prop · FW0387 · 1973-12-31 00:00:00 — En annan tanke vore all ge konsumentombudsmannensjälvständig rätt att fullfölja talan i mål som han bedömer haprejudikatsinlresse; statsverket skulle då svara för fullföljdskostnader ochkanske också för vad en part kan förlora på ett ändrat domslut. I någrayttranden berörs frågan om fullföljd mot beslut som inle är slutligt. Sveahovrätt anför sålunda. Kravet pä dispens gäller endast talan mol tingsrätts domeller slutliga beslut. Inga skäl har givits varfördispensprövningsbeslämmdserna inle skall äga motsvarande tillämpning på beslut,som inle är slutligt. Med den föreslagna ordningen blir hovrätten nödsakad allpå fullsutlen avdelning pröva ett överklagat beslut om l.ex. Än meranmärkningsvärt synes vara att kravet på dispens inte kommer all gälla beslut,som skall las upp i domen eller del slutliga beslutet. Detla har bl.a. tillföljd att hovrätten, även om den avslår dispens i fräga om huvudsaken, likvälär nödsakad all pröva l.ex, rätlegångskosinadsfrågan, i den män talanfullföljts jämväl i detta hänseende. Kravet på dispens bör omfatta samtligaavgöranden, som kan överklagas, uttalar all beslut under rättegång,t,ex, angående kvarstad, bör vara underkastade fullföljdsbegränsning. Hovrättenför framhåller att promemorian förutsätter all tingsrätten i delförenklade förfarandet kan meddela beslut, som inle kräver tUlstånd för attfullföljas. Det måste i så fall vara fråga om icke slutliga beslut, närmastbeslut under rättegången av sådan natur, att de skulle få särskilt överklagas idel ordinära förfarandet. Enligt hovrättens mening är del oförenligt med syfietmed ell förenklat förfarande att tillåta, att särskilda frågor bringas underhovrättens prövning annat än i samband med talan i huvudsaken. Hovrätten anserdel därför böra föreskrivas, all talan mot beslut under rättegången ochlämpligen även mol beslut i samband med dom eller slutligt beslut endastskall få föras i samband med talan mot domen eller det slutliga beslutet ochmed samma rättsmedel som den huvudsakliga talan, I samtliga fall börfullföljdslillslånd fordras. Frågan hur hovrätt bör vara sammansatt viddispensprövningen tas upp i ett fåtal yttranden. Hovrätten för att den särskilt biträder förslaget all tillståndsprövningen i hovrätt börankomma pä'två domare med den föreslagna omröstningsregeln. Del lorde genom enföreskrift i arbetsordningen för rikels hovrätter komma alt tillses, alt denföreslagna tillståndsprövningen skall fullgöras av ordinarie ledamöter ellerassessorer. Även justitierådet m.fl. godtar förslaget, däremotanser all del inle förebragts tillräckliga skäl för att rätlen skall ha ensärskild sammansättning när fråga om prövningstillstånd behandlas. Del ler sigfrän organisatorisk synpunkt enklare och mera ändamålsenligt om hovrätten ivanlig sammansättning företar prövningen. Del blir då möjligt att ge prövningstillståndoch avgöra målet i sak vid samma tillfälle. Väljs den ordning som föreslagits ipromemorian, bör i allt fall en av de ledamöter som deltar ifullföljdsprövningen vara avdelningens ordförande eller vice ordförande. ÄvenSACO ifrågasätter om inte hovrätten bör vara sammansatt på sedvanligt säll,dvs, med fyra ledamöter, 13 Rättegången i högsta domstolen När det gäller rättegången i högsta domstolen innehållerpromemorieförslagel en bestämmelse att talan mol hovrätts beslut över ansökanom prövningslillslåind inle får föras, 1 övrigt innebär promemorieförslaget attde för tingsrätt och hovrätt föreslagna rättegångskostnadsreglerna skall varatUlämpliga även i högsta domstolen, I övrigt föreslås inte någrasärbestämmelser i fråga om rättegången i högsta domstolen, HD:s ledamöter anför all enligt förslaget kommer frågan ommöjligheten att få tvisten prövad i högsta domstolen att slutligt avgöras av detvä ledamöterna som fatlat hovrättens beslut. All på detta sätl lägga i hovrättenshand att slutligt bestämma alt prövning i högsta domstolen ej skall komma tillstånd inger betänkligheter. Detta spörsmål bör, i allt fall när del