prop · FW03123 · 1973-12-31 00:00:00 — För finner jag del naturligt att en bestämmelse i TF angående reklamförbud fåravse alla drycker som innehåller någon del alkohol och alla varor med tobak sombeståndsdel men inga artiklar härutöver. Vad särskilt gäller de alkoholsvagadryckerna, säsom lättöl, vUl jag erinra om att bestämmelsen i TF bör vara enrambestämmelse. Den behöver och bör inte ge uttryck för några närmarealkoholpolitiska överväganden. Dessa fär i stället påverka utformningen avbestämmelserna i en eventuell särskild lagstiftning om begränsningar av alkoholreklamen.Liksom utredningen anser jag alltså alt den krets av varor som kan undantasfrån TF:s exklusivitet bör beskrivas med uttrycken "alkoholhaltigadrycker" och "tobaksvaror". På grundav vad jag nu sagt förordar jag att möjlighet öppnas till generella ingripandenmot kommersiell reklam i tryckt skrift för alkohol- haltiga drycker och tobaksvaror. En bestämmelse som gersådan möjlighet bör las in i TF och där ges formen av ett ramstadgande.Bestämmelsen bör utformas så att det utan hinder av TF kan meddelas förbud motreklam som används vid marknadsföring. Därmed öppnas också möjlighet tillmindre långt gående inskränkningar. Det är därvid väsentligt att ramen inlegörs så vid att annat än kommersiella reklammeddelanden kan inbegripas. föreslagit bör de närmare reglerna rörande förbud mot reklam ges ilag. Jag föreslår alltså att i 1 kap. TF tas in en bestämmelseav innehåll alt i fråga om förbud mol kommersiell annons i den mån annonsenanvänds vid marknadsföring av alkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror gällervad som föreskrivs i lag. Bestämmelsen bör, som utredningen föreslår, tas in ien ny paragraf, 9 §, 1 fråga om den närmare innebörden av den föreslagnabestämmelsen vill jag anföra följande. Som framgår av vad jag har anfört i det föregående kan detinte komma i fråga alt från TF undanta alla uppgifter i tryckt skrift som avseralkohol eller tobak och som kan innebära att konsumtionen av sådana varorfrämjas. Av bestämmelsen måste alltså framgå vilka meddelanden som skall kunnaträffas av förbud mot alkohol- eller tobaksreklam. Jag delar utredningens uppfattning all gränsen mellan vadsom omfattas av och vad som kan falla utanför TF bör bestämmas så alljournalistiken inte drabbas. Endast meddelanden som har rent kommersiellkaraktär bör kunna undandras TF:s exklusiva tillämpning. Avgränsningen har iden av mig föreslagna bestämmelsen, liksom i utredningens förslag, gjorts genomuttrycket kommersiell annons. Till skUlnad från utredningen anser jag det inte behövligtall i TF särskilt definiera uttrycket kommersiell annons. Risken för att detlauttryck skall ge upphov lill tillämpningssvårigheler torde inte vara stor om,som jag föreslår, undantagsstadgandet begränsas lill att avse alkohol-och lobaksreklam.Jag delar emellertid i allt väsentligt utredningens mening om hur begreppet ifråga bör tolkas. För del första skall det alltså vara fråga om enframställning som kan sägas ingå i en annons. Härvidlag kommer främsttidningsannonser i åtanke. Bestämningen innebär att redaktionell text alltjämtär tryggad av , I allmänhet föreligger inte några svårigheter attskilja annonser från den redaktionella texten. Den rent yttre utformningen bördock inle vara ensamt utslagsgivande. Att i lagtexten särskilt framhålla altvissa meddelanden är all anse som jämställda med annonser har jag funnit opåkallal.Ett sådant tillägg skulle kunna leda till en från tryckfrihetssynpunkl inteönskvärd extensiv tolkning av bestämmelsen. Till annonser är givelvis althänföra reklammeddelanden på bl, a, affischer och i broschyrer. För del andra skall gälla alt annonsen är kommersiell.Häri ligger dels att den utgör ell medel lör marknadsföring av vara, någol somuttryckligen framgår av den föreslagna lagtexten. Meddelandet i annonsen skallalltså vara sådant att av innehållet framgår alt meddelandet är avselt altfrämja avsättning av vara. Dels innebär bestämningen alt