prop · FW03162 · 1973-12-31 00:00:00 — Eftersom byggnadsvärdet ärett restvärde, kan likvärdig tomtmark värderas likartat oavsett skiljaktigheteri fråga om byggnaderna på de olika tomtema. Enligt utrednuigens mening skulledel framstå som svårförståeligt och inkonsekvent om på grand av olikheter ibebyggel-seförhåUandena skilda hektarvärden åsättes t. ex. åkern på två likastora taxeringsenheter med samma godhetsgrad i fråga om marken och i övrigthelt likartade förhåUanden. Kravet om en enhetlig värdering av mark av sammaslag, kvalitet m. m. som enligt vad sagts är uppfyllt i fråga om annanfastighet bör även gälla vid taxering av jordbraksfastighet. Värdet av markenpå en jordbruksfastighet, dvs. åker, skogsmark och annan mark, bör sålundabestämmas oberoende av om taxeringsenheten är bebyggd eller inte. Motbakgrund av de tre principiella krav som utredningen enligt det sagda viUställa på byggnadsvärdet diskuterar utredningen ett antal alternativadefinitioner av byggnadsvärdet på jordbruksfastighet. Utredningen behandlarförst det alternativ som innebär att byggnadsvärdet fastställs enligt den s.k. mervärdepri ne i p e n. Med byggnadsbeståndets värde avses därvid skillnadenmellan taxeringsenhetens hela värde och dess markvärde. En tUlämpning av dennaprincip skulle innebära att byggnadsvärdet bestämdes utifrån skillnaden mellantaxeringsenhetens marknadsvärde i bebyggt och obebyggt skick. Marken dvs.åkern, skogsmarken och annan mark skulle därvid värderas med utgångspunkt imarknadsvärdet för mark i obebyggt skick. Mervärdeprincipen har, sägs det, medfördel utnyttjats vid taxeringen av annan fastighet. Det torde också vara denprincip som vid en marknadsvärdering av jordbraksfastigheterna i deras helhetter sig mest naturlig från värderingssynpunkt. Den tveksamhet som kan råda ifråga om detta alternativ hänför sig tUl kravet att byggnadsvärdet skaU kunnage ett skäligt avskiivningsunderlag. Erfarenhetsmässigt vet man att ettbyggnadsvärde, som bestämts enligt denna princip, kommer att understiga ettbyggnadsbestånds tekniska nuvärde. Detandra alternativ, som enligt utredningens mening bör diskuteras, är ettbyggnadsvärde som bestäms med utgångspunkt i ett modifierat tekniskt nuvärdeför byggnadsbeståndet. Det principiella kravet att värdet av marken påtaxeringsenheten skall åsättas med utgångspunkt i markens marknadsvärde iobebyggt skick är här uppfyllt. Vidare kan kravet på att byggnadsvärdet skallinnebära ett skäligt avskrivningsunderlag lättare uppfyllas enligt dettaalternativ än om man utgår frän värdering enligt meivärdeprindpen. Däremottorde altemativet att bestämma byggnadsvärdet på grandval av tekniskt nuvärdeinne- bäraatt kravet på ett fasthållande vid marknadsvärdeprincipen i fräga omvärderingen av den totala taxeringsenheten inte uppfylls. Ytterligare en delförhållanden minskar det tekniska nuvärdets användbarhet som grund förbestämmande av byggnadsvärdet. Enligt ett tredjealternativ skulle man kunna fasthålla vid marknadsvärdeprincipen i fråga omvärderingen av en taxeringsenhet i dess helhet trots att byggnadsvärdetbestämdes med utgångspunkt i ett tekniskt nuvärde eller modifierat teknisktnuvärde. Därvid fick emellertid marken dvs, åker, skogsmark och annan markliksom eventuellt särskilda tillgångar m. m, värderas med utgångspunkt iskillnaden mellan en taxeringsenhets hela marknadsvärde och dess byggnadsvärde.Kravet att byggnadsvärdet skall innebära ett skäUgt avskrivningsunderlag tordevisserligen bli uppfyUt enUgt detta alternativ. Det medför däremot att manmåste frångå kravet om värdering av marken enligt dess marknadsvärde iobebyggt skick. Utredningen finner en lösning enligt denna linje ge ett ejgodtagbart resultat. För fullständighetensskull bör enligt utredningen nämnas ett fjärde alternativ, vilket bygger på enproportionering av framtagna värden. Enligt detta altemativ skulle i förstahand bestämmas dels ett modifierat tekniskt nuvärde för byggnaderna och delsmarknadsvärdet av obebyggd åker, skogsmark och annan mark. Med