prop · FW039 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition nr 1973 Prop. Kungl.Maj:ts proposition angående skydd för fiske med fast redskap, m. m.; givenStockholms slott . Maj:t vill härmed, under åberopande avbilagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbruksärenden, inhämtariksdagens yttrande över vad föredragande departementschefen förordat. 1 propositionen föreslås vissa ändringar i gällandefiskeristadga (1954: 607) över vUka yttrande bör inhämtas. a.förordas ett generellt förbud mot fiske med krokredskap inom från störrefast redskap. Från bevakningssynpunkt föreslås generellt märkningstvång förutestående redskap. Vidare föreslås förbud att fånga krabba eller hummer viddykning. Utdragav protokollet över jordbruksärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet på . Närvarande:statsministern , statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , , , . Chefen för , statsrådetBengtsson, anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöterfråga om skydd för fiske med fast redskap, m. m. och anför. Maj:t åtfiskeristyrelsen att, på grundval av fritidsfiskeutredningens betänkande (SOU1968: 13) Fritidsfisket och remissyttrandena över detta, utarbeta ochframlägga förslag till ny fiskeristadga. Uppdraget borde enligt beslutetutföras i samverkan med bl. a. yrkesfiskets och fritidsfiskets organisationer.Fiskeristyrelsen avlämnade ett förslag till ny fiskeristadga. Efterremiss har yttranden över förslag avgetts av riksåklagaren,vatlenöverdomslolen, hovrätten över och , hovrätten för ÖvreNorrland, , , kammarkollegiet,generaltullstyrelsen, lantbruksstyrelsen efter hörande av lantbruksnämnderna,statens jordbruksnämnd, , ,domänverket. Mellanbygdens vattendomstol, statens lokala fiskeriadministration(fiskeriintendenterna), länsstyrelserna, . , , ,. Remissinstanserna har i åtskilliga fall bifogatyttranden från underställda myndigheter eller särskilt berörda organisationer. medverkan m. m. I samband med tillkomsten av gällande fiskeristadga(prop. 1954: 183, 3LU 1954: 28, rskr 1954: 348) togs även upp frågan omriksdagens medverkan vid antagandet av stadgan och vid framtida ändringar i denna.Föredragande departementschefen uttalade (prop. s 22 och 23) att innehållet ifiskeristadgan var av den art, att den torde kunna utfärdas Prop.1973: 9 3 Maj:t med stöd av 89 § regeringsformen. Av vissa i propositionennännare angivna skäl borde emellertid yttrande inhämtas i ärendet.I framtiden borde sådana ändringar i stadgan, som inte var av meragenomgripande art, få vidtas utan att yttrande inhämtades. hade ingen erinran mot departementschefens uttalande menunderströk angelägenheten av att fick tillfälle att yttra sig i frågaom mera betydelsefulla ändringar. Bland de bestämmelser i fiskeristadgan, sominte borde ändras utan hörande, nämnde utskottet reglerna i 35 §§om förhållandet mellan fiskande inbördes (3LU 1954: 28 s. 72). Fiskeristyrelsensförslag syftar till att anpassa fiskeristadgan efter nya rön och erfarenheter,särskilt på fiskevårdens område. Jag finner förslaget vara väl genomarbetatoch ägnat att främja det avsedda syftet. Av skäl som jag strax återkommer tillfinns dock enligt min mening inte anledning att f. n. utfärda en nyfiskeristadga. Däremot bör göras vissa ändringar och tillägg i gällande stadga.Några av tilläggen bör föras in under den rubrik i fiskeristadgan som rörförhållandet mellan fiskande inbördes. Som nämnts har riksdagenförbehållit sig att bli hörd innan ändringar görs i denna del. 1 ett par andrafall rör de föreslagna ändringarna frågor av mera allmänt intresse, varförriksdagens yttrande bör inhämtas också beträffande dem. Övriga ändringar somjag avser att föreslå i fiskeristadgan är av så föga genomgripande art att deinte kräver medverkan. Att jag inte nu är beredd att förorda en helt nyfiskeristadga i enlighet med förslag beror främst på attdetta också innefattar en rad ändringsförslag som jag inte f. n. anser migkunna biträda. F. n. finns lokala bestämmelser som förbjuder