prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — Den nya lagenbör emellertid inte för tvångsanslutning av fastighet kräva att yrkande häromframställs av annan fastighets ägare. Det behövs därför en särskild bestämmelsesom hindrar att en gemensamhetsanläggning inrättas utan deltagande avsökandens fastighet. Bestämmelsen bör lämpligen utformas som en begränsning irätten att söka anläggningsförrättning. Det har därför i första stycket avförevarande paragraf angetts att sådan rätt tUlkommer ägare av fastighet somskall delta i anläggningen. Intill dess utredningen visar annat skall givetvisfastighetsbUdningsmyndigheten utgå från att sökandens fastighet kommer attkunna anslutas tUl anläggningen, framhålls i promemorian. detblivit fullt klart att så inte är fallet, bör frågan om avvisning av ansökningentas upp. Om annan sakägare visat sig positivt inställd tiU anläggningen, börhan lämpligen få tillfälle att inträda som sökande, innan beslut iawisningsfrågan fattas. Någonmotsvarighet till bestämmelserna i om rätt för innehavare av fastighet attbegära förrättning har inte tagits upp i paragrafen. Dessa bestämmelser innebäratt såväl ägaren som innehavaren av fastigheten kan föra talan vidförrättningen. Ett sådant system medför emellertid, påpekas i promemorian, komplikationerbl. a. såvitt gäUer rätten att ingå överenskommelse vid förrättning och attåterkalla ansökan om förrättning. Övervägande skäl har därför ansetts tala föratt rätten att företräda fastighet vid anläggningsförrättning skall tillkommaendast ägaren. Med fastighetsägaren skall härvid givetvis jämstäUas innehavareav tomträtt eller annan lös egendom som enligt 2 § skaU behandlas somfastighet. Uppenbartär enligt promemorian att en nyttjanderättshavare som genom avtal åtagit sigatt svara för underhålls- och driftskostnader för ge-niensamhetsanläggnmg kanha ett mtresse av att få till stånd en förrättning för omfördehiing av de idetta hänseende gällande andelstalen. Fastighetsägaren torde i princip varaskyldig att medverka tiU en sådan förrättning när en sådan av objektiva skälframstår som påkallad. Saken torde ofta kunna lösas på det sättet attfastighetsägaren lämnar nyttjan-derättshavaren fullmakt att begära och föratalan vid förrättningen. I samband härmed kan uppgörelse också träffas om vemsom skall betala de på fastigheten belöpande förrättningskostnadema. Ienlighet med de överväganden som redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 1.1.7) har i första stycket promemorieförslagettillerkänts en generell befogenhet att begära anläggningsförrättning. Andrastycket reglerar frågan om initiativrätt. Som villkor för dennarätt föreskrivs att anläggningen enligt bedömande är av störrebetydelse från allmän synpunkt. Enligt 5 kap. 3 § fjärde stycket FBL gällermotsvarande krav för utövning av initiativrätt vid fastighetsreglering. I dettasammanhang bör uppmärksammas möjligheten för väghållare av allmän väg enligt60 § väglagen att själv bygga enskild väg i stället för att utge ersättning ipengar. Detta föratsätter att väghåUaren kan få till stånd en förrättningenligt den nya lagen. De i förevarande paragraf upptagna bestämmelsema omofficialinitiativ synes enligt promemorian öppna tUlräckliga möjligheterhärtiU. VäghåUaren kan sålunda vända sig till eller byggnadsnämndenoch begära att myndigheten söker anläggningsförrättning. En sådan framställningtorde regelmässigt böra bifallas. Som villkor för rätt tillofficialinitiativ skall visserligen som angetts gälla att myndighetenfinner anläggningen vara av större betydelse från I de fall då väghåUaren anser sig böra begagna sig av möjligheten attsjälv bygga den enskilda vägen, torde emellertid denna förutsättnmg i allmänhetvara uppfylld. Denya bestämmelserna om officialinitiativ torde också, heter det i promemorian, iandra situationer bli av betydelse när det gäller att undvika att det allmännabelastas med onödiga kostnader. Remissyttrandena.Enligt lantbruksstyrelsen har myndighets initiativrätt tUl förrättning fått