gällerintresset av all erhålla ett prejudikat, ytterst tillkomma högsta domstolen altavgöra. Om ej den åsyftade reformen skall undergrävas, är å andra sidan inlemöjligt att medge parterna generell rätt all överklaga hovrättens beslut överansökan om prövningstillstånd. En tänkbar lösning synes vara alt väl låtatingsrättens dom efler del all hovrätten avslagit ansökan om prövningstillståndbli exigibel säsom en lagakraftvunnen dom men medgiva parterna all beträffandehovrättens beslut söka prövningstillstånd hos högsta domstolen. Beviljarhögsta domstolen prövningstillstånd, skulle denna instans sedan kunna ändrahovrättens beslut och meddela parten prövningstillstånd i hovrätten. Vid enlösning enligt här antydd linje bör högsta domstolen uppenbarligen tilläggasbefogenhet all meddela inhibition beträffande tingsrättens dom, 14 Rättshjälp och det förenklade förfarandet Enligt den nya rättshjälpslagen skall rättshjälp kunnautgå i olika former. De former som är av intresse i detla sammanhang ärrådfrågning och allmän rättshjälp. Kortare rådfrågning och därmed jämförligåtgärd i rättslig angelägenhet lämnas mot en avgift av f,n, . Vid allmänrättshjälp betalar staten kostnaderna i den rättsliga angelägenheten i den mändessa inte täcks av den räilssökandes bidragsskyldighet. De viktigastekostnadsposterna vid angelägenhet som leder till process är kostnad förbiträde, för inställelse vid domstol och för bevisning. Som förutsättning föratt biträdeskoslnaden skall ersättas gäller att den rältssökande inle själveller genom någon som i tjänsteställning eller annars lämnar honom bistånd kanbehörigen tiUvarala sin rätt, I promemorian har det inte ansetts möjligt att lösaproblemen med de mindre tvisterna genom en utbyggnad av rättshjälpen. En sädanlösning skulle ställa sig alltför dyrbar både för del allmänna och för denenskilde. Den skulle inle heller innebära någon fullständig lösning. Vissa avreformbehoven beträffande domstolsförfarandel skulle kvarstå, 1 stället har idenna promemoria vägar anvisats för den enskUde all ulan rättshjälp eller medbegränsade insatser frän rättshjälpen komma till sin rätt (jfr prop, 1972:4 s,228). Mot den nu angivna bakgrunden finns enligt promemorianskäl att anta att behovet av rättshjälp i mindre tvister kommer att minskabetydligt. Det är emellertid givet att rättshjälp i mänga fall inte kanundvaras som ett komplement till det förenklade förfarandet, I det föregåendehar förutsatts att domstolens bistånd vid talans väckande skall avse hjälp medalt upprätta ansökan och viss vägledning beträffande grunder och bevisning. Omkäranden trots bistånd från rättens sida inle vet hur han skall förfara, börrätten sålunda kunna hänvisa honom lill privatpraktiserande jurist eller aUmänadvokatbyrå för rådgivning. På samma sätt bör rätlen kunna hänvisa svarandenatt söka rådgivning inom rättshjälpens ram. Genom denna rådgivning torde mångagånger process kunna undvikas. Som en huvudregel bör enligt promemorian gälla att allmänrättshjälp skaU kunna komma i fråga även i tvister om mindre värden. Den rältssökandekan t,ex, sakna medel för inställelse vid domstol eUer för vittneskostnader. Emellertid bör endast undanlagsvis förekomma att Del bistånd som domstolenmeddelar den enskilde lorde i de allra flesta fall göra ell sådant förordnandeonödigt, 1 vissa fall kan det emellertid vara påkallat alt meddelabiträdesförordnande. Saken kan vara svårutredd och av sädan beskaffenhet attden inle lämpar sig alt upp inom del förenklade förfarandet. Någon gängkan det ocksä finnas anledning all beakta att den rältssökande har särskildasvårigheter all klara sig ulan biträde. Har prejudikaldispens meddelats börregelmässigt biträde enligt rätishjälpslagen kunna förordnas, I avsnittet om rättegångskostnader har förordats en regelav innebörd all bilrädeskostnad inle är ersättningsgill. Denna regel börgivetvis gälla även när rättshjälp har utgått, 1 den män kostnaden förrådgivning eller för biträde vid allmän rättshjälp har bestrills av allmännamedel fär sålunda