prop · FW0323 · 1973-12-31 00:00:00 — Starka skäl talar enligt promemorian således föratt hyresnämnd ges samma möjlighet som domstol att uppta muntlig bevisning, omnämnden ges behörighet att pröva preliminärfrågor. Å andra sidan måste enligtpromemorian beaktas att tillkomsten av den nuvarande hyres- Prop.1973: 23 72 nämndsorganisationenbetingades av behovet att tillskapa ett prövningsorgan som kunde tillämpa ettenkelt, snabbt och billigt sätt för att avgöra den stora mängd hyrestvistersom är av mindre invecklad natur. Övervägandena i promemorian utmynnar i dennadel i förslaget att muntlig bevisning i form av förhör med part undersanningsförsäkran och förhör med vittne under ed eller motsvarande försäkranskall få upptas av hyresnämnderna men att det bör läggas i hyresnämndernas handatt avgöra när bevisning av detta slag skall upptas. EnUgt promemorian börnämnden inte förordna om sådan bevisupptagning i annat fall än då denna ansesoundgängligen nödvändig för nämndens bedömning av tvisten. I promemorianföreslås sålunda att hyresnämnd ges rätt att, om särskUda skäl föranleder tilldet, hålla förhör med vittne under ed eller försäkran eUer förhör med partunder sanningsförsäkran. Enligt promemorian bör 36 kap. 118 och 2022 §§ samt37 kap. 13 och 5 §§ gälla i tillämpUga delar i fråga omsådant förhör. Självfallet bör hyresnämnd, sägs det vidare i promemorian, gesbehörighet att dcrp. :i ut vite ccm nämnden förelagt exempelvis part. I anslutning tUl förslaget om upptagande av muntligbevisning vid hyresnämnd diskuteras i promemorian frågan om införande förhyres-målens del av en motsvarighet till tilltrosparagrafersåvitt avser förfarandet i fastighetsdomstol. Bestämmelser av det slag somangetts anses dock kunna undvaras. I promemorian erinras härefter att hyreslagen inteinnehåller någon uttrycklig bestämmelse om att oklandrat avgörande avhyresnämnd har verkan som laga kraft ägande dom. Enligt promemorian kommer fråganom hyresnämndens ställning som prövningsorgan och innebörden av dess beslut iviss mån i ett annat läge, om de förslag som framställs i promemoriangenomförs. I promemorian anförs, att hyresnämnds beslut bör, om det lämnasoklandrat, vara ett slutgUtigt avgörande av den tvist som hänskjutits tillnämnden. Detta sägs innebära bl. a. att inte bara tvistiga rättsfakta somprövats blir rättskraftigt avgjorda genom nämndens oklandrade beslut utanockså att rättsfakta som inte har åberopats prekluderas genom beslutet. Fråan den förordade rättskraftsbestämmelsen börenligt promemorian undantas beslut, varigenom ansökan om tUlstånd att överlåtahyresrätten eller att upplåta lägenheten i andra hand eller ansökan om anståndmed avflyttning från lokal lämnats utan bifall. Ett sådant beslut bör såledesinte utgöra hinder för en förnyad prövning av den fråga sorn avgjorts genombeslutet. Beträffande det närmare innehållet av den föreslagnarättskraftsregeln hänvisas tUl 23 § i förslaget tUl ny nämndlag. I promemorian anförs vidare, att det f. n. ärtveksamt om hyresnämnd är behörig att meddela särskUt beslut beträffande visstvistefråga och i avbidan på ett slutligt avgörande av denna fråga förklara Prop.1973: 23 73 ärendet i övrigt vilande. Problemet får enligt promemorianökad betydelse, om hyresnämnd ges behörighet att pröva preliminärfrågor. Ipromemorian uttalas att hyresnämnderna, framför allt av processekonomiskaskäl, bör ha möjlighet att meddela särskilt beslut i en preliminärfråga avomedelbar betydelse för utgången, om det finnes lämpUgt med hänsyn tUlutredningen, och att förklara ärendet i övrigt vUande till dess att preliminärfråganavgjorts. En uttrycklig bestämmelse bör meddelas och den föresläs bli utformadi överensstämmelse med vad som gäller i fråga om mellandom enligt 17 kap. 5 §rättegångsbalken. I promemorian läggs också fram förslag tUl bestämmelse avinnehåll att förlängningsfråga får avgöras särskUt, innan vUlkorsfrågan prövas.Bestämmelserna om mellanbeslut har tagits upp i 22 § i förslaget till nynämndlag. Beträffande