prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — Det möter ingasvårigheter att utforma reglema om föreningsförvaltning så att de passar församfäUigheter av olika storlek och karaktär. Som närmare redovisas ipromemorian under följande avsnitt bör det dessutom öppnas möjligheter att viddelägarförvaltning få tiU stånd sammanträde med delägarna under ledning avsärskUt förordnad person där majoritetsbeslut kan träffas i vissaför-valtaingsfrågor. Uppenbarligen är denna anordning ägnad att ytterligareminska behovet av institutet godmansförvaltning. Erfarenhetema fråntillämpningen av bysamfällighetslagen torde också visa att förvaltningsformeninte kommit till nämnvärd användning i praktiken. Någon motsvarighet därtillbör enligt promemorian därför inte tas upp i den nya lagen. Remissyttrandena.Vad som i promemorian anförs om vilka former för förvaltningen avsamfälligheter som den nya lagen bör erbjuda har genomgående tUlstyrkts ellerlämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Promemorieförslaget.Formen delägarförvaltning är i första hand avsedd att komma till användning isädana situationer då full enighet råder mellan delägarna i en samfäUighet omhur förvaltningen skall skötas, anförs det i promemorian. I begreppetdelägarförvaltning ligger att delägama skaU bestämma omsamfällighetens angelägenheter. Förvaltningen kan således inte anförtros åt enför ändamålet särskUt bUdad juridisk person. I övrigt har delägama frihet attorganisera förvaltningen på det sätt som de fiimer lämpligast. 21 1973.1 saml. detvisa sig praktiskt att helt eller delvis uppdra förvaltningen åt syssloman.Denne är då bunden av de instraktioner som delägarna lämnar. Tredje man skyddasgenom att personlig ansvarighet uppkommer för den eller de delägare som direkteller genom syssloman ingår avtal med honom. Omdelägama i en samfällighet i denna sin egenskap gemensamt förvärvar egendom,torde enligt promemorian bestämmelserna om enkla bolag som regel blitillämpliga. Detta innebär bl. a. att en delägare inte utan de övrigas samtyckefår disponera över andel i egendomen. Bysamfällighetslagenger i de fall då permanent förvaltaing inte är anordnad delägare i samfällighetmöjlighet att begära sammanträde med delägama inför särskUt förordnad personför att få tUl stånd beslut om användningen av samfällighet eller beslut omförsäljning av samfälld mark (6 och 7 §§). Det framhålls i promemorian attfrågan huruvida en motsvarighet till denna anordning bör införas i den nyalagen uppenbarligen bör bedömas mot bakgrund av de bestämmelser som skallgälla för bildande av samfällighetsförening. Enligt promemorians förslag idetta hänseende skall inte krävas mer än att en av delägarna i samfäUighetenbegär föreningsbildning. Som regel torde det också vara lämpligt att sådankommer till stånd när oenighet i någon förvaltningsfråga uppstår blanddelägarna. I vissa fall framstår det emellertid som onödigt att inrätta enpermanent förvaltningsorganisation. Ett sådant faU är att en majoritet blanddelägama i en marksamfällighet vill sälja eller utarrendera helasamfäUigheten. Också andra liknande situationer kan uppkomma i fråga om såvälmarksamfälligheter som andra samfälligheter. Vadsom nu har anförts leder enligt promemorian tUl att den nya lagen bör öppnamöjlighet att inom ramen för delägarförvaltning få tUl stånd majoritetsbeslutrörande samfällighet. Detta förutsätter att viss form föreskrivs för frågansupptagande, verkställande av omröstning och konstaterande av dess resultat. Denlämpligaste formen synes vara den som gäller enligt bysamfälUghetslagen,nämligen att sammanträde hålls med delägarna under ledning av särskUt förordnadperson som svarar för att besluten protokollförs. Innan sammanträdet hålls,skall sammanträdesledaren utreda vilka som är delägare i samfälligheten ochutfärda kallelser på dessa. Enligtbysamfällighetslagen förordnas sammanträdesledare av allmän underrätt. Ipromemorian anförs att det synes lämpligt att motsvarande uppgift ifortsättningen anförtros åt fastighetsdomstolen. Förordnandesom nämnts torde falla under lagen (1946: 807) om handläggning avdomstolsärenden. 