annonsmedde- landet skall ha rent kommersiella förhållanden tillföremål, dvs. avse näringsidkares näringsverksamhet eller där tillhandahållenvara. Av vad jaghar sagt nu framgår alt åsiktsannonsering i fråga om alkohol och tobak fallerutanför undantagsbestämmelsens tillämpningsområde. Under remissbehandlingen hardiskuterats vad som bör gälla beträffande s, k, blandade meddelanden, dvs.framställningar som innehåller både reklam för viss vara och vid sidan härom,opinionsbildande eller nyhets-förmedlande inslag. Av särskUt intresse i detlasammanhang är propagandan för övergång från starkare till svagarealkoholdrycker. De moment i denna propaganda som direkt är inriktade på all påverkaallmänhetens alkoholvanor kan enligt min mening aldrig bli föremål föringripande vid sidan om TF. Alt en annons innefattar sådana rentopinionsbildande inslag bör å andra sidan inle utesluta all del av annonsen somsyftar till ökad avsättning av viss vara drabbas av ett förbud motalkoholreklam. Huruvida annonsen till någon del skall betraktas som kommersiellfår emellertid bedömas i del särskilda fallet. Jag ser inte någon anledning altnu ingå i närmare diskussion av frågan. Jag anser mig nämligen kunna förutsättaatt en lagstiftning om begränsning av alkoholreklamen utformas så att den intedrabbar reklam som är ett led i den av det allmänna förda alkoholpolitiken. Detär naturligtvis inte heller med tanke pä den annonsering som bedrivs av t. ex.Systembolaget som önskemål om begränsningar i alkoholreklamen har förts fram.Till undvikande av missförstånd vill jag tillägga att annons som härrör frånannan än den som har kommersiellt intresse av att avsätta en annonserad vara aUtidfaller utanför begreppet kommersiell annons, I den av utredningen föreslagna bestämmelsen i TF omalkohol- och tobaksreklamen hänvisas helt allmänt till vad som är stadgat ilag. En sådan avfattning öppnar emellertid möjlighet till inskränkningar itryckfriheten utöver vad som är avsett. Enligt min mening bör av TF framgåvilka ingripanden mot den kommersiella reklamen för alkohol och tobak som kankomma i fråga. I deparlementsförslaget har dessa ingripanden betecknats medordet förbud. Förbud mol kommersiell tobaks- och alkoholreklam kan förstoch främst ges genom lagbestämmelser som direkt riktar sig lill annonsö-rer,tidningsföretag, m. fl. Utan hinder av 1 kap. 3 § TF kan alltså i lag meddelasföreskrifter om straffpåföljd och annan rättsverkan av överträdelse av ettförbud och om vem som skall kunna göras ansvarig. Någol hinder föreligger inleatt låta påföljd träffa annonsören. Överträdelse av ett reklamförbud innebärinte iryckfrihetsbrott. om tillsyn, åtal och rättegång itryckfrihetsmål blir alltså inle lillämpliga. Förfarandet vid prövningen får istället följa bestämmelser i allmän lag. Självfallet behöver ett annonsförbud inle ha innebörden avtotalförbud. Förbudet kan inskränkas att gälla vissa varor, det kan innefattavillkor för annonseringen eller annars avse begränsningar i rätten attannonsera vilka är mindre långtgående än ell fullständigt förbud. Ordet förbud är avselt att täcka också ettförbudsförfarande av den typ som anges i 1 § marknadsföringslagen, dvs. innebär att myndighet meddelar förbud, ev. vid vite, molviss annonsering i tryckt skrift. Pä denna väg kan alltså alkohol- ochtobaksreklamen begränsas även i andra fall än då ett ingripande mot sådanreklam är möjligt med slöd av gällande bestämmelser i marknadsföringslagen. 