enalltför vag och allmän omfattning. Sker ingen begränsning eller precisering avdenna rätt, riskerar man att lagen kommer att mötas med misstroende och får till stånd anläggningar som inte bärs upp av ett verkligt intresse frånddägamas sida. Naturskyddsföreningenfinner det angeläget att initiativrätt kan användas till attskapa anläggningar för landskapsvård och liknande syften. En aktiv bevakning avsådana allmänna intressen torde ha betydelse inte minst med hänsyn till att dentekniska utväg som den nya lagstiftningen ger torde te sig främmande för mångagrapper av fastighetsägare, som i och för sig anser det angeläget att frågorom landskapsvård i omgivningen löses på något sätt. Föredraganden.Första och andra styckena i departementsförslaget stämmer i sakligt hänseendehelt överens med promemorieförslaget som godtagits av så gott som samtligaremissinstanser. Jag delar visserligen lantbraksstyrdsens uppfattning att maninte bör inrätta anläggningar som inte bärs upp av något verkligt intresse hosdelägama. Enligt min mening innebär emellertid bestämmelsema i 7 §departementsförslaget en fullt tillfredsställande garanti häremot.Länsstyrelsens initiativrätt enligt paragrafen kan givetvis begagnas för attfå tiU stånd landskapsvårdande anläggningar. Kravet på att anläggningen skallvara av större betydelse från aUmän synpunkt torde nämligen ofta vara uppfylltbeträffande anläggningar av detta slag. Jagansluter mig visserligen till uttalandet i promemorian att väghållare avallmän väg bör kunna vända sig tUl eller ochbegära att myndigheten söker anläggningsförrättning. I enlighet med vad jaganfört i den allmänna motiveringen (avsnitt 1.2.7) bör emellertid väghåUaressjälvständiga initiativrätt enUgt 60 § väglagen kvarstå åtminstone t. v,, seförslaget till lag om ändring i väglagen. Däratöverhar i departementsförslaget införts en initiativrätt för expropriant ochliknande tvångsförvärvare. Bestämmelsen härom har tagits upp i tredje stycketav förevarande paragraf. Departementsförslaget innehåller däremot mgenmotsvarighet till bestämmelsema i 5 kap. 14 § FBL om expropriants ansvar förkostnadema för fastighetsreglering. En motsvarande tUlämpning av dessabestämmelser vid anläggningsförrättning skulle leda till svåröverblickbara ochkanske icke önskvärda effek- 15 1973.1 saml. ter.Syftet med förslaget är att exproprianten skall kunna få utrett om engemensamhetsanläggning kan komma till stånd. Resultatet avanlägg-ningsförrättningen får beaktas i expropriationsmålet på så sätt att denskada som sakägare lider genom tvångsingripandet beräknas med hänsyn tUlverkningama av anläggningen i skadeförebyggande hänseende resp. de kostnaderden medför för sakägaren. Expropriationsmålet bör därför vila i avbidan påanläggningsförrättningen. Verkningama härav får beaktas av exproprianten, närhan överväger om han skall ansöka om anläggningsförrättaing eller inte.Avvisas ansökningen eller inställes förrättningen, skall på grund avhänvisningen i 29 § departementsförslaget till 2 kap. 6 § FBLförrättningskostnaden i princip betalas av exproprianten. Dennaparagraf, som motsvarar 18 § promemorieförslaget, innehåller huvudbestämmelsenom förfarandet vid anläggningsförrättning. Promemorieförslaget.Enligt paragrafen skall bestämmelserna i 4 kap. FBL äga motsvarande tillämpningi fråga om anläggningsförrättning. Vissa undantag görs dock. Med hänsyn tUl attbyggnadsnämnden enligt 22 § promemorieförslaget harvetorätt i anläggnmgsfrågor hänvisas sålunda inte till bestämmelsema omunderrättelse till i 4 kap. 24 § FBL. Innehållet i 4 kap. 41 §saknar helt aktualitet vid sådan förrättning och någon hänvisning till dennaparagraf sker därför inte heller. Av skäl som redovisats i den allmännamotiveringen (avsnitt 1.1.6) har vidare nägon motsvarighet till bestämmelsernaom partiella fastighetsbildningsbeslut i 25 § och om tillståndsbeslut i 26 §inte tagits upp i promemorieförslaget. I promemorian erinras om att 25 § ocksåinnehåller föreskrifter om skyldighet för fastighetsbUdningsmyndigheten