4 § tredje stycket i denna lag innehåller bestämmelser somger domstolen möjlighet att interrniistiskt förordna om egendoms ställandeunder förvaltning av god man eUer om annan åtgärd för säkerställande av denrättsvård som det aktuella aren- Med tUlämpning av denna bestämmelse blir det möjligt att få tUl ståndsådana åtgärder rörande förvaltningen av samfälligheten som är nödvändiga föratt syftet med det begärda förordnandet inte skall förfelas. Ilikhet med vad som gäUer enligt bysamfäUighetslagen bör förordnande avsammanträdesledare ske på begäran av delägare i samfälligheten, heter detvidare i promemorian. Någon anledning att införa rätt för myndighet att tainitiativ till sådant förordnande synes inte föreligga. Uppenbarligen bördomstolen inte vara skyldig att meddela förordnande, om den finner att denförvaltningsåtgärd som skall avgöras på sammanträdet är av sådan beskaffenhetatt den inte bör komma tUl stånd utan att föreningsförvaltning anordnas. Detsynes inte möjligt att i själva lagen närmare ange vUka förvaltningsåtgärdersom skall kunna föranleda förordnande av sammanträdesledare, utan det fåröverlämnas åt domstolen att bedöma frågan med beaktande av omständigheterna ivarje särskUt fall. Vidsammanträdet skall enligt promemorieförslaget omröstning ske bland delägama isamfälligheten. När det gäller att bestämma grandema för röstberäkningen ärolUia lösningar tänkbara. Inom lagstiftningen om fastighetssamverkan är detvanligaste att röstning sker efter andelstal. Så är faUet i fråga omfastighetssammanslutningar enligt LGA, EVL och VL samt i fråga om häradsallmänningaroch allmänningsskogar. Bysamfällighetslagen tUlämpar en kombination avmetoderna med röstning efter andelstal och efter huvudtal. Omröstningen efterandelstal tUlmäts dock den största betydelsen. I fråga om jakt- ochfiskevårds-områden föreskrivs omröstning efter huvudtal i lagen, men bestämmelsernahärom är dispositiva. Samma princip gäller enligt lagen om ekonomiskaföreningar. Bakombestämmelsema om röstberäknmg efter andelstal torde ligga tanken att de somgjort de största ekonomiska insatsema i det gemensamma företaget börtillerkännas det största inflytandet på företagets skötsel. I promemorianunderstryks att det inte torde kunna påstås att fog saknas för ett sådantresonemang. Mot detta kan emellertid enligt promemorian anföras att de fördelarsom är förenade med företaget kan variera för delägama utan relation tUl deinsatser de gjort. Detta torde i särskUt hög grad gälla i fråga omsamfälligheter och andra företag för fastighetssamverkan. I de lagar somtUlämpar metoden med röstberäknLag efter andelstal har den sist angivnasynpunkten som regel beaktats på så sätt att man infört viss reducering avrösträtten för de större andelstalen. Det har sålunda föreskrivits att ingendelägare får rösta för mer än viss kvotdel av de röstande ddägamas sammanlagdaandelstal. Olika kvotdelar gäUer för skUda sammanslutningar. EnligtbysamfäUighetslagen går spärren vid en femtedel eUer, om delägarna är flera änfemtio, vid en tjugondel av det sammanlagda andelstalet. Detframhålls i promemorian att det synes uppenbart alt man också i den nya lagenmåste införa liknande röstspärrar, om man godtar principen med röstning efterandelstal. Ett sådant system leder emellertid tUl att omröstningsprocedurenblir ganska komplicerad. Resultaten av omröstningarna blir dessutom i viss månberoende av slumpartade faktorer. HärtUl kommer att det synes svårt att finnanågra rationella grander för att bestämma var röstspärren skall gå. Varjegränsdragning framstår sålunda som mer eller mindre godtycklig. Vadsom nu har anförts talar enligt promemorian för att man övergår till metodenmed röstberäkning efter huvudtal, vilken inte har några av de nackdelar somnyss angetts. Också i övrigt synes starka skäl kunna anföras tUl stöd för dennametod. Sålunda torde huvudtalet ofta utgöra ett mer rättvisande mått påsamfällighetens