prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt föreningens uppfattning föreligger dock redan mednuvarande informationsmönster goda fömtsättningar att via näringslivetsorganisationer, kreditinstitut, företagens revisorer etc, informera företagenoch bistå på skUda områden där insatser behöver göras. delar inte helt delegationensbedömning att förelagen i ringa utsträckning utnyttjar extern hjälp ochrådgivning. När det gäller renodlade privata konsultföretag är detta riktigt,medan service från andra instanser, t. ex. revisorer, banker, speditörer,advokater och branschorganisationer, enligt föreningens uppfattning utnyttjas istor utsträckning. slutligen anser attmarknaden själv Prop.1973: 41 49 kan tUlgodose behov av företagsservice inom de områdendelegationen behandlar. Enligt förbundet har det icke framkommit några bevis påatt samhällsinsatser skulle behövas. 3.2 Statligt bidrag till vissa konsult- ochrådgivningsinsatser Delegationen föreslår att en försöksverksamhet medstatliga bidrag till vissa konsult- och rådgivningsinsatser oavsett omstatiiga eller privata konsulter kommer att utnyttjas tas upp inom ett ellerett par län. Viss branschavgränsning bör därvid även övervägas. anvisas för detta ändamål för /74. Bakgrunden tUl förslaget är enligt delegationen att det ursamhällsekonomisk synpunkt kan vara motiverat att staten slår för vissa kostnaderför att göra företagen mer benägna att utnyttja externa tjänster. Specielltgäller detta, enligt delegationens uppfattning, vid utnyttjande av merkvalificerade och för företagen genomgripande konsultinsatser, Detla kan skegenom att statiiga bidrag utgår till företagen i ett inledningsskede för atttäcka de kontakt- och tröskelkostnader som ingår i varje nytt konsultuppdragoch vilka ur småföretagens synvinkel torde framstå som speciellt betungande ochsamtidigt hämmande för intresset att utnyttja kvalificerad rådgivning. Av det 20-tal remissinstanser som yttrat sig omförsöksverksamhet med statliga bidrag till' konsult- och rådgivningsinsatser ärnästan samtliga positiva, bl. KK, SIFU, några länsstyrelser, WC, , och . KKtillstyrker således mot bakgrund av sina erfarenheter av det statliga stödetför omslällningsfrämjande åtgärder inom vissa branscher den av delegationenföreslagna försöksverksamheten och menar att statliga bidrag stimulerarföretagen att utnyttja konsulttjänster. Enligt SIFU:s uppfattning börförsöksverksamheten komma till stånd och anförtros institutet ochföretagareföreningarna gemensamt, varvid föreningarna närmast bör svara förfältarbetet och SIFU för samordning, uppföljning och erfarenhetsbearbetning. Länsstyrelsernai , , och anser att denföreslagna försöksverksamheten bör prövas i deras resp. län. lUC anseratt försöksverksamheten lämpligen bör bedrivas inom de nordligaste länen,beroende bl. a. på att de norrländska företagens behov av serviceåtgärderaccentueras genom de stora avstånden mellan olika orter och tiU andra regioner. anser att ett permanentinslag av 4 1973.1 saml. Prop.1973: 41 50 statliga bidrag är starkt motiverade för att täcka vissatröskdkoslnader. Företagen bör emellertid själva delta i koslnadsläckandet.Försöksverksamheten anser förbundet ha värde, eftersom olika former av bidragtorde kunna stimulera ett förstagångsutnyttjande av service hos företagen ochdärigenom viljan att utnyttja servicetjänster. SHIO tillstyrkerockså försöksverksamheten men understryker att de offentliga insatserna inteskall konkurrera med utan komplettera de privata företagens ochbranschorganisationernas servicetjänster. i tillstyrkerförsöksverksamheten, även om en sådan enligt mening ärförknippad med praktiska problem, SAF I framhåller att försöksverksamhetenmed bidrag lill utnyttjande av privata eller statiiga konsultinsatser är denviktigaste delen av delegationens förslag även om organisationema har principiellabetänkligheter mot subventionerad rådgivning. Försöksverksamheten bör enligtorganisationerna kunna drivas i sådana former att den ger ökade