prop · FW03199 · 1973-12-31 00:00:00 — diskuterar hur underlaget förnedskrivning skall beräknas i de fall då varvsföretagels kostnader för ettpågående bygge på balansdagen överstiger den intjänade delen avkontraktssumman. Verket tar vidare upp rätten tUl nedskrivning för företag sombedriver både varvs- och rederirörelse. i anför attskeppsbyggen inte bör behandlas som varulager i allmänhet, dvs. med en rätt tiUnedskrivning . Nedskrivning bör enhgt mening generelltbegränsas lill att avse förlustrisker och hänvisar tUl de bestämmelser somgäller för byggnadsföretagens entreprenadarbeten. Inkomst av rörelse skall beräknas enligt bokföringsmässigagrunder. Hänsyn skall därför tas rill in- och utgående lager av varor, däriinbegripet bl. a. råmaterial och hel- och halvfabrikat, samt lill fordringaroch skulder. Bestämmelser om värdering av varulager i rörelse finns ipunkt 1 av anvisningarna till 41 § KL. Som huvudregel gäller att den ibokföringen gjorda värdesättningen godtas såvida lagret vid beskattningsåretsutgång inte tagits upp till lägre belopp än av anskaffningsvärdet ellertillverkningsvärdet, eller, om återanskaffningsvärdet på balansdagen är lägre,sistnämnda värde. Däriämte medges visst avdrag för inkurans. För vissa slag avlagertillgångar gäller dock särskilda värderingsregler. En skattskyldigs lagerav fastigheter och liknande tillgångar får exempelvis inte skrivas ned med 60 %utan skall tas upp till vad som med hänsyn till risk för förlust, prisfall m. m.framstår som skäligt. Uteslående fordringar skall i regel upptas med nominella belopp. Nedskrivning medges normalt endast i den män denskallskyldige kan göra sannolikt att en fordran är osäker. Av detsagda framgår alt utrymmet för konsoUdering och resultatutjämning i en rörelsei allmänhet är betydligt större om en tillgång får redovisas som varulager änom de kostnader, som lagts ned på tiUgången i fråga, skall redovisas som varufordran.1 de flesta fall föreligger inte någon svårighet att skilja mellan varulageroch varufordringar. Vid beräkning av inkomst av varvsrörelse kan emellertid,såvitt gäller fartyg och fartygsbyggen som överlåtits tiU ny ägare innan delevererats, viss tvekan föreligga. Frågan har behandlats i en inomfinansdepartementet upprättad promemoria (Ds Fi 1973:12). I promemorian anförs att en tillverkare torde varaberättigad att behandla viss produkt som lagertillgång intill dess produktenlevererats även om bindande överlåtelseavtal och betalning uppburitsdessförinnan. Ä andra sidan torde produkten inte ingå i köparens rörelse förränden kommit i dennes besittning. Den i promemorian uttalade uppfattningen har inteföranlett någon erinran vid remissbehandlingen. Även jag delar i alltväsentligt vad som anförts i promemorian om rätlen alt utnyttja viss tillgångsom underlag för nedskrivning. Enligt min mening torde således etl varvsförelagf. n. vara berättigat att redovisa ett pågående fartygsbygge eller ett ickelevererat fartyg som lagertillgång intill dess leverans skett till köparen.Nedskrivning synes i allmänhet ske efter samma regler som gäller för varulageri allmänhet. Varvsföretagen kan härigenom i betydande omfattning utnyttjapågående arbeten i resultatutjämnande och konsoliderande syfte. har antagit ett av Kungl. Maj:t framlagtförslag om ändringar i sjölagen (prop. 1973:42, LU 1973:22, rskr 1973:272).Ändringarna träder i kraft den dag Kungl. De innebär bl. a.att en skiljelinje dras mellan sådana fartyg som är skepp och sådana fartyg somär båtar. Med skepp avses fartyg vars skrov har en största längd av minst 12 moch en största bredd av minst 4 m. Annat fartyg kallas båt. För skepp ochskeppsbygge införs ett registrerings- och Lnskrivningssyslem som påminner omdet som tillämpas inom fastighetsrätten. Båtar skall däremot behandlas somlösöre i allmänhet. Inskrivning av rätt till skepp eller skeppsbygge komineratt medföra viktiga rättsverkningar. Sedan inskrivning sökts för förvärv pågrund av överlåtelse