attsörja för utredning och om meddelande av fastighetsbUdningsbeslut. Motsvarandehandläggningsordning skall visserligen gälla vid anläggningsförrättning, mennyssnämnda föreskrifter lämpar sig knappast för en motsvarande tillämpning idetta sammanhang. På grund härav har 25 och 26 §§ helt uteslutits frånhänvisningen till 4 kap. FBL. Bestämmelser om skyldighet förfastighetsbUdningsmyndigheten att sörja för utredning och om meddelande avanläggningsbeslut har tagits upp i 20 och 23 §§ promemorieförslaget. FBL är indelat i fem avsnitt, nämligen bestämmelser omfastig-hetsbUdnuigsmyndigheten (17 §§), förrättaingens inledande och grandemaför handläggningen (817 §§), kallelse och delgivning (18 24 §§),förrättningens fortsättande och slutförande (2533 §§) samt sär skUda bestämmelser (3442 §§). I promemorian lämnas följande redo görelse för vissa bestämmelser i kapitiet som har betydelse i anläggnings- sammanhang. VidfastighetsbUdningsförrättning består fastighetsbildningsmyndigheten enligt 1 §av en förrättningslantmätare. I vissa fall skall dessutom två gode män ingå imyndigheten. För fråga som kräver särskild fackkunskap får myndigheten enligt34 § dessutom anlita biträde av sakkunnig. Förrättningen handläggs avfastighetsbildningsmyndigheten i den ort där marken är belägen (7 §). Begäranom förrättning sker enligt 8 § genom ansökan hos fastighetsbildningsmyndigheten.I princip skall ansökan vara skriftlig och ange den åtgärd som sökanden önskargenomförd samt den eUer de fastigheter för vilka han för talan. Sökanden skallockså lämna så fullständiga uppgifter som möjligt om vilka andra fastighetersom saken kan angå och vUka övriga rättsägare som berörs av den begärdaåtgärden. TUl ansökan skall fogas de skriftliga handlingar som är av betydelsei saken och som sökanden har. Några särskilt stränga krav på ansökans fullständighetuppställs inte i lagen. Enligt ett motivuttalande är fastighetsbUdningsmyndigheteninte bunden av vad sökanden kan ha uppgett om sättet för att genomföra densökta åtgärden utan har frihet att välja det lämpligaste förfaringssättet (seprop. 1969: 128 s. B 215). I tveksamma fall kan sökanden föreläggas attförtydliga eller avhjälpa brist i ansökan (9 §). Om sådant föreläggande inteföljs och bristen är så väsentlig att ansökan inte kan ligga till gmnd förförrättning, får ansökan avvisas. Avvisning skall ske när det föreligger hindermot att sakligt pröva den väckta frågan (10 §). Sedanansökan om förrättning tagits upp åligger det fastighetsbUdningsmyndighetenatt i behövlig utsträckning utreda vilka som i egenskap av ägare av fastigheteller på annan grund är sakägare. Som ägare anses därvid den som har lagfart påfastigheten, om det inte visas att fastigheten tUlhör annan (11 §). Beträffandeformerna för förrättningshandläggningen gäUer som huvudregel att förrättningenskall handläggas vid sammanträde med sakägarna. Vissa undantag gäller dock.Åtgärder av förberedande art eller teknisk beskaffenhet får sålunda företasutan sammanträde. Om stridiga intressen mellan sakägare inte förekommer ochhinder mot den sökta fastighetsbildningen inte möter, kan förrättningen helthandläggas utan sammanträde. Detsamma gäller, om ansökan skall avvisas eUer detär uppenbart att fastighetsbUdningen inte kan tillåtas (14 §). Tillförrättningssammanträde skall samtliga kända sakägare kallas. Kallelse behövsdock inte om det kan antas att sakägaren ändå infinner sig. KaUelse skall i godtid före sammanträdet delges sakägama (18 §). Grundernaför förhandlingsordningen anges i 14 § tredje stycket. Vid sammanträdet skallfastighetsbildningsmyndigheten redogöra för ansök ningen samt klargörainnebörden av vidtagna och planerade åtgärdei Närvarande sakägare eller annansom underrättats om sammanträdet skall få tillfälle att yttra sig ochförebringa bevis i frågor som behandlas Några mera detaljerade regler om förhandlingsordningen uppställsinte. har sålunda frihet att t. ex. när det ärlämpligt dela upp frågoma på olika sammanträden. Likaledes är det möjligt atthålla