kunskaper omhur de mindre företagen kan använda service och förelagamas benägenhet altutnyttja alternativa servicefoimer. Motsvarande synpunkter framförs avSveriges grossistförbund. De remissinstanser som släUer sig negativa tilldelegationens förslag om försöksverksamhet är Familjeföretagens förening.Svensk industriförening samt . anser alt man generellt ej börbelasta det allmänna genom alt företagen subventioneras för vissakonsulttjänster. Dessutom uppställer sig enligt föreningen frågan om vilkakriterier som skall bli vägledande vid subvenlioneringen. Enligt kan några bestämdaslutsatser säUan dras av en sådan försöksverksamhet som delegationen föreslår,varför föreningen ställer sig tveksam till förslaget. finner för sin del intenågra bärande skäl för att organisera en försöksverksamhet i enlighet med delegationensförslag och avvisar sålunda delsamma, Delegationen konstaterar att det serviceutbud, som finns , inte i tUlräcklig utsträckning når företagen. För att effektivisera kommunikationernamellan utbjudare och mottagare av service är det, enligt delegationensuppfattning, väsentiigt att utveckla en slagkraftig serviceorganisation pålänsnivå. Delegationen framhåller att delta inte är någon ny tanke eftersombehovet av en regional organisation för serviceinsatser med inriktning pånäringslivet tidigare påtalats av bl, a. vissa offentiiga utredningar.Delegationen pekar vidare på det förhållandet att regeringen aviserat att den avser framlägga förslag omalt inrätta ett nytt centralt verk för industripolitiken. Nödvändigheten av alttill ett dylikt verk knyta en regional eller lokal organisation är enligt delegationenhelt uppenbar. Det finns enligt delegationen flera organ som arbetar mednäringslivskontakter på länsnivå, men inget av dessa är i alla avseenden heltanpassat till de uppgifter som en serviceorganisation bör ha. När det gälleratt bygga ut en serviceorganisation på länsnivå är det dock enligt delegationenangeläget att ta vara på de resurser som redan finns. I första hand kommer härföretagareföreningarna i åtanke. Företagareföreningarna utgör enligtdelegationens uppfattning den lämpligaste basen för en utbyggdserviceorganisation. Föreningarna har kännedom om företagen inom länen ochdessutom är de engagerade i vissa viktiga delar av serviceutbudet,nämligen rådgivning och finansiellt företagsstöd. Företagareföreningarnauppvisar dock en del brister. Dels föreligger betydande skillnadersåväl kvalitelsmäs-sigt som resursmässigt mdlan föreningarna i de olika länenvilket gör att företagarnas förtroende för föreningarna varierar. Dels ärföreningarnas associationsform den ekonomiska föreningens, varför vissa svårigheterkan uppstå när det gäller att snabbt bygga upp dem tUl en effektivserviceorganisation i länen med en jämförbar slagkraft i alla delar av landet.Dels har verksamhetsinriktningen hos föreningarna efter hand kommit att i högregrad än tidigare gäUa utrednings-, uppföljnings- och bevakningsuppgifter ianslutning tUl de olika regionalpolitiska stödformerna för vUka uppgifterföreningarna dock fått sig tilldelade särskilda resurser sannolikt påbekostnad av de övriga uppgifterna, t, ex, rådgivnings- och konsultverksamhet,som åvUar föreningarna. Då ett ökat ansvar för näringslivets utveckling enligtdelegationen bör läggas på föreningarna är det väsentligt att åtgärder av olikaslag vidtas inom resp, förening för att effektivisera såväl styrelsearbetet somarbetet inom kanslierna så att föreningarna därigenom blir en mer homogen gruppoch i ökad utsträckning kommer att åtnjuta näringslivels förtroende. Mot denna bakgrund föreslår delegationen att enserviceorganisation som baseras på företagareföreningarna byggs ut och attföreningarnas resurser stärks. När det gäUer storleken på resurstillskott är detdelegationens uppfattning alt behovet av utvecklingsstimulerande eller allmäntproduk-tionsbefrämjande insatser för de mindre företagen är betydande. Destatliga medel, som f, n, utgår till företagareföreningarnas verksamhet 