inbegripet beställning - får skeppet eller bygget intetas i anspråk för annan fordran mot varvsföretaget än sådan som är förenad medpanträtt eller retentionsrätt i egendomen. Köpare som begagnat sig av de nyainskrivningsbestämmelserna får därigenom en väsentligt starkare rätt till etticke levererat skepp eller skeppsbygge än han har . Köparens rätt har idessa fall bedömts vara av sådan styrka att varvsföretaget rimligen inte kanvara berättigat att redovisa det överlåtna skeppet eller bygget som tillgång i.sin rörelse. Därmed skulle varvet gå miste om rätten att utnyttja skeppeteller bygget som nedskrivningsunderlag. Med tanke på nedskrivningsrättensstora ekonomiska betydelse för varvsföretagen har i prop. 1973:42 förutsatts attsådana ändringar vidtas i skallelagstiftningen att den beslutade revideringenav sjölagen inte kommer att försämra varvsföretagens nedskrivningsmöjligheter. I den inom upprättade promemorianföreslås att en särskild regel om rätlen för varvsföretag att utnyttja pågåendearbeten som underlag för nedskrivning införs i punkt 1 första stycket avanvisningarna till 41 § KL. Innebörden av förslaget är att skattskyldiga, sombedriver varvsrörelse, intill dess leverans skett får redovisa skepp ellerskeppsbygge som lagertillgång utan hinder av att skeppet eUer bygget på grundav beställning eller genom köp, byte eUer därmed jämförligt fång förvärvats avannan. Det i promemorian framlagda förslaget har har i alltväsentligt tUlstyrkts eller lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser.Även jag är av den uppfattningen att en särskild regel är påkallad för attvarvsföretagens möjligheter att utnyttja pågående arbeten som nedskrivningsunderlaginte skall försämras jämfört med vad som gäller f. n. Denna regel bör lämpligenplaceras in i punkt 1 första stycket av anvisningarna tUl 41 § KL. Regeln börgälla från och med den dag då de beslutade ändringarna i sjölagen träder ikraft. Den särskilda nedskrivningsregeln bör omfatta endastsådana fartyg och byggen som direkt påverkas av de beslutade ändringarna isjölagen, dvs. endast skepp och skeppsbyggen. TUlämpningsområdet bör vidarevara begränsat lill de fall dä varvsföretaget överlåtit skeppet ellerskeppsbygget till annan genoni köp, byte eller därmed jämförligt fång. Regelnskall däremot inte tillämpas om överlåtelsen skett i form av gåva e. d.Nedskrivningsregeln bör således få tillämpas dels om varvsföretaget ochbeställaren innan arbetet påbörjats eller under arbetets gäng avtalat alt bestäUarenskall äga bygget, dels om varvet avyttrat etl fullbordat skepp tUl ny ägare. Köparens rätt alt åtnjuta värdeminskningsavdrag pä ettskepp torde under alla omständigheter inträda först när detta levererats lillhonom. är han hänvisad till bestämmelserna om kontraktsavskrivning.Med den beskrivna regeln synes alltså det systematiskt sett tilltalanderesultatet uppnås att leveransen blir det avgörande momentet såväl förvarvsföretagets rätt till nedskrivning som för köparens rätt till avskrivningpå skeppet. Huruvida köparen låter inskriva sitt förvärv före leveransen eUerinte kommer alt sakna betydelse i detta sammanhang. Regeln medför även denfördelen att ned- och avskrivningsrätten vid överlåtelse av skepp ochskeppsbygge kommer att överensstämma med vad som regelmässigt gäller vidöverlåtelse av lösöre i allmänhet. Härutöver torde en betydande del av denoklarhet som föreligger på detta beskattningsområde skingras. Något behov avatt i författningstexten uttryckligen ange att köparens avskrivningsrätt påskeppet som sådant inträder först vid leveransen föreligger enligt min meninginte. Den särskilda nedskrivningsregeln bör i första handomfatta pågående skeppsbyggen och sådana icke levererade skepp som tillverkatsav varvsföretaget. I promemorian har föreslagits att regeln dessutom skall gälla beträffande skepp eUer skeppsbyggen, som vai-vetförvärvat utifrån, såvida varvets arbetsinsats på skeppet eller bygget variteller avses bli