prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — a. att det endast sällan förekommer att defördelar som är förenade med ett samverkansföretag varierar för delägama utanrelation tiU de insatser de gjort. Det omvända förhåUandet att nyttan står igod proportion tiU andelstalen är, sägs det, långt vanligare. Andraremissinstanser såsom lantbrukarnas riksförbund hävdar att det kan diskuterasom röstning efter huvudtalet bäst stämmer överens med allmänna demokratiskasynpunkter. 1969års vägutredning ställer sig inte avvisande tUl förslaget att röstning iprincip skaU ske efter huvudtal. Utredningen påtalar dock det motstånd motsamverkan som kan föratses från större andelsägares sida t. ex. skogsbolag ifråga om skogsbUvägar om en grapp delägare med obetydliga andelar får ettavgörande inflytande över förvaltningen. Enligt utredningen synes två lösningarpå detta problem stå tUl buds. Den ena är att undantag från huvudtalsprincipengörs när viss eUer vissa delägare har ett mycket stort andelstal i förhållandetill de övriga. Den andra möjligheten är att ålägga förrättningsmannen att vidsamfällighetens bildande meddela så långt gående detaljföreskrifter att delägarnasbeslutanderätt inte kommer att avse frågor av väsentiig ekonomisk betydelse.Från praktisk synpunkt föredrar utredningen den förstaämnda metoden. Vattenrättsdomarnaoch vattenrättsingenjörerna i Västerbygdens vattendomstol samtadvokatsamfundet anför att upplåtelse av servitut bör jämställas medintecknmgsansökan och nyttjanderättsupplåtdse än när detgäller dess verkan för samfällighetsdel-ägarna. Även beslut omservitutsupplåtelse bör således kräva kvalificerad majoritet påddägarsammanträde. EnligtSvea hovrätt kan det ifrågasättas om inte bestämmelserna i 15 kap. 15 och 16 §§föräldrabalken bör gälla även vid förfogande över omyndigs andel i samfälldfast egendom. Någon specialregel behövs inte utan i avsaknad av en sådan ärföräldrabalkens bestämmelser automatiskt tillämpliga. För den motsattaståndpunkt som intagits i promemorian är däremot en särskild undantagsregelerforderlig, uttalar hovrätten. Sveahovrätt tar vidare upp frågan om behov föreligger av en motsvarighet tUl denbestämmelse i bysamfällighetslagen enligt vilken försäljning av samfälld ägaej får ske, om delägare gjort ansökan om laga skifte. Utbrytning av andel isamfälUghet har enligt hovrätten underlättats genom FBL. Hovrätten anförvidare att det visserligen i FBL saknas ett särskUt institut fÖr delning avsamfällighet men att upplösning av samfäUighet enligt ettdepartementschefsuttalande (prop. B 335) alltid bör ske genommarköverföring. kap.4 § FBL torde därvid alltid vara uppfyUda. Hovrätten understryker att enmotsvarighet tiU regleringen i bysamfällighetslagen kommer att finnas kvar förframtiden i samäganderättslagen och föreslår sålunda att en bestämmelse avsamma innebörd införs i lagen om förvaltning av samfälligheter. finnerdet ej självklart att talan mot beslut på ddägarsammanträde skaU föras hosfastighetsdomstolen. är besvärsinstans enligt lagen omfiskevårdsområden. erinrar också om roll enUgt24 § lagen om rätt tUl fiske. Det kan ej anses rimligt, anför ,att rättsfrågor rörande de föreslagna enkla förvaltningsformerna för samfälltfiske skall prövas av fastighetsdomstol medan motsvarande frågor inom den meraspecieUa och ur oUka synpunkter mera krävande förvaltningsform somfiskevårdsområde utgör prövas av . Enligt hittillsvarandehuvudprincip medges av ddägarbeslut endast när beslutet är på visstsätt lagstridigt men inte när det är enbart olämpligt, påpekargrustäktskommittén. Huravida uttrycket avsevärd olägenhet för delägareöverskrider denna skiljelinje kan enligt kommittén vara föremål för tvekan.Kommittén pekar också på att denna klandergrand inte tagits upp ipromemorieförslaget när det gäller beslut som fattats inom ramen förföreningsförvaltnuig. Kommittén förordar att de båda förvaltningsformerna görsUkformiga i fråga om klandergrunderna och att grunden avsevärd olägenhet fördelägare utmönstras. Möjligen