de närmare detaljerna av den föreslagna regleringenhänvisas till lagförslaget. Härefter framhålls i promemorianatt, om de ändringar vidtas som föreslås i fråga om hyresnämnds kompetens ihyrestvister och verkan av dess beslut, motsvarande ändringar bör genomföras ifråga om arrendetvister och bostadsrättstvister. Gemensamma regler kan enligtpromemorian lämpligen upptas i den nya nämndlagen. Med hänsyn till de uppgifter somföreslås ankomma på arrende- och hyresnämnderna bör enligt promemorian ledamoti sådan nämnd avlägga domared eller motsvarande försäkran enligt 4 kap. 11 §rättegångsbalken. 1 promemorian föreslås, att bestämmelser meddelas härom inämndlagen. I promemorian erinras slutligen omatt arrende- och hyresnämnderna f,n . inte betraktas som dömande organ och attderas verksamhet inte heller är avsedd att utövas i domstolsmässiga former.Enligt promemorian blir nämndernas ställning som prövningsorgan i viss mån enannan än vad den är , om promemorieförslagen genomförs. a. tordeförvaltningslagen (1971: 290) inte bli tiUämplig på nämnderna. Med hänsyn tillarrendenämnds- och hyresnämndsförfarandets speciella karaktär sägs detemellertid vara en fördel, om förfarandet inte binds genom alltför mångaformföreskrifter och nämnderna ges relativt fria händer att handlägga ärendenai de former som i det särskilda fallet framstår som lämpligast och meständamålsenligt. Flertalet remissinstanser lämnar dei denna del framställda förslagen utan erinran. Hyresniiinnderna för län och samt Föreningen uttryckligen förslagen i princip. Åtskiliga remissinstanserframför emellertid, som framgår av det följande, invändningar mot vad somföreslås i promemorian i förevarande delar. 1973: 23 74 anför till en börjanatt den nuvarande ordningen, som innebär att huvudparten av hyrestvisternaanförtrotts en nämnd i stället för domstol som första instans, obestridligenmedfört fördelar vad förfarandet beträffar. Systemet innebär sålunda ett avformella handläggningsrutiner tämligen obundet förfarande som har lett tillatt hyrestvisterna i första instans har kunnat lösas snabbt och till rimligakostnader för såväl parter som det allmänna. Hovrätten anser sig kunna konstateraatt parterna som regel har godtagit de avgöranden som har träffats avhyresnämnderna. Enligt hovrättens mening bör förfarandereglema inte ändras iriktning mot tyngre och mera domstolsliknande former utan att starka skäl talarför det. Liknande synpunkter framförs av andra remissinstanser, bl, a,hyresrådet och . redovisar enkritisk inställning till de förslag som i denna del framförs i promemorian.Sammanfattningsvis anför tingsrätten, att någon tiUfredsställande reglering iprocessuellt hänseende av de ifrägakomna spörsmålen inte kan åstadkommas utanatt bestämmelser om tvistemål får gälla i tUlämpliga delar inämnda ärenden. Enligt tingsrättens mening torde det dock inte vara genomförbart,om man vill behålla målsättningen av ett snabbt och relativt billigtförfarande. Mot förslaget att hyresnämndernaskall få ta upp och rättskraftigt avgöra preliminärfrågor har hyresnämnden förGöteborgs och län inte annat att erinra än att samtycke från part iprincip bör krävas för att hyresnämnden skall få pröva sådan fråga. Mot partensbestridande bör frågan kunna prövas bara om särskilda skäl föreligger t. ex, dåärendet är av mycket brådskande natur. för pekarpå att enligt promemorieförslaget i övrigt hyresnämndens avgörande ibytesfråga inte skall kunna klandras och sålunda inte heller nämndens avgörandei preliminärfråga som uppkommer i bytestvist, , hyresrådet,och hyresnämnden för säger sig ha kommittill den slutsatsen att det trots vad som har utalats i samband medinrättandet av de statliga hyresnämnderna inte enligt gällande rätt kananses föreligga något hinder för hyresnämnderna att ingå i prövning avpreliminärfrågor. I vissa fall får frågan ses som ett spörsmål omrättegångshinder, varvid prövningen om tvisten inte företas till medling kan leda till att ansökningen avvisas. 