prop · FW0356 · 1973-12-31 00:00:00 — Detnuvarande systeraet raed självständiga, lill fack- och branschorganisationerknutna arbetslöshetskassor, som arbetar i saraverkan med arbetsmarknadsorganenhar skapat ett fruktbärande system av kontakter mellan arbetsmarknadsorganenoch organisationerna. Detta kontaktsystera har central betydelse för såvälarbetslöshetsförsäkringen som andra arbetsmarknadsåtgärder. Det är, enligtutredningens mening, av stor betydelse att det skydd soraarbetslöshetsförsäkringen lämnar även i fortsättningen får bygga på en sådansamverkan mellan 1973: 56 57 denstatliga arbetsraarknadsadrainistrationen samt arbetstagarnas och företagarnasorganisationer. Arbetslöshetskassomas kontaktraed förhållandena på arbetsraarknaden, arbetsraarknadsrayndigheterna ocharbetstagarnas organisationer är, framhåller utredningen, utoraordentligt god.Utredningen anser därför att helt övervägande skäl talar för attarbetslöshetsförsäkringen även i fortsättningen skall handhas avarbetslöshetskassor. Genora utiedning-ens förslag om kontantarbetsraarknadsstöd skapas ett grundskydd vid arbetslöshet för dera sora stårtill arbetsraarknadens förfogande utan att tillhöra försäkringen. Med hänsynhärtill och tUl övriga förut anförda skäl anser utredningen att försäkringenäven i fortsättningen skall vara frivillig. Reforrastiävandena bör i ställetinriktas på att utforma försäkringen på sådant sätt att den står öppen förpraktiskt sett var och en som så önskar och har behov av försäkring. Den soraav en eller annan orsak själv väljer att stäUa sig utanför försäkringen bUrinte utan ekonoraiskt skydd vid arbetslöshet, eftersora det av uttedningenföreslagna kontanta arbetsmarknadsstödet komraer att gälla för alla sora hartillräcklig anknytning tUl arbetsraarknaden raen inte tUlhör försäkringen. Deår 1968 införda temporära stödformerna för äldre arbetslösa, förlängd (extia)ersättning till raedleraraar i erkända arbetslöshetskassor och statligtoraställningsbidrag, bör enligt utredningens raening integreras raedarbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsraarknadsstödet. Detta kanske genora en förlängnmg av ersättningsliden för dem sora har uppnått och, i fråga ora det kontanta arbetsraarknadsstödet, genoraövergångsbesläraraelser. Eftergenoraförande av utredningens förslag anser utredningen att det inte finns skälatt bibehålla arbetslöshetshjälp i förra av komraunalt kontantunderstöd. LedaraotenInge biträder inle utredningens förslag att arbetslöshetsförsäkringenskall vara frivillig. Han anser att utredningen ofullständigt analyserat deskäl sora talar för en allraän arbetslöshetsförsäkring och betraktar det somen brist att utredningen inte presenterar även ett förslag till en sådanförsäkring, 3.3Föreningsrättsliga bestämmelser om arbetslöshetskassor Utredningentar härefter upp frågan hur arbetslöshetskassorna skall behandlas iföreningsrättsligt hänseende. Arbetslöshetskassorna utgör nämligen en enhetligoch från övriga understödsföreningar klart avgränsad grapp av föreningar. Detför kassornas verksarahet betydelsefulla statsbidragssysteraet saknasmotsvarighet i fråga ora övriga understödsföreningar. Tillsynen över kassornaär anförtrodd en särskUd tUlsyns- Prop.1973: 56 58 rayndighetoch har en orafattning och inriktning av helt annat slag än för övrigaföreningar. Det har visat sig att det för dessa senare föreningar i betydandeutsträckning krävs bestäraraelser och föreskrifier som hell saknar betydelseför arbetslöshetskassornas verksarahet och organisation. Mot denna bakgrundföreslår utredningen att arbetslöshetskassorna inte längre skall orafattas avbesläraraelserna i UFL. Registreringen av kassorna bör enligt utredningen ske iett särskUt register som förs av AMS. Registret bör läggas upp och föras eflersamraa principer sora gäller för understödsföreningarna. Enligt utredningensraening har erfarenheten givit vid handen alt det i praktiken inte finns någotbehov av särskilda föreningar sora driver verksamhet för utgivande aversättning vid