10mUj, kr, under innevarande budgetår är otillräckliga inte minst med hänsyntill föreningarnas nu i praktiken dominerande inriktning på regionalpolitiskafrågor. Delegationen viU dock framhålla att serviceorganisationen på länsnivåbör byggas ut successivt för att därige- nom undvika att verksamheten låses vid en viss struktureller inriktning. En sådan handlingslinje innebär emellertid enligtdelegationen att de resurstiUskott som kan bli aktuella under de första årengivetvis inte står i paritet med de totala behoven. Delegationen anser dock att redan i initialskedet börresurser skapas som möjliggör insatser i fråga om information och aktivuppsökande verksamhet av en relativt betydande volym. Årskostnaden för en sådaninsats uppskattar delegationen till 5 mUj. Delegationen föreslår all ettanslag inrättas fr, o, m, /74 för ifrågavarande ändamål.Anslaget bör förvaltas av det industripolitiska verket som i sin tur ansvararför vidarefördelningen av resurserna till företagareföreningarna. Det föreslagna resurstillskottet bör enligt delegationenfrämst inriktas på att förbättra föreningarnas möjligheter att utan kostnad förföretagen fullgöra kontakt- och informationsskapande uppgifter och att i ökadutsträckning bedriva uppsökande verksamhet med inriktning främst på allmännaföretagsanalyser eUer företagsdiagnoser. Genom en sådan allmän diagnos påföretaget får företagsledaren väsentiigt förbättrade möjligheter att bedömavärdet av de åtgärder, som en konsult vid en fördjupad teknisk och ekonomiskgenomgång av företaget kan komma att föreslå. Av de tjugotal remissinstanser som yttrat sig är de flestapositiva. Dit hör bl. KK, SIFU, STU, några länsstyrelser. , ett par handelskamrar, , , AMS samt exportråd. KK delar delegationens uppfattning alt den rådgivandeverksamheten vid företagareföreningarna bör förstärkas avsevärt och villsärskilt understryka vad delegationen anfört om inriktningen av en utökad verksamhetvid föreningarna. Företagsanalyser ligger således i Unje med föreningarnashuvuduppgift, medan det enligt KK, inte är nödvändigt att inomföretagareföreningarnas ram bygga upp en omfattande konsultorganisation medegna specialister på olika områden. KK påpekar också det väsentliga i attåtgärder vidtas inom föreningarna för alt effektivisera såväl styrelsearbetetsom arbetet inom kanslierna. Liknande synpunkter framförs av SIFU, STU, iJönköpings-, Skaraborgs-, Hallands- och , . STU understryker starkt betydelsen av ett ingåendeinformationsutbyte mellan de organ som engageras på detta område. Vidareutvecklingenav en ändamålsenligt anpassad serviceorganisation måste enligt STU heltnaturUgt ske mot bakgrund av att man tUlgodoser flexibla och Prop.1973: 41 53 i , , , samt och Gotlandshandelskamrar anför liknande synpunkter. Anslagsfördelningen bör,enligt i , ske på ett sådant sätt att de varierandebehov av insatser, som föreligger med hänsyn till företagens straktur m. m. iolika län, tillgodoses och anser det viktigt att företagareföreningarna gesrelativt stor frihet att anpassa verksamheten efter förhållanden inom den egnaregionen. STU, KK och anför också motsvarandesynpunkter. Svensk industriföreningföreslår att även de näringslivsorganisationer som arbetar med företagsservice,skall ges möjlighet att erhålla del av det nya anslaget, eftersom denuppsökande verksamheten enligt föreningen bäst handhas av de organ som skalllämna företagsservice och inte enbart genom företagareföreningarna. Föreningenföreslår vidare att den uppsökande verksamheten byggs ut i den takt sompåkallas av efterfrågan och som möjliggörs med hänsyn tUl tillgången på lämpligpersonal. Norrlandsfondenhar inget att invända mot att företagareföreningarnas resurser förstärks, ävenom förslagen om uppsökande verksamhet enligt fonden inte har några garantieratt lyckas, främst beroende på den korta tid varje företag kan ägnas. EnligtNorrlandsfonden bör i stället en intensivare satsning göras på företag, som påeget initiativ önskar anlita konsulter . anser att