kostnaden stanna på statsverket, 1 annat fall får partensjälv stå för kostnaden, Den i promemorian föreslagna huvudregeln att rättshjälpskall kunna komma i fräga även i tvister om mindre värden har godtagits ellerlämnats utan erinran i alla yttranden utom i del som avgelts av LR. 1 LR:syttrande anförs bl,a, all efiersom förfarandet avses all bli enkelt och rätlensarbete skall inriktas både pä förberedande hjälp och stark processledning, enligt förbundets mening vara skäl all vid det förenklade förfarandet överhuvud tagel ej tillämpa reglerna om rättshjälp. Förslagetall rätlen i vissa fall bör kunna hänvisa den rältssökande lillprivatpraktiserande jurist eller allmän advokatbyrå för rådgivning inomrättshjälpens ram föranleder i allmänhet inga kommentarer. En delremissinstanser lar emellertid upp frågan. De anser i regel all rådgivningenligt rättshjälpslagen bör ersätta den verksamhet som enligt förslaget skallläggas på en lagfaren tjänsteman vid domstolen eller i vart fall användas i betydligtstörre utsträckning än som förutsätts i promemorian. Uttalanden av dennainnebörd görs av bl.a, hovrätten över och , några tingsrätter,kommerskollegium, , i , justUierådet m.fl.och Föreningen . uttalar för sin delall möjligheten alt hänvisa den rältssökande till privatpraktiserande juristeller allmänna advokatbyrån inte kan ge någon tillfredsställande lösning sålänge parterna inle i någon utsträckning i processen kan fä ersättning för sinabiträdeskoslnader, föreslår all den lagfarnetjänstemannens uppgifter läggs på de allmänna advokatbyråer som inrättas isamband med rällshjälpsreformen. Vid dessa byråer bör kostnadsfri rådgivning lämnasrältssökande konsument eUer näringsidkare i samma omfaltning som anges ilagförslaget. Uttalandet i promemorian att det endast undantagsvis börförekomma alt bilrädesförordnandeenligt rätishjälpslagen meddelas las upp av många remissinstanser. Frän någrahåll godtas promemorians ståndpunkt. Flertalet av dessa som berör frågan anserdock ståndpunkten alltför restriktiv. Bland dem som godtarpromemorians uppfattning anför kredUköpskommittén. Det är för kommitténnärmast självklart att rättshjälp skall kunna komma i fräga i del förenkladeförfarandet. Kommittén uppfattar del antagna förslaget lillrällshjälpslag och den i promemorian föreslagna reformen som en rättspolitiskenhet vars syfte är alt förhindra såväl att part med hänsyn till ekonomiskaskäl efterger sin rätt som att samhället drabbas av aUtför höga kostnader. Delslår dä också klart all del angivna syftet i viss mån skulle motverkas, ombilrädesförordnande enligt rätishjälpslagen skulle meddelas annat än i de undanlagsfallsom angetts i promemorian. Den av kommittén ifrågasatta modifieringen avinnebörd all biträdeskostnad i vissa fall skall vara ersättningsgill geranledning alt ytterligare understryka all stor återhållsamhet bör visas då detgäller sådana förordnanden. Föreningen har ingenerinran mot promemorians huvudregel, 1 undanlagsfall bör emellertid, somföreslås i promemorian, allmän rättshjälp kunna innefatta förmån av biträde.Delta kan inle minst underlätta domstols arbete i sådana fall där partuppträder pä ett sätt som inte överensstämmer med vanligheten, betonar önskvärdheten av sträng restriktivitet beträffandeförordnanden om rättegängsbiträde. Det måste höra till de absoluta undantagenatt parterna får biträde i rällen. Målsättningen med del förenkladerällegängsförfarandel, att minimera kostnaderna för parterna under stringentajuridiska former, får inle förfelas. Bland dem som anserpromemorians ståndpunkt alltför restriktiv anför alt partbehöver och bör ha rätt lill bilrädeshjälp i större omfattning än vad somföreslås. Verkligheten kommer all tvinga fram bilrädesförordnande i flera fall.Hovrätten för uttalar all promemorieförslaget gär för långt närdet uttalar all del bistånd även om det skulle vara fråga om del alltförvidsträckta bistånd som föreslås i promemorian som domstolen meddelar denenskilde i de allra flesta fall torde göra ell biträdesförordnande