1lag kan vidare ges bestämmelser som innebär att myndighet eller annat allmäntorgan uppställer villkor om eller på annat sätl medverkar till antagandet avbranschöverenskommelser rörande alkohol och tobak och eventuellt tillgripersanktionsåtgärder om överenskommelse åsidosätts. Bestämmelser av den art somjag har angett nu kan med stöd av förevarande undantagsbestämmelse komma tillstånd även i den mån de skulle anses strida mol reglerna i 1 kap. 2 § TF. Den föreslagna bestämmelsen i TF om alkohol- och lobaksreklammedger inte andra avsteg från den tryckfrihetsrätlsliga regleringen än dem somjag har angett. Särskilt vill jag understryka att stadgandet inte lämnar slödför någon form av förhandsgranskning av en skrift. Också omförfattares och uppgiftslämnares anonymitet är fortfarande tillämpliga. påpekar kommer emellertid bestämmelserna i 3 kap. 2 och 3 §§ TFinte att gälla vid ingripande mot tryckt skrift med stöd av en eventuell lag omförbud mot alkohol- och tobaksreklam, efiersom det vid sådant ingripande inteär fråga om tryckfrihetsprocess. Anonymitetsskyddet enligt 3 kap. 1 och 4 §§ TFviker alltså för skyldigheten att vittna i mål om överträdelse av förbud molalkohol- eller tobaksreklam. Vidare vUl jag framhåUa att om reklam, varigenomett förbud i fråga om annonsering beträffande alkohol- eller tobaksvaror haröverskridils, skulle innebära missbrak av tryckfriheten, TF alhjämtär tillämplig i delta avseende. Medanledning av vad som har uttalats under remissbehandlingar vill jag slutligenpåpeka all den föreslagna bestämmelsen inle har så vidsträckt innebörd att denmedger ingripande mot en annons sä snart denna avbildar alkoholhaltiga dryckereller återger en röksiluation. Det framgår av lagtexten all ett ingripandeförutsätter alt en alkoholhaltig dryck eller en lobaksvara marknadsförs i annonsen.Så kan emellertid vara fallet även om annonsen i första hand avser reklam förannan vara. Avgörande blir bl. a. det sätl på vilket alkoholdrycken ellertobaksvaran framhävs i annonsen, 5.2 Kreditupplysningsverksamhet i tryckt skrift 1 det föregående har jag redogjort för huvuddragen i KUU:sförslag till reglering av kreditupplysningsverksamhelen. Detta har i sinahuvuddrag mottagits positivt vid remissbehandlingen. Jag anser mig redan nukunna konstatera att det föreligger ert klart behov av en reglering av dennaverksamhet efter i huvudsak de principer som ligger lill grund förutredningsförslaget. Jag räknar med att ett förslag på grundval av KUU:sbelänkande skall kunna läggas fram för , KUU:s förslag innehåller som den föregående redogörelsenvisar regler även för sådan kredilupplysningsverksamhet som bedrivs genomtryckt Prop, 1973:123 49 En reglering på detta område kan inle genomförasulan ändring i TF. Eftersom en sådan ändring kräver beslut av börfrågan härom tas upp , så all det finns förutsättningar för alt ettförsta beslut i frågan skall kunna fattas vid årets vårsession, varefter ett definitivtavgörande kan komma till stånd , sedan ställning har tagils till KUU:sförslag i övrigt. Det förslag lill ändring i TF som KUU har lagt fram hargett flera remissinstanser anledning att framhålla betydelsen av att TF:sgrundläggande principer så långl möjligt upprätthålls. Flertalet av deremissinstanser som har yttrat sig i frågan har emellertid ansett de skäl som KUUhar anfört för sitt förslag hållbara och tillstyrkt förslaget, MMU har däremotmenat att grundsatsen om pressens allmänna informationsrätl är av sådan samhälleligvikt att något undantag från TF:s exklusivitet inte bör göras beträffande kredilupplysningspublikationer. Även enligt min mening är del av utomordentligt stor viktatt TF:s grundläggande princip om rätten att framföra åsikter och meddelauppgifter i tryckt skrift inle urholkas. De inskränkningar som kan komma ifråga när del gäller de särskilda kreditupplysningspublikationer-na gåremellertid inte ut på att begränsa den fria åsiktsbildningen i samhället ellerhejda nyhetsförmedlingens informationsflöde. Även dessa publikationer syftarvisserligen till att sprida information. Informationen är emellertid av sådanart alt tryckfrihetsrättsliga hänsyn gör sig gällande i betydligt mindre gradän eljesl, medan intresset att skydda den enskildes personliga integritetframträder med särskild styrka. Kreditupp-lysningspublikationerna är ju, liksomannan kredilupplysningsverksamhet, inriktade på all utlämna uppgifter omenskildas mer eller mindre privata förhållanden. De hänsyn till den personligaintegriteten som motiverar restriktioner i