den föreslagna uppsökande verksamheten bör kunna medföraförbättrad information till företagsledningen om vUken typ av service somfinns att tillgå, var denna skall sökas och vad den kan tänkas kosta. Förbundetanser emellertid det föreslagna anslaget för litet i förhållande till de behovoch problem delegationen klarlagt. SAF/Industriförbundetanser principiella skäl tala mot en väsentlig utvidgning avföretagareföreningarnas rådgivningsarbete, såvida inte en klar gränsdragning iförhåUande till föreningarnas kreditgivning sker, hyser liknande farhågor.Organisationerna motsätter sig emeUertid inte delegationens förslag. slutligen avvisar delegationens förslag då man inteanser att några samhällsinsatser på området är behövliga. Vissaremissinstanser tar i sina yttranden från olika utgångspunkter upp frågan omföretagareföreningamas framtida verksamhetsinriktning och organisatoriskastäUning. Länsstyrelseni riktar uppmärksamheten på att företagareföreningamaalltmer kan få karaktären av myndighet. Enligt måste dådiskuteras en samordning av företagareföreningamas 1973: 41 54 verksamhetoch den verksamhet som bedrivs av och länsarbetsnämnden vadgäller regionalpolitik och arbetsmarknadspolitik. förutsätter atten samlad bedömning sker av företagareföreningamas organisatoriska ställningmot bakgrund av arbetsuppgifterna. Även anser att en översyn av kompetensfrågorna inom näringspoUtikenpå det regionala planet är påkallad. Enligt förbundet är det angeläget attföretagareföreningarnas verksamhet inriktas i första hand på en renodladserviceverksamhet gentemot företagen, medan utredningsfrågor med anknytningtill regionalpolitiska stödformer överförs till det organ på läns/regionnivåsom har att svara för den regionala utvecklingsplaneringen. Enligtmetallmanufakturiitredningen måste hänsyn tas till frågan om huvudmannaskapetför den regionala serviceorganisationen. Utredningen anser att det finnsanledning överväga huvudmannaskapet för en organisation som på centralapunkter skulle komma att svara för förverkligandet av viktiga näringspolitiskamålsättningar. Utredningen erinrar om sitt remissvar över , ivilket man anslöt sig till ståndpunkten att företagareföreningarnas ställningborde bli föremål för prövning i samband med att den regionala näringspolitiskaorganisationen behandlades. LO anför i sitt yttrandeatt den delar delegationens uppfattning att det är nödvändigt att förbättra deorganisatoriska fömtsättningarna för att på ett bättre sätt än nå uttiU företagen med de samhälleliga servicefunktionerna. Detta problem bör dockenligt LO ses i samband med behovet av att utifrån en bredare utgångspunkt fåtill stånd en effektivt fungerande regional organisation för näringspolitiken.I likhet med metaUmanufakturatredningen vidhåller LO den uppfattning, som komtUl uttryck när organisationen biträdde förslag, om en särskildutredning med uppgift att klarlägga förutsättningarna för en statlignäringspolitisk myndighet på regional nivå. LO anser att en statiig myndighetär den enda möjliga lösningen på om en nödvändig samordning av ocheffektivitet i de näringspolitiska strävandena skall komma till stånd. Delegationenframhåller att det, för att serviceorganisationen ' företagareföreningarna skall kunna fungera på ett tillfredsstänande sätt, också måste finnasresurser för att vidareutveckla organisationens personal och arbetsmetoder,bl. a. genom metodutvecklingsarbete och informationsaktiviteter i form av t.ex. regelbundna kontaktkonferenser för personalen samt kontinuerligvidareutbildning. 1973: 41 55 torde behöva engageras i detta. Delegationen anser att iförsta hand SIFU bör vara lämpligt att sköta denna verksamhet. anvisas för /74 för detta ändamål. Av det 10-tal remissinstanser om yttrat sig om detlaförslag är nio positiva bl. KK, länsstyrelserna i Hallands- ochÖstergötlands län. , exportråd, SIFU samt STU.Svenska företagares riksförbund ställer sig avvisande till förslaget. SIFU anser att de föreslagna medlen till utveckUng avpersonal och metoder oavkortat bör ställas till institutets förfogande motbakgrund av alt SIFU bedriver utbUdning av företagareföreningarnas personal /70. STU påpekar att de föreslagna resurserna för utbyggnad ochutveckling av olika former av service är otillräckliga, vilket ocksålänsstyrelsen i anser. 