prop · FW031 · 1973-12-31 00:00:00 — Utanför storstäderna, där problemen är mindre,föreslår beredningen att frivårdsdistrikt, häkten och lokalanstalter tillförespsykiatrisk expertis genom inrättande av konsulttjänster. Sådana tjänster finnsredan inom några distrikt och har där, enligt de erfarenheter som redovisats,inneburit en betydande förstärkning i fråga om narkomanvården. Dessa förslagkommer enligt min uppfattning att ge kriminalvården möjlighet att bära sin delav ansvaret för de narkotikaskadade bland sitt klientel. Jag ansluter mig därförtill förslagen. Jag biträder också förslaget ominrättande av en tjänst som överläkare och sjuksköterska med placering i Örebroskyddskonsulentdistrikt. 6 Frivårdsverksamheten 6.1 Beredningen I överensstämmelse med sin grandläggandemålsättning koncentrerar beredningen sina förslag till resursförstärkningartill frivårdssidan. De åtgärder som därvid föreslås syftar bl. a. till atteffektivisera person-undersökningsförfarandet, förstärkaövervakningsverksamheten, intensifiera och styra de sociala insatsema samttill att integrera frivården med anstaltsvården. Beredningen framhåUer att inomkriminalvården liksom inom andra sociala vårdområden tidiga förebyggandeåtgärder är av största betydelse. Erbjudanden om kurativa åtgärder och socialservice bör därför kunna ges och bildabasen i en plan för fortsatta stödåtgärder. Detta kan bäst ske om verksamhetenkopplas till skyddskonsulentorganisationen. Beredningen föreslår att domstolensförordnande att föranstalta om personundersökning i varje enskilt fall obUgatoriskt skall gå tiUskyddskonsulenten. Därmed avser beredningen emellertid ej att genomföraen ordning där alla person-undersökningar utförs av frivårdens tjänstemän.Däremot bör frivårdspersonal svara för urval och handledning avpersonundersökare. Frivårdstjänstemän bör också leda den verksamhet som avseratt ge den Prop.1973:1 Bilaga 4 115 åtaladedet sociala stöd som han ofta är i starkt behov av fram tUl domstUlfäUet. En mera systematiskpersonundersökningsverksamhet kan framför aUt ge såväl domstolar somverkställighetsorgan bättre underlag för valet av påföljd och för denfortsatta planeringen på verkställighetsstadiet. Beredningen lämnar en skissöver hur en personundersökning bör genomföras. Frivårdens utökade uppgifter i sambandmed personundersökningsverksamheten kräver en personalförstärkning med 50assistenttjänster och 25 biträdestjänster. En grapp vars situation ofta är specielltprekär är de häktade. Beredningen föreslår att 15 assistenttjänster tillföresfrivårdsdistrikten på de orter där det finns allmänna häkten. De skall hadeltidsfunktion av kurativ och terapeutisk art på häktena och bör även kunnagöra personundersökningar beträffande de häktade, Ifråga om övervakningen framhåller beredningen att denna har såväl en kontroU-som en hjälpfunktion. Beredningen finner att dessa båda uppgifter ävenframdeles bör handhas av samma person, övervakaren. Valet av övervakare ärsynnerligen betydelsefullt. I flertalet fall sköts övervakningen av lekmän.Beredningen anser att denna ordning ävenfortsättningsvis bör tUlämpas. Med hänsyn tiU det ökade inslaget dömdamed svår social missanpassning, framför allt alkohol-eller narkotikamissbrak,bör dock flera klienter än nu övervakas av tjänstemän med social utbUdning.Beredningen beräknar att antalet sådana fall utgör av det totalakUentelet eUer ca 4 700. Av dessa har ungefär 2 200 redan nutjänstemarmaövervakare. Det maximala antalet övervakningsfall per tjänstemanbör därvid begränsas tUl 30, För att genomföra en sådan omfördelning erfordrasett nettotillskott av 175 assistenter. Hälften av kostnaden för dennapersonalförstärkning betalas genom omförda övervakararvoden. Beträffande arvodena konstaterarberedningen att de önskemål som framställts i motioner till om enfördubbling av arvodesbeloppet till friviUiga övervakare skulle medföra enkostnadsökning med 17 mUj. En sådan satsning skiUle betyda att andraåtgärder som utifrån beredningens bedömning