prop · FW0343 · 1973-12-31 00:00:00 — Förbundetredovisade för ca 61 000 invandrade medlemmar. Med utgångspunkt iundersökningsresultaten bedömde man att 25 900 var i behov av 240 undervisningslimraar,12 900 av och 4 300 av 90 timraar. Underförutsättning att medlemmarnas undervisningsbehov inte avvek i betydandeomfattning från behovet inom andra branscher ansåg förbundet alt av det totalaantalet om 218 000 arbetsanmälda invandrare i 153 000 kunde antasbehöva undervisning i svenska språket. Undervisningens omfattning kunde vidarebedömas till 240 undervisningslimraar för 91 800, 160 undervisningstiramar för45 900 och för 15 300 invandrare. Ocksåinom LO har man sökt utröna behovet av svenskundervisning bland de utländskaarbetstagare, sora har börjat sin första anställning här i landet före utgångenav är 1972. Genora närmare undersökning inom vissa FCO-dislriktsamt i övrigt genom förfrågningar har LO kommit tUl slutsatsen att mellan 47000 och 60 000 invandrare som är sysselsatta inom avtalsområdenkan beräknas behöva utbildning i svenska språket. Isitt delbetänkande (SOU 1971: 51) om invandrarnas utbildningssituation lade invandraratredningenfram ett förslag om lagfäst skyldighet för arbetsgivare att låta utländskaarbetstagare få delta i undervisning i svenska språket med samhällsorienteringoch uppbära lön. Lagförslaget tog sikte endast på arbetstagare som haranställts Prop.1973: 43 13 efterutgången av är 1972. På grundval av utredningsförslaget och remissyttrandenaöver detta föreslogs i prop. 1972: 100 att sådana arbetstagare sora nu nämntsskulle tillförsäkras laglig rätt tUl ledighet och lön vid svenskundervisning.Förslaget godtogs av (InU 1972: 27, rskr 1972: 292). I anledning avriksdagens beslut utfärdades lagen (1972: 650) om rätt tiU ledighet och lön viddeltagande i svenskundervisning för invandrare. Lagen, som gäUer för utländskaarbetstagare som börjar sin första anställning här i landet efter utgången avär 1972, träder i kraft . Från lagen undantas arbetstagare sorahar svenska, danska eller norska tUl raodersraål, sora har genomgåttundervisning som avses i lagen, eller sora har sådana kunskaper i svenska,danska eller norska språket att undervisning inle kan anses erforderlig.Vidare omfattar lagen inte arbetstagare, som sysselsätts i feriearbete ellereljest i arbete av tillfällig natur, eller som är anställd i arbetsgivarens hushåU.Lagstiftningen innebär i övrigt bl. a. följande. Utiändsk arbetstagare, sorabehöver svenskundervisning, har rätt lill 240 timraars ledighet från arbetet föralt delta I sådan undervisning. Frågan ora arbetstagarens behov av undervisningskall prövas i den ordning Kungl. Arbetstagaren har vidarerätt alt av arbetsgivaren erhålla lön för deltagande i 240 timraarsundervisning. Rätten till ledighet får begränsas genora kollektivavtal eller, orafackförening eller annan liknande förening av arbetstagare inte finns, genoraavtal raellan arbetsgivaren och arbetstagaren. Däreraot får rätten till löninte inskränkas. Arbetsgivaren skall sä snart det kan ske efter anställningensbörjan upplysa arbetslagaren om hans rättigheter enligt lagen samt inom 60dagar från ansläUningens början bereda honom möjlighet till ledighet för attpåbörja undervisningen. Byter arbetstagaren anställning efler påbörjadundervisning har den nye arbetsgivaren motsvarande skyldighet att ge honomledighet och lön för den fortsatta undervisningen. Har arbetsgivaren upplystarbetstagaren om hans rättigheter enligt lagen och berett honom möjlighet tUlledighet för att delta i undervisning, upphör arbetsgivarens övrigaskyldigheter enligt lagen om inle arbetstagaren påbörjat undervisning inom tvåår frän det han tillträdde sin första anställning här i landet. Arbetsgivaresom inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen skall ersätta arbetstagaren förupp-kommen skada. Omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse kandärvid beaktas. Arbetslagaren måste dock underrätta arbetsgivaren om sinaanspråk efter det skadan inträffade