1 övriga fall sägs nämnden ha att i sakpröva den hänskjutna tvisten oavsett att tvist också råder i enpreliminärfråga. Hovrätten framhåller i anslutning härtill att i praxis hinderinte har ansetts möta mot att domstol tar upp och prövar preliminärfrågor somberörs i klander-ansökan. Enligt hovrätten har till prövning upptagits inte barapreliminärfrågor som domstolen haft att ta ställning till i domskälen utanockså preliminärfrågor i vilka part har förklarat sig föra särskildfastställelse-talan. Prop.1973: 23 75 Enligt hovrättens mening fårgällande rätt vidare anses innebära att hyresnämnd kan med begränsadrättskraftsverkan avgöra preliminärfrågor. Frågan prövas i skälen föravgörandet i sak och prövningen av preliminärfrägan får inte rätlskraftsverkanutöver den tvist som har hänskjutits tUl nämnden. Om annat eller mera inte äravsett med promemorieförslaget, innebär förslaget om rätt för hyresnämndernaatt pröva preliminärfrågor enligt hovrättens mening inte någon nämnvärd utvidgningav hyresnämndernas kompetens. För att undvika varje tvekan om vad som gällerkan det, anför hovrätten, emellertid vara befogat att införa en uttryckligbestämmelse om rättskraftsverkan av hyresnämnds beslut. Däremot finnerhovrätten det inte vara påkallat att meddela särskild bestämmelse om rätt förhyresnämnderna att ta upp och pröva preliminärfrågor. och länanför liknande synpunkter som vad beträffar innebörden avgällande rätt. EnUgt tingsrättens mening behövs inte särskilda bestämmelser iämnet, om hyresnämndernas prövningsrätt klarläggs motivledes. Också hyresrådetoch anser att beslut av hyresnämnd som lämnasoklandrat bör äga rättskraft i den sak ärendet avser och därför bara under denavtalstid som beslutet omfattar. vill emellertid framhålla att ensådan rättskraftsregel kan anses otillfredsställande i det fallhyresförhållandet förlängs än . Under förutsättning att hyresnämnderna får ta upp muntligbevisning och att den i fråga om lägenhetsbyte i promemorian föreslagna begränsningenav fullföljdsrätten inte genomförs vill intemotsätta sig att hyresnämndernas kompetens utvidgas till att omfatta ävenpreliminärfrägor. Förslaget att hyresnämnd skall kunna avgöraförlängningsfråga särskilt, innan frågan om villkoren för den fortsattaförhyrningen företas tUl prövning, lämnas utan erinran av remissinstanserna.Beträffande förslaget att nämnden skall kunna meddela särskilt beslut "mellanbeslut" i preliminärfrågor råder det däremot delademeningar. Som nämnts redan i inledningen till redogörelsen för remissutfallettillstyrks förslaget av hyresnämnderna för och Malmöhuslän samt Föreningen . Också hyresnämnden förStockholms län ansluter sig till förslaget. anför att, om någon genomgripande förändringav nämndförfarandet inte genomförs, behovet av särskUda beslut ipreiimi-närfrågor förefaller ringa. Hovrätten framhåller vidare att de processekonomiskafördelarna av sådant mellanbeslut är väsentligen mindre i ett hyresnämndsärendemed dess summariska och förhållandevis billiga förfarande än i endomstolsprocess. talar den ökning av kostnader och tidsutdräkt somblir följden av att mellanbeslut överklagas i högre grad än annars motmellanbeslut i hyresnämndsärende. Prop.1973: 23 76 det anför att med den inställning hyresrådet har tillpreliminärfrågorna behovet av mellanbeslut är ringa. I vart fall bör enligthyresrådets mening mellanbeslut inte kunna ges mot parts bestridande. Omrättskraftsverkan av avgörandet i preliminärfrågan får omfatta endast den tidsom nämndens avgörande i saken avser, torde den angivna begränsningen inteutgöra någon nackdel. Inte heller enligt hyresnämnden för ochHyresgästernas riksförbund bör mellanbeslut i preliminärfrågor få meddelas motparts bestridande ens om synnerliga skäl föreligger. Flera remissinstanser framhålleratt talan bör kunna föras särskilt mot mellanbeslut som meddelas av hyresnämnd. Frågor om litis pendens tas upp avhyresrådet och hyresnämnden för . Enligt bådas mening synes detpå grand av den ifrägakomna rättskraftsregeln