av reformverksamhetens inriktrungär mera oimdgängliga måste anstå. Med hänsyn härtill anser sig beredningen ejkimna föreslå en höjning specieUt som beredningen har den uppfattningen attarvodets storlek ej har så stor betydelse för övervakarrekryteringen som manibland föreställer sig. Däremot föreslås att bättre resurser skapas för attersätta de övervakare som haft speciella utgifter i samband med fuUgörandet avuppdraget. Dessutom förordas ökade insatser för utbUdning, fortbUdning ochgrappverksam-het för lekmaimaövervakare. I de fall då en Övervakads förhåUandenkan bedömas vara sådana att någon kontroll från samhäUets sida ärerforderlig men då Prop.1973:1 Bilaga 4 116 hanfortfarande har behov av socialt och personligt stöd bör den dömde i StäUet förövervakare kunna erbjudas en kontaktman. Kontaktmannens samarbete med sinklient skall helt baseras på frivUlighet och någon rapportskyldighet bör ejföreligga. Inte heller skall något arvode utgå. Däremot bör den del avövervakararvodet som utgör kostnadsersättning utgå även tUl kontaktmatmen.Erbjudande om kontaktman kan göras i direkt anslutning till en vUlkorUgfrigivning. Det kan också göras sedan övervakningen pågått en längre ellerkortare tid. Beredningen föreslår också vissaändringar av den lagstiftning som reglerar övervakningsverksamheten. Sålundaföreslås att övervakningstiden vid skyddstillsyn förkortas från tre till tvåår samt att behovet av övervakning obUgatoriskt omprövas . Skälenhärför är bl, a, att den klient som klarat sig utan återfall sällan tordevara så labil att kontroll ett tredje år är nödvändig. Genom att övervakiungstidema förkortaskan utan ytterligare personalökning antalet kUenter per handläggandetjänsteman inom frivården begränsas tUl 60vUket är en sänkning i jämförelse med nuvarande förhåUanden. Beredningen föreslår en översyn av deföreskrifter som enUgt nuvarande bestämmelser i kan föreläggas enövervakad rörande hans livsföring. En del av dessa föreskrifter är nämligenorealistiska och föga ändamålsenliga. Man föreslår vidare att sådana sanktionersom varning och vitesföreläggande avskaffas. Däremot bör möjligheten atttillfäUigt omhänderta en övervakad bibehållas som en metod att få kontakt meddenne. Frivårdens sociala verksamhet bör liksomhittiUs bedrivas i samverkan med de sociala myndighetema och i första handtjäna som komplement till deras Insatser. Samarbetsformema med storstädernassocialförvaltningar måste därvid ägnas specieU uppmärksamhet. Likaså böröverläggningar tas upp med rörande olikaarbetsmarknadsfrågor bl. a. arbetsförhållandena för arbetsmarknadsverketskontaktmän och tUlgången tiU skyddade arbetsplatser inom industrui och vidspecialarbetsplatsema. Möjligheterna att bereda kriminalvårdsklientelet platspå arbetsträningsverkstäder bör diskuteras med landstingen. På orter med storaplaceringsproblem föreslås inköp av platser på sådana verkstäder. I fråga om bostäder bör en samladbedömning av behov och resurser ske centralt och Ugga tUl grand för enplanering av den fortsatta utbyggnaden av samtliga boendeformer, varvid inköpoch förhyrning av insprängda lägenheter bör prioriteras och koUektivboendetbegränsas tUl de grupper där behov av social omvårdnad föreligger. FrivårdskUentemas fysiska och psykiskakondition är ofta dålig. Alkohol- och narkotikamissbruk spelar därvid storroU. Frivården behöver därför hjälp av en socialmedicinsk eUer psykiatriskkonsult liksom av 1973:1 BUaga 4 117 ensjuksköterska som kan svara för enklare sjukvård och medverka i ev. behandlmg.Beredningen föreslår att de flesta frivårdsdistrikten får tillgång tUlmedicinska team av detta slag. Om verksamheten samordnas med motsvarandearbete på lokalanstalter och häkten får man underlag för en heltidsanställdsjuksköterska 1 9 distrikt och halvtidsan-stäUd i 15, Läkartimmama beräknasvariera mellan 6 och 15 . Beredningen föreslår att medel anvisas fördenna verksamhet. Beredningen pekar slutligen också påkriminalvårdsklientelets behov av hjälp för att organisera sin fritid