prop · FW03140 · 1973-12-31 00:00:00 — Myndighetsom med stöd av 11 § första stycket eller 12 a § har meddelat förbud motfartygs avgång eller vidare resa skall, om fartyget befinner sig inom Sverigessjöterritorium, genast anmäla beslutet för polis-, tull- och lotsmyndigheterna.Dessa har att vidtaga de åtgärder som påkallas för att hindra fartygets avgångeller vidare resa. Gäller förbudet svenskt fartyg som befinner sig inomfrämmande lands sjöterritorium, är befälhavaren skyldig att på begäran avsvensk konsul lämna fartygets nationalitetshandling tUl honom. Mot beslutsom enligt 14 § skall underställas sjösäkerhetsdirektören får talan ej föras.Talan mot beslut, som har meddelats av genom sjösäkerhetsdirektöreni fråga som avses i 11 § första stycket, föres hos kammarrätten genom besvär. Mot beslutsom enligt 14 § skall underställas sjösäkerhetsdirektören får talan ej föras.Talan mot beslut, som har meddelats av genom sjösäkerhetsdirektöreni fråga som avses i 11 § första stycket, eller mot beslut i fråga som avses i12 a § föres hos kammarrätten genom besvär. (Nuvarande lydelse) (Föreslagen lydelse) Mot annat beslutenligt denna lag av myndighet, som ej är central förvaltningsmyndighet, förestalan hos genom besvär. Talan mot beslut enligtdenna lag av eller av annan myndighet, som är central förvaltningsmyndighet,i annan fråga än sådan som avses i 11 § första stycket, föres hos Konungen genombesvär. Talan mot beslut enligtdenna lag av eller av annan myndighet, som är centralförvaltningsmyndighet, i annan fråga än sådan som avses i 11 § första stycketeller 12 a § föres hos Konungen genom besvär. Till böter eller fängelsei högst dömes den som uppsätiigen eller av oaktsamhet bryter mot 1 §, om ej gärningen är belagdmed straff i , 2. föreskrift enligt 4 §, eller 3. förbud eller föreläggande enligt11 § första stycket. Tillböter eUer fängelse i högst dömes den som uppsåtligen eller avoaktsamhet bryter mot 1 §, om ej gärningen är belagdmed straff i , 2. föreskrift enligt 4 §, eller 3. förbud ellerföreläggande enligt 11 § första stycket eller förbud enligt 12 a§. Uttömmesolja eller avfall i strid mot denna lag eller föreskrift som har meddelats medstöd av lagen, överträdesförbud som avses i 6 eller 7 §, eller överträdesförbud eller åsidosattes föreläggande enligt 11 § första stycket, dömesfartygets redare eller ägare som om han själv hade begått gärningen, om hanhaft eller bort ha vetskap om gärningen. Uttömmesolja eller avfall i strid mot denna lag eller föreskrift som har meddelats medstöd av lagen, överträdesförbud som avses i 6 eller 7 §, dier överträdesförbud eller åsidosattes föreläggande enligt 11 § första stycket elleröverträdes förbud enligt 12 a §, dömesfartygets redare eller ägare som om han själv hade begått gärningen, om hanhaft eller bort ha vetskap om gärningen. Dennalag träder i kraft den dag Konungen förordnar. Lag om ändring i lagen (1966: 664) med vissa bestämmelserom immunitet och privilegier Härigenom förordnas, att 2 § lagen (1966: 664) med vissabestämmelser om immunitet och privilegier skall ha nedan angivna lydelse. (Föreslagen lydelse) Utan hinder av bestämmelse i annan författning åtnjuta följande internationella organisationer immunitet och privilegier enligt vad som bestämts i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande till 2. tiU anknutna fackorgan, 4. rådet för samarbete på tullområdet, 5. internationella atomenergiorganet, 7. och utveckling, 8. organisationen för europeisk rymdforskning, 9. den , 10. den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, 11. internationella centralorganet för bUäggandet av investeringstvister, 13. internationella telesatelUtor-Ranisationen , (Nuvarande lydelse) Utan hinder av bestämmelse i annan författning åtnjutaföljande internationella organisationer immunitet och privUegier enligt vadsom bestämts i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande till 2. till FörentaNationerna anknutna fackorgan, 4. rådet församarbete på tullområdet, 5. internationellaatomenergiorganet, 7. organisationenför ekonomiskt samarbete och utveckling, 8. organisationenför europeisk rymdforskning, 9. deninternationella domstolen, 10. den europeiska domstolen för demänskliga rättigheterna, 11. internationella centralorganet förbUäggandet av investeringstvister, 13. intemationeUatelesatellitor-ganisationen , ' Senaste lydelse 1973: 317 (jfr 1973: 318). (Nuvarandelydelse) (Föreslagen lydelse) 14.Afrikanska utvecklingsfon- 14. den, den, 15. internationella oljeskadefonden. Dennalag träder i kraft den dag Konungen förordnar. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:Ministern för utrikes ärendena , statsråden , , ,, , . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaangående lagstiftning om ansvarighet för oljeskada till sjöss och anför. ISverige finns inte någon särskild lagstiftning om ansvarighet för skada orsakadav förorening till sjöss genom olja, utan ansvarigheten för sådana skadorbestäms enUgt allmänna skadeståndsrättsliga regler och sjölagens (1891: 35 s.1) bestämmelser. Redan i början av1950-talet påbörjades ett intemationeUt samarbete i syfte att förebyggahavsvattnets förorening genom olja. Detta samarbete resulterade bl. a. i 1954års uitemationella oljeskyddskonvention. Denna konvention har ratificerats avSverige såväl i dess ursprungUga som i dess sedermera ändrade lydelse ochligger tiU grund för bl. a. lagen (1972: 275) om åtgärder mot vattenföroreningfrån fartyg. Behovet av särskilda skadeståndsregler på detta områdeuppmärksammades emellertid inte förrän . Efter detUberianska tankfartyget grundstötning utanför påbörjades ett internationellt samarbete i syfte att utarbetainternationella överenskommelser rörande ansvarigheten för oljeskador tUlsjöss. Detta samarbete ledde tUl avsllitandet av två internationellakonventioner, nämligen konvention om ansvarighet för skada orsakad avförorening genom olja (i det följande benämnd"ansvarighetskonventionen") och konvention om upprättandetav en internationeU fond för ersättning av skada orsakad av förorening genomolja (i det följande benämnd "fondkonventionen"). Inomjustitiedepartementet har utarbetats en promemoria (Ds Ju 1973: 4) med förslagtUl lagstiftning om ansvarighet för oljeskada till sjöss. I promemorian återgesockså de engelska och franska textema tUl nyssnämnda konventioner jämte svensköversättning. Promemorian torde fogas till statsrådsprotokollet i detta ärendesom bilaga A. Därvid har yttranden avgivits av hovrättenför , , generaltullstyrelsen, försäkringsinspektionen,, , kommerskollegium, Stockholmstingsrätt, länsstyrelsema i , samt ,, ångfartygs assurans förening,, . Fiskeristyrelsenhar bifogat yttranden av fiskeriintendenterna i västerhavets distrikt,österhavets distrikt och övre norra distriktet. Av i Göteborgsoch län har bifogats yttranden från polismyndigheterna i ,och polisdistrikt, , Göteborgshamnstyrelse, handelskammaren i och brandförsvar. yttrande har åberopats av svenska ledamöterna avnordiska aktionsutskottet för oljeskydd till sjöss. Nordiskaöverläggningar i ämnet har hållits i och i Stockholmden och den 1 febraari 1973. Efter den svenska remissbehandlingenhar förnyade överläggningar hållits i . Vidöverläggningarna har i allt väsentligt uppnåtts enighet om innehållet ilagstiftningen. Ipromemorian föreslås att skall tillträda såväl ansvarighetskonventionensom fondkonventionen. Vidare läggs fram förslag till den lagstiftning somföranleds av ett svenskt tillträde till konventionerna. Sålundahar utarbetats förslag till lag om ansvarighet för oljeskada till sjöss, som ihuvudsak bygger på ansvarighetskonventionen. Vidare läggs i promemorian framförslag till lag med anledning av tUlträde till fondkonventionen.Slutligen föreslås vissa ändringar i sjölagen (1891: 35 s. 1), lagen (1972:275) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg och lagen (1966: 664) medvissa bestämmelser om immunitet och privilegier. Ifråga om den närmare innebörden av de i departementspromemorian framlagdaförslagen och promemorians innehåll i övrigt hänvisas till bilagan. 