användningen avvissa fiskeredskap och fiskemetoder. föreslår nu attåtskilliga av dessa bestämmelser skall tas in i fiskeristadgan och därmed gesgiltighet för hela landet. Vid remissbehandlingen har den föreslagna principlösningenfått ett positivt mottagande. har emellertid framställts krav påundantag av hänsyn till lokala förhållanden. Jag delar styrelsens uppfattningatt det är en fördel att ha fiskebestämmelser som så långt möjligt är enhetligaoch har generell giltighet. I likhet med vad föredragande departementschefenanförde vid tillkomsten av lagen (1950: 596) om rätt till fiske, ifortsättningen kallad fiskerättslagen, (prop. 1950: 60 s. 25) anser jag dockatt fördelen med en sådan ordning inte är så stor att man för den skull börrubba bestående förhållanden i de fall, där detta skulle medföra betydandenackdelar från fiskerinäringens eller fiskevårdens synpunkt. Jag har därförfurmit mig böra förorda alt av de bestämmelser som finns i lokalaföreskrifter endast sådana förs in i fiskeristadgan, beträffande vilka en klarmajoritet av remissinstansema tillstyrkt att de ges generell giltighet. Iövriga fall får liksom bestämmelser ges i lokala stadgar. 1973: 9 4 somfiskeristyrelsen nu framlagt i dessa delar komma att tjäna till vägledning. förslag innehåller även vissabestämmelser som innebär inskränkningar i fiske som aimars skulle vara fritt:Sålunda föreslås t. ex. en befogenhet för att inskränkamöjligheten till fiske med rörligt nätredskap, om sådant fiske medför alltförhård beskattning av fiskbeståndet eller avsevärt försvårar krokfiske medhandredskap. Vid meddelandet av sådana bestämmelser skall enligtförslaget ge yrkesfiskare eller annan fiskare för vars försörjning fisket ärav väsentiig betydelse företräde till fiske med rörligt nätredskap. Jag vill idetta sammanhang erinra om att redan nu i lokala bestämmelserkan inskränka fisket med rörligt nätredskap, om det anses påkallat för fisketsvård och bedrivande. Föreligger ett annat allmänt intresse som är så starkt,att det i och för sig motiverar en reglering som innebär en viss fördelning avfisket mellan olika kategorier fiskande, bör enligt min mening bestämmelsernainte meddelas i administrativ ordning. synpunkter i sådanahänseenden får i stället beaktas vid en framtida översyn av fiskerättslageneller i liknande sammanhang. Jag övergår härefter till att behandla de ändringari fiskeristadgan över vilka jag av skäl som jag tidigare redovisat ansett detlämpligt att inhämta yttrande. Först redogörs för några nuvarande bestämmelser. Enligt 1 § lagen (1950: 595) om gräns mot allmäntvattenområde är vatten i havet allmänt (allmänt vatten) om det ej ingår ifastigheterna (enskilt vatten). Fiskerättslagen tillåter varje svensk medborgareatt fiska med rörligt redskap i allmänt vatten. För att få utsätta fast redskapi allmänt vatten fordras i regel särskilt tillstånd. Innehavare av enskildfiskerätt får ej vägras tillstånd att från det enskilda vattnet sträcka fastredskap vidare ut i allmänt vatten, om det kan ske utan men för annan fiskande.Med fast redskap förstås fiskebyggnad och med ledarm försett fiskeredskap, somfästes vid bottnen eller stranden med hjälp av pålar, tyngder e. d. och avsesskola stå kvar än i följd (2 §). I enskilt vatten får som regel fiske bedrivasendast av jordägaren eller den som enligt avtal, urminnes hävd, dom ellerskattiäggning eller på annan särskild grund har rätt till det (5 §). Från dennaregel finns en rad delvis mycket långtgående undantag om fritt fiske vidhavskusterna (615 §§) och i de fem största insjöarna (1620 §§). Enligt 22 § fiskerättslagen kan länsstyrelsenmeddela föreskrifter till skydd för det fiske som är förbehållet innehavare avenskild fiskerätt. 