet tingsrätter lordeökningen endast bli av marginell betydelse och kunna bemästras inom ramen förnuvarande personallillgång. Några domstolar, särskilt i storstadsområdena, kanemellertid beräknas behöva viss personalförslärkning. En viss kostnadsökningkan vidare förutses pågrund av förslaget att ersättning lill sakkunnig som harutsetts av rätlen skall betalas av allmänna medel. Även allmänna reklamalionsnämndentorde få ges ökade resurser. Även här är del vanskligt all beräkna kostnadsökningensomfattning, 1 sammanhanget bör också uppmärksammas att det nya förfarandetinnebär en viss möjlighet till rationalisering av domstolarnas verksamhet sä lillvida alt ell inle obetydligt antal mål som handläggs enligt den ordinarie tvistemälsprocesseni fortsättningen faller under del förenklade förfarandet. Mot denna bakgrundoch med hänsyn lill tidpunkten för ikraftträdandet anser jag inle alt medel fören eventuell personalökning med anledning av del förenklade förfarandet behöverberäknas för budgetåret 1973-1974. Det förenklade fö/farandel bör som föreslagils ipromemorian regleras i en särskild lag. Som framgår av det föregående krävsdärutöver vissa ändringar i utsökningslagen, lagen om skiljemän och rätishjälpslagen.1 enlighet härmed har inom justiliedeparlemenlel upprättats förslag till 1, lag om rättegången i tvistemål om mindre värden, 2, lag om ändring i utsökningslagen(1877:31 s, 1), 3, lag om ändring i lagen (1929:145)om skiljemän samt 4, lagom ändring i rätishjälpslagen(1972:429), Förslagen lorde få fogas lill protokollet i detta ärendesom bilaga 3. 16.13 Förslaget till lag om rättegången i tvistemål ommindre värden Den föreslagna lagen inleds med bestämmelser omtillämpningsområdet m,m. Under denna rubrik återfinns de regler som direktbehandlar tillämpningsområdet (1-3 §§) saml en bestämmelse i 4 § som behandlarförhållandel mellan den föreslagna lagen och RB, Därefter följer ell avsnitt,som innehåller allmänna bestämmelser om rättegången (5-11 §§), Dessa bestämmelserär gemensamma för alla instanser, I fortsättningen ges särskilda bestämmelserom rättegången i de olika instanserna, nämligen i 12-20 §§ rättegången itingsrätt, i 21-27 §§ rättegången i hovrätt och i 28-29 §§ rättegången i högstadomstolen. Som har framgått av den allmänna motiveringen sker avgränsningenav den målgrupp som skall handläggas i förenklad ordning i huvudsak efler tvålinjer. Dels förs dit endast disposiliva mål och dels förutsätts i princip attvärdet av tvisleföremålel understiger visst belopp. Mål som innehåller säväldispositiva som indisposiliva frågor faller utanför lagens tillämpningsområde. Någonbegränsning till mål av förmögenhelsräilslig natur har inte ansetts påkallad.Delta innebär all familjerällsliga anspråk av disposiiiv karaktär i och för sigskulle kunna prövas med tillämpning av lagen. Som framgår av 3 § är dock lagenstillämpning i sädana tvister ändå utesluten pä grund av bestämmelserna omrättens sammansättning. Somutvecklats i den allmänna motiveringen har som värdegräns valls ett halvtbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring. För att inte bedömningen skallonödigtvis kompliceras bör samma basbelopp tillämpas under hela Av praktiska skäl synes del lämpligt attdärvid utgå frän samn-j basbelopp som gäller vid tillämpningen avrättshjälpslagen, dvs. del basbelopp som gällde för oktober månad nästföregående är (jfr 6 § rättshjälpslagen). För altlagen skall bli tillämplig förutsätts enligt första stycket vidare alt värdetav vad som yrkas uppenbart inle överstiger hälften av basbeloppet. Någonsvårighet alt beräkna tvisteföremålels värde föreligger naturligtvis inle i delövervägande flertal fall där yrkandet avser betalning av visst belopp. Delsaknar betydelse om yrkat belopp till äventyrs skulle vara helt eller delvis oslridigl.Framställs flera alternativa yrkanden gäller naturligtvis del som avser delhögsta beloppet. Går yrkandet ul på alt motparten skall utge viss egendom kanegendomens värde behöva beräknas. Beräkningen lorde i regel inle beredanämnvärda svårigheter. Någol annat än en ungefärlig uppskattning bör inte kommaifråga. En konsekvens av den föreslagna ordningen blir all ett mål skallhandläggas i ordinär ordning om del visar sig omöjligt alt värdera