prop · FW0315 · 1973-12-31 00:00:00 — Har verk publicerats i fleraunionsländer med olika skyddstid anses dock som hemland det bland dessa ländersom har den kortaste skyddstiden. Har verk publicerats i ett landutanför unionen och i ett unionsland, anses sistnämnda land som hemland. är opublicerat eller först har publicerats utanför unionen utan samtidigtpublicering i unionsland, anses som verkets hemland det unionsland somupphovsmannen tUlhör, I fråga om filmverk vars producent har sitt säte ellersin vanliga vistelseort i ett unionsland gäller dock att detta land anses somverkets hemland. Beträffande byggnadsverk som uppförts i unionsland ellervissa konstverk som utgör del av byggnad, som är belägen i unionsland, är dettaland att anse som hemland. Art. 6 i Paristexten innehåUer vissa bestämmelserom möjlighet för unionsland att i vissa fall inskränka skyddet för verk avupphovsman som inte tUlhör unionsland. I art. 6bls. 1. finns i både Brysseltexten ochParistexten en bestämmelse om skydd för upphovsmannens ideella rätt till sittverk ("droit moral"). Upphovsmannen behåller oberoende av sinaekonomiska rättigheter till ett verk och oberoende av om dessa rättigheteröverlåts rätten att anges som upphovsman till verket. Han har också rätt attmotsätta sig varje förvanskning, ändring eller annat förfarande med verket somär till men för hans ära eller anseende. Av art. 6bls. 2. i Brysseltextenföljer att denna rätt skall åtnjutas minst under upphovsmannens livstid. Enligtsamma artikel i skaU rätten i princip gälla under hela skyddstiden.I art. 6bis. 3. i båda texterna sägs att de rättsliga åtgärder som krävs föratt skydda rättigheterna i artikeln regleras av lagstiftningen i det land därskydd påkallas. Konventionens bestämmelser om skyddstid finns iart. innehåller i båda texterna den grundläggande bestämmelsen attskyddet skall bestå under upphovsmannens livstid och efter hans död. I art. 7.2. i Paristexten finns en nyinförd regelom alternativ skyddstid för filmverk. EnUgt denna regel får unionsländernabestämma att skyddstiden för sådana verk i princip skall gå ut efter detatt verket med upphovsmannens samtycke gjordes tillgängligt för allmänheten.Art. 7.3. i Paristexten innehåUer vidare bestämmelser om anony- maoch pseudonyma verk som i huvudsak motsvarar art. 7.4. i Brysseltexten.Skyddstiden för sådana verk skall dock enligt Paristexten i princip upphöra 50år efter den tidpunkt då verket lovligen gjordes tillgängligt för allmänheten.Vidare har tillagts en regel om att unionsländerna inte är skyldiga att skyddaanonyma eller pseudonyma verk beträffande vilka man har skälig anledning antaatt deras upphovsman är död . i Paristexten innehåller en ny bestämmelse om skyddstiden för fotografiskaverk och verk av brukskonst. Enligt Brysseltexten (art. bestämsskyddstiden för sådana verk liksom för filmverk i princip av lagen i detland där skydd påkallas. Enligt Paristexten är det förbehållet unionsländernaatt bestämma skyddstiden för fotografiska verk och verk av brukskonst i den måndessa skyddas som konstverk. Minimitiden är dock från verkets tiUkomst 1art. 7.5. i Paristexten finns regler om utgångspunkten för beräkningen avskyddstiden. Bestämmelsen motsvarar art. 7.6. i Brysseltexten men har undergåttvissa i huvudsak redaktionella ändringar. EnUgt Paristexten börjar skyddstidenlöpa efter den händelse som utgör utgångspunkten för beräkningen.Skyddstidens längd räknas dock året efter det dennahändelse inträffade. Enligt art. 7.6. i Paristexten kan unionsländerna bestämmalängre skyddstid än den som