särskUt sammanträde med en grapp av sakägare för behandling av en frågasom bara rör just dessa sakägare. Underförrättningen åligger det sakägarna att tUlhandahålla behövUg och lämplighantlangning, om sådan ej enligt särskilda bestämmelser skaU utföras genom detallmännas försorg (37 §). Under förrättningen är förrättningsmännen och derasbiträden vidare berättigade att när det behövs få tUlträde till byggnad, övergåägor, verkställa mätningar och markundersökningar samt företa därmedsammanhängande eller jämförliga åtgärder. Uppkommer skada genom sådan åtgärdär den skadelidande berättigad till ersättning (38 §). Förvarje förrättning skall protokoU föras särskilt. ProtokoUet och övrigahandlingar som ingetts eller upprättats vid förrättaingen skall sammanförastUl en akt (16 §). Bestämmelserom gränser och karta finns i 27 och 28 §§. Som huvudregel gäller enligt 27 §att gränser som tillkommer genom fastighetsbildning skall i behövligomfattning utstakas och utmärkas under själva förrättningen. Paragrafen gällerinte bara fastighetsgränser utan också gränser för servituts utövningsområde(se prop. 1969: 128 s. B 279). Om det är lämpligt, får utmärkningen dockverkställas efter förrättaingens avslutande. Enligt 28 § skall i allmänhetkarta upprättas vid förrättningen samt beskrivning göras över de ändringar ifastighetsindelningen och andra förhållanden som kommer till stånd genomfastighetsbildningen. Förrättningenavslutas enligt 29 § genom en särskild förklaring (avslutningsbeslut).Förklaringen, som har karaktären av ett förrättnings-beslut, skall meddelas såsnart alla till förrättningen hörande göromål blivit utförda. Ocksåförekommande ersättningsfrågor skaU vara avgjorda. Möterhinder av materieU art mot den sökta fastighetsbildningen, skall enligt 31 §förrättningen avbrytas och beslut om dess inställandemeddelas. Kan hindret undanröjas genom att sökanden jämkar sin talan, skallhan dock få tUlfälle att göra det. Förrättningen skall vidare inställas, omsökanden återkallar sin ansökan och annan, som fört talan och själv kuimatansöka om åtgärden, inte begär att förrättningen fortsätts (32 §). Avbestämmelsema i 4 kap. FBL bör enligt promemorian slutligen framhållas 36 § somöppnar möjlighet att förordna en eUer flera sysslomän för att ombesörjaangelägenhet som är gemensam för sakägarna och har samband med förrättaingen.Det är att märka att sådan syssloman inte har att ta befattning med frågor somrör utförande av gemensamhetsanläggning. Sådana frågor faller inom ramen förden nya lagen om förvaltning av samfälUgheter. Remissyttrandena.Utredningen om ledningsrätt uttalar att meningen med hänvisningen till 4 kap. 2§ FBL torde vara att som gode män vid förrättning enligt anläggningslagen skallkunna tjänstgöra de som är valda till gode män vidfastighetsbildningsförrättning. Hänvisningen kan dock enligt utredningen tolkasså, att särskilda gode män skall väljas för förstaämnda slag av förrättning.Också grustäktskommittén anser att hänvisningen är missvisande. Föredraganden.Med hänsyn till den utformning som i 23 § departementsförslaget getts åtbyggnadsnämndens vetorätt bör garantier finnas för att nämnden alltid fårkännedom om anläggningsförrättning. Därför har hänvisningen i förevarandeparagraf tUl FBL utsträckts i departementsförslaget tUl att omfatta också 4kap. skall alltså alltid underrättabyggnadsnämnden om tid och plats för förrättnmgssammanträde. Departementsförslagetöverensstämmer i övrigt helt med förslaget i promemorian. Hänvisningen till 4kap. 2 § FBL innebär givetvis att de som är valda till gode män vidfastighetsbildningsförrättning också skall kunna tjänstgöra vid förrättningenUgt anläggningslagen. En liknande hänvisning finns i 2 § lagen (1971: 1037)om äganderättsutredning och legalisering. Idenna paragraf anges att innehavare av servitut eller nyttjanderätt i vissafall är sakägare vid anläggningsförrättning. Paragrafen motsvarar 19 §promemorieförslaget. Promemorieförslaget.Enligt föregående paragraf skall fastighetsbildningsmyndigheten