3.1 Frågan om tillträde till konventionerna ochlagstiftningens allmänna innehåll Det i departementspromemorian framförda förslaget attSverige skall tillträda både ansvarighetskonventionen och fondkonventionen harinte mött någon gensaga under remissbehandlingen. I åtskilliga remissyttrandenuttalas tillfredsställelse över att den reglering som de två konventioneniainnebär har kommit till stånd på det internationella planet. Kommerskollegiumframhåller att strävänden att komma till rätta med de problem somutsläpp av olja från fartyg vållar i olika hänseenden senast har lett till 1972års lagstiftning om åtgärder mot vattenförorening frän fartyg och attkonventionerna utgör ett värdefullt komplement till denna lagstiftning.Handelskammaren i anser att konventionerna innebär en rimligansvarsfördelning mellan lastägare och transportörer. Redareföreningenframhåller visserligen att den kompromiss mellan olje- och rederiintressenasom konventionerna sammantaget representerar inte överensstämmer med föreningensgrundsyn att ansvaret i största möjliga mån borde ha kanaliserats tUlproducenterna. Föreningen finner det dock värdefullt att en klar fördelning avansvarigheten kommer till stånd. uttalar att det förefaller Uggaväl i linje med den i i många sammanhang demonstrerade positivainställningen till miljövärdsproblemen att genom tidig anslutning tillkonventionerna medverkar tUl att sätta dem i kraft och att därmed skapa degarantier som konventionema ger för dem som drabbas av oljeskador. Åtskilliga remissinstanser har behandlat frågan om ettsvenskt tUlträde till ansvarighetskonvention bör vara beroende avfondkonventionens ikraftträdande. Hovrätten för , sjöfartsverketoch i anser att bör tillträda ansvarighetskonventionenäven om fondkonventionen inte kommer att träda i kraft. Länsstyrelsenframhåller att det är särskilt viktigt att det strikta ansvaret förfartygsägaren införs. hävdar däremot att eninternationell fond för ersättning av oljeskador är en förutsättning för attansvarighetskonventionen skall kunna få en praktisk och komm.ersielltillämpning. Föreningen anser därför att ansvarighetskonventionen börtillträdas av endast under föratsättning att fondkonventionen träder ikraft med eller i vart fall efter ansvarighetskonventionen.Samma inställning i ratifikationsfrågan intar ångfartygs assuransförening och försäkringsinspektionen. uttalar att denföreslagna lagstiftningen skulle förlora något i konsekvens och helhet om fondkonventionen kom att falla utanför regleringen. Frågan om ansvarigheten för skador orsakade av okändafartyg har 2 1973.1 saml. berörtsav flera remissinstanser. i anser sålunda attskador orsakade av okända fartyg borde ha omfattats av fondkonventionen.Länsstyrelsen i påpekar att flertalet oljeskador som drabbar densvenska kusten orsakas av icke identifierade fartyg och anser det beklagligtatt fondkonventionen inte är tilllämplig på sådana skador. Detta problemskulle enligt mening dock kunna bemästras genom ettmärkningssystem av olja, som gör det möjligt att identifiera från vilket fartygden skadevållande oljan härrör. anser att inomMellanstatUga rådgivande sjöfartsorganisationen (IMCO) bör söka verka för enlösning av detta problem. anser det önskvärt att deninternationella fonden blu: ersättningsskyldig även för skador orsakade av ickeidentifierade fartyg. Även fiskeriintendenten i övre norra distriktetframhåller svårigheten att kunna visa från vilket fartyg ett oljeutsläpphärrör. En förutsättning för att det föreslagna ersättningssystemet skall kunnafungera väl är enligt hans mening att de transporterade oljorna märkes på någotsätt så att eventuella utsläpp går att identifiera. i Göteborgsoch län, polismyndigheten i polisdistrikt och hävdar att i bör upprättas en särskild fond förersättning av oljeskador som orsakats av okända fartyg. En tillfredsställandelösning är enligt den som föreslagits av