1973: 9 5 Skyddetavser både fasta och rörliga redskap och gäller mot sådant fiske som fritt fårutövas av varje svensk medborgare enligt 69 §§ och 11 §, dvs. frifiske ienskilt vatten vid ostkusten utom och vid södra Blekingekusten.Länsstyrelsen kan även i andra fall meddela föreskrifter till skydd för fiskemed fasta redskap som utövas med stöd av enskild fiskerätt mot fiske sombedrivs utan stöd av sådan rätt. Enligt 14 § första stycket fiskeristadgan (1954:607) får för länet eller del därav meddela särskilda bestämmelserom fiskets vård och bedrivande. Bestämmelserna får dock inte avse undantag frånförbud som anges i stadgan. Skyddför fiske med fasta redskap hänvisarinledningsvis till fritidsfiskeutredningen som bl. a. anfört följande.Fiskeplatser som är lämpade för fasta redskap förekommer endast i begränsadomfattning. Användningen av sådana redskap är i allmänhet förenad medomfattande arbete och stora kostnader. Det är därför önskvärt att den som harrätt att fiska med fasta redskap bereds trygghet mot att hans fiske hindraseller skadas genom att annan fiskar med rörliga redskap. Skydd för fiske medfasta redskap kan enligt gällande rätt åstadkommas dels genom beslut av länsstyrelsenenligt 22 § fiskerättslagen, dels genom lokala föreskrifter enligt 1420 §§fiskeristadgan. Skyddet kan ha formen av förbud mot fiske med annat redskap inärheten av fast redskap. I fråga om fiske med rörligt nätredskap harfiskeristyrelsen funnit förhållandena vara så växlande i olika vattenområdenatt förbud mot fiske med sådant redskap inom visst avstånd från fast redskapäven i fortsättningen bör meddelas i länsstadga. När del gäller fiske medkrokredskap inom visst avstånd från större fast redskap finner styrelsenemellertid med hänsyn till att detta fiske i än högre grad än nätfisket bedrivsav fritidsfiskare, som förflyttar sig mellan olika delar av riket, att engenerell bestämmelse är synnerligen angelägen främst ur informationssynpunkt.Styrelsen föreslår därför att i fiskeristadgan tas in förbud mot fiske medkrokredskap inom från redan utsatt storryssja eller liknande redskapmed större höjd än , bottengarn, ålhomma, fast laxnät eller liknandefast redskap, om inte ägaren av det fasta redskapet lämnat medgivande tillfiske. Styrelsen föreslår vidare förbud mot fiske med krokredskap inom 50 meterfrån stängvad. För att de fasta redskapen skall få åtnjuta detta skydd skallde vara särskilt utmärkta i vardera änden med en gulmålad stake av minst 1,5meters höjd över vattenytan. Annat redskap skall inte få utmärkas på detsättet. Stängvad skall vara utmärkt med gulmålade bojar för att åtnjuta skydd.Varken den fiskande eller någon del av redskapet bör enligt styrelsens meningfå befinna sig inom det angivna skyddsområdet. Styrelsen föreslår att förbudetskall omfatta vatten där varje svensk medborgare får fiska med krokredskap. Prop.1973: 9 6 De flestaremissinstanserna tillstyrker förslag att större fastaredskap bör ha en viss skyddszon. där fiske med krokredskap inte skall fåförekomma. i anser dock att några inskränkningari krokfisket intill fasta redskap inte behöver göras för länets vidkommande.Lantbruksnätnnden i vill inte avstyrka förslaget men pekar påmöjligheten att någon i syfte att för egen räkning reservera visst vattenområdeför krokfiske låter utsätta fasta redskap och markera dem på föreskrivet sätt.Ett sådant förfarande kan enligt nämnden tänkas medföra en inte oväsentliginskränkning av den rätt till fritt fiske i enskilt vattenområde vid bl. a.rikets som fiskerättslagen tillerkänner varje svensk medborgare. Länsstyrelserna i ochVästernorrlands län, lantbruksnämnderna i och Västerbottenslän, fiskeriintendenten i Övre norra distriktet, ,och läns fiskerättsägareförbundförordar ett skyddsområde om mellan fast redskap och fiske med krokredskap.Länsstyrelsen i anser med hänvisning till den risk somlantbruksnämnden i länet angett att ifrågavarande avstånd bör begränsas till2530 meter. Några remissinstanser har lämnatnågot avvikande förslag i frågan hur redskapen skall vara utmärkta för att fååtnjuta skydd. Märkning av utestående redskap I vatten därvarje svensk medborgare får fiska skall enligt förslagutestående redskap vara märkt med ägarens namn och adress eller, såvitt avserredskap som utsatts från tullre-gistrerat fiskefartyg, med fartygetstullregisternummer. Som