utgångspunkt idessa värden skulle man proportionera sig fram till delvärden för byggnader ochför olika slag av mark, sä att summan av delvärdena anknöt lilltaxeringsenhetens totala marknadsvärde. Av de tre grundläggande principiellakrav, som utredningen har ställt, synes därvid kravet om värdering av markenvara det som främst blir eftersatt. Vidare skulle den antydda metodiken bliomsländUg och svårförståelig i den praktiska tUlämpningen. En lösning enligtdenna linje förordas av angivna skäl inte av utredningen. Slutligen tar utredningenupp etl femte alternativ enligt vilket delvärdena skuUe bestämmas enligtnuvarande system, därvid värdet av jordbrakets byggnader skulle ingå ijordbraksvärdet, skogsbrukets byggnader i skogsbraksvärdet och överbyggnader ivärde av särskilda tillgångar. Vid sidan härav och skUt frånjordbruksfastigheternas delvärden skulle värde för byggnadsbeståndetuppskattas som ett tekniskt nuvärde eller ett modifierat sådant värde ochantecknas särskilt i fastighetslängden. Framtagandet av detta värde skullesålunda ske uteslutande i syfte att värdet skuUe tjäna som underlag förberäkning av byggnadsavskrivning. Genom denna dubbla byggnadsvärdering skulleenligt utredningen ett merarbete uppkomma. Detta fick dock bedömas såsomrelativt begränsat, TUlvägagångssättet låter sig knappast förenas meddirektiven för utredningen. Motbakgrund av det anförda har utredningen funnit att det altemativ i fråga ombestämmande av byggnadsvärde, som i första hand bör närmareundersökas, är ell byggnadsvärde, beräknat enUgt mervärdeprincipen. Ett sådantvärde fyller de principiella krav utredningen vill ställa i fråga ombyggnadsvärdets effekt vid marknadsvärdering av taxeringsenheten i dess helhetoch med hänsyn till önskemålet om enhetiig behandling av Ukartad mark. har det återstått att utreda om ett sådant byggnadsvärde kan ansestillfredsställande med hänsyn till de krav som får stäUas uravskrivningssynpunkt. Om så inte är fallet får såsom andra hands alternativövervägas antingen ett byggnadsvärde, bestämt som ett tekniskt nuvärde ellermodifierat sådant värde, eller en metod som innebär att man bestämmer och i fastighetslängdenredovisar, förutom taxeringsvärdet och dess delvärden, ett särskilt värde påbyggnadsbeståndet som underlag för avskrivning av byggnaderna. Utredningenhar föranstaltat om undersökningar av dels utfaUet av en taxering av byggnaderpå jordbraksfastighet främst enligt mervärdeprincipen, dels lämpliga metoderför värdering av byggnadsbeståndet på jordbruksfastighet med utgångspunkt itekniska nuvärden. Undersökningen om byggnadsvärdets genomsnittliga storlekvid olika definitioner av begreppet byggnadsvärde m, m, har utförts med hjälpav personal från lantmäteristyrdsens värderingsbyrå. Undersökningen har verkstäUtsinom 19 undersökningsområden som avgränsats sä att flertaletåkergraderingsklasser enligt lantbruksstyrelsens graderingssystem blevföreträdda som varje område endast representerade en klass. Medhänsyn tiU alt lantmäteristyrdsens värderingsbyrå i annat sammanhang inomÖstergötlands, , och län samt kustlandsdelen avVästerbottens län gallrat ut representativa köp, lades undersökningsområdenainom dessa län. Undersökningsområdena företräder såväl den bästa jordbruksbygdeni södra och som mellan- och skogsbygd i södra, mellersta ochnorra . Undersökningenomfattar sådana köp, lagfarna och ingångna underperioden 19681971, som bedömts vara representativa. Undersökningenbegränsades med några få undantag tiU att omfatta fastigheter, vars värde tiUmer än hänför sig tiU åkervärde, dvs. värde av åker ochjordbruksbyggnader. Bebyggda fastigheter som inte omfattade mer än 5 ha åkeruteslöts. Härefter kom undersökningsmaterialet att bestå av 524 fastigheter,varav 255 obebyggda och 269 bebyggda. Inom vissa områden gjordes enfullständig klassificering av byggnadsbeståndet vid besök på fastigheternafrämst för att införskaffa underlag för beräkning av tekniska nuvärden. Församtliga förvärv inom de 19 undersökningsområdena beräknades den