onödigt.Riktigare skulle vara all säga att så kan bU fallet i del övervägande antaletmål av enklare beskaffenhet, framhåUer all någol förslag om speciellabestämmelser om processledningen i högsta instans inle har getts ulan RB :sregler skall gälla. Mot den bakgrunden torde det vara nödvändigt att åtminstonei de sällsynta fall då prövningstillstånd meddelas till högsta domstolen partfår möjlighet lill rättshjälp och all kostnaden härför kan krävas åter frånmotpart som förlorar rättegången. rättshjälpsanstaU anför bl,a,Promemorieförslagels begränsning av möjlighet lill biträdesförordnanden enligträttshjälpslagen i mindre tvister torde medföra, all tvister som eljesl hade kunnat slitas utan process nu i icke oväsentlig gradkommer all föras lill domstolen genom att den förberedande skriftväxlingenuteblir. Ett förenklat rättegångsförfarande där part som regel inte harmöjlighet till biträde enligt rätishjälpslagen kan vidare medföra alt ett ickeringa antal obefogade tvister på grund av oförslånd, okunnighet, missförståndeller Ulvilja underställes rättens prövning. Begränsningen av möjlighet lill bilrädeshjälpenligt rätishjälpslagen i mindre tvistemål kommer ulan tvekan att ge denekonomiskt svagare parten känslan av att vara utlämnad. Reformen medför ocksåall hans möjlighet till hjälp vid processer allvarligt beskärs i jämförelse medde möjligheter som finns enligt lagen om fri rättegång. De förväntningarallmänheten slällt till rällshjälpsreformen grusas och dess målsättningförfuskas genom alt de sämst ställda i samhället som regel ställs utan tillgänglill juridiskt biträde i tvister, som för dem är väsentliga sett mot derasbegränsade tiUgångar, kommuns rättshjälpsanstaU framhåller bl,a, attdel är vanligt all man inom ramen för den UlomprocessueUa rättshjälpen,kanske främst vid rättshjälpsanstalterna, handlägger sådana ärenden somförslaget omfattar. Den advokatverksamhet som där bedrives är av stort värdeför de mindre bemedlade och är oantastlig ur rättssäkerhetssynpunkt. Innanrättsliga åtgärder i undantagsfall vidtages har förhandlingar pågått, 1 deflesta fall leder förhandlingarna, som kan röra skadestånd, lörtelvister, semeslerersältningarm,m,,till uppgörelse. Förhållandena kan vara komplicerade men av storbetydelse för den enskilde. Del är angeläget alltjämt kan arbeta pådetta säll liU gagn för klienterna. Del bör icke få ifrågakomma all man för allhålla nere kostnaden tvingas tillgripa rättegång innan möjligheten all lösatvisten förhandlingsvägen icke längre står till buds. Det synes verklighetsfrämmandeall tro all en part, som regel utan biträde, vid första sammanträdet i ett mål,handlagt enligt det förenklade förfarandet, alllid skall kunna fullständigt ochslutligt taga ställning lill och bemöta samtliga motpartens yrkanden,invändningar och åberopade omständigheter, som kanske framföres av ettjuridiskt skolat ombud. Vidare förväntas det av parlen att han vidförhandlingen skall kunna förebringa all nödig skriftlig och muntlig bevisning.Likheten inför lagen kan i en sådan process lätt bli illusorisk. Erfarenheternafrån rätlshjälpsanstalterna visar all klienterna myckel ofta är ängsliga ochnervösa inför domstolsförhandlingar. Att inställa sig i en rättegång är förfolk i allmänhet en alldeles speciell händelse, Detla gäller inte minst för demsom har låg utbildningsgrad och har svårigheter att framföra sina synpunktereller ej behärskar svenska språket, Domslolsmiljön är främmande för dem. De harofta myckel stora svårigheter all fatta innebörden av lagtext och förslå detspråk och uttryckssätt som präglar rätiegångsförhandlingen. För denna kategorimänniskor skulle del bli ett svårt slag, om de berövas möjligheten alt erhållabiträde av jurist i de mål som föreslås i deparlementsförslaget. attpart, som ej har de ekonomiska förutsättningarna alt skaffa biträde i denförenklade processen, riskerar att vid förhandlingen få sammanträffa medkvalificerat ombud för motparten kan lätt föranleda parten att icke ens försökagöra sin rätt