bli nödvändigt att meddelabestämmelser av innehåll att domstol eller annan myndighet inte får prövapreliminärfråga i ärende som är anhängigt vid hyresnämnd. Kritiska mot förslaget att gehyresnämnderna rätt att ta upp bevisning i form av förhör med vittne under edeller försäkran och part under sanningsförsäkran är , hyresrådet,och tingsrätter, hyresnämnden för ochHyresgästernas riksförbund. Om hyresnämnderna inte ges vidsträcktarebehörighet än att ta upp och avgöra preliminärfrägor med rättskraftsverkan,begränsad till den hänskjutna tvisten, föreligger enligt hovrätten inte någrabärande skäl att vidga hyresnämndemas möjlighet att ta upp bevisning. Liknandesynpunkter framförs av bl. a. hyresrådet och Hyresgästemas riksförbund.Stockholms tingsätt framhåller att parterna under den angivnaförutsättningen, har möjlighet att förebringa bevisnmg av alla slag i enpreliminärfråga genom att antingen väcka fastställelsetalan vid domstol, där såär möjligt, eller klandra hyresnämndens avgörande till fastighetsdomstolen. Omrätten att förebringa bevisning i hyresnämnd utvidgas, bör enligt hyresnämndenför formell bevisning tillåtas bara i sådana ärenden, i vilkahyresnämndens beslut inte får klandras, dock inte i ärenden om godkännande avförbehåll m, m,, och i vilka preliminärfrågor prövats. fastighetsägareförbundanför att förslaget i vad avser bevisupptagning vid hyresnämnd förefaller ioch för sig godtagbart. Skulle emellertid de farhågor som framförs motförslaget från annat håll visa sig vara välgrundade, något som förbundet sägersig sakna möjlighet att bedöma, och resultatet av reformen blir en försvåradprocedur, bör enligt förbundets mening någon ändring inte ske. framhåller vidare att,om avsikten är att ge hyresnämnderna behörighet att ta upp och genom särskildabeslut avgöra fastställelsetalan beträffande tvistig preliminärfråga medrättskraft för framtiden, parterna måste i full utsträckning få tillgång tillsamma bevisme- 1973: 23 77 del som domstoisprocessen erbjuder. tingsrättyttrar sig i samma riktning och tillägger att det i så fall kan sättas i frågaom en särskild nämndorganisation bör bibehållas. Förslaget att ledamot i nämnd skallavlägga domared eller däremot svarande försäkran tillstyrks bl. a. av Sveahovrätt och hyresnämnden för . Enligt en ledamot i hovrättoch hyresnämnden i bör hyresnämnderna på gmnd av de uppgiftersom anförtrotts dem ha ställning av domstol i följd varav förvaltningslageninte skall vara tiU-lämplig på deras verksamhet. Detta sägs gälla oberoende avom de i promemorian i denna del framställda förslagen genomförs eller inte. Flera remissinstanser uttalar attde synpunkter som framförs beträffande hyresnämnderna och deras verksamhetäger motsvarande tillämpning i fråga om arrendenämnderna. I promemorian behandlas inte fråganom överprövning av hyresnämndernas och fastighetsdomstolarnas avgöranden ihyresmål annat än med avseende på avgöranden om byte av bostadslägenhet. Fråganhar emellertid vid remissbehandlingen av promemorian tagits upp av hyresnämndenför , och . för tarupp frågan i anslutning till promemorians förslag att avgöranden av hyresnämndi preliminärfrågor skall kunna få rättskraft. anser att talanskall få fullföljas mot fastighetsdomstols dom i sådan fråga utan hinder av 72§ hyreslagen. Emellertid anser hyresnämnden att denna fråga bäst löses genomatt tvist om hyresvillkor över huvud taget tillätes komma under hovrättsprövning. Starka skäl talar enligt hyresnämnden härför. Bruksvärdesreglemafordrar nämligen en större enhetlighet i tUlämpningen än som kan åstadkommasi ett stort antal fastighetsdomstolar. Huravida fullföljden bör vara generelleller begränsas genom något slags tillståndsprövning kan enligt hyresnämndenvara föremål för skilda meningar, ,som anser att bytesmålen bör få fullföljas till hovrätt i stället för attfullföljdsrätten från hyresnämnd skärs av, förordar att fullföljdsförbudet ifråga om fastställande av hyresvillkor uppphävs oberoende av utredningen omöverinstans till fastighetsdomstol. Förbundet anför också vissa synpunkter påfastighetsdomstolens organisation. Förbundet förordar att domstolen skallutgöras av en ren juristdomstol. Anses intresserepresentation vara att föredra,får denna inte bli snedvriden. Förbundet föreslär att nämndemännens antalnedbringas tUl två, en från vardera sidan. TCO anför att erfarenheterna avhyreslagens tUlämpning har visat att det föreligger behov av en enhetligrättstillämpning. Enligt TCO:s mening talar mycket för att en särskildöverdomstol för prövning av hjres-mål Införs. 