reella betydelse för delägama än andelstalet. Från allmännademokratiska synpunkter är röstning efter huvudtal onekligen också att föredraframför röstning efter andelstal. Pågrund av dessa överväganden föreslås i promemorian att varje delägare skall haen röst vid omröstning på sammanträde som här avses. För fattande av beslutsynes som regel endast böra krävas enkel majoritet, anförs det vidare ipromemorian. Den enskilde delägarens behov av rättsskydd får tillgodoses på såsätt att han ges möjlighet att föra talan mot beslutet inte bara på formeU utanockså på materiell grund. I fråga om vissa beslut som rör marksamfällighetersynes man enligt promemorian inte kunna nöja sig med detta. Dessasamfälligheter har typiskt sett tillskapats i syfte att tillgodosestadigvarande behov hos ddägarfastigheterna. Det skulle med hänsyn härtUl intevara tUlfredsstäUande att tUlåta en knapp majoritet bland delägama att beslutaom överlåtelse helt eller delvis av samfälligheten. Ä andra sidan skulle detföra för långt att förbjuda varje sådan överlåtelse. Det ändamål för vUketsamfäUigheten bUdats kan ha blivit mer eller mindre inaktuellt. Beträffandevissa samfälligheter gäller f. ö. att de inte avsatts för att tjäna någotspeciellt ändamål. I sådana fall kan det bästa sättet för delägarna atttUlgodogöra sig samfälligheten vara att sälja den. En tiUfreds-stäUande lösningsynes vara att man kräver kvalificerad majoritet för beslut om överlåtelse.Kravet synes böra utformas så, att minst två tredjedelar av de röstande skallbiträda beslutet. Sammakrav på kvalificerad majoritet torde enligt promemorian böra gälla för merlångvariga nyttjanderättsupplåtdser i samfällighet. En sådan upplåtelse kannämligen också sägas innebära att samfälligheten inte nyttiggörs på det sättsom avsågs vid dess tUlkomst. Eftersom ett servitut endast kan avse rätt att ivisst hänseende ta den belastade egendomen i anspråk (jfr 14 kap. 1 §jordabalken), föreligger det däremot inte tUlräckliga skäl att fordrakvalificerad majoritet för servituts-upplåtelse. Ibysamfällighetslagen föreskrivs krav på kvalificerad majoritet medröstberäkning efter andelstal för beslut om överlåtelse och nyttjande-rättsupplåtelsesom sagts. Vidare skall beslutet underställas rättens prövning. Systemetmed underställning är uppenbarUgen mycket omständligt, sägs det i promemorian,och det har också varit föremål för kritik i (se avsnitt 3.3). Frånrättssäkerhetssynpunkt synes det fullt tUlräckligt att delägarna får rätt attöverklaga beslutet på såväl formell som materiell gmnd. När det gäller beslutom överlåtelse av samfälld mark är vidare att märka att prövning avöverätdsens lämplighet sker i samband med avstyckningen av marken.Underställning bör därför inte kunna ske enligt den nya lagen. BysamfällighetslageninnehåUer vidare bestämmelser som innebär att reglerna i 15 kap. 15 och 16 §§föräldrabalken om inskränkningar i förmyndares rätt att förfoga över omyndigsfasta egendom inte skall äga tUlämpning när beslut fattats om försäljning ellernyttjanderättsupp-låtelse enligt lagen. Den omyndiges intressen har i stäUettUlgodosetts på det sättet att den domstol till vilken underställning skerålagts att pröva att beslutet inte länder den omyndige till märkUgt förfång. Bestämmelsemai 15 kap. 15 och 16 §§ synes enligt promemorian över huvudtaget ej vara tUlämpliga när beslut om överlåtelse ellernyttjanderättsupplåtdse fattas efter omröstning. Några särbestämmelser tUlskydd för omyndigs intresse torde inte heller vara behövliga, anförs det vidarei promemorian. Överlåtelse eller nyttjanderättsupplåtdse rörande samfällighetvari omyndig äger del är typiskt sett av avsevärt mindre betydelse för honomän motsvarande förfogande över fastighet som ägs av honom. Erfarenhetema fråntUlämpningen av bysamfällighetslagen synes också visa att anordningen medskyldighet för domstol att ex offido beakta omyndigs intressen knappast har någonpraktisk betydelse. I de fall då ett majoritetsbeslut rörande samfällighetmedför väsentlig olägenhet