anges i art. 7. I art. 7.7. ges vissa möjligheterför unionsländer som är bundna av Romtexten och har kortare skyddstider än desom nu anges i art, 7 att behålla dessa tider vid ratificering av eller anslutningtill Stockholms- eller Paristexterna, i Paristexten innehåller en bestämmelse om s, k, skyddstidsjämförelse ochinnebär att skyddstiden alltid bestäms av lagen i det land där skydd påkallasmen att den, om inte detta lands lagstiftning innehåller annat, inte skallöverskrida den skyddstid som gäller i verkets hemland. Bestämmelsen motsvarar ihuvudsak art, 7,2, i Brysseltexten. I art. 7 bis, som gavs en något annorlunda lydelsevid , finns bestämmelser om skyddstiden i fall dåupphovsrätten gemensamt tillhör flera som samarbetat vid tillkomsten av ettverk. Enligt Paristexten gäller att bestämmelserna i art. 7 tillämpas även vidgemensam upphovsrätt varvid dock skyddstid som följer efter dödsfall räknasfrån den sist avlidne medarbetarens död. En specialregel om skydd för postuma verk, intageni art 7.5. i Brysseltexten, slopades vid . Art. 8 i Paristexten behandlar översättningsrättenoch har samma lydelse som i Brysseltexten. Art. 9, som reglerar rätten till mångfaldigande avverk, har ändrats. Enligt Brysseltexten gäller i huvudsak att verk sompublicerats i tidningar eller tidskrifter i något av unionens länder inte fåråterges i öv riga länder utan upphovsmannens samtycke (art. 9.1.). iekonomiska, politiska eller religiösa frågor får dock återges i pressen, ominte förbehåU har gjorts (art. 9.2.). Konventionsskydd tillkommer intedagsnyheter eUer notiser som bara har karaktären av vanliga tidningsmeddelanden(art. IParistexten har upphovsmannen generellt getts uteslutande rätt att låtamångfaldiga sina verk på vad sätt eUer i vilken form det vara må. Bestämmelsenom detta finns i art. 9.1. 1 art. 9.2. ges möjUgheter till vissa undantag fråndenna regel. Unionsländerna får sålunda i sin lagstiftning tiUåtamångfaldigande av verk i vissa särskilda fall under förutsättning att sådantmångfaldigande inte gör intrång i det normala utnyttjandet av verket och inteheUer oskäUgt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen. I art. 9.3. sägsatt varje ljud- eller bUdupp-tagnlng anses som mångfaldigande i konventionensmening. innehåUer regler om citaträtten. Enligt texten gäller i dettahänseende att korta citat ur tidnings- och tidskriftsartiklar är tillåtna, äveni form av pressöversikter, i alla unionsländer. I Paristexten har citaträttengetts en mera allmän innebörd. Citat ur ett verk som lovligen gjortstillgängligt för allmänheten är enligt denna text tillåtna på villkor att destår i överensstämmelse med god sed och sker i den omfattning som rättfärdigasav ändamålet. Vidare anges att citat även innefattar lån ur tidnings- ochtidskriftsartiklar 1 form av pressöversikter. 10.2. regleras rätten att använda verk för undervisningsändamål.Bestämmelserna om detta i Brysseltexten ger möjlighet att reglera rätten att, iden omfattning som rättfärdigas av ändamålet, göra lån ur verk dels förpublikationer som är avsedda för undervisning eller är av vetenskapUg karaktär,dels för samlingar av läsestycken. I Paristexten omfattar motsvarande möjligheträtten att fritt nyttja verk för att genom skrifter eller radioutsändningareller ljud- eller bildupptagningar illustrera undervisning. Som fömtsättninggäller att nyttjandet står i överensstämmelse med god sed. har i huvudsak samma lydelse i Brysseltexten och Paristexten ochföreskriver att citat och nyttjande som avses i artikel 10 skall åtföljas avuppgift om källan samt om upphovsmannens namn, om detta förekommer däri. Pressenslånerätt regleras i art. lObis. 