behövs i så fall för ddägarförvaltningens dd enmotsvarighet till den föreslagna bestämmelsen att föreningsförvaltning skaUtillgodose medlemmamas gemensamma bästa med beaktande i skälig omfattning avvarje medlems enskilda intressen, anför kommittén. Hovrätten över och Blekingeanför att promemorieförslaget i fråga om delägarförvaltning utformats så, attdet inte synes möjUgt att göra en avvägning mellan delägarnas gemensammaintressen, å ena, och däremot stridande enskUda intressen, å andra sidan.Enligt hovrättens mening finns det inte anledning att i detta hänseende göraskillnad mellan delägarförvaltning och föreningsförvaltning. Promemorieförslaget.Som tidigare nämnts är föreningsförvaltning den enda förvaltningsform sompromemorieförslaget erbjuder vid sidan av delägarförvaltning.Föreningsförvaltning skall i princip kunna tUlämpas i fråga om alla slagssamfälligheter. Vad angår anläggningssamfälligheter finns en modemassociationsrättslig reglering i LGA. Denna kan enligt promemorian tjäna somförebild vid utformningen av institutet för-eningsförvaltning i den nya lagen.Med hänsyn till den nya lagens mer omfattandetUlämpningsområde är en viss utbyggnad av LGA:s regelsystem ofrånkomlig. Manbör över huvud taget inte känna sig bunden vid de stäUningstaganden som gjordesvid tillkomsten av LGA. Om goda skäl kan anföras för andra lösningar, bör dessaväljas. Promemorieförslaget.Ändamålet med en samfällighetsförening skall givetvis vara att förvalta densamfällighet för vilken den bildats, anförs det i promemorian. Som påpekats iannat sammanhang är det i viss män oegentligt att i fråga omanläggningssamfällighet tala om förvaltning av samfällighet. Vad som är föremålför förvaltningen är den gemensamma anläggningen och en samfällighetsföreningsom bildas för samfälligheten har till ändamål att förvalta anläggningen. Ilikhet med vad som skett tidigare används emellertid i fortsättningen uttrycketförvaltning av samfällighet också i fråga om anläggningssamfällighet. Vad som idetta sammanhang sägs om samfällighet avser alltså den gemensamma anläggningen. Iallmänhet bör enligt promemorian förvaltningen av samfäUighet inriktas på ettutnyttjande av samfälligheten för det ändamål som angetts vid dess bildande. Omändrade förhållanden inträder så att detta ändamål blir inaktuellt, tordeförvaltningen böra syfta tiU att samfälligheten används på så lämpligt sätt sommöjligt. Denna princip bör gälla också i fråga om samfälligheter som tillkommitutan att visst ändamål föreskrivits. Inomden angivna ramen skall föreningen kunna vidta olika åtgärder som rörsamfälligheten. Som regel torde det inte behöva uppstå några svårigheter attavgöra vilka åtgärder som faller inom föreningens kompetens. I fråga omanläggningssamfälligheter bör aUa åtgärder som kan hänföras till utförande,underhåll och drift av den gemensamma anläggningen räknas hit. När det gällermarksamfälligheter kan frågan ibland vara mer tveksam, sägs det i promemorian.Därefter berörs något närmare spörsmålen om samfällighetsförenings behörighetatt utföra anläggningar, att utvidga förvaltningsobjektet, att försäljasamfälld mark och att begära avstyckning från sådan mark. Omdet för ett ändamålsenligt utnyttjande av en marksamfäUighet fordras att enanläggning av något slag kommer tUl stånd bör det ligga inom ramen förförvaltningsändamålet att besluta om anläggningen och låta utföra den. Somregel torde det väl här gälla anläggningar som är belägna på den samfälldamarken. Också andra anläggningar kan komma i fråga, exempelvis en väg tillsamfälligheten. När det gäller anläggningar av sistnämnda slag torde väl detnormala vara att de inrättas med stöd av anläggningslagen. Härigenom uppkommeren anläggningssamfällighet vars förvaltning kan anförtros åt den tidigarebildade samfällig-hetsföreningen. Om utrymme för anläggningen upplåts påfrivUlig väg. möteremellertid inte hinder mot att föreningen beslutar om anläggningens utförande. F.n. gäller att under samfällighetsförvaltning enligt bysamfällighetslagen