utreda vilkasom är sakägare vid anläggningsförrättning. Som sakägare skall enligtpromemorian anses de fastighetsägare som skall delta i anläggningen. Medfastighetsägare jämställs härvid innehavare av sådan rättighet elleranläggning som anges i 2 §. Tydligt är vidare att ägare av fastighet som enligt13 § promemorieförslaget tas i anspråk eller inlöses är att betrakta somsakägare oberoende av om han skall delta i anläggningen eller inte. Avvad som anförts i promemorian vid sistnämnda paragraf framgår att rättighet somgrundar sig på frivillig upplåtelse får vika när utrymme tas i anspråk enligtnämnda paragraf. Detsamma gäller om fastighet eller del därav inlöses. För attinnehavare av sådan rättighet skaU få möjlighet att hävda sina intressen, harhan ansetts böra få ställning som sakägare vid förrättningen. En bestämmelsehärom har tagits upp i förevarande paragraf. Bestämmelsen har utformats i vissmån efter förebUd av 5 kap. 34 § FBL. Bestämmelsen omfattar dock i motsats tUlsistnämnda lagrum inte bara nyttjanderättshavare utan också servitutshavare.Detta innebäremellertid, påpekas det i promemorian, ingen skillnad i sak, eftersom det utanuttrycklig bestämmelse ansetts stå klart att servitutshavare är sakägare vidfastighetsbildningsförrättning när hans rätt berörs (prop. 1969: 128 s. B 221). Remissyttrandena.Vissa remissinstanser anser att sakägarbegreppet fått en alltför snävbegränsning genom att i paragrafen endast angetts nyttjanderättshavare ochservitutshavare. anför således att enligt 14 § andra stycketpromemorieförslaget innehavare av annan särskild rätt till fastigheten änfordran är berättigad till ersättning för ian-språktaget utrymme, intrång ochannan skada som kan uppkomma tUl följd av förrättning enligt anläggningslagen.Rättighetshavaren bör därför vara sakägare vid förrättningen om hans rättberörs. Samma synpunkt anförs av utredningen om ledningsrätt ochgrustäktskommittén. Föredraganden.Som vissa remissinstanser påpekat har sakägarbegreppet i promemorieförslagetfått en alltför snäv avfattning. I departementsförslaget har angetts attinnehavare av särskUd rätt tUl fastighet, som inlöses eller eljest tas ianspråk för gemensamhetsanläggnmg, är sakägare, om hans rätt berörs. Begreppetsärskild rätt har här samma innebörd som i förslaget till nyexpropriationslag. EnUgt 1 kap. 2 § i sistnämnda förslag skall som särskildrätt anses nyttjanderätt, servitut och rätt tUl elektrisk kraft samt liknanderätt. Paragrafen,som motsvarar 20 § promemorieförslaget, innehåller bestämmelser omfastighetsbildningsmyndighetens utredningsarbete. Promemorieförslaget.Enligt denna paragraf, som utformats efter mönster av 4 kap. 25 § förstastycket FBL, åligger det fastighetsbUdningsmyndigheten att fullständigt utredaförutsättningarna för anläggningen. Myndighetens prövning bör enligtpromemorian uite bara ta sikte på frågan huruvida de legala vUlkoren föranläggningens inrättande föreligger. Också spörsmålet om de faktiskamöjUghetema att inrätta gemensamhetsanläggning och oUka altemativ härför skalluppmärksammas. Att närmare ange vilka frågor utredningen skall omfatta tordeinte vara möjligt. Av stor betydelse är emellertid den finansiella planläggningen.Förrättningsmannen bör sålunda undersöka de ekonomiska förutsättningarna föroch konsekvenserna av anläggningen. För sakägama är det givetvis av specieUtintresse att klarhet skapas i fråga om möjligheterna att få statiigt stöd. Tillde olika arbetsuppgifter som ålagts fastighetsbildningsmyndigheten hör ocksåombesörjande av tekniska arbeten och värderingar. Erinran härom har tagits ini andra punkten. Vidgenomförandet av de olika förrättningsgöromålen är det enligt promemorianbetydelsefullt att förrättningsmännen håller kontakt med sakägarna. härom har tagits upp som en tredje punkt i paragrafen. Som regelskall enligt 4 kap. 14 § FBL rådplägningen med sakägama ske vid sammanträde.Det är av vikt att myndigheten därvid underrättar sakägama om bl. a. det samrådsom skett med andra myndigheter, särskilt