1. i Paristexten. Bestämmelsen motsvarar ihuvudsak art. 9.2. i Brysseltexten men har i Paristexten utvidgats till attgälla inte bara meUan pressorgan inbördes utan också i relationernapressrundradio och rundradiorundradio. Enligt Paristexten kan unionsländernaslagstiftning tiUåta mångfaldigande genom pressen och radioutsändning ellertrådöverföring tUl allmänheten av tidnings- och tidskriftsartiklar i aktuellaekonomiska, politiska eller religiösa frågor samt radioprogram av sammakaraktär. En förutsättning är dock att uttryckligt förbehåll motmångfaldigandet, framföran- deteller överföringen inte har gjorts. Vid återgivande skall alltid källan tydligtanges. I art. 10 bis. 2. i Paristexten finns bestämmelserom rätten att ta med verk i vissa reportage. I Brysseltexten (art. lObis)gäller i detta hänseende att det är förbehållet unionsländernas lagstiftningatt bestämma de villkor under vilka det skall vara tillåtet att inspela, återgeoch offentligt framföra "korta avsnitt" ur verk i samband medredogörelser för dagshändelser på fotografi eller film eller i radio.Motsvarande bestämmelse i Paristexten har delvis ett annat innehåll.Ändringarna innebär i huvudsak att nyttjandet bara får avse verk som syns ellerhörs under dagshändelsens gång. Vidare får användningen ske bara i denomfattning som rättfärdigas av det informationssyfte som avses, varvidBrysseltextens begränsning tUl "korta avsnitt" har utgått. Slutligenhar bestämmelsen utsträckts till att gälla också trådöverföring. Art. 11 innehåller i båda texterna bestämmelser omupphovsmäns rätt att i fråga om dramatiska, musikaliskt-dramatiska ochmusikaliska verk låta offentligt framföra verken och att överföra sådantframförande till allmänheten. I jämförelse med Brysseltexten har i Paristextentillagts att rätten till offentUgt framförande gäller oavsett vilka medel ellermetoder som används. Art. 11 bis har samma lydelse som i Brysseltextenoch handlar om upphovsmans uteslutande rätt att i fråga om litterära ochkonstnärliga verk låta utsända verken i radio eller att offentiigt framföraverken i television samt att låta offentligt återge radioutsändning av verken. Art. liter innehåller en bestämmelse som gerupphovsman till litterärt verk uteslutande rätt att låta offentligt uppläsaverket. I Paris-texten har i jämförelse med Brysseltexten tillagts att rättengäller oavsett vilka medel eller metoder som används och även omfattar överföringav sådan uppläsning till allmänheten med vilket hjälpmedel det vara må. Vidarehar i art, liter i Paristexten tillagts en punkt 2, enligt vilken upphovsman ifräga om översättningar av verk har samma rätt som sagts, I art. 12, som har samma lydelse som iBrysseltexten, ges upphovsman uteslutande rätt att låta bearbeta, arrangeraeller på annat sätt omforma sitt verk, I art. 13 i Paristexten finns vissa bestämmelserbl. a. om tvångslicens beträffande inspelning av musikaliska verk. EnligtBrysseltexten gäller som huvudregel att upphovsman till musikaliska verk haruteslutande rätt att låta överföra sina verk på anordningar, med vilka de kanåterges mekaniskt, och att med hjälp av sådana anordningar låta offentligtutföra sålunda överförda verk (art. 13.1.). Varje unionsland har dock rätt attuppställa förbehåll och villkor för utövningen av dessa rättigheter. Verkan avsådana vUlkor och förbehåll är dock bl. a. begränsad till det land som haruppställt dem (art. 13.2.). 13.1. utgått eftersom dess innehåll täcks, såvitt angår mångfaldigande avart. 