intekan ingå mark som förvärvas för delägarnas gemensamma räkning utan att vara enför deras fastigheter samfälld tillhörighet (NJA 1954 s. 193). Vidare gälleratt delägarna inte i denna sin egenskap kan förvärva fast egendom på vilkenbysamfällighetslagen inte skulle bli tilllämplig (NJA 1956 s. 432). Fråganom utvidgning av marksamfäUighet berördes vid riksdag, som fann attdet rådande rättsläget från viktiga synpunkter var mindre tiUfredsställande (seavsnitt 3.3). Som tredje lagutskottet framhöll i sitt utlåtande i ärendet (3LU1955: 32) är det ett önskemål av inte ringa vikt att skogbärande samfälligheterkan kompletteras med mark från annat håU så att enheter med lämplig storlek ocharrondering uppkommer. Också när det gäller andra marksamfälligheter kanemellertid motsvarande synpunkter göra sig gällande. Möjlighet tUl utvidgningbör således finnas i fräga om alla slags marksamfälligheter, anförs det ipromemorian. Utvidgningsom nu sagts sker genom fastighetsreglering varvid mark överförs tillsamfäUigheten från fastighet eller från annan samfäUighet. Det normala ärdärvid att den överförda marken inte ägs av föreningen. Åtgärden innebär då enförändring av äganderättsförhållandena. Ofta torde sådan marköverföring kunnagrundas på frivUlig överenskommelse. bör enligtpromemorian vara behörig att söka fastighetsreglering och att ingåöverenskommelse som sagts, om åtgärden kan anses vara förenlig med detändamål för vilket samfälligheten skall utnyttjas. Detsyfte som uppnås genom att mark lUlförs samfälligheter genomfastighetsreglering kan vinnas genom att samfällighetsföreningen förvärvarmark som, om den inte redan utgör särskUd fastighet, avstyckas för att bUdasådan. Den förvärvade fastigheten kommer nämligen att i likhet med annanegendom som förvärvas av samfällighetsförening vara underkastadförvaltningsreglerna i den nya lagen. Ett sådant förvärv synes i förevarandehänseende därför böra helt likställas med en överenskommelse om överföring avmarken genom fastighetsreglering, anförs det i promemorian. Föreningen böralltså vara behörig, att förvärva marken, om den skuUe ha varit behörig attträffa överenskommelse om överföring av marken tUl samfälligheten. också kunna begära avstyckning, om förvärvet inte avser helfastighet. Genom att välja denna metod får föreningen möjlighet att användamärken som, kreditobjekt. Detta torde bli av värde bl. a. i de fall då den avföreningen förvaltade samfäUigheten utgörs av gemensamhetsskog. Bysamfällighetslagen gerdelägama .möjlighet att avhända sig samfälld äga. Denna möjlighet torde hainförts närmast med hänsyn tUl. intressetav alt kunna få till stånd en avveckling av samfällighet som förlorat sinbetydelse för delägarna (jfr i SvJT 1921 s. 205). Också i fortsättningenbör det enligt promemorian uppenbarUgen finnas möjlighet att avvecklasamfäUighet eller del av sådan som förlorat sin betydelse för delägarna. Iförsta hand bör avvecklingen lämpligen ske genom fastighetsreglering.Samfällighetsföreningen bör vara behörig att söka sådan fastighetsreglering ochföra fastighetsägarnas talan vid denna. I vissa faU kan det visa sig varafördelaktigt att samfälligheten försäljs för att sedan avstyckas och bUdafastighet för sig. Någon anledning att förbjuda försäljning som sker iawecklingssyfte torde inte finnas. Också i övrigt bör försäljning frånsamfälld mark kunna ske, under förutsättning att den kan anses falla inomramen för förvaltaings-ändamålet. Detta krav innebär i princip att endast marksom inte längre behövs för att samfälligheten skall fylla sin funktion fårförsäljas. Ipromemorian framhåUs vidare att vad som sagts om försäljning av samfälld marktorde böra äga motsvarande tillämpning i fråga om överlåtelse av fastighet somägs av samfällighetsförening. Om sådan fastighet saknar betydelse för attsamfällighetens ändamål skall tUlgodoses, bör föreningen alltså kunna överlåtaden. Föratt överlåtelse av samfälld mark skaU vara giltig krävs att marken avstyckas (4kap. 9 § JB). Uppenbarligen bör samfällighetsförening