skäl för att en generell bestämmelse av delta slag in i fiskeristadgan har styrelsen i likhet med fritidsfiskeutredningenanfört att märkningstvång i viss utsträckning införts i flera lokala stadgoroch visat sig ha ett betydande värde från bevakningssynpunkt. Remissinstanserna.Remissinstanserna är genomgående positiva till att en generellmärkningsbestämmelse i fråga om utestående redskap tas in i fiskeristadgan.Rikspolisstyrelsen, i ochfiskeriintendenten i disktrikt ifrågasätter om inte skyldighetenbör utsträckas till att omfatta även s. k. igenkänningsflöten (välen, vakare).Länsstyrelsen förordar dessutom märkningsskyldighet för fiskesumpar.Fiskeriintendenten i Mellersta distriktet hävdar att märkningsföreskrifternabör gälla i alla vatten och inte endast i vatten där varje svensk medborgarehar rätt att fiska. Flera av remissinstansema har synpunkter på hur märkningenlämpligen bör ske. 1973: 9 7 Förbudatt fånga hummer eller krabba vid dykning, m. m. föreslår förbudatt fånga hummer, krabba och ostron vid dykning. I fråga om ostron föreslåsdock att förbudet begränsas till vatten där ostronfisket är fritt. I fråga ommotivet för förbudet beträffande hummer hänvisar bl. a. tillfritidsfiskeutredningen, som pekade på att tillgänglig statistik visar en avsevärdnedgång i den kommersiella hummerfångsten och på att det före-konmier ettomfattande fritidsfiske efter hummer. Gjorda undersökningar tyder enligtutredningen på att fisket är alltför intensivt och att skyddet för hummern pågrund härav bör ökas för att inte beståndet skall utarmas. Fångst av hummer viddykning är en tämligen ny företeelse som sammanhänger med att intresset försportdykning stigit i snabb takt. som också åberopar enutredning som gjorts vid havsfiskelaboratoriet i anför attdykfångsterna efter hummer enligt tillgängliga uppgifter visseriigenvarit små. Sportdykningen efter hummer har emellertid vunnit ökad utbredningunder senare år. 1 ett läge där styrelsen anser sig böra föreslå kraftfullaåtgärder till skydd för hummerbeståndet anser styrelsen att denna relativt nyafångstmetod inte bör tillåtas. Även det föreslagna förbudet mot dykfångst avkrabba eller ostron är enligt motiverat för att bevara beståndet.Krabban är mycket lätt att fånga vid dykning och samarbetande dykare kan underkort tid fånga relativt stora kvantiteter. Den föreslagna begränsningen närdet gäller förbudet mot ostronfiske motiverar med att dettafiske till stor del är enskilt samt att ett förbud mot dykfångst av ostronskulle medföra svårigheter för innehavare av enskild fiskerätt bl. a. därföratt tillsyn och beskattning av ostronbankar ofta sker bäst med denna metod. Mot bakgrund av att hotet mot hummerbeståndet ärallvarligt och nedgången i de numera redovisade fångsterna alarmerande förordarstyrelsen även vissa ytterligare åtgärder som ej är av sädan natur attriksdagens yttrande bör inhämtas däröver. Som en åtgärd ägnad att ledatill en förstärkning av hummerbeståndet föreslår styrelsen att minimimåttet förhummer höjs från nuvarande . Höjningen börgenomföras i två etapper med mellanrum och med en höjning av måttetmed varje gång. Därjämte föreslår styrelsen förlängdfredningstid för hummer och krabba. Vidare pekar styrelsen på behovet av enväsentlig förstärkning av fisketillsynen som en förutsättning för att deföreslagna åtgärderna skall få avsedd effekt. De flesta remissinstansematillstyrker det av föreslagna dykfångstförbudet, särskilt ifråga om hummer. i vill förbjuda fångst av allaslag av fisk vid dykning. , lantbruksnämnderna i , 1973: 9 8 Göteborgsoch samt och villinföra förbud att fånga kräfta vid dykning. Svenska sportdykarförbundetavstyrker förslag om dykfångstförbud. Förbundet hävdar attsportdykarnas andel i hummerfisket är obetydlig och hemställer att frågan förstgörs till föremål för utredning innan förbud meddelas. Förbudmot införsel av lossbrutna havskräftstjärtar har anmodat att verka för att minimimåttfastställs att gälla vid införsel eller ilandförsel av lossbrutnahavskräftstjärtar. Enligt