särat anhängiggöra sintalan senast efter skadans uppkomst. Mål om lagens tillämpning skall,med undantag för prövningen av arbetstagares kunskaper i svenska språket,prövas av arbetsdomstolen, om anstäUningsavtalet regleras av kollektivavtal,och i annat fall av allmän domstol. Sådant mål kan också hänskjutas till sklljeraän. Sorajag nämnde omfattar lagen endast sädana utländska arbets- Prop.1973: 43 14 tagaresom har börjat sin första anställning här i landet utgång. Dennabegränsning överensstämmer med invandrarutredningens förslag. Beträffandedessförinnan anställda invandrare uttalade utredningen att det skulle varamycket otillfredsställande om dessa inte tUl-försäkrades samma förmåner som demvilka skulle omfattas av lagförslaget. Utredningen förordade därför att sådanaförmåner skulle tillförsäkras denna kategori invandrare genom avtal mellanarbetsmarknadens parter. UtbUdningen borde enligt utredningens uppfattning kunnaske enligt en rallande plan. Utredningensställningstagande utsattes under remissbehandlingen för kritik frän mängaremissinstanser, bl. och LO, sora raenade att lagen borde orafatta allautländska arbetare som behövde språkundervisning. Jag anslöt mig i prop. 1972:100 till denna uppfattning. Frågan om en utvidgning av lagstiftningen tUl attomfatta även redan anställda utländska arbetstagare kunde eraellertid intelösas utan särskild utredning. Som jag förutskickade redan i propositionen harfrågan utretts inom . De fackliga organisationerna harvidare undersökt bl. a. omfattningen av undervisningsbehovet. Jag är nu bereddatt i likhet med ett slort antal remissinstanser förorda att arbetsgivaresskyldighet att bereda invandrare ledighet och lön vid svenskundervisningvidgas till att omfatta även utländska arbetstagare som har anställts före år1973. Innan jag går närmare inpå hur detta bör ske skall jag beröra de praktiska möjligheterna att beredadessa invandrare svenskundervisning. Den första frågan i detla sammanhang ärhur omfattande behovet av svenskundervisning är för denna grupp invandrare.Jag vill redan från början betona alt frågan är svårbedömd. Det gällersärskilt bedömningen av vilka effekter den hiltiUsvarande huvudsakligen på fritidbedrivna svenskundervisningen har haft. Invandrarutredningenkonstaterade i sitt betänkande att uppgifter ora kunskaper i svenska hosutlänningar i saknades och framhöll det vanskliga i att söka uppskattaantalet invandrare som kunde vara i behov av svenskundervisning vid dentidpunkt när utredningens förslag skulle komma att genomföras. Detta antal,framhöll utredningen, skulle komma att vara beroende inte enbart av in- ochutvandring fram till dess utan även av effekten av den pågående invandrarundervisningen.Utredningen genomförde emellertid en kombinerad intervju- och enkätundersökningför att få en ungefärlig uppfattning om utbildningsbehovet i svenska.Undersökningen omfattade sammanlagt drygt 3 000 här i landet kyrkobokfördafinländare, jugoslaver, tyskar och italienare, vilka samtliga invandrat underåren 19611968. Med utgångspunkt i antalet kyrkobokförda utländska raedborgarei åldern och däröver samt med hänsyn till deresultat som framkom vid undersökningen, uppskattade utredningen all mellan 30000 och 40 000 anställda invandrare behövde svenskundervisning. Prop.1973: 43 15 har i en utredning rörandeundervisningsbehovet hos invandrare anfört bl. a. att av det totalaantalet invandrare vid och i anser sig ha sådanakunskaper i svenska att de inte behöver delta i den svenskundervisning somförekommer vid företagen. Med ledning härav har förbundet uppskattat det totalaantal arbetstagare inom förbundels verksamhetsområde som behöversvenskundervisning till ca 43 000 och inom alla branscher i landet till ca 153000 personer. ÄvenLo har genomfört en undersökning ora undervisningsbehovetbland invandrare. LO har uppskattat all mellan 47 000 och 60 000 invandrare somär sysselsatta inora avtalsoraråden behöver svenskundervisning. Invandramtredningensberäkningar är nuraera inte hell aktuella efter-sora