för den omyndige torde man kunna räkna med attförmyndaren begagnar sig av sin rätt att klandra beslutet. Enligtbysamfällighetslagen gäller att delägarna i samband med beslut om överlåtelsekan bestämma av vem överlåtdsehandlingen skall underskrivas på ddägamas vägnar.Det påpekas i promemorian att en motsvarande bestämmelse torde böra tas upp iden nya lagen. Den bör dock utvidgas tUl att omfatta även handling rörandeupplåtelse av nyttjanderätt. Bysamfällighetslagenföreskriver vidare att försäljning av samfäUd mark skaU ske på offentiigauktion, om delägare begär det. Syftet med denna bestämmelse är att hindra attförsäljning sker tUl underpris. I promemorian anförs att det utan vidare synesklart att det skydd som bestämmelsen medför i detta hänseende är ganskaofullkomligt. HärtUl kommer att bestämmelsen i vissa fall visat sig leda tillolämpliga och orimUga resultat (se avsnitt 3.3). Det bör därför övervägashuravida någonmotsvarighet tUl bestämmelsen behövs i fortsättningen. Härvid bör beaktas attett beslut om försäljning av samfälld mark alltid torde innefatta ettställningstagande tiU frågan om den köpeskilling som skaU utgå. Redan detförhållandet att en kvalificerad majoritet krävs för beslutet mnebär en vissgaranti för att försäljning inte sker tUl underpris. TUl detta kommer att endelägare som anser att köpeskUlingen är uppenbart för låg har möjlighet attefter få beslutet undanröjt. Med hänsyn tUl vad som anförts börenUgt promemorian någon bestämmelse om rätt att begära försäljning påoffentiig auktion inte tas in i den nya lagen. Enligt bysamfäUighetslageni dess ursprungliga lydelse gällde att beslut om överlåtelse av samfäUd markvari bostäUe eller annat allmänt hemman ägde dd inte fick verkstäUas utan atttiUstånd därtUl lämnats i vederbörUg ordnmg. Genom lagändring (1942:48) mjukades bestämmelsen upp så, att tiUstånd numera krävs endast om kronansandel uppgår tUl mer än en tredjedel eller tUl högre värde än femtusen kronor.Redan i detta sammanhang ifrågasattes om det är påkaUat att ge kronan ensärställning vid försäljning av samfälld mark (NJA II 1942 s.629). Bestämmelserna i 77 § regeringsformen synes inte kunna åberopas tUl stödför att tUlståndskravet bör bibehållas. Som departementschefen uttalade inyssnämnda lagstiftningsärende avser dessa bestämmelser att inskränkaKonungens behörighet att som innehavare av den verkstäUandé makten avyttrakronans fasta egendom men däremot inte att ge kronan någon undantagsställningnär kronan tillsammans med andra har del i fast egendom (NJA II 1942s. Med hänsyn härtill och tUl den tidsutdräkt och tUl det arbete förmyndigheterna som tUlståndskravet innebär föreslås i promemorian att det inteskrivs in i den nya lagen. Bysamfällighetslageninnehåller en bestämmelse om att försäljning av samfällighet inte får äga rum,om delägare gjort ansökan om laga skifte på samfälligheten. I FBL finns av samfällighet. Vid fastighetsreglering kan visserligenen utbrytning av faslighets andel i samfällighet ske på så sätt att marköverförs från samfälligheten tUl fastigheten mot att denna avstår sin andel isamfälligheten. En fastighetsägares möjligheter att få fastigheten utvidgadgenom överföring av mark är emellertid i princip oberoende av om han äger deli marken eller inte. Det finns därför enligt promemorian knappast anledningatt koppla samman frågan om försäljning med frågan om fastighetsreglering.Någon motsvarighet till nyssnämnda bestämmelse i bysamfällighetslagen bördärför inte tas upp i den nya lagen. Som tidigare nämnts hardelägare enligt promemorieförslaget rätt att föra talan mot beslut som fattasvid sammanträde med delägare i samfäUighet. I likhet med vad som gäUer enligtbysamfäUighetslagen synes sådan talan böra ske genom stämnuig på övrigadelägare, framhålls det Som grand för talan bör delägarna kunna åberopa att beslutet intetUlkommit i laga ordnmg eller att det strider mot lag eller annan författning.Vidare bör delägare kunna gmnda sin talan på att beslutet förnärmar hansenskUda intressen. TydUgt