fråga om kreditupplysningsverksamheli allmänhet kan sägas vara ännu mer beaktansvärda då det gäller publikationerna,efiersom offentliggörande i tryckt skrift ger betydligt vidare spridning änkreditupplysning i annan form. Det kan dessutom, som KUU har påtalat, befarasalt en reglering som endast omfattade andra kreditupplysningsformer skulle ledatill att behovet av kreditupplysningsservice i allt större utsträckning skulletillgodoses genom publika-tionsverksamhel med de ökade risker för den enskildesintegritet som detta kunde medföra. Enligt min mening kan därför en regleringav kreditupplysningsverksamhelen inte lämna den del av denna verksamhet sombedrivs genom tryckt skrift ål sidan. Som framgår av del sagda anser jag inteheller att de inskränkningar som kan komma i fråga beträffande publikationernaär av sädan art att de skulle kunna äventyra TF:s grundläggande principer. Jag är ense med KUU om alt den ändring i TF som krävs förreglering av tryckta kredilupplysningspublikationer inle bör ske genom enanknytning till bestämmelserna om tryckfrihetsbrotl i 7 kap, TF. Regleringen ifråga om sådana publikationer bör i stället, på samma sätl som jag harförordat i fråga om viss kommersiell reklam, ges den formen all del i 1 kap, TFinförs en bestämmelse som öppnar möjlighet att meddela föreskrifier om dem ilag, 1 saml Nr 123 När det gäller den närmare utformningen avundantagsbestämmelsen i TF har olika åsikter framförts underremissbehandlingen. En del remissinstanser har accepterat KUU:s förslag medanandra, främst JK och MMU, framfört kritik mol detta, JK har särskiltunderstrukit att avgränsningen av det område som undantas från grundlagsskyddetbör komma till tydligt uttryck i TF. Likartade synpunkter har framförts av MMU,som. särskUl pekat på all del av KUU föreslagna stadgandet gör det möjligt altföreskriva lillståndstvång för kreditupplysningsverksamhel i tidningar och attinföra regler om förhandsgranskning av kreditupplysningspublikationer, vilketär oförenligt med principen att kontroll av tryckta skrifter inte skall kunnaske annat än i efterhand. 1 likhet med vad som gäller i fråga om kommersiell reklami tryckt skrift bör det inle öppnas möjlighet att i lag som meddelas vid sidanom TF meddela bestämmelser om förhandsgranskning. Jag delar också uppfattningenall del inte bör vara möjligt alt föreskriva tillslåndstvång för kreditupplysningsverksarnheti tryckt skrift. Undanlagsbestämmelsen i TF för kreditupplysningspubUkationerbör sålunda enligt min mening ges sådan utformning att del klart framgår ivilka hänseenden dessa publikationer undanlas från TF och att möjligheten all ilag föreskriva tillständslvång eller förhandsgranskning utesluts. MMU har föreslagit att undantaget från TF begränsas möjlighet att i allmän lag meddela bestämmelser om förbud mol saml påföljdoch ersättningsskyldighet för offentliggörande i tryckt skrift av kreditupplysning,som innebär otillbörligt intrång i enskilds personliga integritet eUer sommedför att skada tillfogas enskild eller juridisk person genom alt orikliguppgift lämnas om denne, MMU framhåller alt en sådan konstruktion avstadgandet i väsentliga delar torde täcka bestämmelserna i den föreslagna lagenom kreditupplysning. Denna innehåller reglerom förbud mol viss kredilinformalionoch om skadestånd. Däremot föresläs inte några särskUda bestämmelser omstraffansvar. Enligt min mening är den av MMU föreslagna utformningen avbestämmelserna i förenad med påtagliga fördelar. Jag anser emellertid attdet inle behöver uttryckligen anges alt möjlighet finns all föreskriva påföljdför offentliggörande av. Liksom i fråga om förbud motkommersiell annons för alkohol och tobak anser jag att det förhållandet allförbud skall kunna föreskrivas mol sådant offentliggörande ocksä innefattarmöjlighet att föreskriva mindre omfattande begränsningar och att förena förbudoch begränsningar med föreskrift om påföljd, I övrigt förordar jag altbestämmelserna i ges en uppläggning som ansluter till MMU:s