utredningen utgick frånantalet utlänningar 1970. Den stora invandringen år 1970har alltså inte kunnat beaktas. Det året uppgick brutloinvandringen tUl 73 000,eller det största antalet personer som invandrat hit. Det börvidare anmärkas att invandrare inte ingår i beräkningarna. Metallinduslriarbelareförbundetsberäkning utgår från resultatet av den uppsökande verksamhet som bedrivhs vidVolvo och Gölaverken i , Uppgifter om invandrarstrukturen vid företagensaknas. På grund därav är del inte möjligt att avgöra om företagen ärrepresentativa i delta sammanhang. Det kan emellertid antas alt en stor andelav den utländska arbetskraften vid dessa förelag har invandrat relativt sent. LO:sundersökning är begränsad tUl de invandrare sora är sysselsatta inora LO-området.HärtiU kommer att uppgifter saknas om hur man har bedömt kunskaperna hos de enskUdainvandrarna. Det är därför inte möjligt att bedöma om den gjorda uppskattningenär realistisk. Pågrundval av det förebragta utredningsmaterialet torde det emellertid kunnaantas att meUan 50 000 och 100 000 arbetstagare behöver svenskundervisning. Somunderlag för bedömningen av hur undervisningen praktiskt skall kunnafullföljas räknar jag med 75 000 arbetstagare saknar elementära kunskaper isvenska. Ettsä Slort antal som 75 000 personer kan inte beredas möjlighet att fäundervisning även ora undervisningsresurserna förstärks avsevärt. Hänsyn måsteockså tas tUl alt undervisning skall meddelas nyanlända anställdainvandrare och dem sora inte förvärvsarbetar utanför hemmet. Med hänsynhärtill måste utbUdningen genora-föras inora vUkenarbetstagarna successivt bör beredas möjlighet att delta i undervisningen. Femår från tidpunkten för lagens ikraftträdande synes mig vara en lämpliglidsperiod inom vilken de utländska arbetstagare som börjat sin första anställningföre skall ha fått tillfäUe alt genomgå eller påbörja utbUdningen. 1973: 43 16 Denförordade utvidgningen av rätten tiU ledighet och lön vid svenskundervisningkräver ändringar i den nuvarande lagen. Somframgår av den redogörelsen innebär den nuvarande lagen altarbetstagaren har rätt tiU 240 timmars ledighet från ordinarie arbetstid föratt delta i svenskundervisning. Det åligger arbetsgivaren alt så snart ske kanunderrätta arbetstagaren ora hans rättigheter enligt lagen samt alt inom 60dagar från anställningens början bereda honom möjlighet till ledighet för attpåbörja undervisning. Arbetsgivaren skall vidare betala lön lill arbetslagarenför den tid han genomgår undervisning. Skyldigheten att ge ledighet och lönupphör om arbetslagaren inte har påbörjat den erbjudna undervisningen inom tvåår från det han tUlträdde sin första anställning här i landet. Äveni fräga om de anställda invandrarna bör huvudregeln vara att debereds möjlighet att delta i undervisningen pä arbetstid. I det föregående harjag förordat att saratiiga nu ifrågavarande invandrare bör ges tiUfäUe altgenomgå eller påbörja utbUdningen från lagens ikraftträdande. Detär emellertid inte lämpligt alt i lagen närmare ange i vUken ordningarbetstagarna bör beredas ledighet för att delta i undervisningen. Parterna böri stället få möjlighet att på varje arbetsplats själva planera utbildningen ochkorama överens om lämplig förläggning av ledigheten. En lämplig ordning synesvara att överenskomradse härora träffas i kollektivavtal. I de fall det intefinns någon arbetstagarorganisation sora kan tUlvarata arbetstagargrappensintresse bör enskilt avtal fä träffas mellan arbetsgivaren och arbetstagaren.För att få till stånd en jämn tillströmning av elever och i följd därav eneffektivare undervisning är det av stor vikt att partema samråder medstudieförbunden och att därvid beaktas att i princip en femtedel av det totalaundervisningsbehovet skall tUlgodoses under vart och ett av åren. I dettasammanhang vUl jag erinra ora vad jag i prop. 1972: 100 (s, 30) har anfört oradel angelägna i alt studieförbunden samverkar med berörda fackliga organisationeri frågor om anordnandet av utbildningen. Föratt