del avköpeskillingen som motsvarar åker och eventuella jord- bruksbyggnader.Köpeskillingen har uttryckts som ett pris per hektar åker både för de obebyggdaoch de bebyggda fastigheterna. Uppdelningenav det genomsnittliga värdet per hektar för bebyggda fastigheter i etlåkervärde och ett mervärde för byggnaderna inom de olika undersökningsområdenahar gett tiU resultat att de genomsnittUga mervärdena för resp. områden liggerrelativt väl samlade inom intervaUet /ha. Samtiiga bebyggdafastigheter inom de fem länen har uppdelats i tre storleksgrupper, fastighetermed 610 ha åker, fastigheter med 11-20 ha åker och fastigheter med mer än 20ha åker. Mervärdet inom alla tre storleksgrapperna blev av sammastorleksordning som medelvärdet för samtliga fastigheter, ca /ha. Detgenomsnittliga mervärdet per hektar synes inte vara beroende avfastighetsstorleken, om man undantar de allra minsta fastigheterna. Förde fastigheter, som fullständigt byggnadsklassificerats, har en schematiskuppdelning av byggnadsbeståndet i tre klasser skett, en bättre, en normal ochen sämre. Mervärdet för fastigheterna med det bästa byggnadsbeståndet blev igenomsnitt ca /ha, för fastigheterna med noimalt byggnadsbestånd ca /ha och för fastigheterna med det sämre beståndet ca /ha. Demervärden som framtagits hänför sig givelvis till den del av fastighetsbeståndetsom gått i försäljning. Även om företagna jämförelser inte har gett någotdirekt stöd för antagandet att de försålda fastigheterna genomsnittligt settskulle ha ett sämre byggnadsbestånd än nomialt, har utredningen likväl denuppfattningen att så ofta är fallet. Utredningen anser därför att detgenomsnittliga mervärdet kan antas vara något högre än vadundersökningsresultaten visar. Då dessutom de i undersökningen angivna värdenakan anses hänförliga tiU prisläget omkring , är det enligtutredningens mening befogat att räkna med ett genomsnittligt mervärde av ca /ha. Om man dessutom beaktar den prisstegring, som kan beräknas ske undertiden års aUmänna fastighetstaxering, torde mervärdet vidnämnda taxering vid en taxeringsvärdenivå av kunna antas motsvarasav ett taxerat byggnadsvärde av ca ./ha åker. För en 15-hektarsgärdberäknas det genomsnittiiga mervärdet till ca . För en 50-hektarsgärdskulle mervärdet i genomsnitt uppgå tUl , om man förutsätter attdet rena åker-värdet är lika per hektar vid små och stora åkerarealer. Vill manutgå från ett något lägre hektarvärde för åkern vid stora åkerarealer, blirmervärdet för byggnaderna i motsvarande grad högre. Viden jämförelse av de beräknade mervärdena med de värden för byggnader påjordbruksfastighet, som kan framräknas med stöd av taxeringsanvisningar, konstaterar utredningen sammanfall- ningsvisatt mervärdena enligt anvisningarna uppgår till /ha förgenomsnittligt bebyggda fastigheter om värdet beräknas med ledning avskillnaden meUan hektarvärdena för normalt bebyggda och för mycket dåligtbebyggda eller obebyggda fastigheter enligt anvisningarna för samvärdering. Ombyggnadsvärdet beräknas med ledning av skUlnaden mellan hektarvärdena förnormalt bebyggda fastigheter enligt anvisningarna för samvärdering ochhektarvärdet för åker enligt anvisningarna för särvärdering uppgår värdet till1 /ha. Enligtde båda beräkningssätten för mervärden enligt taxeringsanvisningarna uppgårdet totala mervärdet för genomsnittligt bebyggda fastigheter för5-hektarsgården till ca , för 15-hektarsgården till ca 20 000 kr.resp. ca , för 25-hektarsgården till ca . resp. ca 50 000kr. samt för 50-hektarsgården till ca . De pågrundval av anvisningarna allmänna fastighetstaxering beräknademervärdena är därför, framhåller utredningen, lägre än de som framkommit pågrundval av utredningens undersökning. EmeUertid bör i sammanhanget beaktas,att taxering i huvudsak byggde på prisläget . Förberäkning av tekniska nuvärden pä jordbruksbyggnader har utredningen låtitföreta en ingående analys och undersökning av det lämpligaste sättet attkonstruera en ändamålsenlig och enkel beräkningsmetod. Detta arbete harutförts vid