9.1. och 9.3. och såvitt angår offentiigt framförande av art. 11.Brysseltextens art. 13.2, har ändrats något samt tagits upp som art. 13.1. iParistexten, Ändringarna innebär bl, a, att regeln om unionsländernas rätt attuppstäUa förbehåll och viUkor utvidgats tiU att gälla även den rätt tillinspelning som tillkommer sådan upphovsman tUl beledsagande text som redantidigare lämnat tillstånd till upptagnmg av texten tillsammans med musiken. 13.2. i Paristexten finns vissa övergångsbestämmelser rörande upptagningarsom gjorts i enlighet med Rom- och texterna, I art. 13.3. i Paristextensägs att upptagningar som utan vederbörandes samtycke införts till ett land därde inte är tUlåtna kan tas i beslag där, I sak motsvaras artikeln av art, 13.3.i Brysseltexen. Upphovsmansrätt att utnyttja sina verk för film regleras i art. 14. Enligt art. 14.1. iBrysseltexten gäller att upphovsman äger uteslutande rätt att låta bearbeta ochåterge sina verk genom film, att låta sprida de bearbetade eller återgivnaverken och att låta offentligt visa och framföra dessa verk. I Paristexten hartillagts att upphovsmannen äger rätt att genom tråd överföra det filmatiseradeverket till allmänheten. I art. 14.2. i Paristexten, som motsvarar art 14.3. iBrysseltexten, föreskrivs att tillstånd från originalverkets upphovsman krävsför bearbetning i varje annan konstnärlig form av filmalster som bygger pålitterära eller konstnärliga verk. Enligt art. 14.3. i Paristexten är bestämmelsemai art. 13.1. om musikaliska verk inte tillämpliga i fall som avses i art 14.Regeln motsvaras i princip av art. 14.4. i Brysseltexten. Art.14bis i Paristexten innehåller bestämmelser dels om vilka rättigheter sominnefattas i upphovsrätt till filmverk, dels om vissa avtalsförhållanden. 1. föreskriver att filmverk skyddas som originalverk utan att därigenominskränkning görs i de rättigheter som tillkommer upphovsmän tUl verk som må hablivit bearbetade eller återgivna. I princip åtnjuter den som inneharupphovsrätten till filmverk samma rättigheter som upphovsmännen tUl ettoriginalverk, däribland även de rättigheter som anges i art. 14. Dessabestämmelser motsvaras i huvudsak av art 14.2. i Brysseltexten men innebärvissa förtydliganden. i Paristexten har inte någon motsvarigheti Brysseltexten, Den ger lagstiftningen i det land där skydd påkallas rätt attbestämma vilka personer som är innehavare av upphovsrätt till fUmverk, Paristextens huvudbestämmelser om filmavtal finns iart. 2.b., som tillkom vid , I artikeln föreskrivsatt i de unionsländer, vUkas lagstiftning bland rättsinnehavare till filmräknar upphovsmän som lämnat bidrag till filmverkets framstäUning, skall dessaupphovsmän Inte kunna motsätta sig vissa närmare angivna åtgärder De kan sålunda inte motsätta sig filmverkets mångfaldigande,spridning, offentliga framförande, överföring till allmänheten med tråd,utsändning genom radio eller återgivande tUl aUmänheten. Inte heller kan demotsätta sig återgivande av talade inslag i text ("sous-titrage")eller översättning av dem tUl annat språk ("doublage"). Somförutsättning gäller i samtUga fall att upphovsmännen har åtagit sig att lämnabidrag tUl fUmverkets framställning och att ingen överenskommelse av motsatteller särskilt innehåU har träffats. Till dessa bestämmelser anknyter vissaregler i art. 14bis. enligt vUka det ankommer på lagstiftningen i detland där filmverkets producent har sitt säte eUer sin vanliga vistelseort attbestämma om åtagande att lämna bidrag tUl filmverkets framställning skall varaskriftiigt avtal