förslag. Jag vill erinra om att en undantagsregel av nu angiven typgivetvis inle sätter TF;s regler om ansvar och ersättningsskyldighet på gmnd avtryckfrihetsbrotl ur kraft. Införs särskilda lagregler angående kredilupplysningspublikationerkan det därför tänkas att offentliggörande av en viss uppgift i en sådanpublikation innefattar både tryckfrihetsbrott och överträdelse av den särskildalagen. Till de konkurrensproblem som uppkommer i detta sammanhang blir detanledning att återkomma under det fortsatta arbetet med förslaget till lag omkreditupplysning. Enligt KUU:s förslag skall den som utger enkreditupplysningspublikation vara skyldig att rätta eventuella felaktigauppgifter som lämnas i verksamheten. MMU har påpekat att en regel med dennainnebörd skuUe utgöra det första exemplet i svensk räll på en lagbestämdskyldighet lill berikligande i tryckt skrift. MMU har avstyrkt förslaget idenna del, bl. a. med hänvisning tUl att det i MMU:s eget uppdrag ingår att taställning tiU frågan om generella regler om genmäle och berikligande. För egendel anser jag att en föreskrift om skyldighet att rätta felaktiga uppgifter ioch för sig utgör ett viktigt komplement till regler om förbud mot ochskadeståndsansvar för sådana uppgifter. Enligt min mening behöver det inleuppfattas som ett föregripande av MMU:s arbete om man inför regler omrättelseskyldighet i fråga om oriktiga uppgifter på det speciella område dethär gäller. Jag anser inte alt man kan förlila sig på att rättelse alltid skallkunna åstadkommas på frivillig väg som led i pressens självsanerandeverksamhet. Som MMU har framhäUit kan man inte föreskriva skyldighet all rättafelaktiga uppgifter i tryckta kreditupplysningspublikationer ulan uttryckligt slödi TF. Undanlagsregeln för sådana publikationer bör därför utformas så alt denger möjlighet att införa rättelseskyldighel genom lag. Jag vill tillfoga altdel synes mig lämpligt att med oriktiga uppgifter jämställa uppgifter som ärmissvisande. KUU:sförslag till lag om kreditupplysning innehåller en bestämmelse om förbud molinsamling och lagring av sådana uppgifter som inte får utlämnas. Detta förbudskall enligt, förslaget gälla även för kreditupplysningsverksamhet som bedrivsgenom tryckt skrift. Jag vill med anledning härav påpeka att ell sådant förbudenligt min mening inte skulle innebära intrång i den frihet att meddelauppgifter för offentliggörande i tryckt skrift som garanteras genom stadgandeti 1 kap. 1 § andra stycket TF. Förbudet riktar sig nämligen mot utgivaren ochinte mot meddelaren. På grund härav och då ell förbud av delta slag inte hellerskulle strida mot någon annan regel i TF erfordras i detta hänseende inte någotundantag från . I dettasammanhang bör också las upp frågan om del av KUU föreslagna tillsynsorganetsgranskningsverksamhet skulle kunna komma i konflikt med bestämmelserna omanonymitetsskydd för meddelare i 3 kap. 1 § andra stycket och 4 § andra stycketTF. Tillsynsorganel skall enligt förslaget kunna ta del av register och andra handlingarsom rör kreditupplysningsverksamheten. Om sådan granskning sker hos företag somlämnar kreditupplysningar i en tryckt publikation, kan den leda till attidentiteten hos en person som har lämnat upplysningar för offentliggörande ipublikationen avslöjas. Risken härför torde dock vara ganska liten. Till en böriankan påpekas att det knappast finns anledning all anordna granskning av dennatyp hos företag som enbart bedriver publikationsverksamhel. Problemet bliralltså i huvudsak begränsat till sådana fall då företaget också bedriver kreditupplysningsverksamheli annan form. Vidare är att märka att skyddet för meddelare gäller endast omupplysningen har lämnats för offentliggörande i tryckt skrift. regel torde den som ger ut en kredilupplysningspublikationsamla in material på sådant säll att något anonymitetsskydd för meddelare inleblir aktuellt. Det torde dessutom i de flesta fall förhålla sig så all enbarttillgången till en viss uppgift inle är tillräcklig