räddningstjänstutredningeni betänkandet (SOU 1971: 50), nämligen att staten skall svaraför alla kostnader för bekämpning av olja som flutit i land från havet samt attstatens kostnader belastar oljebranschen genom en höjning av energiskatten påoljor. Även betonar vikten av att kostnaderna för deicke spårade oljeutsläppen i sin helhet belastar oljebranschen. Denbetydelse fondkonventionens ersättningssystem kan få för genomförandet avräddningstjänstutredningens förslag berörs av i län.Länsstyrelsen påpekar därvid att enligt förslaget staten skall svara för allakostnader för bekämpning av ilandfluten olja och att statens ökade kostaaderför detta avses belasta oljebranschen genom höjning av energiskatten på oljor.Skulle fondkonventionens utdebiteringsregler genomföras kommer detta enligtlänsstyrelsens uppfattning måhända att leda till en olycklig dubblering avoljebranschens avgifter. förutsätter att denna fråga beaktas dålagstiftningsarbetet slutförs. Det framhålls vidare att de idepartementspromemorian framlagda förslagen inte bör utgöra något hinder motatt räddningstjänstutredningens angelägna förslag genomförs. Deflesta remissinstansema uttalar sin tillfredsställelse över de framlagdalagförslagen eller förklarar sig inte ha något att erinra mot de principiellalösningar förslagen innehåller. anser de föreslagnalagarna vara väl utformade och anser de valdalösningama väl avvägda. rigesfartygsbefälsförening uttalar att förslagen utgör en skälig avvägning mellanberörda intressen. förklarar sig i princip inte hanågot att erinra mot de framlagda lagförslagen även om inspektionen anser detvara svårt att överblicka hur vissa av bestämmelserna kommer att fungera vidderas tillämpning i praktiken. anser att införandet avett strikt ansvar för redaren kommer att leda tiU starkare kontroll ombord ochen minsknmg av antalet utsläpp, särskilt när metodema att spåra källan tilloljeutsläpp har förfinats. Förbundet uttalar vidare att fartygsägarens rätttill begränsning av ansvarigheten inte torde motverka en sådan utveckling. Mankan enligt förbundets mening också vänta sig att den nya lagstiftningen kommeratt leda till en intensifiering av den skadeförebyggande och denskadeavhjälpande verksamheten, som i många fall har fått utföras medmycket små förhoppningar om kostnadsersättning. 3.2Metoden för konventionernas införlivande med svensk rätt Åtskilligaremissinstanser har behandlat frågan om metoden för konventionemasinförlivande med svensk rätt. uttalar därvid attinförandet i svensk lagstiftning av intemationeUa konventioner i princip börske genom att konventionerna görs tUl-lämpliga som svensk lag.Visserligen medger tingsrätten att vissa av ansvarighetskonventionensbestämmelser är ganska svårtillgängliga och att det finns behov avintermättsliga bestämmelser utöver konventionens innehåll. Tingsrätten anserdet dock kunna ifrågasättas om detta utgör tUlräckliga skäl att frångåprincipen att göra ansvarighetskonventionen tUlämplig. Hovrättenför anser att den föreslagna metoden för införlivandet tordekunna godtas. har ingen erinran mot formen för den föreslagnalagstiftningen. uttalar att konventionemas anpassning till detsvenska rättssystemet synes vara gjord på ett riktigt sätt. tillstyrker att de båda konventionernas regler införlivas med svenskratt i enlighet med vad som föreslås i departementspromemorian. Länsstyrelseni anser att den föreslagna formen för lagstiftning kanaccepteras även om det inte helt kan uteslutas att vissa svårigheter kan uppståvid tillämpning av fondkonventionens direkt tUl svensk lag överfördabestämmelser. hävdar däremot att den valda metoden inte tordeleda till den åsyftade klarheten. De båda konventionernas inbördes samband ärenligt föreningens uppfattning så starkt, att någon åtskillnad inte bör görasnär det gäller sättet för införandet i . Även om den särskilda ansvarighetslagensakligt sett synes överensstämma med ansvarighetskonventionen, anserföreningen att avvikelser i den språkliga utformningen kan