förbundet förekommer det att havskräftstjärtarinförs som är avbrutna från havskräfta vars totallängd understiger det ifiskeristadgan bestämda minimimåttet . hänvisartill ett utlåtande av fömtvarande föreståndaren förhavsfiskelaboratoriet . Det finns enligt utlåtandet goda möjligheteratt genom mätning av kräftstjärtens längd fastställa totala längden av detdjur från vilket kräftstjärten bmtits loss. Enligt utlåtandet motsvarastotallängden av stjärtlängden . Med hänsyn tillatt den av sju leder uppbyggda stjärten är en aning tänjbar i längdriktningenanser att den längd på stjärten som inte får underskridas bör sättastill . Under åberopande av de av förbundet anfördasynpunkterna och utlåtande föreslår att ettminimimått av fastställs att gälla vid införsel och ilandförselav lossbrutna havskräftstjärtar. Remissinstanserna har lämnat förslaget omminimimått för lossbrutna havskräftstjärlar utan erinran. Skydd för fiske med fast redskap. Fasta redskapanvänds huvudsakligen av yrkesfiskare. Redskapen är förhållandevis dyra iinköp. Den som har rätt att fiska med fast redskap bör därför åtnjuta skydd motatt fisket hindras eller skadas genom att annat fiske med rörligt redskapförekommer i omedelbar närhet av det fasta redskapet. Skyddsbestämmelser tillförmån för sådant fiske med fast redskap, som är förbehållet innehavare avenskild fiskerätt, kan meddelas av enligt 22 § fiskerättslagen.När det gäller fast redskap som utsatts på allmänt vatten efter tillstånd avmyndighet kan meddela bestämmelser med stöd av 14 § förstastycket fiskeristadgan. 1 flera län har sådana bestämmelser meddelats. I andralän har inga sådana bestämmelser meddelats. Denna oenhetlighet, liksom denomstän- 1973: 9 9 dighetenatt skyddsområdena där sådana finns varierar i storlek, har skapat osäkerhetsärskilt bland fritidsfiskarna som ofta förlägger sitt fiske till olika delarav landet. Jag delar uppfattning att det inte minst fråninformativ synpunkt är lämpligt att i fiskeristadgan ta in ett förbud motfiske med krokredskap inom visst avstånd från större fast redskap och frånstängvad. a. med hänsyn till att nämnda redskap är förhållandevis dyraföreligger enligt min mening knappast någon risk för att, såsom ett parremissinstanser har befarat, rätten till fritt fiske vid t. ex. västkusteninskränks genom att någon sätter ut fast redskap för att därigenom reserveravissa områden till krokfiske för egen räkning. Det ligger i sakens natur attmyndigheterna med uppmärksamhet måste följa verkningama av den föreslagnaskyddsbestämmelsen. När det gäller den närmare utformningen av skyddetkan Jag i huvudsak ansluta mig till förslag. Enligt vadfiskeristyrelsen uppgett har de representanter från såväl yrkesfisket somfritidsfisket som varit närvarande vid styrelsens samrådssammanträden enat sigom som ett avstånd som kan anses tillgodose såväl yrkesfiskamas somfritidsfiskarnas intressen. Jag anser med hänsyn härtill att skyddsavståndetbör bestämmas . Skyddet bör begränsas till fasta redskap som inågon del har större höjd än och till stängvad. a. småryssjor av olika slag. För att åtnjuta skydd bör redskapet varautmärkt på särskilt sätt. I fråga om sättet för ut-märkningen kan jag godta vadfiskeristyrelsen föreslagit. Redskapet får anses vara utsatt redan då pålareller andra förankringsanordningar börjat anbringas. Det bör stå ägaren av detfasta redskapet eller stängvaden fritt att helt eller delvis avstå från attgöra gällande rätt till skydd för redskapet. Samma verkan som ett uttryckligtmedgivande får underlåtenhet att utmärka redskapet på föreskrivet sätt. Förbudet bör som föreslagit avsevatten där varje svensk medborgare får fiska med krokredskap. Häri innefattasutöver allt allmänt vatten även enskilt vatten, där fiske med krokredskapenligt bestämmelserna i 620 §§ fiskerättslagen är tillåtet. Någon möjlighet för att medgeundantag från förbudet att fiska med krokredskap inom 50-meterszonen bör intefinnas enligt min mening. Däremot bör länsstyrelse kunna lokalt besluta envidare zon, om