gällande i det förenklade förfarandet, - Det är angelägel attbiträdesförordnande inte meddelas med alltför stor sparsamhet, inte minst medtanke på den enskUdes skiftande kvalifikationer all möta uppkomna rällssilualioner.Anstalten konstaterar med lillfredsslälldse att bilrädesförordnande även kanges för personer med särskilda svårigheter all tillvarata sina intressen utanbiträde. Del slora antalet utländska medborgare, som inflyttat lill riket,kräver härvidlag, som styrelsen tidigare påpekat, att särskilt beaktas. Medhänsyn lill forumbestämmelserna i bör även för avsides boendefinnas särskilda möjligheter att erhålla biträdesförordnande. Möjligheten atterhålla bilrädesförordnande i hovrätten bör utvidgas betydligt i förhållande lillvad som föreslås i promemorian. Del torde framstå som uppenbart att partregelmässigt har behov av kvalificerat biträde i hovrätten, särskilt med hänsynlill att hovrätlsförfarandet i princip skall vara skriftligt, rättshjälpsanstaUuttalar bl,a, att den, om stor restriktiviiet åläggs rätlshjälpsmyndigheien,befarar att del klientel som har störst behov av hjälp får en från rälts-säkerhetsynpunktotillfredsställande position i processen. Föreningen gör liknande uttalanden. anför altden avsedda tillämpningen av promemorieförslaget blir följande, I alla tvisterav den art och med det värde all det förenklade förfarandet skulle komma att tiUämpas,om rättegång måste följa, kommer vare sig tvisten går till rättegång ellerinte biträde att förordnas endast i undantagsfall. Detta måste rimligen äveninnebära all vid allmän rättshjälp utan beslut av rätlshjälpsnämnden advokat inteäger fungera som biträde inom ramen för rättshjälpslagen, DeUa får till konsekvensalt så snart en advokat, även på allmän advokatbyrå verksam sådan, inte medvisshet kan bedöma alt tvisteföremålets storlek överstiger den föreslagnagränsen, han endast kan lämna rådgivning för ca . Om advokaten inomramen för den sålunda prissatta rådgivningen inle skulle hinna eller med hänsyntill utredning inle ha möjlighet att vare sig lämna råd i den uppkomna tvisteneller att lUlråda resp. avråda rättegång, måste han hänvisa klienten att sökafå biträde antingen enligt rättshjälps-lagen eller hos domstolstjänstemanneneller också förklara för klienten all han (advokaten) kan fortsätta ärendetendast utanför rältshjälpslagens ram. hävdar bestämt alt denavsedda tillämpningen av rättshjälpslagen såvitt gäller rätlen tUl biträdeinnebär en otvetydig försämring för den enskilde rältssökande i förhållande tUlvad som gäller, Försämringen*drabbar i första hand den som enligt nuvarandesyslem får fri rättshjälp, även om tvisten inte går tiU domstol, men även densom får fri rättegång enligt lagen om fri rättegång. Vidare innebär förslagetall de som skall kunna erhålla rättshjälp enligt rätishjälpslagen även om de har högre inkomster än vad som berättigar lill fri rällehjälpresp, fri rättegång inle heller kan få biträde, vilket synes paradoxall medhänsyn motiven för införande av rätishjälpslagen. När en rältssökandevänder sig lill advokat i uppkommen tvist, är det vanligen inte i del primärasyftet att inleda rättegång. Ofta vill han ha rådgivning, Lex.huruvida han kan eller skall häva ell köp eller verkställa andra för bevarandeav hans rätt nödvändiga åtgärder. En rådgivning i delta skede förutsätter imånga fall genomgång av avtal, korrespondens, förhör med uppgivna vittnen samlkontakter med sakkunniga och med motparten. Det är givet alt detta överskrideri rätishjälpslagen avsedd rådgivning såväl i lid som i omfattning. Denne rältssökandekommer efter rådgivningen inle all utan vidare få rättshjälp med biträde,vilket han skulle fä enligt nu tillämpade normer. Ytterligare ettexempel är del fall dä advokaten efler utredning bedömer situationen sådan atthan i första hand eller som enda åtgärd bör försöka all för klientens räkningträffa en uppgörelse med motparten eller dennes ombud. Med utgångspunkt frånatt biträde skall förordnas endast i undanlagsfall och alldomstolstjänstemannen