3.5 Service på regional nivå I vissa fall kan enligt delegationen länen vara för småför att erbjuda tillräckligt stort underlag för mer specialiseradeserviceinsatser. finns ett behov för de centrala statliga organen SIFU, STU, SP och exportråd att arbeta på regional nivå som då omfattarflera län. Delegationen föreslår att denna fråga löses genom att de centralaorganen i ökad utsträckning försöker regionalisera sin verksamhet, bl, a,genom alt låta särskilda konsulenter arbeta i direkt anknytning tillserviceorganisationen, Av det 10-tal remissinstanser som yttrat sig om förslagetär bl, a. i , lUC, exportråd samtSAF/positiva medan ställersig avvisande, lUC anför att dess hittillsvarande erfarenheter styrker attdet är önskvärt med bättre kontakter mellan centrala organ och förelagen, ochtillstyrker därför den förordade regionaliseringen, SAF/tillstyrker i sitt gemensammayttrande regionaliseringen men understryker att det bör vara fråga om attomlokali-sera resurser, inte att förstärka exempelvis SIFU. 1973: 41 56 Departementspromemorian angående principer för den framtida verksamheten vidstatens SIFUinrättades genom omorganisation av dåvarande statens institutför hantverk och industri (), (prop. 1970: 1, bU. 15, SU 1970: 13, rskr1970: 13). Underiaget för omorganisationen utgjordes av de förslag som den s,k. lade fram i sitt betänkande Aktiv företagsutveckling (Ds Fi1968: 9). Med hänsyn till arbetet i vissa då pågående utredningar, främstKK-utredningen och exportfrämjandeutredningen, genomfördes emellertid endast enpartiell omorganisation. SIFUhar till uppgift att främja näringslivets tekniska och ekonomiska utvecklingmed särskild hänsyn till de mindre och medelstora industriföretagen samthantverket. Detåligger SIFU bl. a. att bygga upp kunskaper och erfarenheter i tekniska,administrativa, kommersiella och ekonomiska frågor av betydelse förutvecklingen inom industri- och hantverksföretag samt att förmedla dessakunskaper genom kurser, föreläsningar, publiceringsverksamhet och rådgivning.Institutet får också, om det behövs för verksamheten i övrigt, bedrivaförsöks- och utvecklingsarbete samt utföra provningar och undersökningar avmaterial, arbetsmetoder, driftsförhållanden, redskap, instrument ochapparater. Provningar och undersökningar får också utföras på uppdrag avmyndigheter eller enskilda. Tyngdpunkten i institutets verksamhet ligger inomutbildningsområdet. Institutetadministrerar vidare de utbUdningsåtgärder som ingår i programmen för stöd åtTEKO-industriema, den glasindustrin samt ddar av den träbearbetandeindustrin. Institutetsverksamhet finansieras dels genom statsanslag, dels genom kursavgifter ocharvoden. Statens bidrag täckte /72 av institutetstotala kostnader, som uppgick till ca 22 milj. kr. SIFUär organiserat på tre byråer, en allmän byrå, en informations-och utbildningsbyråsamt en teknisk byrå. Huvudkontoret ligger i . SIFU sysselsätter f.n. omkring 230 personer varav ca 30 är placerade vid regionalkontor iGöteborg, och . Vidare har SIFU fr. o. m. /73 femutbildningskonsulenter som är utplacerade vid företagareföreningarna i ,, , och . Ett avtal har träffats mellan SIFU ochrespektive företagareförening. Ekonomiskt ingår konsulentverksamheten helt iSIFU:s administration. Ipromemorian, som utarbetats av en arbetsgmpp inom industride partementet, behandlas främst frågor rörande SIFU:s regionala orga nisation, anknytning tUl industriverket samt gränsdragningen och sam arbetet gentemot andra myndigheter och organ. I promemorian konstaterasatt det finns skäl att anta att SIFU:s nuvarande organisation är mindrelämpligt utformad för att tillgodose de mindre och medelstora företagens behovav fortbildningstjänster. Detta