på ettkonstruktivt sätt och framhåUer därvid att det utbud som sker genomföreningar, studieförbund, ungdomsgårdar etc. i mycket Uten utsträckning nårfrivårdens kUenter. Frivården bör därför få ökade resurser för att medverka vidorganiserande av fritidsaktiviteter för sina klienter. Med hänsyn till de positivaerfarenheter som erhåUits vid försök med grappsamtal bland frivårdsklienterbör man dessutom kunna arvodera psykologer för att leda sådan verksamhet. Utöver personalförstärkningama försjukvård föreslår beredningen en uppräkning av anslaget för behandlings- ochstödåtgärder med 1 milj, kronor, Lokalanstaltemas huvuduppgift är, somframgått av avsnitt 3, att gradvis slussa ut de intagna i frihet. Beredningenhar funnit att detta arbete bör ledas av frivårdsorganisationen vars tjänstemänoch övervakare kommer att få överta ansvaret för klienten efter hans slutligafrigivning. För det sociala arbetet på lokalanstalter föreslås 22 assistenttjänstermed placering på frivårdsexpeditioner. Strävandena att integrera frivården ianstaltsarbetet liksom med övriga sociala vårdorgan motiverar ocksåberedningens förslag om en översyn av frivårdens organisation i ,och varvid utgångspunkten bör vara att de nuvarande distriktenför unga och för vissa påföljdskategorier upplöses. Föreningen haringen erinran mot att domstolens förordnande att föranstalta ompersonmidersökning obligatoriskt skall gå till skyddskonsulenten. Föreningenutgår dock från att förordnande att utföra personundersökningar även ifortsättningen kommer att meddelas tingsnotarier, eventuellt efter det dessaerhållit någon utbUdning på området. anser att ettstort antal personundersökningar inte håller måttet. Personundersökningen ären viktig handling som kan komma att följa en person genom en följd av år.IimehåUet i och riktigheten av en personundersökning är av väsentlig betydelse. Prop.1973:1 Bilaga 4 118 Samfundetbiträder därför beredningens förslag att domstolarna skall begärapersonundersökning hos skyddskonsulenten. FöreningenSveriges åklagare anser att förslaget om ändring av per-sonundersökningsrutinenär godtagbart, liksom förslaget om hur vissa åtgärder, som sätts in efterdom i brottmål, skulle kunna tidigareläggas. Föreningen påpekar emellertid attdet är av största betydelse att propåer om kurativa åtgärder framhålls på ettsådant sätt, att den för brott misstänkte inte får den felaktiga uppfattningenatt skuld- och påföljdsfrågan redan är avgjord och att domstols prövning harföregripits. Socialstyrelsenanser det vara en synnerligen angelägen uppgift för personundersökaren attklarlägga eventueU dold alkoholism eller annat giftberoende och medverka tillatt den misstänkte blir behandlings-motiverad. finner det vara ett utmärkt förslag att den föreslagna övervakarenom möjUgt skall delta i det teamarbete mellan den åtalade, personundersökarenoch skyddskonsulenten som föreslås ske under arbetet med personundersökningen. FöreningenSveriges skyddskonsulenter och skyddsassistenter framhåller att den föreslagnaordningen endast kan tUlämpas om man får de personalförstärkningar som föreslåsav beredningen. Man påpekar att skyddskonsulenterna avger ca 5 000yttranden till domstolarna. Dessa yttranden kan jämställas medpersonundersökningar även om de skrivs på andra blanketter. LOfinner att den nuvarande ordningen, vilken i huvudsak innebär att en stor delav all personundersökningsverksamhet utförs av tingsnotarier på deras fritid,är djupt otillfredsställande. Huvudparten av tingsnota-riema kommer från ensocial miljö, som skyddat dem från kunskaper om hur livet kan te sig. Den juridiskautbildningen som den nu är utformad lägger föga intresse och vikt vid träningatt förstå och närma sig dem som i olika avseenden kommer i kontakt medrättvisan. saknar personundersökaren de rent tekniska kunskaperna om huren sådan undersökning skall bedrivas. Personundersökningen kan vara avavgörande betydelse för den tiUtalade och det borde vara självklart att enpersonundersökare skall ha