är emellertid att varje obehag som ett beslut medförför delägare inte bör kunna föranleda att beslut undanröjs. Av hänsyn tUlövriga delägare bör krävas att avsevärd olägenhet uppkommer för den klagande.Enligt bysamfällighetslagen gäller att klandertalan skall väckas vid allmändomstol. Eftersom fastighetsdomstolen i andra sammanhang har att pröva frågorom samfälUgheter och deras betydelse för delägande fastigheter, synes det enligtpromemorian lämpligt att den får behörighet att ta upp mål av ifrågavarandeslag. Fråganom ansvaret för de kostnader som uppstår genom att sammanträde hålls undersärskUt förordnad sammanträdesledare har i bysamfälUghetslagen lösts så, attsökanden ålagts att förskjuta kostnaderna men att dessa, om sammanträdet ledertill beslut om förvaltningsåtgärd, skall betalas av delägarna efter derasdelaktighet i samfälligheten. I promemorian anförs att denna reglering synesändamålsenlig och därför bör överföras tUl den nya lagen. Dessutompåpekas i promemorian att i den avdelning av lagen som reglerarddägarförvaltningen bör tas upp vissa bestämmelser till skydd förrättighetshavare i ddägarfastighet. Frågan härom behandlas i avsnitt 3.4.5.6. Remissyttrandena.I motsats till vad som enligt promemorieförslaget är avsett att gäUa i fråga omföreningsförvaltning saknas föreskrifter om ddägarförvaltnings karaktär ochändamål, påpekar . synes närmast vara att ansesom en form av enkelt bolag men sammanslutningen har ej skett frivUligt.Ändamålet är detsamma som vid föreningsförvaltning, dvs. att förvalta den samfällighetför vars skull sammanslutningen bildats. Verksamhet som är främmande förändamålet synes enligt hovrätten därför ej böra drivas i delägar-förvaltningensform och ddägarsammanträde för sådan åtgärd bör sålunda ej medges. anlägger liknande synpunkter. Länsstyrelseni påpekar att de natiurliga kompetenskrav som måste ställas påden som skaU förordnas att leda ddägarsammanträde i regel torde leda tiU attlantmätare hos fastighetsbildningsmyndighet förordnas. För den som önskarpåkalla sammanträde måste det te sig avsevärt enklare att vända sig tUlfastighetsbildningsmyndigheten än att ge in ansökan tiU fastighetsdomstolenoch däri lämna uppgifter tiU underlag för bedömning av frågan om den avseddaåtgärden bör ske utan att föreningsförvaltning anordnas. föreslårdärför att ddägarsammanträde skall hållas av fastighetsbUdningsmyndigheten påansökan som av delägare ges in tiU myndigheten. FöreUgger i något enstaka faUdet i promemorian berörda förhåUandet att interimistiskt förordnande omegendoms ställande under förvaltning av god man erfordras, kanfastighetsbUdningsmyndigheten enligt åsikt anförtiros uppgiftenatt göra framställning därom. Länsstyrelserna i och Västernorrlandslän samt lantmätareföreningen och skogsindustriernas samarbetsutskott framförförslag av samma innebörd. ddägarsammanträde skall fyUa nägon funktion, bör delägare ha störregaranti än enligt promemorieförslaget för att anordningen kommer tUl stånd,anser grustäktskommittén. Det förhållandet att förordnande avsammanträdesledare inte skall meddelas, om den aktuella åtgärden är sådan attden ej bör ske utan att föreningsförvalt-ning anordnas, synes öppna alltförstora möjligheter att på oklara grunder hindra ett avgörande rörande åtgärden.Det kan också leda till att en delägare som begärt sammanträdesledare tvingas,för att få förvaltningsfrågan avgjord, att begära en samfällighetsförening somingen av delägarna önskar. Kommittén förordar därför att den i promemorianföreslagna inskränkningen i möjligheten att förordna sammanträdesledareersätts med den självklara reservationen att inte annan delägare begärtföreningsförvaltning. Promemoriansförslag att röstning vid ddägarsammanträde skall ske efter huvudtal diskuteraslivligt i remissyttrandena. i anför att dennametod för röstberäkningen framstår som invändningsfri på grand av de allmännaföratsättningama för delägarförvaltning, som i princip föratsätter enighetmellan delägama även om vissa frågor i särskild ordning