byggnadsteknik inomlantbrukshögskolan under ledning av professorn vid RolfHenriksson. Undersökningen utmynnade i tre altemativa metoder för bestämning avtekniskt nuvärde på jordbrukets ekonomibyggnader och i tre alternativa metoderför bestämning av tekniskt nuvärde på bostadshus. Utredningen redogör fördessa metoder. Isamband med utredningens undersökning om byggnadernas mervärde har dettekniska nuvärdet beräknats för de 136 fastigheter vilkas byggnadsbeståndinventerats fullständigt genom besök på fastigheterna. Utredningen redogör förtekniken vid beräkningen av de tekniska nuvärdena och anför att storleken avdet tekniska nuvärdet per hektar åker varierar mellan ca . för småfastigheter i skogsbygder och ca . för större fastigheter islättbygderna. Den stora variationen mellan olika undersökningsområdenförklaras enligt utredningen, förutom av det ringa antalet gårdar i varjeområde, främst av att medelstorleken på fastigheterna i de olika områdena ärmycket olika. Det till grand för undersökningen liggande materialet uppvisarför gruppen 610 ha ett medelvärde per hektar av . klassen1120 ha är medelvärdet . och för fastigheter större än 20 ha utgörmotsvarande värde . Medelvärdet för samtliga byggnadsinventeradefastigheter med mer än 5 ha åker uppgår till ca /ha. Detta innebär attför en 15-hektarsgård det genomsnittliga tekniska nuvärdet utgör ca 100 000kr. och för en 50-hektarsgård ca . Utredningen anser som tidigareanförts att det finns anledning anta, att de försålda fastigheternas byggnaderofta är något sämre än vad som är normalt för hela fastighetsbeståndet. Deangivna värdena synes därför böra höjas , om de skall belysa de förhela fastighetsbeståndet genomsnittliga tekniska nuvärdena. Då byggnadernas mervärdeper hektar som nämnts i medeltal uppskattas tUl ca ,, blirförhållandet mellan byggnademas mervärde och deras tekniska nuvärde i medeltalca 0,5, Det kan också uttryckas så att genomslagskraften av det tekniskanuvärdet på marknadsvärdet är . Utredningen förklarar att det dock ärsvårt att uttala sig om säkerheten i en på detta sätt angiven genomslagskraft.För olika storleksklasser skulle genomslagskraften komma att variera. Förfastigheter större än 20 ha i medeltal var genomslagskraften , medan denför fastigheter mellan 6 och 20 ha stannade vid . För fastigheter mindreän 6 ha tyder materialet pä en genomslagskraft som överensstämmer med dengenomsnittiiga på . Den beräknade genomslagskraften avser det totalabyggnadsbeståndet. Undersökningensresultat tyder enligt utredningen på att genomslagskraften är större förbostadsbyggnader än för ekonomibyggnader. Relationen i fräga omgenomslagskraften synes vidare vara sådan att, om genomslagskraften förutsättsvara för bostäder oavsett fastighetsstorlek, detta medför attgenomslagskraften för ekonomibyggnaderna blir för fastigheter med enåkerareal mellan 6 och 20 ha och fÖr fastigheter med större åkerareal. Utredningenuttalar sammanfattningsvis att det genomsnittliga mervärde, som enligt deföretagna undersökningarna tillkommer jordbruksfastighetema för att de ärbebyggda, kan beräknas ligga /ha. Vidare har framgåttav undersökningarna alt medelvärdet för samtliga fastigheter kan skattas tillca /ha. Mervärdet per hektar för bebyggelsen på jordbruksfastighethar visat sig vara i stort sett oberoende av fastighetsstorleken, då dennaöverstiger 5 ha åker, och av belägenhet i landet. Deerfarenheter, som vunnits i fråga om mervärdets förhållandevis lagbundnastorlek vid olika förutsättningar, visar enligt utredningen attmervärdepruicipen kan läggas till grund för bestämmandet av byggnadsvärde påjordbruksfastighet. Denna lagbundenhet och erfarenheterna om de tekniskanuvärdenas genomslagskraft kan vidare ligga till grundför överväganden om vUken eller vilka avskrivningsprocenter som bör föreskrivasi fråga om jordbrukets byggnader. Mervärdetsgenomsnittliga storlek torde komma att överstiga det schablonmässigt beräknadebyggnadsvärde som föreslagits i prop. 1972: 120. Vid sådant förhållande fårbyggnadsvärden