tillräckliga kunskaper för denna grannlaga uppgift. Detär också viktigt, som beredningen påpekar, att valet av övervakare inte fåravgörjis av slumpen. Det är Inte ovanligt att personundersökaren utan attden tiUtalade får ge sin syn på valet övertalar någon arbetsgivare, lärareeller annan som förekommer i undersökningen, något som helt strider mot övervakningensidé. Personundersökningsverksamheten skall ingå i frivårdens arbetsuppgifteroch utbyggnad av densamma bör ha hög prioritet. Kategorier utanförfrivårdsorganisationen bör inte utan vidare kurma fåpersonundersökningsuppdrag. Prop.1973:1 Bilaga 4 119 i anser attpersonundersökningarnas betydelse övervärderats. Uppgiften förpersonundersökaren är att kartlägga den undersöktes tidigare förhåUanden ochatt för domstolen framlägga förslag till lämplig straffrättslig reaktion. Detkan ifrågasättas om det är lämpligt att ihögre grad koppla in skyddskonsulentorganisationen på det aktueUa falleteftersom ungefär en femtedel av de undersökta får villkorlig dom och därför ifortsättningen inte har någon kontakt med skyddskonsulenten. Den nu tillämpadeordningen att förordna särskUda förandersökare vUka tjänstgör somtingsnotarier eller eljest avlagt juris kandidatexamen bör bibe-håUas eftersompersonundersökningen bör ingå som ett led i notarieutbildningen och eftersomdessa personundersökare får anses ha goda förutsättningar att lägga framförslag tUl åtgärder mot den undersökte. Ifråga om frivårdstjänstemannens medverkan i arbetet på häktena anför Skyddsvärneti att beredningens förslag ger uttryck för ett blandfrivårdspersonalen länge känt behov. Beredningens förslag innebär att mer ellermindre vattentäta skott slås in vUket kommer att kräva stora mått avsamarbetsvUja och samarbetsträning. Viss varsamhet med aktiviteter på häktentorde vara av nöden dels med hänsyn tUl att skuldfrågan inte avgjorts, dels medhänsyn till polisutredningsintressen, RÄ finner beredningens förslagändamålsenligt för ett bättre utnyttjande av häktningstiden. RÅ vUl dockunderstryka förutsättningen att vederbörande åklagare är införstådd medverksamheten och godkänner dess omfattning i det enskilda fallet. TCO delarberedningens uppfattning rörande verksamheten vid häktena men framhållerbetydelsen av att de häkten som har assistenter får behålla dessa, TCO anseratt det är tvivelaktigt om de frivårdsassistenter som knyts till häktena kommeratt hinna med några personundersökningar. Föreningen anser dethelt riktigt att åtgärder för att reda upp gärningsmannens sociala situationsätts in och att det är bra om detta kan ske redan underdet processuella frihetsberövandet. Kraftfulla och framgångsrika åtgärder somsätts in i detta skede kan kanske ibland rentav leda till att frihetsberövandepåföljd som eljest bedömts behövlig kan undvikas. Beträffande övervakningen framhållerÖvervakarnas riksförbund att det är riWigt som beredningen påpekar att det ivissa fall kan vara svårt att nå en yrkesarbetande frivillig övervakare påarbetstid, A andra sidan går det med få undantag inte att nåtjänstemanna-övervakare efter arbetstidens slut. Beredningen har inte gått inpå frågan hur en tjänstemannaövervakare skall kunna bistå den övervakade undericke arbetstid, dvs, kvällar, , och övriga helgdagar vilket ärden tid som ur övervakningssynpunkt är känsligast för en person som saknareller har få sociala kontakter. 1973:1 Bilaga 4 120 förbundetsuppfattning är det en aUvarlig svaghet i beredningens betänkande attberedningen inte föreslår att jourtjänstgöring inrättas på ickearbetstid. En lekmannaövervakare som får denomsorgsfulla handledning av frivårdspersonal som beredningen föreslår och denutbUdning som förordas av riksförbundet bör kunna anförtros arbetet även medett tyngre klientel än vad beredningen tänkt sig. intar denståndpunkten att tjänstemannaövervakare är att föredra framför lekmän endastnär det gäller det aUra tyngsta kUentelet i de tre största städerna och dettaenbart under föratsättning att ständig jourtjänstgöring av