ledatill icke avsedda konsekvenser vid rättstillämpningen. Föreningen framhållerockså att lagen i praktiken torde komma att tolkas mot bakgrand av den egentligatexten i de båda konventionema och att resultatet endast blir att mantillskapat en ytterligare komplikation såväl för den skadelidande som förredaren. Föreningen kan inte heller anse att skäl förebragts som talar för attden särskilda lagen vore att föredra. Enligt föreningens mening är det vidarebeklagligt att nordisk enighet inte har kunnat uppnås i detta avseende.Handelskammaren i framför Uknande synpunkter. Handelskammaren uttalaratt man i och synes införa konventionerna genom att i resp.sjölagar hänvisa till konventionstexterna. Genom att använda denna metod tordeman få en något bättre garanti för en likformig anslutning från de enskildaländernas sida, något som enligt handelskammaren är av stor vikt. i anser att man kan diskutera lämpligheten av att ifråga om två konventioner, som hänger så intimt samman, välja olika vägar förderas införlivande med svensk rätt och att det kan ifrågasättas om det frånintemationell rättsenhetssynpunkt inte hade varit lämpligare att direktinförliva ansvarighetskonventionen med svensk lagstiftning. Föreningen finnerdock med viss tvekan de använda tillvägagångssätten skäliga mot bakgrund av deargument som anges i departementspromemorian. Föreningen beklagar att det intehar varit möjligt att få tiU stånd en gemensam nordisk lagstiftning och attdet av tekniska skäl inte ansetts möjligt att infoga den föreslagnalagstiftningen i den svenska sjölagen. I motsats tiU vad som anförts ipromemorian finner föreningen det vara av stort praktiskt värde att de nordiskasjölagarna så långt som möjligt är identiska och detta även när det gällerparagrafnumreringen. Deti departementspromemorian framförda förslaget att ansvarighetskonventionensansvarighetsregler i sin helhet skall göras tillämpliga också på fartyg sominte befordrar olja som bulklast när det gäller skada som uppkommit i Sverigetillstyrks av hovrätten för , och Sverigesångfartygs assurans förening. uttalar därvid, att verket tarför givet att dessa regler även blir tillämpliga på fall då olja släppts utfrån ett fartyg utanför territorialvatten och oljan drivit in mot densvenska kusten och där orsakat skada. Verket framhåller vidare att det i ochför sig är mindre tUlfredsstäUande att den särskilda högre gränsen enligtansvarighetskonventionen inte skulle kunna tillämpas på alla fartyg vid skadorinom svenskt område. I praktiken torde emellertid enligt verkets meningbegränsningsbeloppen enligt konvention om begränsning avredareansvaret vara tiUräckliga vid oljeskador orsakade av andra fartygän tankfartyg med bulklast. har inte något atterinra mot att den svenska lagstiftningen görs tillämpUg även på fartyg sominte transporterar olja som bulklast under förutsättning att reglerna ombegränsning och kanalisering av ansvarigheten och om obligatorisk försäkringinte kommer att gälla beträffande sådana fartyg. anser däremotatt det inte f. n. föreligger något behov att införa strikt ansvar föroljeskada orsakad av torrlastfartyg. Om rätt avvägda åtgärder vidtas vidoljeutsläpp behövs enligt redareföreningens uppfattning inte någonsärlagstiftning såvitt avser skada orsakad av utsläpp från sådana fartyg.Föreningen påpekar att gällande konventioner förbjuder nära nog alla frivilligautsläpp av olja och att ett större fri-vilUgt utsläpp från ett torrlastfartygdärför regelmässigt torde strida mot gällande lag och tyda på uppsåt ellerförsiunmdse från redarens sida. De ofrivUliga utsläppen från torrlastfartyg börenligt föreningen vara jämförelsevis begränsade. Även om lagstiftning förtorrlastfartyg inte är påkallad, vill dock föreningen inte bortse frånatt det i efterhand kan visa sig lämpligt att låta dén nya lagen gälla ävenför sådana fartyg. Föreningen föreslår därför att den föreslagna bestämmelsenom utvidgning av tillämpningsområdet till att omfatta skada orsakad av fartygsom inte