vara behörig att sökaavstyckning av mark som den har beslutat att överlåta. Detbör enligt promemorian också vara möjUgt för föreningen att få tUl ståndavstyckning innan överlåtelse sker. En sådan ordning är ägnad att förenklasåväl fastighetsbildningen som överlåtelsen. I fråga om föreningens behörighetatt söka avstyckning som sagts bör gälla samma begränsning som i fråga omdess behörighet att sälja marken. Den fastighet som bildas genom avstyckningenkommer att ägas av delägarna i samfäUigheten. Naturligen bör fastigheten ocksåförvaltas på samma sätt som samfälligheten. Härför krävs en särskUd bestämmelsei den nya lagen. I likhet med vad som avses skola gälla i fråga om förvärvadfastighet, bör fastigheten kunna användas som kreditobjekt.SamfäUig-hetsföreningen bör alltså inom ramen för förvaltningsändamålet ha behörighetatt söka inteckning eller annan inskrivning i fastigheten. Förvaltningav marksamfäUighet bör i första hand syfta tUl att främja delägarnas egetutnyttjande av samfälligheten. Det torde emellertid, sägs det i promemorian,inte finnas någon anledning att förbjuda föreningen att upplåta rätt för annanatt använda samfäUigheten. Tvärtom får i vissa faU sådan rättighetsupplåtelseanses som ett normalt led i förvaltningen. Det bör t. ex. vara tUlåtet attupplåta avverkningsrätt på gemensamhetsskog. Vidare bör det vara möjligt attupplåta servitut avseende exempelvis rätt tiU väg över samfälligheten. Vadsom sagts om samfällighetsförenings behörighet att vidta förvaltningsåtgärderrörande marksamfäUighet bör enligt promemorian äga motsvarandetillämpning i fråga om samfällt fiske. Särskilt framhålls attsamfällighetsförening bör ha behörighet att upplåta rätt att nyttja sådantfiske, t. ex. genom försäljning av fiskekort. Ocksånär del gäller samfällighetsförenings förvaltning av annan samfälld rättighetän rätt tUl fiske torde enligt promemorian de anförda synpunkterna kunna varatUl viss ledning. är det svårt att se att förutsättningarna förrättsfallet NJA 1954 s. 193 ändras genom promemorieförslaget. Med hänsyn tillde bestämmelser som gäller fastighetsreglering ifrågasätter kommittén också,om det är lämpligt att utan vidare ersätta sådan åtgärd med ett beslut avsamfällighetsförening om förvärv av marken. Även om en samfällighetsföreningskulle anses behörig att utan stöd av särskUd lagföreskrift förvärva mark,fordras vidare för full likställighet en bestämmelse varigenom marken på sammasätt som den ursprangliga blir sakrättsligt knuten till föreningsmedlemmarnasfastigheter. Vid samfällighetsbildning genom fastighetsreglering följer dennaanknytning av FBL och beträffande anläggningssamfällighet finns en motsvarandeföreskrift i 15 § första stycket anläggningslagen. Slutligen synes enligtkommittén besvärliga problem uppkomma, om den förvärvade marken besväras avsärskilda gravationer. Promemorieförslaget.Som vUlkor för att samfälUghet skall ställas under förvaltning för gemensamräkning enligt 5 § bysamfälUghetslagen gäller att en majoritet bland delägarnabeslutar det. Enligt LGA kan varje delägare kräva att samfällighet skaUorganiseras som juridisk person. Närdet gäller att bedöma vilka föratsättningar som i den nya lagen bör uppstäUasför föreningsbUdning kan, anförs det i promemorian, till en början konstaterasatt det i aUmänhet torde vara tUl fördel för delägarna i en samfälUghet attdet etableras ett fast fomm för fattande av beslut och ett särskUt organ förverkstäUighet av besluten. Också från allmän sypunkt framstår det inte sällansom angeläget att en samfällighetsförening kommer tUl stånd med de särskildagarantier detta innebär för en effektiv förvaltning av samfälligheten i fråga.Mot denna bakgrand framstår det inte som ändamålsenligt att kräva attförenings-bUdningen stöds av en majoritet bland delägarna. Inte heller synesdet lämpligt att ange särskilda materiella villkor för att en samfällighetsföreningskall få komma till stånd. Den bästa lösningen synes enligt promemorian varaden som valts i LGA, dvs. att man ger