av betydande omfattning. Sistnämnda bestämmelse har kritiseratsav länsstyrelserna i samt . Länsstyrelseni menar alt bestämmelserna bl. a. kan ge upphov till tolkningssvårigheteroch förordar att den särskilda nedskrivningsregeln begränsas tiUvarvsföretagens nyproduktion. i hävdaratt traditionsprincipen bör gälla genereUt och att varvsföretagen därför bör fåbehandla skepp av nu angivet slag som nedskrivningsunderlag oavsettarbetsinsatsens omfattning. Vad angår rätten att utnyttja skepp, som i mer ellermindre färdigt skick överlämnats till ett varvsföretag, är för det första attmärka att den i promemorian föreslagna nedskrivningsregeln inte är tillämpligom varvels befattning med ett skepp eller skeppsbygge är att betrakta somrenodlat arbetsbeting. I detta fall Ugger äganderätten till bygget ellerskeppet hos uppdragsgivaren och någon äganderättsövergång frånvarvet tUl annan förekommer över huvud taget inte. För att den särskilda regelnskall bli tUlämplig på andra arbeten än varvsföretagets egen nyproduktionfordras såväl att varvet förvärvat skeppet eller skeppsbygget utifrån som attvarvet i sin tur överlåtit skeppet eller bygget innan detta levererats till nyeägaren. Att i dessa fall, som kan förväntas bh mycket ovanliga, bedöma huruvidavarvets arbetsinsats varit eUer kan förväntas bli av avsevärd omfattning tordei och för sig inte vålla några problem. Det i promemorian angivna kravet påarbetsinsatsens storlek kan emellertid i något fall få mindre önskvärdakonsekvenser. Enligt min mening bör den särskilda nedskrivningsregeln få tUlämpasi nu aktuella situationer utom då varvets arbetsinsats är av oväsentligomfattning. 1 mitt förslag författningstext har däriämte vissaformella jämkningar gjorts i förhållande tUl promemorians förslag. Jag hardärvid beaktat bl. a. de av kammarrätten i och Föreningen auktoriseraderevisorer förordade förtydligandena av författningstexten. Någon ändring avpromemorians förslag i sak är inte åsyftad. Några remissinstanser har uppehållit sig vid frågor somvisserligen berör varvsförelagens möjUgheter att utnyttja skepp och skeppsbyggensom nedskrivningsunderlag men som inte har något direkt samband med deföretagna ändringarna i sjölagen. Dessa frågor, varav flera är av principiell natur,bör inte behandlas i detta sammanhang. Jag vill dock erinra om att företagsskatleberedningen(Fi 1970:77), som enligt sina direktiv skall pröva bl. a. ned- ochavskrivningsregler ur olika synvinklar, har möjlighet att ta upp nämndaspörsmål tUl bedömning. Jag vill slutligen anföra följande. Det av mig föreslagnatillägget till punkt 1 första stycket av anvisningarna till 41 § KL innebärinte något ställningstagande i frågan huruvida varvsföretag under allaomständigheter skall få skriva ned icke levererade skepp och skeppsbyggen ienlighet med de relativt generösa procentsatser som gäller för varulager iallmänhet. 1 Ukhet med vad som hitintills gällt får det ankomma på de rättstUlämpandemyndigheterna att lösa detta problem. melsen har alltså endast lUl syfte att förhindra attvarvsföretagens nedskrivningsmöjligheter försämras i de fall då ett skepp ellerskeppsbygge före leveransen överlåtits till ny ägare genom köp, byte ellerdärmed jämförligt fång. Bestämmelsen bör vara dispositiv. Intet bör således hindraett varvsföretag att i förekommande fall avföra det överlåtna skeppet ellerbygget ur sin bokföring och i stället redovisa det pågående arbetet enligt denormer som gäUer för arbeten på annan tUlhörig egendom. Det må också framhåUasatt köparens skatterättsUga situation inte skall påverkas av den här föreslagnanedskrivningsregeln. Någon ändring av utrymmet för kontraktsavskrivning m. m.är således inte avsedd. Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. att antaga inom upprättat förslag tilllag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). Med bifall lill vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga lill detta protokoUutvisar. GOTAB 735419 S 1973