för all fastställa från vemuppgiften härrör. Mot bakgrund av det nu anförda anser jag inte att risken föralt meddelares anonymitet skulle kunna röjas i enstaka undanlagsfall bör fålägga hinder i vägen för en granskningsverksamhel som ulgör ett nödvändigt ledi en effektivt fungerande tillsyn över kreditupplysningsbranschen. Enligt 3 kap. 1 § andra stycket TF kan anonymitetsskyddetinskränkas genom bestämmelse i lag. Någon undanlagsregel i TF behövs såledesinte för att tillgodose de nu angivna synpunkterna. Vad som har sagts om förhållandel mellan bestämmelsernaom anonymitetsskydd och reglerna om tillsynsorganets insyn äger tillämpningäven på de av KUU föreslagna regler som rör den enskildes rätt till insyn iform av rätt lill regislerbesked m. m, KUU harföreslagit att undanlagsbestämmelsen i TF skall begränsas lill yrkesmässig kreditupplysningsverksamhel.Härmed avses enligt utredningen sådan kreditupplysningsverksamhel som bedrivsi förvärvssyfte eller i övrigt i mera betydande omfattning. KUU harunderstrukit att regleringen endast gäller sådana publikationer som utges i kreditupplysandesyfte och att det är av stor vikt alt regleringen inte träffar tryckt skriftsom utges i mer allmänt informerande syfte. Utanför regleringen faller sålundaenligt förslaget bl. a. sådana tillfälliga meddelanden om inträffade konkursero. d, som förekommer i dagstidningar. Under remissbehandlingen har gjorts gällandeatt den av KUU föreslagna formuleringen inte innebär en lillräckligt klar avgränsningmot andra tryckta skrifter. För egen del anser jag emellertid inte all någonytterligare precisering av undantagsregelns tillämpningsområde behövs. Eftersomdet krävs alt offentliggörandet skett i yrkesmässig kreditupplysningsverksamhelär det uppenbart att regleringen inte omfattar allmänt informationsmaterial idagstidningar eller tidskrifter. F, n. förekommer över huvud taget ingameddelanden i dagspressen som kan anses ingå i yrkesmässig kreditupplysning. Med hänvisning till del anförda föreslår jag alt det i 1kap, TF införs ett stadgande av innehåll att bestämmelser ulan hinder av TF fårmeddelas i lag dels om förbud mot offentliggörande i yrkesmässig kreditupplysningsverksamhelav kreditupplysning, som innebär otillbörligt intrång i enskilds personligaintegritet eller som innehåller oriktig eller missvisande uppgift, dels omersättningsskyldighet för sådant offentliggörande och dels om rättelse av orikligeller missvisande uppgift. Stadgandet bör kunna införas i direkt anslutning lillden av mig i del föregående förordade bestämmelsen om kommersiell annons itryckt skrift avseende alkohol och tobak. Stadgandet bör sålunda tas in i dennya I kap. 9 § TF. 1 enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen. Jag hemställer all Kungl. Maj:t förelägger förslagetför prövning i grundlagsenlig ordning. Ärendet bör behandlas under vårsession. Med bifall lill vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att lillriksdagen skall avlåias proposition av den lydelse bilaga till delta protokollutvisar. Härigenom förordnas dels att 4 kap. 9 §tryckfrihetsförordningen skall upphöra att gälla, dels att 1 kap, 5 §, 4 kap.3, 4 och 7 §§ samt 13 kap. 5 § samma förordning skaU erhålla ändrad lydelse påsätt angives nedan, dels att i 1 kap. av förordningen skaU införas en nyparagraf, 9 §, av nedan angiven lydelse. (Nuvarande lydelse) (Föreslagen lydelse) Denna förordning äger tUlämpning allenast å skrift, somframställts i tryckpress. Till skrift hänföres karta, ritning eller bUd, ävenom den ej åtföljes av text. Som skrift enligt denna förordning skall icke ansesaffärs- eller tillfällighetstryck. Härmed förstås vykort, visitkort,blanketter, adresskort, etiketter, emballagetryck, bruksanvisningar, reklambroschyrer,kataloger och annat affärslryck ävensom andra liknande tryckalster, allt underförutsättning att det framstår som uppenbart att däri icke innefattas sådantotillåtet yttrande eller otill-. lätet offentliggörande som avses i 7 kap.