varje delägare rätt att krävaföreningsbUdning. Det torde kunna föratsättas att en sådan begäran normaltgörs endast när förhållandena är sådana att en permanentförvaltningsorganisation behövs. I de fall då något sådant behov inte föreliggermen det är nödvändigt att få tUl stånd ett majoritetsbeslut i en vissförvaltningsfråga, torde man kunna räkna med att delägaren i stället begagnarsig av möjligheten att begära förordnande för någon att hålla sammanträde meddelägarna för avgörande av frågan. Fråganom föreningsbildning bör enligt promemorian handläggas på så sätt att delägarenhos fastighetsdomstolen begär förordnande för någon att hålla sammanträde meddelägarna, varefter dessa vid sammanträdet utser styrelse och antar stadgar.På sätt anförts i fråga om delägarförvaltning öppnas med en sådan handläggningmöjlighet för fastighetsdomstolen att interimistiskt förordna om förvaltnmgenav samfälligheten. Ivissa faU skaU enligt promemorieförslaget ett enklare förfarande kunnatUlämpas. Det anses lämpligt att fastighetsbildningsmyndigheten i samband medförrättning som rör samfällighet får möjlighet att hålla sammanträde förbildande av samfäUighetsförening. En sådan möjlighet finns redan i LGA och hardär visat sig fylla ett praktiskt behov. Även i dessa fall bör somföratsättning för föreningsbUdningen gäUa att den begärs av delägare isamfälligheten. Ett undantag från detta krav synes dock här böra göras. Ensamfällighetsbildning tillgodoser ofta inte bara enskilda utan också allmännaintressen. Ett uttryck härför är att representanter för det allmänna såvälenligt FBL som enligt förslaget tUl anläggningslag fått rätt att ta initiativtill samfällighetsbildning. Uppenbarligen är det ett samhällsintresse att ensamfällighet som har betydelse från allmän synpunkt förvaltas på ett effektivtsätt. Det framstår därför som rimligt att fastighetsbUdningsmyndigheten isamband med förrättning som rör sådan samfällighet får möjlighet att tainitiativ tUl föreningsbUdning. En särbestämmelse härom anses därför böra tasupp i den nya lagen. Somkonstitutiva element i föreningsbildningen ingår som nämnts utseende avstyrelse och antagande av stadgar. måste finnas för att eiisamfällighetsförening skall kunna fungera ligger i öppen dag. Vad gäller kravetpå stadgar finns motsvarighet härtill i bysamfällighetslagen och EVL. Också ilagen om ekonomiska föreningar uppställs krav på stadgar. Enligt LGA gällerdäremot att stadgar inte är nödvändiga. Detsamma gäller i fråga omdUiningssamfäUighét (se 7 kap. 61 § andra stycket VL). Som skäl för regleringeni LGA har i motiven anförts att ett system där stadgar var obligatoriska skullegöra det nödvändigt att anordna något slags prövning av stadgarnas innehåll ochdärför te sig omständligt (prop. 1966: 128 s. 56). De olägenheter som ärförenade med ett krav på stadgar synes emellertid kunna reduceras avsevärt genomatt normalförslag till stadgar utarbetas, framhålls det i promemorian.Eventuellt kan flera sådana normalförslag passande föi: olika föreningstyperupprättas. Det finns anledning anta att stadgama i de allra flestafall kommer att överensstämma med eUer nära ansluta tUl dessa normalförslag.Granskningen av stadgarna kan då ske mycket enkelt. En ordning med obligatoriskastadgar erbjuder å andra sidan klara fördelar. som fasta normererhålls för föreningens organisation och dess verksamhet öppnas möjlighet attnå en smidig anpassning till ändrade förhållanden, övervägande skäl ansesdärför tala för att i den nya lagen införs krav på att stadgar skall antas isamband med förenings-bildningen. I likhet med vad som föreslås betÉäffandedelägarförvaltning bör enligt promemorian gälla att varje delägare som ärnärvarande vid sammanträde för bildande av samfällighetsförening har en röst.För fattande av beslut torde endast böra krävas enkel majoritet. I fråga omtalan mot beslut som fattas på sammanträdet bör samma ordning gälla som i frågaom talan mot beslut på sammanträde inom ramen för delägarförvaltning. Ifråga om ekonomisk förening