åstadkomma en jämn tUlströmning som sagts och för att i tiden närmarebegränsa arbetsgivarens skyldighet att bereda arbetstagaren ledighet är detnödvändigt att arbetstagaren i princip måste acceptera den tidpunkt förledighet varom avtal träffas. Pä grund härav föreslår jag att arbetsgivarensskyldighet att bereda arbetstagaren ledighet upphör om denne ulan synneriigaskäl underlåter att utnyttja den ledighet som enligt avtal har beretts honomför alt delta i undervisning. Däremot bör arbetsgivarens skyldighet att betalalön för arbetstagarens dellagande I undervisning än arbetstidkvarstå . Medtanke på att arbetsgivaren enligt vad jag har föreslagit inle bör åläggasskyldighet att bereda arbetslagaren möjlighet till ledighet Prop.1973: 43 17 vidbestämd tidpunkt utan i princip när som helst , beroendepå vad som avtalas mellan parterna, är det nödvändigt alt ange en bestämd tidinom vUken arbetsgivaren skall upplysa arbetstagaren om hans rättigheterenligt lagen. I annat fall kan det bli svårt att fastställa när enligt lagen ersättningsgillskada har inträffat. I nuvarande lag begränsas den tid under vilken skadan uppkomraitav bestämmelsen om att arbetsgivaren skall bereda arbetstagaren möjlighet tillledighet frän anställningens början. sä inte sker kan dettaförhållande åberopas som grand vid skadeståndstalan. I fall som avses med denutvidgade lagen föreslår jag att arbetsgivaren skall så snart det kan ske ochsenast från anställningens början upplysa arbetstagaren omhans rättigheter enligt lagen. Är arbetstagaren anställd när lagen träder ikraft bör arbetsgivarens skyldighet fullgöras senast frånikraftträdandet. Omarbetsgivaren har fullgjort sin upplysningsskyldighet och berett arbetstagarenmöjlighet till ledighet för att delta i undervisningen men arbetslagaren inlehar påbörjat undervisningen från lagens ikraftträdande, börarbetsgivarens övriga skyldigheter enligt lagen upphöra. Deinvandrare som börjar sin första anstäUning här i landet efter utgången av år1972, dvs. i princip de som efter denna tidpunkt invandrar hit, kan föratsättasbehöva 240 timmars undervisning. Därför föreskriver den nuvarande lagen attarbetstagaren har rätt till så många timraars undervisning. Beträffande dedessförinnan anställda invandrarna är situationen en annan. Hos dem varierarkunskaperna i svenska i hög grad beroende på vistelsens längd, allmän utbildningsbakgrand,tidigare studier i svenska m. m. Av särskilt intresse i detla samraanhang ärden undervisning i svenska för invandrare som i olika former har bedrivits häri landet . I det följande redogör jag kortfattat förnuvarande utbUdningsanordningar. SÖhar sedan är 1965 i samråd med AMS och genom studieförbunden anordnatavgiftsfri svenskundervisning för invandrare. Under de ärundervisningsverksamheten har pågått har den omfattat i det närmaste 2 800 000studietimmar tUl en saramanlagd kostnad för statsverket av närmare 162 milj.kr. Annanav staten finansierad undervisning i svenska för invandrare meddelas i sambandmed arbetsmarknadsutbildning, numera i huvudsak förlagd lill AMS' och SÖ:sutbildningscentra. Sådana svenskkurser kan antingen bedrivas under ensammanhängande period av högst eller varvas med yrkesutbildning.Under utbildningstiden ulgår utbildningsbidrag enligt arbelsmarknadskungördsen(1966: 368, omtryckt 1972: 300). Undervisning i svenska meddelas också i AMS'mottagningsförläggningar för kollektivt överförda flyktingar. Vidare börnämnas den s. k. företagsbundna undervisningen, innebärande bl. Prop.1973: 43 18 arbetsgivarnaekonomiskt eller på annat sätt har underlättat för invandrarna att delta istudiecirkelverksamheten. Uppgifter saknas om den totala omfattningen av företagsbundenundervisning, sora i huvudsak förekommer vid större företag med en stor andelinvandrare anställda. Endast sällan torde emellertid undervisning förekomma påbetald arbetstid. MetaUindustriarbetareförbundethar i samarbete raed ABF genora språktester vid olika större förlag i landet bl. a. och i sökt utröna kunskapsnivån i svenskahos