tvisleföremåleleller om del råder tvekan om värdet är lägre än ell halvt basbelopp. Utrymmetför faslslälldselalan i det förenklade förfarandet lorde vara i del närmasteobefintligt eftersom någol bestämt värde av ivisieföremålet knappast kan angesvid sådan talan, i vart fall om inle talan pä samma grund förs om fuUgörelse. Avgörandeär enligt iredje stycket första punkten del värde tvisleföremålel har vidtidpunkten för talans väckande, dvs, i slämningsmäl dagen då ansökan omstämning kom in lill rällen (13 kap, 4 § 3 st, RB), inträffadevärdeförändringar saknar betydelse om tvisleföremålel är delsamma som tidigare,Detla medför att ell yrkande om ränta på fordrat belopp endast kan beaktas tillden del räntan belöper på lid före talans väckande. Däremot kan hänsyn inte tastill ränta som avser liden därefter. Enligt denstatistiska undersökning som redovisas i promemorian anhängiggörs endast drygten tredjedel av de mindre tvistemålen genom ansökan om stämning. De allraflesta målen anhängiggörs genom ansökan om belalningsföreläggande ellerlagsökning. Särskilt i mål om betalningsföreläggande är del vanligt all gäldenärenefler delgivning av föreläggandel betalar hela eller större delen avfordringens kapitalbelopp men att målet ändå hänskjuts till rättegångbeträffande t,ex, ränta och kostnader. Enligt 33 § lagsökningslagen skall talani mål som hänskjutes till rättegång anses väckt redan när ansökan om lagsökningeller betalningsföreläggande gjordes. Om den ursprungliga fordringen överstigervärdegränsen skulle det hänskjulna målet alltså i princip handläggas i ordinärcivilprocess även om hänskjulandet blott avser en obetydlig restfordran.Motsvarande gäller när talan väckts såsom enskilt anspråk i brottmål. En sädanordning kan knappast anses rimlig. För det fall att talan anhängiggjorts genomansökan om lagsökning eller belalningsföreläggande eller som enskilt anspråk ibrottmål föreskrivs därför i tredje stycket andra punkten att utgångs- punkten för värdeberäkningen skall vara dagen då rättenbeslutat alt handlägga målet såsom tvistemål. Som en Iredje punkt i iredje stycket har i klargörandesyfte lagils in en bestämmelse att eventuellt yrkande om rättegångskostnad inleskall beaktas vid bedömningen av tvisteföremålels värde. Beräkningen av tvisteföremålels värde kompliceras i vissmån av reglerna om förening av mål. Bestämmelserna härom återfinns i 14 kap. RB.De är lillämpliga också i det förenklade förfarandet. Väcker någon flera käromål mol samma svarandeskall enligt 14 kap. 1 § RB käromålen handläggas i en rättegång om de stödersig på väsentligen samma grund, I ell skadeståndsmål kan t,ex, käranden yrka ersätiningför såväl förlorad arbetsersättning och sjukvårdskostnad som för sveda ochvärk, 1 sådana situationer bör tvisteföremålels värde bestämmas genom ensammanräkning av de olika yrkandena. Om något sådant samband mellan käromäleninte föreligger, t,ex, om käranden yrkar betalning av svaranden enligt flera försäljningsavial,gäller enligt 14 kap, 6 § RB all kumulation av målen kan ske, om det är lillgagn för utredningen, I dessa situationer skall en sammanräkning av kraven skeom del bedöms lämpligt alt målen kumuleras. Överstiger i nu angivna fall delsammanlagda värdet halva basbeloppet skall kraven handläggas i ordinär process.Om däremot kumulation av de olika käromälen inle anses lämplig får varjeyrkande frän värdesynpunkl bedömas för sig. har endast berörts kumulation av yrkanden somväckts , Tvisleföremålel kan emellertid även under handläggningen av ellmål förändras på grund av olika omständigheter, så alt värdegränsen kommer attunderskridas eller överskridas. Skillnaden mellan de båda förfarandena, inleminst i fråga om rällegångskoslnadsreglerna, gör att en ordning enligt vilkenen tvist kan foras över frän ordinär till förenklad process skulle bli tämligeninvecklad. En övergäng från ordinärt till förenklat förfarande bör därför inletillåtas, vare sig när den väckta talan återkallats lill viss del eller iövrigt inskränkts sä att tvisleföremålel därigenom kommit under värdegränsen.Talan anses inte härigenom ha ändrats (13 kap. 3 § tredje stycket RB), Detsammagäller om del egentliga tvisleföremålel på grund av svarandens medgivande gårned till ell belopp som är lägre än värdegränsen.