för olja som bulklast visserligen bör intas i lagen men att dennabestämmelse inte bör träda i kraft förrän Kungl. Maj:t eller den myndighet somKungl. Maj:t bestämmer förordnar därom. i ställersig med hänsyn till önskvärdheten av intemationell rättsenhet tveksam tiU enutvidgning av tillämpningsområdet att omfatta även skada som härrör från andrafartyg än sådana som transporterar olja som last i bulk men finner den gjordaavvikelsen försvarlig mot bakgrund av de skäl som anges i departementspromemorian. Förslaget att göra lagensregler om ansvarighet och ansvarsbegränsning tUlämpliga även på krigsfartygoch därmed jämställda statsfartyg har berörts av hovrätten för ,som tillstyrker förslaget i denna del. Frågan om den föreslagnalagstiftningen bör göras tillämplig även på skada orsakad av icke beständigaoljor har behandlats av och generaltullstyrelsen.Sjöfartsverket anser att det inte föreligger tiUräckliga skäl att undanta delättare oljorna från den svenska lagstiftningens tillämpningsområde. Verketframhåller att den i promemorian lämnade uppgiften om den relativt ringaomfattningen av sjötransporter av lättare oljor främst torde avse världenstotala sjötransporter, vUka ännu helt domineras av råoljetransporter tilloljeraffina-deriema. Även då det gäller den lokala sjöfarten på svenska hamnarär visserUgen råoljetransporterna avsevärda, men dessa avser enligt verkethuvudsakligen transporter ingående från havet till våra få raffinaderier. Ifråga om kvantiteter och än mera antalet fartygsanlöp är enUgt verketsuppfattning transporter av produkter från raffinaderierna till ett mycket stortantal hamnar i landet mera väsentlig. En avsevärd del av dessa transporteravser eldningsolja 1 eller 2 eller andra lättare oljor. Verket framhållervidare att det visserligen är i och för sig riktigt att de skador som uppkommertiU följd av utsläpp av lätta oljor i regel är mindre än de som förorsakas avbeständiga oljor men påpekar att även de lätta oljorna kan föranleda skador.Det förefaller då enligt verkets uppfattning svårt att finna bärande skäl förståndpunkten att den som har drabbats av skada av lätt olja skall hasvårigheten att enligt allmänna skadeståndsrättsliga regler visa att skadan harföranletts av vårdslöshet under det att annan, som drabbas av kanske lika svåreller mindre omfattande skada, orsakad av beständig olja, kan åberopa desärskilda reglerna om ägarens strikta ansvarighet för oljeskada.Generaltullstyrelsen anser att ansvarighetskonventionens definition av oljatorde vara utformad med tanke på de synliga miljöskador som löskomnaoljeprodukter kan orsaka. Enligt vad som är känt måste man enligtstyrelsen räkna med att också lätta oljor kan orsaka allvarliga skador på detmarina livet i strandzonen och i grundare kustvatten genom att de kaninnehålla betydande mängder aromatiska kolväten, även om dessa oljor snabbtavdunstar och därför lämnar inga eller ringa spår efter sig. Styrelsen anserdet därför kunna ifrågasättas om inte begreppet olja för svenskt vidkommandeborde få en vidare innebörd. I detta sammanhang kan nämnas att naturvårdsverketförklarar sig se fram mot en utvidgning av ansvarighetskonventionen till attavse bunkerolja i samtliga fartyg, tunna oljor, laster med kemikalier ochtorrlastfartyg. Fråganom ansvarighetskonventionens tillämplighet på andra skador än föroreningsskadortas upp av generaltullstyrelsen, som ifrågasätter riktigheten av den i promemorianhävdade tolkningen av konventionen att denna inte omfattar brandskador.Styrelsen påpekar att råolja i vissa fall är lättantändlig även i vatten ochatt det därför enligt styrelsens mening kan vara en tillfällighet om skadornaav ett oljeutflöde består i förorening eller om skador uppstår tUl följd av attden löskomna oljan helt eller delvis tar eld. Styrelsen anser det inte vararimligt att ansvarigheten skall begränsas därför att oljan eller del därav tareld. På grund härav föreslår styrelsen att ansvarighetslagen skall göras tUlämpligäven på brandskada.