arbetslöshet utanför arbets-löshetskasseförordningens rara.Saratliga de kassor som har nybUdats har valt att söka bliantagna som erkänd arbetslöshels-kassa. Mot bakgrand härav föreslår utredningenatt det i fortsättningen inle skall få bildas föreningar av det slag som nyssnänmts. Utredningen anser att debestämraelser av föreningsrättslig natur som behövs i fråga omarbetslöshetskassorna bör samlas i en särskild del av lagen om arbetslöshetsförsäkring. Liksora f. n. bör fackligorganisation inte vara underkastad vare sig besläraraelserna i UFL eUerreglerna för arbetslöshetskassor endast av den anledningen att organisationensora ett led i den fackliga verksaraheten bereder sina raedleraraar understödvid arbetslöshet. I fråga ora kassornasverksamhetsområden framhåller utredningen att man har försökt hålla dessaskilda åt bl. a. genom att föreskriva att antagande till erkänd kassa fårvägras ora kassans tilläranade verksamhetsoraråde helt eller till huvudsakligdel sararaanfaller raed verksarahetsoraråde för redan erkänd kassa.Utredningen anser inte att avsikten att öppna försäkringen för så raångaförvärvsarbetande sora raöjligt näranvärt motverkas av en sådan begränsning. Däreraottorde den ha stor betydelse för att ge försäkringen en rationell utformning.Utredningen anser det därför nödvändigt att bibehålla besläraraelsen. Trots densålunda förordade besläraraelsen kan raan eraellertid inte undvika att raångaförvärvsarbetande har raöjUgheter att välja raellan flera kassor.Dubbelförsäkring hindras eraellertid genora bestäraraelse om att ingensamtidigt kan tUlhöra mer än en kassa. Utredningen anser alt raan även ifortsättningen bör ha en sådan föreskrift. I kassor där det på grandav organisationsförhållanden och kollektivanslutning kan föreligga risk föralt raedlera forraellt är ansluten även tUl annan kassa måste särskilt bevakasatt medlemmen inte utnyttjar detta förhållande. Enligt de nuvarandebesläraraelserna i kassaförordningen kan en kassas verksarahetsorarådebegränsas tih personer arbetande inom visst Prop.1973: 56 59 yrkesområdeeller viss verksamhetsgren, till personer bosatta inom ett visst oraråde ellertiU personer anstäUda vid visst företag. Det har, frarahåller utredningen,visat sig att raöjligheten att avgränsa en kassas verksarahetsoraråde tillvisst geografiskt oraråde eller till personer sysselsatta vid visst företagsaknar praktisk betydelse. När nya kassor i fraratiden bUdas är det med hänsyntill bl. a. den konkurrenssituation som kan uppkomma i förhållande lill andrakassor olärapligt att ha sådan begränsning. Även nybUdade kassor torde i regelhuvudsakligen få karaktär av rikskassor. Däremot är det enligt utredningenönskvärt att kassa liksora har raöjlighet att begränsa sin verksarahettill viss verksarahetsgren. Det har visat sig att initiativ till bildande avkassor tas av organisationer sora företräder medleraraarnas intressen påarbetsmarknaden. Det är naturligt ora det i dessa fall fraraförs önskemål omatt begränsa kassans verksarahetsoraråde på ett raot organisationensutformning svarande sätt. Utredningen vill i detla sararaanhang påpeka attdetta inte får medföra något organisationstvång. Kassorna bör givetvis ståöppna för alla inora verksarahetsorarådet. Det är kassorna själva somuppehåller den begränsning i verksamhetsorarådet sora förekoraraer. n. ingen skyldighet att vägra inträde åt löntagare som lUlhör annatverksamhetsoraråde eller att utesluta medlera som övergått till annat oraråde.Kassoma har eraellertid enligt kassaförordningen viss rätt att begränsaraedleraraama till sådana sora arbetar inom verksarahetsorarådet. Kassorna harbegagnat sig av denna rätt. Det kan enligt utredningen inte gärna koraraa ifråga att ändra på dessa förhållanden och införa skyldighet för kassoma attbegränsa raedlerasstocken till endast dem sora arbetar inora verksarahetsorarådet. Enligt utredningen skallarbetslöshetsförsäkringen stå öppen även för företagare. Kassa bör i sinastadgar kunna begränsa verksarahetsorarådet till att avse