gäller att den för att vinna rättskapacitet måsteregistreras. Registreringen sker hos där det skall finnas ettsärskilt föreningsregister för uppgifter som skall anmälas för registrering.Vid registrering skall bl. a. ske en prövning av lagligheten av föreningensstadgar. Enligt LGA fordras endast att beslut om utseende av styrelse,antagande av firma och bestämmande av ort för styrelsens säte skall anmälas tUllänsstyrelsen. EVL uppstäUer krav på att stadgar skall faststäUas avlänsstyrelsen och att styrelseval skall anmälas dit. Tvekan synes enligtpromemorian inte böra råda om att man i den nya lagen bör tillämpa det systemsom gäller för ekonomiska föreningar. För den som vill ingå avtal med ensamfällighetsförening är det uppenbarligen av värde att det finns ettofficiellt register som innehåller gmndläggande uppgifter om föreningen ochdess organisation. En annan fördel som uppnås är att den behövliga kontrollenav stadgarna på ett enkelt sätt kan samordnas med den prövning som 'djest börske i fråga om lagligheten av de beslut som ligger till grand förföreningsbUdningen. Enligtlagen om ekonomiska föreningar skall vad som införs i för-eningsregistret somregel kungöras såväl i Post- och som i ortstidning. Det tordeenligt promemorian inte vara motiverat att införa samma krav i fråga omsamfällighetsföreningar, vUkas affärsförbindelser ofta är av blygsamomfattning. Det anses fullt tillräckligt att den som vill träda i sådanförbindelse med föreningen har möjlighet att genom hänvändelse tilllänsstyrelsen få de aktuella uppgiftema. I övrigt torde de i lagen omekonomiska föreningar meddelade bestämmelserna om registrering i alltväsentligt kunna tiUämpas i förevarande sammanhang, sägs det i promemorian.Hänvisning tUl dessa bestämmelser bör därför tas upp i förvaltningslagen.Kompletterande föreskrifter om uppläggandet och förandet av det nya registrettorde kunna meddelas av Kungl. 22 1973.1 saml. Remissyttrandena.Länsstyrelsen i anför att det helt övervägande antalet av aUasamfällighetsförenmgsbildningar, säkerligen , under allaomständigheter kommer att handhas av fastighetsbUdningsmyndighet. I likhet medvad föreslår beträffande handläggningen av fråga om sammanträdeför avgörande av förvaltningsfråga inom ddägarförvaltningens ram anserlänsstyrelsen därför att sammanträde för bUdande av samfällighetsföreningalltid skall hållas av fastighetsbUdningsmyndighet på ansökan av delägare.Samma instäUning har länsstyrelserna i och och skogsindustriernas samarbetsutskott. förefaller möjligheterna att få till stånd ensamfällighetsförening bristfälliga. Vid konstituerande sammanträde skall bl. De delägare som inte önskar föreningsbUdning kan då motverka ensådan genom att varken godkänna initiativtagarens förslag eller utse egnakandidater. Önskvärt är, framhålls det, att i ett dylikt fall syssloman kanförordnas. finner promemorieförslaget acceptabelt, 1 fråga om rösträtten vidbildande av samfällighetsförening kan enligt för-bundet huvudtalsprincipengälla. Detta strider ej mot vad förbundet i övrigt anfört beträffanderösträtten vid samfällighetsförvaltning, eftersom förening bör kunna bildas påframstäUning av varje delägare. Samma synpunkt på frågan om rösträtt framförsav i . Däremot hävdar iKopparbergs län att an-ddstalsprincipen bör gälla vid konstituerandesammanträde. I övrigt kan beträffande remissinstansernas inställning i dennafråga hänvisas till avsnitt 3.4.4. Promemorieförslaget.EnUgt lagen om ekonomiska föreningar gäller att förvaltningsuppgifterna äruppdelade så, att medlemmama på föreningsstämma beslutar i frågor som ärgrundläggande för föreningen och dess verksamhet medan de löpandeangelägenhetema sköts av föreningens styrelse. Samma uppdelning gäller för defastighetssamman slutningar som organiserats som juridiska personer. Någonanledning att införa en annan ordning i den nya lagen finns inte enligtpromemorian. Avvad som anförts om bildande av samfällighetsförening framgår att styrelse skallutses vid sammanträde med delägama i samfälligheten.