tjänstemän ordnasunder icke-arbetstid. pekar på erfarenheten attlekmannaövervakarnas engagemang i sin uppgift har ett stort terapeutiskt värdevarför man inte generellt bör prioritera tjänstemannaövervakare. Styrelsenförutskickar att man skall kunna kräva av såväl tjänste- som lekmannaövervakareatt de fullgör sina insatser inte endast utan även under kvällaroch nätter, veckoslut och , vad avser tjänstemannaövervakarna i särskiltreglerad ordning, Med tanke på de komplexa problem, som övervakarna ställsinför bör antalet fall per tjänstemannaövervakare inte uppgå till 30 utanbegränsas till ett lägre antal, LO anser att lekmannaövervakningenkombinerat med beredningens förslag om kontaktmän för vissa grapper är attföredra framför tjänstemannaövervakning. Inte minst viktig ärlekmannaövervakningen för att skapa förståelse för den dömdes situation ute isamhäUet. Här borde stora möjligheter finnas for frivårdsorganisationen, att påtidigt stadium skapa kontakt med den lokala fackföreningsrörelsen. Arvodet isig torde inte spela någon avgörande roll. Däremot bör, i enlighet medförslaget från beredningen, ökade möjligheter till ersättning tUlskapas för demsom verkligen haft speciella utgifter i samband med övervakningsuppdraget, övervakningsnämnden i sjätteavdelningen konstaterar att de intagna allt oftare föredrar lekmannaövervakaremen kan inte frigöra sig från misstanken att detta önskemål många gångerbottnar i den uppfattningen att tjänstemannaövervakaren är strängare i frågaom kontrollen. Nämndens klientel är så belastat att tjänstemannaövervakare iregel är att föredra. Nämnden anser det dock tacknämligt om antalet ärendenper tjänsteman kan begränsas. Skyddsvärnet i delar heltberedningens mening att tjänstemän i högre grad än nu bör handhaövervakningsuppdragen, framför allt när det är fråga om personer som skallvillkorligt frigivas eller internerade som skall överföras till vård utomanstalt. Många frivilliga övervakare gör helt visst en god insats, I regellägger dock deras eget arbete hinder i vägen för att hjälpa klienterna medproblem som måste lösas . Prop.1973:1 Bilaga 4 121 finner att enytterligare satsning på tjänstemannaövervakning är ett steg i rätt riktning. Nurådande förhållanden är inte tUlfredsställande. Det innebär en bristpå övervakare och att de övervakare som finns tilldelas för många klienter ochdärför inte hinner med sina uppdrag på ett tiUfredsställande sätt. finnerdet tveksamt huruvida det förutsatta ökade behovet av personundersökare ochövervakare borde tUlgodoses genom en utbyggnad avskyddskonsulentorganisationen. Enligt utredningens uppfattning torde övervägasatt i stället tillföra de berörda kommunala socialvårdande organen motsvarandepersonalresurser. En liknande uppfattning har Svenska nykterhetsvårdsförbundetsom ifrågasätter, om man inte i viss mån kan inskränka den utökning av antaletfrivårdstjänstemän, som beredningen föreslagit, och i stället stimulera främstkommimema att öka sina resurser i motsvarande mån, inte minst pånykterhetsvårdssidan. Svenska kommunförbundetanser också att frivårdens sociala verksamhet på bör integrerasmed socialvården men finner att en sådan lösning inte ärmöjlig på grund av att frivårdens befattning med de övervakade ytterst grundarsig på en dom och är ett led i en påföljd, som socialvården inte kan verkstäUa. iJönköpings län ifrågasätter om övervakararvodet är tillfyllest för atttillförsäkra de frivilliga övervakarna en skälig ersättning för deras arbeteoch kostnader. Bl, a, med hänsyn till ökade kostnader för porto, telefon o,dyl. föreslår att kostnadsersättningsdelen av arvodet höjsavsevärt. Även i anser att en höjning avövervakararvodet bör eftersträvas. anser det vara ettminimikrav att arvodet uppräknas åtminstone till det värde det hade då detnuvarande arvodet tillkom samt att en motsvarande procentuell ökning avkostnadsdelen sker. framhåller däremot att de kommunalatjänstemännen vilka sköter övervakningsuppdrag såväl åt kriminalvårdensom åt kommunerna inte