förvärvsarbetandeantingen som företagare eller sora löntagare. Dessutora bör det vara möjligtatt i särskilda fall bUda kassor öppna för både företagare och löntagare. Till följd avförsäkringens nuvarande begränsning till att avse endast löntagare harkassorna f. n. skyldighet att vägra inträde åt person i företagarställning ochatt utesluta medlem som blir företagare. Samraa skyldighet föreligger i frågaora den sora arbetar åt raake. Utredningen anser att dessa kategorierförvärvsarbetare skall kunna omfattas av försäkringen. På samma sätt som ifråga om dem sora i andra hänseenden inte tillhör kassas verksarahetsorarådebör dock, enligt utredningens raening, kassa för anställda ha rätt men inteskyldighet att vägra medleraskap beträffande företagare. Däreraot bör i ensådan kassa det förhållandet att vederbörande arbetar åt raake inte vara någonsärskild grand att vägra medlemskap under förutsättning alt det föreligger ettklart anställningsförhållande. 1973: 56 60 Omnågon tillsararaans raed make medarbetar i rörelse ulan alt vara anställd,anser utrednmgen att vederbörande skall kunna inträda sora medlem i kassa förföretagare. Kassornasmöjligheter att begränsa sitt verksamhetsområde med hänsyn tillförsäkringstagarens ställning sora företagare resp. löntagare torde få tillföljd att kassa för enbart löntagare vägrar inträde och utesluter den sora ärföretagare, raedan kassa för enbart företagare vägrar inträde och utesluterlöntagare enhgt de bestäramelser som las in i lagen, anför utredningen. Deregler som f. n. bestämmer när en kassa skall ha rätt att vägra inträde resp.utesluta medlera är enligt utredningen inte enhetliga. Gäller det en företagareskall han slå utanför kassa ora han under de senaste tolv raånadema underlängre tid än fera månader haft denna ställning, ora han inte saratidigt utförtarbete raot lön. Beträffande en löntagare, sora inte arbetar inora kassansverksarahetsoraråde, inträder rätten att vägra inträde resp. utesluta då haninte uppfyller och inle heller under tre av de senaste tolv raånaderna haruppfyUt villkoret att tillhöra verksarahetsorarådet. Detta innebär, anförutredningen, att han, om han har anställning utanför verksarahetsorarådet,riskerar all vägras inträde eller att uteslutas efter nio raånaders sådananstäUning. Utredningenanser att en rent tillfällig sysselsättning utanför en kassasverksarahetsoraråde inte skall få några följder i här angivet avseende. Ensådan regel skulle nämligen kunna raotverka arbetslösas villighet att talediga arbetsanställningar. Enligt utredningens raening är det ett intresse förkassa alt dess raedleraraar inte i för stor utsträckning sysselsätts utanförkassans oraråde. Skulle raedleraraama ha en sådan rätt skulle redogörarna fåproblem att lösa som ligger helt utanför kassans verksarahet. En kassa förlöntagare skulle exerapelvis kunna koraraa att bedöraa ersättningsfrågor förföretagare. Dennioraånaderstid som raan valt för verksarahet utanför kassansverksarahetsoraråde är enligt utredningen alltför lång. Den hänger delvissararaan raed de allvarliga konsekvenser en uteslutning från kassa tidigarekunde raedföra för raedlera. Han förlorade nämligen rätten tillförsäkringsersättning och det kunde vara så att han först i annankassa byggt upp en ny rätt till ersättning. Kassorna har eraellertid nästanundantagslöst träffat överenskoraraelse enligt 25 § kassaförordningen om attmedleraskap i en kassa skall tiUgodoräknas i den kassa lill vUken medlem gåröver. Enligt utredningens mening skall medlera sora byggt upp rätt tillersättning i en kassa efter inträde i ny kassa ha kvar den rätt han byggt upp.Någon överenskoraraelse kassorna eraellan bör enligt utredningens raening intelängre fordras. Dessutora anser utredningen att kassa liksora bör haraöjlighet alt ha kvar medlem som arbetar utanför kassans verksamhetsoraråde.Denna bestäraraelse föreslås utvidgad till att avse även företagare. 