1973: 23 78 8 Lägenhetsbyte m. m. Hyreslagen vilar på principen atthyresgästen inte får överlåta hyresrätten tUl annan utan hyresvärdenssamtycke. Principen har kommit till uttryck i 32 § första stycket. Omhyresgästen bryter mot förbudet mot överlåtelse och inte vidtar rättelse eftertillsägelse, är hyresrätten enligt 42 § första stycket 3 förverkad. Modifieradebestämmelser finns i 43 §. I vissa situationer kan hyresrättenöverföras från hyresgästen tUl annan även utan hyresvärdens samtycke.Hyreslagen innehåller fyra undantag från överlåtelseförbudet. I 33 § ges bestämmelser omöverlåtelse till make av lägenhet som är avsedd som gemensam bostad och i 34 §bestämmelser om överlåtelse av hyresrätten till bostadslägenhet till annannärstående i vissa fall. Dessa undantag saknar intresse i förevarandesammanhang men behandlas i specialmotiveringen. Enligt 35 § första stycket fårhyresgästen överlåta hyresrätten till bostadslägenhet i syfte att genom byteerhålla annan bostad, om hyresnämnden lämnar tillstånd till överlåtelsen.Lägenhetsbyte i lagens mening föreligger så snart hyresgästen avstår från sinhyresrätt i syfte att erhålla annan bostad. Det förutsätts att överlåtelsen ärett villkor för att han skall få den nya bostaden. Tillstånd till byte skalllämnas, om hyresgästen har beaktansvärda skäl för bytet och det kan ske utan påtagligolägenhet för hyresvärden. Har hyresgästen fått lägenheten genom byte ochinnehaft den mindre än tre är, får tillstånd lämnas bara om det föreliggersynnerliga skäl. Bestämmelsema om bytesrätt gäller enligt paragrafens andrastycke inte (1) om lägenheten är förhyrd i andra hand, (2) om den utgör del avupplätarens bostad, (3) om den är belägen i enfamiljshus som inte är avsett attuthyras varaktigt eller i tvåfamiljshus, (4) om upplåtaren innehar lägenhetenmed bostadsrätt eller (5) om hyresförhållandet inte har varat längre än niomånader i följd. Det fjärde överlåtelsefalletregleras i 36 § och gäller överlåtelse av lokal i samband med överlåtelse avrörelse. Inte heller dessa bestämmelser är aktuella i förevarande sammanhang. Tillstånd som avses i 3436 §§ kan enligt 37 § förenas medvUlkor. När det gäller upplåtelse avlägenheten i andra hand vilar hyreslagen på samma princip, nämligen attupplåtelsen inte får företas utan hyresvärdens samtycke och att hyresrättenkan förverkas, om hyresgästen handlar i strid härmed (39 §, jfr 42 § förstastycket 2 och 43 §). Enligt 40 § får emellertidhyresgäst, som inte är i tUlfälle att använda sinbostadslägenhet, upplåta lägenheten i dess helhet i andra hand, om hyresnämndenlämnar tillstånd tUl upplåtelsen. Sådant tUlstånd skall lämnas, om hyresgästenhar beaktansvärda skäl för Prop.1973: 23 79 upplåtelsen och hyresvärden ej har befogad anledning attvägra samtycke. Tillstånd kan begränsas till och förenas med villkor. Part som inte godtar hyresnämndensbeslut i fråga som avses i 3436 eller 40 § får enligt 70 § klandra beslutetgenom att väcka talan mot den andra parten hos fastighetsdomstolen inom treveckor från det parten fick del av beslutet. Talan mot fastighetsdomstolensbeslut får inte föras enligt 72 §. Bytesrätten har visst samband medfrågan om bostadsförmedlingamas tiUgäng till bostäder. Bostadsförmedlingen ären angelägenhet. Vissa bestämmelser om bostadsförmedling finns ilagen (1947: 523; omtryckt 1967: 309) om kommunala åtgärder tillbostadsförsörjningens främjande (bostadsförsörjningslagen). Enligt 4 § nämndalag kan Kungl. Maj:t, om det behövs för bostadsförsörjningens främjande,förordna att kommun skall anordna avgiftsfri bostadsförmedling och att kommuneri område som kan anses utgöra en enhet i bostadsförsörjningshänseende skallanordna gemensam bostadsförmedling och tiUämpa enhetliga grunder vid anvisningav bostäder. Enligt 51 § första stycket bostadslånekungörelsen (1967: 552) kanlänsbostadsnämnden på kommunens begäran, om kommunen bedriver förmedling avbostäder i flerfamiljshus eUer i småhus, som inte skall bebos av låntagaren,besluta att bostadslån för sådant hus får beviljas och övertas bara omlåntagaren tillförsäkrar kommunen rätt att förmedla upplåtelse av bostäderna.Motsvarande gäller enligt paragrafens andra stycke, när fråga är om bostadslånför småhus som skall bebos av låntagaren själv. I dessa fall kan som viUkorför lånet uppställas att låntagaren medverkar till att kommunen får rätt attförmedla upplåtelse av bostad, som låntagaren hyr eller innehar med bostadsrättoch som han lämnar i samband med inflyttningen i huset. I promemorian erinras om attbostadsförmedlingarna på olika sätt försöker att tillförsäkra sigförmedlingsrätten till bostadslägenheter. a. framhålls, att bestämmelsernaom de statliga bostadslänen medför att kommunen kan få förmedlingsrätt tillbostäder som tillkommer med stöd av sådana lån i flerfamiljshus och i småhus,som inte skall bebos av låntagaren. När bostadsförmedlingarna anvisarlägenheter åt bostadssökande, som redan har bostad, försöker förmedlingarna setUl att de får anvisningsrätten till de ledigblivna lägenheterna, vilka är avstor betydelse bl, a. för evakueringen av hyresgäster i saneringsfastigheter.I promemorian nämns att man från kommunalt håll har framställt önskemål om attbostadsförmedlingarna skall få rätt att förmedla samtliga lägenheter somfriställts genom insatser från samhällets sida. Enligt promemorian kan ensådan ordning som sägs innebära obligatorisk bostadsförmedling dock integenomföras inom hyreslagens ram. 1973: 23 80 memorianuttalas att bestämmelserna om lägenhetsbyte emellertid synes erbjuda vissamöjligheter att komma tiU rätta med problemen. I promemorian anförs att, om kommunen inte hartUlförsäkrats för-medUngsrätten eller hyresvärden inte frivUligt går med på attlåta bostadsförmedlingen förmedla lägenhet som blir ledig genom byte, detkrävs att den avträdande hyresgästen medverkar till att hyresrätten överlåtspå den som bostadsförmedlingen anvisar, för att en överlåtelse skall kunna skei enlighet med bytesbestämmelserna i 35 §. Det kan ske exempelvis pä så sättatt hyresgästen lämnar fullmakt för bostadsförmedlingen att föra talan ibytesärendet. Det förekommer emellertid inte så sällan att hyresgästen vägraratt lämna sin medverkan tUl bytet. I promemorian uppges attbostadsförmedlingarna på grund härav har gått miste om anvisningsrätten tillåtskilliga lägenheter i samband med byte. Enligt promemorian är det Inte tUlfredsställandeatt bostadsförmedlingarna skall vara beroende av fullmakt från enskildahyresgästers sida stadssökande.I promemorian föreslås därför att i hyreslagen införs bestämmelser av innebördatt kommun som medverkar till att hyresgäst får annan bostad genom att anvisaeller förmedla denna får ansöka hos hyresnämnden om tillstånd till överlåtelseav lägenhet som hyresgästen lämnar. Bostadsförmedlingen bör därvid inte fåannan ställning än den hyresgästen skuUe ha haft om han själv fört talan.Förmedlingen bör således betraktas som part och de vUlkor för överlåtelse somuppställs i 35 § bör gälla utan inskränkning. SärskUd föreskrift i sist angivnahänseenden torde inte vara erforderUg. I promemorian konstateras härefter att denföreslagna ordningen inte innebär en fullgod lösning, eftersom förlägenhetsbytet krävs att den avflyttande hyresgästen medverkar till atthyresrätten överlåts på den som bostadsförmedlingen anvisar. Att hyresnämndenhar lämnat tUlstånd, innebär bara en förklaring att överlåtelsen får ske ävenmot hyresvärdens vilja.