inte skall vara utredningsman eller rådgivare utan endastfungera då talan skall anhängiggöras blir de rättssökande som saknar egna medeleller endast med största uppoffring kan anskaffa medel för betalning uteslutnafrån möjligheten alt få utredning och rådgivning i de tvister varom här ärfråga. - Den borttagna rällen till biträde medför alt i del föreslagnaförfarandet den ekonomiskt svage nödgas processa utan eget ombud, medan däremotmotsidan, l.ex, en näringsidkare, kan låta en anställd jurist, en erfaren anställdtjänsteman eller en anlitad advokat förbereda och ulföra talan, 1 promemorian anförs att det förenklade rätlegängsförfarandelför tvister om mindre värden lorde fylla ett starkt behov. Antalet tvister somförs till domstol kan därför beräknas öka. Den ökning av antalet mål vid domstolarnasom reformen kommer all medföra är givetvis svår att beräkna. Sannolikt kommerden ökade arbetsbördan att kräva en viss ganska begränsad personalförstärkning. En visskostnadsökning kan enligt promemorian också förutses på grund av förslaget allersättning till sakkunnig som har utsetts av rällen skall betalas av allmännamedel och stanna på statsverket. Dessa kostnader torde kunna hållas på enmåttlig nivå om allmänna reklamalionsnämndens sakkunskap las i anspråk avdomstolarna. Mot den kostnadsökning som reformen kan komma all medförabör ställas den minskning av statsverkets kostnader för rättshjälp som ocksåkommer all bli ett resultat av reformen. Rättshjälp som beviljas för tvisterangående mindre värden bör nämligen i regel inle omfatta förmånen av biträde.Biträdeshjälpen är avsedd all ersättas med de åtgärder som domstolen har att vidlaför all hjälpa den enskilde parten till rätta. Den besparing av rättshjälpskostnadersom sålunda kan ske genom ell förenklat rättegångsförfarande torde bliavsevärd när rällshjälpsreformen med dess väsentligt utvidgade möjligheter lillrättshjälp genomförs. Den ökning av del allmännas kostnader som införandet av ellförenklat förfarande kan komma att innebära synes vara mycket måttlig iförhållande lill del ökade rättsskydd som reformen skulle innebära för denenskilde, Promemorians uttalanden om kostnaderna för det allmännahar godtagits eller lämnats ulan erinran i många yttranden. Till dem som delarpromemorians bedömning hör bl,a. Statskontoret som understryker alt reformenkan beräknas medföra en ökad måltillslrömning lill domstolarna och all mandärför måste räkna med behov av en viss begränsad personalförstärkning,är däremot inle säker på all förfarandet kommer allinnebära ökad mållillströmning. Om så skulle bli fallet, är del enligt tingsrättensannolikt, all viss personalförstärkning krävs. En del remissinstanser är avmotsatt mening, och gör uttalanden somgår ul på alt de inte tror på så begränsade konsekvenser i fråga omkostnadsökning om promemorian förutsätter. anför att del synes uppenbartall den hjälp, som genom domstolens försorg ofrånkomligen måste lämnas de rältssökandeför att de ulan biträde skall kunna föra sin talan, kommer alt tynga domslolsverksamhetenoch la inle obetydliga arbetskraftsresurser i anspråk. Detta förhållande iförening med den förväntade ökningen av antalet mål vid domstolarna kommersannolikt att medföra behov av betydligt större personalförslärkningar än vadsom förutsattes i promemorian. Hovrätten för gör liknandeuttalanden. ullalar att det föreslagna förfarandet innebär attmånga tvister som smidigt handläggs utom rätta kommer att hänvisas lill en domslolstjänsleman.Förutom all detta innebär en 'byråkratisering' av lösandel av tvister kommerkostnaderna för del allmänna att ökas i hög grad, då man måste räkna med enväsentlig utökning av såväl rällsbildad som icke rättsbildad personal vidtingsrätterna och möjligen även vid hovrätterna. En viss besparing av detallmännas kostnader för biträden kan måhända uppslå. Huruvida denna besparingär så stor all den motsvarar del allmännas kostnadsökning pä domslolssidan ärhögst ovisst. Hovrätten över och anför liknande synpunkterbeträffande