1973: 56 61 Motdenna bakgrand anser utredningen att sex raånaders arbete utanförverksarahetsorarådet bör vara tillräckligt för alt kassa skall ha rätt altutesluta medlem. Utredningen föreslår alltså att kassa får rätt att uteslutamedlem som inle uppfyUer och inte heller under minst sex av de tolv senasteraånaderna uppfyllt villkoret att tillhöra kassans verksarahetsoraråde. Soraföratsättning för rätt till inträde som raedlera bör i fortsättningen gälla attsökanden vid tiden för inträdet uppfyller villkoret att tillhöra kassansverksamhetsoraråde. Den sora arbetar åtförälder, adoptant, barn eller adoptivbarn bör enligt utredningen, liksom densom arbetar åt make, kunna orafattas av försäkringen ora det föreligger ettklart anställningsförhållande. Den raöjlighet sora f. n. finns för kassa attutesluta sådana personer bör därför utgå. Ifråga om medlemraarnas ålder äger kassorna själva bestäraraa lägstaåldersgräns för rätt till inträde särat högsta åldersgräns för rätt tillinträde och rätt att kvarstå. Beträffande den lägre åldersgränsen är kassornasfrihet begränsad genora alt ersättning inte får utgå tiU personer under 16 år.Medlemskap kan emellertid erhållas före dennna ålder. Denna utväg har kassornaanvänt för att möjliggöra att medlem efter fyllda skall bliberättigad till ersättning. Detta medför att den lägsta gränsen förmedleraskap i realiteten vanligen blivit . Någon nedre åldersgränsför rätten till ersättning har utredningen inle föreslagit. Det blir såledesden gräns som sätts för rätten tUl medleraskap som blir avgörande för närersättning tidigast kan koraraa att utgå. Det kan enligt utredningen intekoraraa i fråga att sätta denna gräns så att ersättning inte skulle kunna utgåvid uppnådda . Den gräns som oftast gäller för rätt tillmedlemskap, eller , synes däremot väl avvägd. Med en sådan gräns skulleersättning med de bestäraraelser utredningen i övrigt föreslår kunna koraraaatt utgå när medlera uppnått en ålder och 5 månader. Det kan synas onödigtatt ersättning skall kunna utgå då endast ett fåtalungdoraar går ut i arbetslivet före denna ålder. Utredningen anser emellertidatt skydd kan vara befogat för det fåtal sora koraraer ut i arbetslivet förenäranda ålder och blir arbetslösa sedan de uppfyllt arbetsvUlkoret. Regelnom lägsta åldersgräns för raedlerasinträde, , bör enligt utredningen gällaalla kassor. Beträffandeden högre åldersgränsen behandlas först frågan ora möjligheter att vägrainträde för den som uppnått viss ålder. Flera kassor saknar bestäraraelser idenna del. I dessa kassor kan sålunda ingen vägras inträde under hänvisningtUl ålder. I raånga kassor upphör rätlen alt vinna inträde vid . Inågra kassor har gränsen för rätt att vinna inträde satts vid . 1973: 56 62 raening är det inte lärapligt att kassoma aUtjämt har kvar sinrätt att bestäraraa vid vilken högsta ålder vederbörande skall vägras inträde ikassan. Det är enligt utredningen tiUräckligt att personer sora fyllt 66 åralltid skall vägras inträde. Beträffanderätten att utesluta raedlera har endast några få kassor regler ora ovUlkorliguteslutning vid viss ålder. Endast i en av dessa kassor är åldersgränsen under67 år. Åtskilliga kassor har däreraot regler om villkorlig uteslutning. Denvanligaste gränsen är . Ett fåtal har dock satt åldersgränsen vid 6065år. Även förekommer som åldersgräns. Detär inte lärapligt och synes inte heller föreligga behov av att nuvarandevariationsraöjligheter kvarstår beträffande dera sora inte har uppnått . Utredningen anser att ersättning endast i begränsad utsträckning ochefter kassans bestäraraande skall kunna utgå tiU medlem i åldern . Dettorde därför vara lärapligt att möjlighet för kassa att utesluta medlera idenna ålder blir beroende av vad kassa bestämraer. upphör deförsäkrades ersättningsrätt enligt utredningens förslag. Det är enligtutredningen lämpligt att även medlemskapet upphör vid den åldern. Utlänningarsom är bosatta i vårt land har i praktiken samma rätt sora svenska raedborgareatt vinna inträde i och kvarstå i försäkringen, anför utredningen, AMS kanemellertid föreskriva begränsningar i rätlen lill inträde. Bestäraraelse