kan avgöras genommajoritetsbeslut. Ytterligare några remissuistanser förklarar sig lämnaförslaget utan eriman. Hit hör länsstyrelserna i och samtVästernorrlands län liksom . Iallmänhet vitsordar remissinstanserna också att huvudtalsmetoden är enkel ochpraktisk. Som fördelar med denna metod framhåUs dessutom av bl. a.lantmäteristyrelsen och i att den är användbar ide fall då andelstal saknas och att den kan vara ägnad att stimulera ett aktivtdeltagande i förvaltningen. Enligt vägutredning möter metoden ickenågon erinran såvitt angår samfäUigheter, som har ett större antal delägare eUerinom vUka delägarnas intressen är någorlunda jämstäUda. EmeUertidredovisas en huvudsakligen kritisk instäUning tiU metoden med röstning efterhuvudtal av det helt övervägande antalet remissinstanser. Hit hör Sveahovrätt, hovrätten över och , vattenrättsdomarna ochvattenrättsingenjörerna vid Västerbygdens vattendomstol, , kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen, skogsstyrel- sen,, , lantmäteristyrelsen, domänverket, länsstyrelsernai och , grustäktskommit-. tén, lantbrukarnasriksförbund, skogsägareföreningarnas riksförbund, lantmätareföreningen,tekniska föreningen, skogsindustriernas samarbetsutskott samtÄlvdalens och och jordägande socknemän. Det påpekas allmänt atthuvudtalsmetoden innebär att en majoritet av delägare med små andelstal kanbesluta om förvaltningsåtgärder för vilkas ekonomiska konsekvenser en eUer ettfåtal stora andelsägare fär svara tUl allra största delen. Detta kan,framhåller exempelvis lantmäteristyrelsen, tänkas bidra till att störrepresumtiva delägare avstår från att ingå i fastighetssamverkan och följdenhärav kan bU att någon samverkan inte kommer tUl stånd. Någraexempel på fall då den angivna innebörden av huvudtalsmetoden kan fåotillfredsställande konsekvenser återkommer i åtskUliga remissyttranden. Ettvanligt exempel är att en skogsbilväg skall betjäna en stor skogsfastighet ochdessutom ett antal fritidsfastigheter. Ett annat är att engemensamhetsanläggning, t. ex. en värmecentral, inrättas för en eller ett parfastigheter med flerfamiljshus och en gmpp av fastigheter med villabebyggelse.Som ett tredje exempel nämns att delägarna i ett samfäUt fiske består av ettfåtal fastigheter med permanent bebyggelse och ett större antalfritidsfastigheter. Fiskeristyrelsenoch domänverket pekar på en särskild nackdel med röstning efter huvudtal i densistnämnda situationen. Den bofasta befolkningen och övriga större andelsägarehar, framhåller dessa remissinstanser, i aUmänhet mtresse av att utnyttjafiskevattnet genom fiske-kortsförsäljning. Sommarstugeägarna däremot vill gärnabehålla fritidsfisket för sig själva. Genom huvudtalsmetoden får de senare ettavgörande inflytande över förvaltningen och på detta sätt motverkas enligt denämnda remissinstanserna den eftersträvade utvidgningen av allmänhetensmöjligheter till fritidsfiske. Demot huvudtalsmetoden kritiska remissinstansema föreslår över lag attandelstalen i stäUet läggs tUl grand för röstberäkningen. De flesta förordarockså att en röstspärr införs för att undvika att de största an-delsägama fåren alltför dominerande ställning. Beträffande den närmare utformningen av enregel om röstspärr anser domänverket, lantbrukarnas riksförbund samt Älvdalensoch och jordägande socknemän att bysamfällighetslagens bestämmelserbör tjäna som förebUd. och i länförordar i stället bestämmelsema i EVL. , vattenrättsdomarna ochvattenrättsingenjörerna i Västerbygdens vattendomstol samt grustäktskommitténföreslår å sin sida att förebUden hämtas från LGA. hänvisartiU fritidsfiskeutredningens förslag till lag om förvaltning av samfälldafisken, som i detta avseende stämmer överens med LGA. I övriga yttrandenredovisas mgen bestämd uppfattning i frågan. TUlstöd för att bibehålla röstning efter andelstal med röstspärr anför t. ex.lantmäteristyrelsen att erfarenheterna av denna metod i stort sett torde varagoda och att de praktiska problemen i de flesta fall mte torde vara så stora.Vidare uttalar bl.