på jordbruksfastighet, beräknade enligt mervärdeprincipen, ansesvara av tillräcklig storlek för att kunna användas vid fastställande avavskrivningsunderlag för byggnaderna. I sammanhanget framhåller utredningenatt, om utredningens förslag om en taxeringsvärdenivå av godtas, dettaxerade byggnadsvärdet skall uppräknas för att motsvara marknadsvärdet.I de fall byggnadsvärdet direkt skall tjäna som avskrivningsunderlag, bördetta underlag alltså utgöra det taxerade byggnadsvärdet ökat . Såvälur rena värderingssynpunkler som med hänsyn till de intressen, som direkt ärknutna till fastighetstaxeringen, bör mervärdeprincipen enligt utredningensmening väljas för beräkningen av byggnadsvärde på jordbruksfastighet. Ettsådant byggnadsvärde är vidare av sådan storlek att det kan läggas tUl grundför beräkning av avskrivning på jordbrukets byggnader. Skulle emellertidutredningens ståndpunkt härvidlag inte godkännas, bör detta likväl inte medföraatt man går över tiU en metod enligt vilken de tekniska nuvärdena blirbestämmande för de taxerade byggnadsvärdena. Även i ett sådant läge bör manfasthålla vid mervärdeprincipen. Behovet av ett större avskrivningsunderlagkan tillgodoses genom att man vid beräkning av underlaget för avskrivning avbyggnader på jordbruksfastighet, i de fall då anskaffningsvärdet inte kanvisas, använder sig av det laxerade byggnadsvärdet ökat med viss kvotdeldärav. Utredningenföreslår att i 10 § KL föreskrivs att vid taxeringen av jordbruksfastighetskall redovisas del värdet byggnadsvärde saml alt i anvisningama till 10 §föreskrivs att med byggnadsvärde förstås värdet av bostads- och ekonomibyggnader,som hör till taxeringsenheten. I fråga om principvalet för beräkning avbyggnadsvärdet bör föreskrivas att såsom byggnadsvärde skall redovisas detmervärde som taxeringsenheten har på grand av att den är bebyggd. Den närmarereglering, som är erforderlig för bestämmande och åsättande av byggnadsvärdenpå jordbruksfastighet bl. a. fastställande av värdetabdler bör ske i formav anvisningar från RSV och eventuellt i form av kompletterande anvisningarfrån skattechefen i länet. RSV föratsätts därvid anlita biträde av bl. a. denexpertis på området som finns hos lantbruksstyrdsen. Utredningenberör i detta sammanhang vissa frågor om inkomstbeskattningen avjordbraksfastighet som har samband med fastighetstaxeringen. Utredningen anföratt de byggnadsvärden, som utredningen föreslår skall åsättasbostadsbyggnaderna på jordbruksfastighet, i prin- cipöverensstämmer med de värden som åsätts villafastigheter. De torde därför varaägnade att tjäna som underlag för en schablonbeskattning av bostäderna påjordbruksfastighet. Utredningen framhåller emellertid att bostadsbeskattningennumera är föremål för övervägande inom bo-stadsskattekommittén. mening är en särredovisning av ekonomibyggnadernas värde påkalladmed hänsyn till frågan om värdeminskningsavdrag vid inkomsttaxeringen. Någotegentligt merarbete föranleds inte av en sådan särredovisning, eftersom man viddet praktiska arbetet med fastighetstaxeringen regelmässigt måste behandlabostadsbyggnaderna för sig och ekonomibyggnaderna för sig. Det föreslagnastadgandet om jordbruksfastighets byggnadsvärde bör kompletteras med en föreskriftatt vid redovisning av nämnda värde särskilt skall anges vad av värdet sombelöper pä ekonomibyggnader. UtredningenframhåUer vidare att ett urskiljande av en eventuell överbyggnadsdel måste skemed hänsyn tUl inkomstbeskattningsreglerna. Denna arbetsuppgift bör avrationella skäl fullgöras vid fastighetstaxeringen. Överbyggnad bör redovisasendast i sådana fall då det är uppenbart att en byggnad av inte obetydligtvärde eller en väsentlig del därav är stadigvarande obehövlig för driften påfastigheten. beslut bör i de relativt fåtaligafall, då överbyggnad förekommer, innefatta jämväl ett ställningstagande tillfrågan vad som är att anse som överbyggnad och hur mycket av byggnadsvärdetsom belöper på överbyggnaden. Byggnadsvärdetskall med hänsyn till gällande regler i