sammanhänger enUgt arbetsgruppen, till stor delmed den niiva-rande fördelningen mellan regionala och centrala resurser.Regionalt finns för små resurser för uppsökande verksamhet och för genomförandeav företagsanpassade utbildningsåtgärder. Dessa begränsade regionala resurseri kombination med att SIFU:s nuvarande regionalkontor saknar självständigtbudgetansvar innebär enligt arbetsgmppen att genomförandet av regionalainitiativ försvåras. Mot denna bakgrund föreslås därför en ökad regionaliseringav SIFU:s nuvarande kursverksamhet, vilket innebär att antalet regionalkontorutökas samt att viss del av nuvarande centrala resurser, främstkursadministrativ personal, förs ut tUl dessa regionalkontor.Regionaliseringen bör enligt arbetsgruppen kunna genomföras inom ramen förSIFU:s nuvarande personella resurser. Regionalkontoren fömtses kOmma attarbeta i intim samverkan med främst företagareföreningarna inom regionen.Kontoren föreslås få ökad självständighet och ett klart budgetmässigt ansvarför sin verksamhet. Varje regiorialkontor fömtsätts vidare ha resurser för bl.a. uppsökande och företagsanpassad kursverksamhet samt för genomförande avhögfrekventa standardkurser. Utbildningskonsulenterna skall därvid enligtförslaget ingå i regionalorganisationen. Förslaget innebär enligt arbetsgmppenen orientering av kursverksamheten mot större anpassning till lokalautbildningsbehov hos företagen. Enligt förslaget skall regionalkontoren intesjälva producera kurspaketen utan dessa skall beställas från främst SIFU:snuvarande facksektioner inom främst den tekniska byrån. Dessa sektioner kommerdå att bl.a. fungera som centrala serviceenheter till regionalkontoren. Vidareföreslås att ett rådgivande organ knyts till varje regionalkontor. Regionaliseringenföreslås i promemorian bli påbörjad fr. o, m, /75 eller1975/76. SIFU avses få i uppdrag att i anslagsframställningen /75lägga fram ett konkret organisationsförslag och beräkningar av kostnader. 1973: 41 58 Istort sett uttalar sig samtiiga remissinstanser positivt beträffande principenom en ökad regionalisering av SIFU:s verksamhet. påpekar dockremissinstansema att de på föreliggande utredningsmaterial inte är beredda attta slutlig stäUning till utformning, organisatoriska detaljer, ansvars- ochbefogenhetsfördelning m. m. vid regionaliseringen utan förordar att dessafrågor blir föremål för ytterligare utredning. Frånflera håll framförs att det är angeläget att en nära samverkan etableras mellanSIFU och företagareföreningarna. hävdar attutbildning och konsulting måste knytas samman till en enhet gentemotföretagen. Förbundet anser att regionaliseringen inte skall ske genom att SIFUbygger upp egna regionkontor utan att den lämpligen sker genom attifrågavarande resurser för regional verksamhet knyts tillföretagareföreningarna. RRV, länsstyrelserna i Jönköpings- och Västmanlandslän. och framför i stortmotsvarande synpunkter. anser att möjligheterna att inordna SIFU:s regionalkontor underlänsstyrelserna bör prövas. Ifråga om antalet regioner för utbildningsverksamheten framhåller länsstyrelseni att varje län bör tillföras resurser. SÖ för sin del menaratt det är angeläget att regionalindelningen samordnas med övriga indelningaroch regionala arrangemang inom utbUd-ningssektorn. SIFUanser att de centrala och regionala enheterna måste hållas samman i enintegrerad organisation. Direkta sambandslinjer måste således enligt SIFUfinnas mellan central tjänsteproduktion och regional aktivitet. Motsvarandesynpunkter framförs av SHIO. Statskontoretslutiigen anser det vara motiverat att ställa under diskussion om inte en mersamlad organisation behövs regionalt för sam-hällsstödd företagsservice istort. Därvid bör undersökas möjligheterna att på serviceområdet utveckla nyaformer för organiserat samarbete mellan stat och näringsliv i linje med vad somkommit att gäUa för den exportfrämjande verksamheten. Ipromemorian konstateras att betydande samordningsbehov kommer att föreliggamellan SIFU och industriverket.