orasådan begränsning heir eraellertid inte utfärdats. Utredningen anser attutlänningar sora är bosatta här skall vara jämställda med svenska medborgare idenna del och föreslår därför att möjUgheten att begränsa inträdesrätlen fördem utgår. Kassasmöjlighet att för utlänning ha andra villkor än förordningens för inträde ochrätt att kvarstå i kassa, i den raån avvikelsen har stöd i överenskoraraelsesora Kungl. Maj:t träffar raed annan stat, saknar enligt utredningen praktiskbetydelse och kan därför utgå. Ikassaförordningen finns bestämmelser för situationer då medlem kan anses haförbrukat rätten lill medlemskap. Sålundafår kassa själv avgöra om den skall vägra medleraskap åt den sora har synnerligarbelslöshetsrisk på grund av nedsatt arbetsförmåga, lättja, dryckenskap ellerliknande. Denna bestäraraelse tUlämpas mycket säUan. Ett behållande av den kanenligt utredningens raening inte ses enbart från försäkringens synpunkt. Detraåste näraligen vara av betydelse för denna fråga ora regeln skall införasäven för det kontanta arbetsraarknadsstödet. Inför raan den för detta stödinnebär det alt de personer sora faller under besläraraelsen koramer att blihelt utan ersättning vid arbetslöshet. Samhället måste då ta hand om dem påannat sätt. Det är då att märka att dessa personer måste ha uppfylltarbetsvillkoret för att bli berättigade till arbetslöshetsersättning.Utredningen anser det därför lärapligast att de kan bli ersältningsbe- 1973: 56 63 Att ha kvar bestämmelsen enbart inom kassornas område ochöverlämna åt dessa att själva avgöra om de vill ha med besläraraelsen i sinastadgar är heller inte tillfredsställande. Utredningen pekar dessutom på demöjligheter sora finns alt avslänga från ersättning. Mot bakgrund av detanförda och då försäkringen bör omfatta så många som möjligt anser utredningenatt besläraraelsen skall utgå. Nuvarande bestäraraelserora den som svikligen uppger eller förtiger något som är av betydelse förbedöraande av hans rätt till raedleraskap eller ersättning bör enligtutredningens raening i huvudsak kvarstå men utformas i överensstämraelse med 20kap. 3 § d) lagen ora allraän försäkring. Besläraraelsen skulle därraed avseden sora raedvelet eller av grov vårdslöshet har läranat oriktig ellervilseledande uppgift av betydelse för bedöraande av hans rätt lillraedleraskap eller ersättning. Dessutora bör kassa enligt utredningens raeningliksora ha raöjUg-het att vägra medleraskap åt den sora inte följerkassans stadgar eller styrelsens föreskrifter. Slutligen framhållerutredningen att rätten till inträde i arbetslöshetskassa bör begränsas tillden som norraalt utför arbete i sådan omfattning att rätt tUl ersättning kanuppkomraa genora fullgörande av föreskrivet arbetsvUlkor. Får någon inträde ien försäkring, där han på grund av försäkringsbesläramelserna inte barmöjlighet att få ersättning, kan han lätt känna sig vUseledd. Spärren bör gäUainträdet i försäkringen. Däreraot skall den sora har blivit raedlera iarbetslöshetskassa och därefter av olika skäl har korarait att begränsa sittarbetsutbud inle av den anledningen uteslutas ur kassan. För rätt till ersättningfordras ett miniraiarbetsulbud av fyra tiraraar per dag.Utredningen föreslår att minimum av arbetstid för inträde i arbetslöshetskassabestäras till tre tiraraar per arbetsdag och 17 tiraraar i genorasnitt pervecka. Fondplaceringsreglerna förarbetslöshetskassorna överensstäraraer i huvudsak raed raotsvarandebestämmelser för försäkringskassorna inom sjukförsäkringen. Det har frånkassornas saraorganisation de överfonder sora uppstod närkravet på fondbUdning sänktes borde kunna placeras fritt efter tUlstånd av AMS,uppger utredningen. Även i övrigt har önskemål framställts om möjlighet tUl friplacering av kassornas fondmedel. mening är det ett medlemsintresse att de medel som förvaltas avkassorna är betryggande placerade. Detta gäller såväl de medel sora ingår i deobligatoriska fonderna sora de överfonder som vissa kassor har. En fri sektorför fondplacering innebär