avskrivningshänseende reduceras tUlföljd av att sådana delar och tillbehör, som direkt tjänar byggnadensanvändning i driften, är avsedda att avskrivas enligt de för inventariergällande reglerna. Om särskilda byggnadsvärden skall tjäna som underlag föravskrivning av byggnaderna på jordbruksfastighet, kan man, anför utredningen,som dock inte framlägger något förslag i ämnet, lämpligen med förebUd i denpraxis som utbildats på grundval av RN:s ansvisningar (Meddelanden från RN1954: 1 och avdeln. I, 1970 nr 9: 3) föreskriva att byggnadsvärdet skallreduceras med av värdet av de delar av och tillbehör tillbyggnaden, som avskrivs enligt de för inventarier gällande reglerna. Därigenombeaktas den förhåUandevis låga genomslagskrafl på marknadsvärdet, sominvesteringar i ekonomibyggnader har. Köpeskillingsstatistikför jordbruksfastigheter; metoder och anvisningar för värderingen. Utredningenanser alt de nya värderingsregler som föreslagits för jordbruksfastigheternamedför att behov av ändringar av köpeskUlingsstatistiken för dessafastigheter. Det krav som man ur taxeringssynpunkt bör kunna ställa på enfastighetsprisslatistik för jordbruksfastig- heterär att den skall dels visa den genomsnittliga prisnivån för bebyggda ochobebyggda fastigheter inom ett antal områden, dels mera generellt belysa hurmarknaden reagerar för skilda avvikelser frän genomsnittsförhållanden. Detär i fråga om jordbruksfastigheter tre fastighetskategorier som i första handär av intresse vid upprättandet av värderingsnormer för åker och byggnader samtskog och skogsmark. De olika fastighets-kategorierna skulle kunna definierassåsom bebyggd fastighet, vars värde till utgörs av värde avbyggnader och åker, obebyggd fastighet, vars värde tiU utgörs avvärde av åker, obebyggd fastighet, vars värde till utgörs avskogsbruksvärde. I andra hand kommer övriga bebyggda fastigheter och övrigaobebyggda fastigheter. AvSCB:s statistik kan bl.a. utläsas att antalet sökta lagfarter (exkl. fullföljdaansöknuigar) avseende köp av jordbraksfastighetuppgått tiU 12 180, 10 899 resp. 11014. Av nedanstående tabell framgår hur deköp, på vilka lagfart söktes , fördelar sig på olikafastighetskategorier och typer av fång. Fångets art anges genom s, k,fångeskod, Fängeskod 12 avser normala frivilliga köp, Fångeskodema 0107 och1314 avser köp vars representativitet i värderingssammanhang ansetts vara meratveksam. Som exempel kan nämnas kommuns köp, lantbruksnämnds försäljning,förköp och exekutiv auktion. Fångeskod 02 avser förköp enligt förköpslagen, dälagfart inte sökts på det ursprungliga fånget. Fångeskoderna 0810 avsersläktköp. TabellAntal sökta lagfarter avseende köp (exkl. fullföljd) uppdelade efterfastighetskategori och fångeskod (källa SCB) Antal sökta lagfarter avseende köp, efter fångeskod 01-07,13,14 Fastighet med: > jbr-värde jbr-värde < jbr-värde okänt tax.värde 1 174 387 742 'Totala antalet sökta lagfarter (exkl. fullföljd) avseende jordbruksfastighetvar 25 109. Antalet benefika fång utgjorde således ca 14 000 Utgångsmaterialetför prisstatistiken består av köp med fångeskodema 02 och 12. Den följandetabellen visar det antal köp som uteslutits på olika grunder och det antal köpsom kvarstår efter prövningen. TabellUteslutningsgrander vid upprättande av SCB:s prisstatistik (källa SCB) enl. kod 2o. Ej hel Köp tax. Fastighet med: > jbr-värde Sammanfattningsvistorde enligt utredningens mening det antal köp som kan läggas tUl grund för enprisstatistik kunna uppskattas sålunda. Bebyggdafastigheter, vars värde till utgörs av värde av byggnader och åker:9001 200 köp/år. Vid en noggrann utgall-ring av de mindrejordbruksfastigheter, som säljs för fritids- eller bostadsändamål, tordeantalet stanna vid ca 900 köp/år. Antal förvärv med åkerareal mellan 10 och 20ha kan uppskattas till 200250 och sådana med åkerareal av 20 ha ellerdäröver till 100150 per Obebyggdafastigheter, vars värde till utgörs av åkervärde: 400700 köp/år.Härav torde ha en åkerareal mindre än 10 ha och en åkerareal av10 ha eller däröver.