sina invandrade medlemmar i syfte att skapa homogena studiegrupper. Ävtestresultaten framgår att av dem som över huvud laget är i behov av svenskundervisningca behöver 240 undervisningslimmar, och ca10 % 8090 undervisningstiramar. Man bör vid bedömningen av dessa uppgifterkomma ihåg alt de i huvudsak grundar sig pä förhållanden vid tvä stora förelagmed relativt hög personalomsättning. Det kan därför antas att en stor del avden utiändska arbetskraften vid företagen har invandrat relativt sent, varförandelen utiänningar med inga eller bristfälliga kunskaper i svenska torde varanågot större än genorasnitlet för samtliga anställda utiänningar. Medhänsyn till omfattningen av den undervisning i svenska som jag harredogjort för torde många av de invandrare som inte har kunskaper sommotsvarar 240 timmars undervisning ändå ha deltagit i svenskundervisning undernågon tid. I vissa fall kan arbetstagaren t, o, ra. ha fått ekonoraiska förraånereller ledighet för att delta i undervisningen. Det kan anses vara rimligt altarbetstagarens rätt till ledighet och lön begränsas med hänsyn till tidigaregenomgången svenskundervisning. Eftersom någon central registrering av dem soradeltagit i studieförbundens undervisning inte har förekomrait, är detemellertid i mänga fall svårt att utröna i vilken utsträckning arbetstagarenhar meddelats undervisning och under vilka villkor detla har skett. Sådansvenskundervisning som har baserats på avtalsmässig uppgörelse mellan företagoch facklig organisation om ersättning för arbetstagaren vid ddtagande iundervisningen bör dock kunna beaktas i detta sammanhang. För de arbetstagaresom helt eller delvis genomgått sådan undervisning föreslår jag särskUdabestämmelser till vilka jag återkommer. Enligtmin mening bör arbetstagaren ha rätt lill ledighet och lön för ddtagande isvenskundervisning endast i den omfattning behov härav föreligger. a.administrativa och pedagogiska skäl är del eraellertid inte raöjligt att genoraförautbUdningen under hänsynslagande tiU varje arbetstagares individuellautbildningsbehov. På grand härav och mot bakgrund avMetallindustriarbetareförbundets undersökning föreslås att rätlen tillledighet och lön skall omfatta 160 eller 240 timraar, beroende påarbetstagarens kunskaper i svenska språket. 1973: 43 19 Ienlighet raed vad jag i prop. 1972: 100 i sararäd med chefen för utbildningsdepartementetförordade har SÖ fält i uppdrag att utarbeta förslag till ordning för bedömningav arbetslagarens kunskaper i svenska. Jag har för avsikt att senare återkommatill Kungl. Maj:t om de närmare bestämmelserna för denna prövning. Eftersombedömningen av arbetstagarens kunskaper i svenska bör göras med utgångspunkt iarbetstagarens raöjUgheter alt klara de dagliga kontakterna även på arbetsplatsen,vill jag emeUertid redan nu slå fast att arbetsgivarna och de fackligaorganisationerna pä lokal nivå bör medverka vid denna kunskapsbedömning förurval av de utländska arbetstagare sora är i behov av svenskundervisning. Ifräga ora de arbetstagare, som deltagit i undervisning som har baserats på avtalsmässiguppgörelse mellan förelag och facklig organisation om ersättning tillarbetstagaren för dellagande i undervisningen, bör göras följande undantag frånhuvudprincipen att rätten tUl ledighet och lön skall omfatta 160 eller 240timmar. De arbetstagare som under minst 240 timraar genomgått sådanundervisning bör inle omfattas av lagen. Om arbetstagaren har deltagit i sådan undervisnnigunder minst 80 men mindre än 240 timraar, bör han ha rätt tUl ledighet och lönunder endast 160 timraar. Det ligger i sakens natur att arbetsgivaren raåstevisa att arbetstagaren genoragått sådan undervisning. Enligtden nuvarande lagen får det antal timmar för vilka arbetsgivare har gett arbetstagare ledighet eller lön i enlighet raed lagenavräknas från arbetsgivarens skyldighet. Därvid fär arbetgivare naturligtvisavräkna även de tiraraar arbetstagaren kan ha fått hostidigare arbetsgivare, regel bör införas även i fråga om arbetsgivarensskyldighet