erhåUer någon ersättning för de sistnämnda. Förbundetvill därför betona att det konkurrensförhållande som i viss utsträckning redanfinns ej ytterligare får skärpas. Beredningens förslag omkontaktmän för den del av frivårdskUentelet som ej är i behov av kontrollavvisas av ett flertal remissorgan. Föreningen ochskyddsassistenter finner att förslaget medför risk för att övervakningen fårytterligare drag av repressivitet. Klientelet skulle lätt kunna delas uppmellan "snälla", som har kontaktman och "elaka" som harövervakare. I den mån tidigare klienter behöver stöd och hjälp kan detta klarasav frivården och den allmänna socialvården. Liknande synpunkter framförs avsocialutredningen som inte finner skäl för en sådan särbehandling avkriminalvårdens klienter, och av Skyddsvärnet i som antar att det helakommer att bli Prop.1973:1 Bilaga 4 122 en"papperssak". ställer sig tveksamt därföratt övervakningens kontrollmoment inte längre verkar på något avgörande sättskugga dess dominerande vårdfunktion. Föreningen finner attberedningens förslag i denna del delvis är en lek med ord. Förhoppningen måstedock ursprungligen vara att sådana relationer uppstår mellan klient ochövervakare att av beredningen angivna förtroendeklyftor ej uppkommer. Enpositiv uppfattning redovisar däremot övervakarnas riksförbund som emellertidanser att rapportskyldigheten bör bibehållas och att arvode bör utgå med sammabelopp som till övervakare. Hovrätten för tillstyrkerförslaget om förkortad övervakningstid vid skyddstillsyn och framhåller atthovrättsledamöter med erfarenhet från övervakningsnämnd funnit att en treårigprövotid ofta är onödigt lång. Det bör dock finnas möjlighet förövervakningsnärrmd att förordna om övervakning även ett tredje år. Hovrätten över och Blekingeanmärker att prövotid och övervakningstidinte nödvändigtvis behöver sammanfalla. Bibehålles en prövotid på tvåår vid villkorlig dom, vilket hovrätten anser lämpligt, bör prövotiden vidskyddstUlsyn vara längre eller . När en domstol i ett visst fall skaUvälja meUan ett icke helt kortvarigt fängelsestraff och skyddstillsyn, kandomstolen anse det utslagsgivande att den dömde bör stå under övervakning enavsevärt än om han viUkorligtfrigives från fängelsestraffet. Är prövotiden såkort som och ofta endast , kan risk finnas att domstolen väljerden frihetsberövande påföljden. Hovrätten anser därför att beredningens förslagi denna del kan leda till ett resultat som är motsatt beredningens uppfattningatt frivård skall tillämpas i ökad omfattning. Särskilt gäller detta omövervakningsnämnderna icke heller får befogenhet att förlänga prövotiden vidmisskötsamhet. Hovrätten avstyrker således förslaget om förkortning avprövotiden. Hovrätten delar emellertid beredningens uppfattning attövervakningen i många fall kan upphöra tidigare än vid prövotidens utgång.Lämpligen bör övervakningsnämnderna därför åläggas att ompröva övervakningensbestånd . Härigenom borde ett stort antal övervakningsfall kunnaavföras. Föreningen finner att korta och effektiva övervakningstider avgjort är att föredraframför långa och meningslösa. Sammauppfattning redovisar länsåklagaren i län medan däremot överåklagaren iGöteborg motsätter sig förslaget med hänvisning till att åtskilliga personer,som dömts till skyddstillsyn har sociala problem som gör det värdefulltom prövotiden bibehålles . En obligatorisk prövning ärtillräcklig för att begränsa antalet fall med tre-årsövervakning till dem somoundgängligen behöver sådan. Liknande synpunkterredovisar Föreningen , advokatsamfundoch Föreningen . Skyddsvärnet i anser att en alltförlång övervakningstid kan ha en negativ effekt. 1973:1 Bilaga 4 123 Den dömde tröttnar på att stå under övervakningnär han levat under ordnade förhåUanden och känner sig i någonmån förföljd av samhäUet för det brott, som han en gång dömts för. Beträffande värdet av särskUda föreskrifteranför kriminalvårdsnämnden att man självfallet bör undvika att meddelaföreskrifter som ej fyller något vettigt ändamål.