om det gått sakägarna emot och kanföranleda åtgärder eller utredning från sakägamas sida. I paragrafens sista punkthar tagits upp skyldighet för fastighetsbildningsmyndigheten att vid behovsamråda med de myndigheter som berörs av anläggningen. Remissyttrandena.Lantmäteristyrelsen framhåller att åtgärder som prövas enligt anläggningslageni stor utsträckning också skall prövas från allmän synpunkt i andra sammanhang.Exempelvis behövs byggnadslov för byggnadsåtgärder i den utsträckning somframgår av byggnadsstadgan. Tillstånd eiUigt anläggningslagen befriar intefrån skyldighet att söka byggnadslov eUer annat behövligt tUlstånd enligtannan lag. Vissa samordningsproblem synes kunna uppkomma, nämligen i fall dåden prövning som sker enligt anläggningslagen är identisk eller till syftetnära sammanfallande med prövning som skall ske enligt annan lag. Detta kaninträffa t. ex. i fall då tillåtligheten av ett vägbyggnadsföretag inomlandskapsskyddsområde väsentligen är beroende av landskapsskyddssynpunkter.Att åstadkomma en enhetlig bedömning från de berörda myndighetema böremellertid inte erbjuda större svårighet, eftersom samrådsskyldighet föreliggerenligt anläggningslagen. Det förhållandet att naturvårdslagen tUl skUlnad frånanläggningslagen ger sakägare rätt till ersättaing i vissa fall vid hinder motanläggningsföretag kan emellertid komplicera samordningen av naturvårdslagensoch anläggningslagens tiUämpning. En utvidgning avsamrådsskyldigheten ifrågasätts i några remissyttranden. anserdet vara en brist i förslaget att fastighetsbildningsmyndigheten inte ålagtsskyldighet att samråda med i fråga om sådant vägföretag till vilketstatsbidrag från enskilda vägansla-get utgår eller avses att sökas. En sådankontakt är enligt utredningen önskvärd, eftersom det ankommer på attfrån bidragssynpunkt granska och godkänna planen för vägföretagets utförande.Enligt bygglagutredningen finns det skäl att överväga att genom särskildaregler ge hyresgäster och andra som berörs av anläggnings- ellerförvaltningsfråga inflytande direkt eller genom organisationer på tillkomstenoch utformningen av gemensamhetsanläggningar. TUlkomsten av gemensamhetsanläggningaroch skötseln av dessa är nämligen enligt utredningen ofta av betydelse ocksåför andra enskilda intressenter än fastighetsägarna. Exempelvis kanhyresgäster inom byggnadskvarter uppenbarligen ha påtag- ligtintresse av att s. k. gårdssanering kommer till stånd. anserdet mindre lämpligt att varken eller i de faUnågon av dem tagit initiativ till anläggningsförrättning ges möjlighet attannat än genom samråd med fastighetsbildningsmyndigheten framföra sinasynpunkter på anläggningsfrågan. Föredraganden.Departementsförslaget har utformats helt i överensstämmelse medpromemorieförslaget. Ilikhet med lantmäteristyrelsen vUl jag understryka att beslut om inrättande avanläggning enligt förevarande lag inte befriar från skyldighet att sökabyggnadslov eller annat behövUgt tiUstånd. I fastighetsbUdningsmyndighetensutredningsarbete får dock anses ingå skyldighet att ta kontakt medtiUståndsmyndigheterna och samråda med dessa för att få tUl stånd godtagbaralösningar. Som jag framhållit i den allmänna motiveringen (avsnitt 1.2.7) börvidare prövning enligt 23 § departementsförslaget samordnasmed en förhandsbedömning i byggnadslovsärendet. Jagvill understryka uttalandena i promemorian om betydelsen av den finansiellaplanläggningen. När statsbidrag kan komma i fråga, åUgger det givetvisfastighetsbUdningsmyndigheten att samråda med den bi-dragsbeviljandemyndigheten och tUlhandagå denna med behövUga upplysningar. Enspeciell situation då samråd bör ske är när anläggningsförrättningentillkommit på initiativ av eller . Givetvis bör desynpunkter som därvid framförs tillmätas stor betydelse. Enligt min mening bördock fastighetsbUdningsmyndigheten här liksom eljest ha fria händer attbestämma formerna för samrådet. Ofta torde en muntlig kontakt mellanförrättningslantmätaren och en tjänsteman hos den berörda myndigheten varatUlräcklig.