det i särskilda fall anses påkallat för fiskets vård och bedrivande.Med hänsyn till syftet med den föreslagna bestämmelsen får förutsättas attdenna befogenhet kommer att utnyttjas restriktivt. I likhet med anser jag att reglerom förbud mot fiske med rörligt nätredskap inom visst avstånd från fastaredskap inte bör tas in i fiskeristadgan. Skyddsområdets storlek måste i sådantfall bli i hög grad beroende av redskapens art och de lokala förhållandena. Rörligtnätredskap används inte alls i samma utsträckning som krokredskap Behövliga bestämmelser i detta avseende bör liksom hittillsmeddelas av enligt 14 § första stycket fiskeristadgan eller 22 §fiskerättslagen. Märkning av utestående redskap. Flertaletremissinstanser har biträtt förslag att en generellföreskrift om märkningsskyldighet av utestående redskap tas in ifiskeristadgan. Även jag ansluter mig till förslaget. Föreskriften är angelägenfrämst från bevakningssynpunkt och bör såsom föreslagit gällavatten där varje svensk medborgare äger fiska, dvs. längs alla kuster och i defem största insjöarna. Jag finner det befogat att som några remissinstanserföreslagit låta märkningsskyldigheten omfatta även s. k. igenkänningsflöten.Redskapen bör i regel vara märkta med ägarens namn och adress. I fråga omredskap som utsatts från registreringspliktigt fiskefartyg kan det dock varamer praktiskt att redskapet i stället är märkt med fartygets registerbeteckning.En sådan bestämmelse avser såväl nuvarande tullregisternummer som denregisterbeteckning som kan tilldelas fartyget om sjölagskommitténsförslag om skeppsregister och båtregister genomförs (SOU 1970: 74). Förbud att fånga hummer eller krabba vid dykning,m. m. föreslår förbud att fånga bl. a. hummer och krabba viddykning. Förslaget har tillstyrkts av flertalet remissinstanser. Mot bakgmnd avvad som anförts om nedgången av fångsterna i det yrkesmässiga hummerfisket ochom riskema för att fortsatt dykfiske efter hummer kan ytterligare hotabestånden och näringen biträder jag förslaget vad gäller hummern. Eftersomförhållandena är likartade beträffande krabban bör även krabban omfattas avförbudet. Med hänsyn tUl att styrelsens bedömning grundas bl. a. på en nyligengjord utredning av havsfiskelaboratoriet anser Jag någon ytterligare utredningi enlighet med Svenska sportdykarförbundets begäran ej vara påkallad. Fiskeristyrelsenhar vidare föreslagit förbud att fånga ostron vid dykning men tillagt att ettsådant förbud bör begränsas till vatten där ostronfisket är fritt. Eftersommotivet för ett förbud är att bevara ostronbeståndet borde enligt min meningett förbud för att nå avsedd effekt gälla generellt, oavsett på vilkenrättsgrund fisket utövas. Enligt vad styrelsen anfört är ostronfisket till stordel enskilt, och tillsyn och beskattning sker bäst vid dykning. Jag anser migdärför inte f. n. kunna förorda ett förbud att fånga ostron vid dykning. Någraremissinstanser har föreslagit förbud att fånga kräfta vid dykning.Fiskeristyrelsen har inte ansett sig böra föreslå ett sådant förbud främst medhänsyn till att kräftfisket är enskilt utom i vissa delar av de stora sjöarna.För egen del anser jag att tillräckliga skäl inte anförts för ett förbud attfånga kräfta vid dykning. De av föreslagna åtgärderna atthöja minimimåttet och förlänga fredningstiden beträffande hummer är avfiskeriteknisk natur och kräver som tidigare framkommit ej yttrande.Jag kan emellertid nämna att jag ämnar föreslå Kungl. Maj:t att höja minimimåttetför hummer från nuvarande . Däremot är jag inte beredd atttillstyrka styrelsens förslag om förlängd fredningstid för hummer. Förslagethar mött allvarliga erinringar vid remissbehandlingen, särskilt frånyrkesfiskarnas organisationer. Vadslutligen angår det av påtalade behovet av förstärkning avfisketillsynen vill jag upplysa om att den av mig efter Kungl. Maj:tsbemyndigande tillsatta fiskeadministrativa utredningen (Jo 1970: 25) fått iuppgift att utreda också frågan om fisketillsynen. Förbud mot införsel av lossbrutnahavskräftstjärtar.