naturligtvis viss risk för föreningens soliditet. Åandra sidan har medlemraarna ett intresse av att fondmedlen ger god avkastning. Efteren avvägning raellan dessa olika intressen har understödsför- 1973: 56 64 eningsutredningenföreslagit en fri sektor för placering av en tiondel av understödsföreningarnasförsäkringsfonder. Placering i aktier är undantagen. anser försin del att raan bör raedge även arbetslöshetskassorna fri placeringsrätt inorasamraa gräns. Sådan fri fondplacering, liksora kapitalplacering mot säkerhet ifastighetsinteckning o. d. enligt 42 § 5) kassaförordningen och raotsvarandeföreskrift i utredningens lagförslag, bör enligt utredningen kunna ske utanförhandsprövning av AMS. Däremot bör raöjligheten till och orafattningen avfri fondplacering anges i kassans stadgar. I stadgarna bör enligt utredningenäven kunna läranas föreskrifter ora särskUd röstpluralitet vid styrelsensbeslut ora sådan kapitalplacering. 3.4Allmänna förutsättningar för rätt till försäkringsersättning och kontantarbetsmarknadsstöd KSA-utredningenanser att arbetsbrist skall vara den verkliga orsaken till altersättningssökande inle har något förvärvsarbete. För arbetstagare inträderarbetslöshet i norraalfallen när anställning upphör. Vanligen sker detta efteruppsägning. Uppsägningstiderna varierar raen uppgår i regel till rainst envecka. Den första arbetslösa dagen blir i dessa fall den första dag, för vUkensökanden inle erhåUer inkorast från anställningen därför att den har upphört. Undersärskilda förhållanden kan det under pågående anställning fö-rekoraraa att lönregelbundet Inte ulgår under en enstaka dag eller att anställdaperraitteras för tid sora kan vara i förväg bestärad eller obestärad. I dessasärfall uppstår enligt utredningens raening arbetslöshet , för vilkenden anställde helt mister sin inkomst från anställningen på grund avarbetsgivarens beslut om korttidsarbete eller permittering. I speciella fall kanfrågan ora arbetslöshet har inträtt eller ej vara svårbedörad. Det harexerapelvis visat sig att extra ordinarie lärare, sora har förordnande för ettläsår i sänder, efter utgången av läsåret inle bestärat vet oranytt förordnande koraraer att utfärdas. Blir så fallet utgår lön retroaktivtfrån det nya läsårets början . I annat fall har den förutvarandeläraranställningen definitivt upphört . Förutsättningarnaför en sannolikhetsbedömning kan växla 1 sådana fall, anför utredningen. Detkan inte vara rimligt att den som i en sådan situation vill förvärvsarbeta ochsöker arbete vid offentlig arbetsförraed-ling inte skall anses vara berättigadtill arbetslöshetsstöd förrän det har blivit definitivt klarlagt att förnyadanställning inle kommer att erbjudas. Detla kan i enstaka fall dröjaåtskilliga veckor. 1973: 56 65 meningbör arbetslöshet anses ha inträtt då den tidigareanstäUningen hade upphört. Skulle eii sådan bedöraning senare visa sigfelaktig, t. ex. genora ett nytt anställningsavtal med bakåtver-kande kraft,får tidigare beslut ora ersättningsrätt oraprövas, I arbetslöshetskassor, därosäkra fall av detta slag kan förekoraraa i någon betydande orafattning, bör enligtutredningen reservationer göras i stadgar och ersättningsbeslut för attsäkerställa eventuella återbetalningskrav mot raedleraraar som felaktigtuppburit försäkringsersättning, I möjligaste mån bör dock sådana ålerkravundvikas. Erforderligprecisering av den lidpunkt då arbetslöshet inträder för förvärvsarbetande somdessförinnan har varit företagare raåslé ske efter andra bedöraningslinjer. Detförhållandel att inkorast av förvärvsarbete inte längre föreligger kan inte påsararaa sätt som för arbetstagare vara klar och entydig utgångspunkt för enhuvudregel. Denprincipiella och grundläggande huvudregeln skall enligt utredningen vara atten företagares arbetslöshet börjar den dag då hans personliga verksamhet irörelsen har upphört. Utredningen har eftersträvat att i raöjligaste mån få enfast utgångspunkt för bedömningen av frågan när en verksamhet sora företagareskall anses vara avvecklad.