gentemot arbetstagare som börjat sin första anställning föreutgången av . Idet föregående har jag föreslagit att arbetstagarens rätt till ledighet och lönskall kunna begränsas beroende på tidigare kunskaper isvenska. Jag har vidare föreslagit att arbetstagare som före lagensikraftträdande under minst 80 men inte 240 timraar har deltagit i undervisningoch därvid har fått ersättning enligt avtal raellan arbetsgivare och fackligorganisation bör ha rätt till ledighet och lön under endast . Omemellertid arbetstagaren har fått undervisning medförmåner som överensstämmer med förmånerna enligt lagen, kan den nyssföreslagna avräkningsregdn korama att medföra vissa icke önskvärdakonsekvenser. De timmar som får avräknas kan nämligen ha legat till grund föratt arbetstagarens rätt till ledighet och lön har begränsats till 160 timmar.Problemet, som sålunda uppstår i de fall arbetstagarens rätt har begränsatstill , kan belysas med följande två exempel. En arbetstagare hardeltagit i undervisning under 70 fimraar. Han har för deltagandet fått förmånersora överensstämmer med förmånerna Prop.1973: 43 20 Undervisningen har pågått . Dessaförhållanden föranleder i och för sig inle att arbetsgivarens skyldighetgentemot arbetstagaren begränsas. Vid den kunskapsprövning, som i detta fallskall företas, begränsas emellertid hans rätt tiH endast . Enligtden föreslagna avräkningsregdn skulle arbetsgivaren få avräknade efiersom förmånerna för dessa timmar motsvarar förmånerna enligtlagen. Det kan inte anses vara tillfredsställande alt arbetsgivaren från sinaskyldigheter mot arbetstagaren skall få avräkna de timmar sora kan antas habidragit till att hans skyldighet har reducerats till 160 limmar. En arbetstagare hartidigare fått undervisning med ersättning enligt avtal , varav30 hänför sig till tid före är 1973 och 60 . Förmånermotsvarande lagens har utgått för de timmar sora meddelats . Han har sålunda rätt till ledighet och lön under 160 timmareftersom den sammanlagda undervisningstiden överstiger . Från de 160 timraarnaskulle få avräknas . Dessa timraar har emellertid, tillsammans med de30 timmar som hänför sig till tid , legat till grund för en reduceringav arbetsgivarens skyldigheter . Arbetstagaren skulle i detlaexempel sammanlagt få endast 190 timmars undervisning. På grund av vad som nysssagts bör avräknuigsregeln kompletteras med en bestäraraelse som garanterardels att arbetstagare, som vid kunskapsbedömning får sin rätt begränsad till160 timmar, efter bedömningen alllid fär rätt till dessa timmar, dels attarbetstagare, som tidigare erhållit undervisning och på grunddärav har fått sin rätt begränsad , sammanlagt alltid får minst240 timmars undervisning. Jag föreslär därför att i fråga ora arbetstagare varsrätt endast omfattar , avräkning alltid skall ske med utgångspunktfrån , dock att arbetstagarens rätt efter avräkning inte fåröverstiga . Utöverövergångsbeslämradser för utländska arbetstagare som börjat sin förstaanställning här i landet före utgången av är 1972 bör vissa ändringar ilagstiftningen övervägas med avseende på saratliga utländska arbetstagare. Enligt1 § i den nuvarande lagen omfattas inle arbetstagare som genomgåttundervisning som avses i lagen. Som jag tidigare nämnt förekommer undervisningi svenska för invandrare i AMS' motlagningsförläggningar för koUektivtöverförda flyktingar och i samband med arbetsmarknadsutbildning. Var och en avdessa utbUdningar får med hänsyn till antalet studietimmar och kursinnehållsamt intensiteten i utbildningen anses motsvara den utbildning som avses ilagen. Pä grand härav bör 1 § ändras sä att lagen inle gäller arbetstagare sorahar genoragått någon av dessa undervisningsformer. Enligtgällande rätt har i princip arbetsgivaren alltjämt fri uppsäg- Prop.1973: 43 21 Denna har dock begränsats genom lag,kollektivavtal eller genom rättspraxis. I praxis gäller sålunda att uppsägninginte får ske om den står i strid raot lag och goda seder. Denna rättsgrundsatshar eraellertid givils en snäv tillämpning.