eUer innefattas i en därmed likvärdig skriftiig handling. Ilagstiftningen i det land där skydd påkallas kan emeUertid bestämmas att sådantåtagande måste ha viss form. Land som gör bmk av denna rätt skall avge förklaringhärom tUl generaldirektören för . Denne skall genast underrätta alla andraimionsländer därom. I art 14bls. definieras "överenskommelse avmotsatt eller särskOt innehåll" som varje inskränkande villkor som kanvara fogat till ett åtagande att lämna bidrag till filmverk. Som nämnts innebär art. 14bis. betydandeinskränkningar i fråga om upphovsmännens rätt att bestämma över filmensexploatering. I art. 14bis. 3. finns ett undantag från denna regel. Därföreskrivs att bestämmelserna i 14 bis. 2.b inte äger tillämpning på upphovsmäntUl scenariotexter, dialoger och musikaliska verk som skapats särskUt förframställningen av filmverket. Inte heller gäller de för filmverkets huvudregissör.En förutsättning är i samliga fall att den inhemska lagstiftningen inteföreskriver annat. Unionsland, som i sin lagstiftning inte har regler omtillämpning av art. 14bis. på huvudregissören, skall avge en förklaringdärom tiU generaldirektören för . Denne skall underrätta alla andraunionsländer om förklaringen. Art. 14ter i Paristexten, som motsvarar art. 14bis.i Brysseltexten, innehåller regler om rätt för upphovsman till del i köpesummavid vidareförsäljningar av vissa originalverk, s. k. "droit desuite". 1 art. 15 finns vissa presumtionsregler om vem somskall anses som upphovsman tUl verk. I Paristexten har bl. a. införts en nypresumtions-regel beträffande filmverk, intagen i art. 15.2. Enligt denna skaUtiU dess motsatsen bevisats den fysiska eller juridiska person, vars namn påbrukligt sätt har angetts på filmverket, anses som verkets producent. IParistexten har vidare införts en regel i art. 15.4. om möjlighet att utse vissmyndighet att företräda upphovsmannen beträffande icke publicerat verk, varsupphovsman är okänd men beträffande vilken det finns skälig anledning att antaatt han tillhör ett unionsland. Bestämmelsen avser att skapa möjligheter tillskydd för bl. a. folklore. Art. 16 innehåller bestämmelser om beslag avolovligen eftergjorda verk m. m. Vid gjordes vissajämkningar av huvudsakligen redaktionell karaktär i artikeln. Art. 1720 är likalydande i Brysseltexten ochParistexten. I art. 17 föreskrivs att konventionsbestämmelserna inte inskränkerregeringarnas rätt att i vissa specieUa fall bl, a, förbjuda att verk elleralster sprids, framförs eller utstäUs, Art. 18 innehåller bl, a, bestämmelserom att konventionen är tillämplig på alla verk som vid konventionens ikraftträdandeännu inte blivit allmän egendom i sitt hemland på grund av att skyddstiden löptut. Art. 19 och art. 20 ger bl, a, föreskrifter om möjlighet att åberopa mervittgående bestämmelser som kan finnas i visst unionslands lagstiftning och attingå särskilda mellanstatliga överenskommelser som ger upphovsmännen mervittgående rättigheter än konventionen, 3.1.1.2De administrativa bestämmelserna och slutbestämmelserna (art. 2138) Art. 21 i Brysseltexten innehåller vissaföreskrifter om "Byrån för den internationella unionen för skydd avUtterära och konstnärliga verk". I Stockholmstexten Innehåller artikeln enhänvisning till att särskilda bestämmelser om utvecklingsländerna har tagitsin i u-landsprotokollet och en föreskrift om att protokollet i princip utgören integrerande del av konventionstexten. I Paristexten har hänvisningen tillprotokollet ersatts av en hänvisning till det bihang som innehållerbestämmelser om utvecklingsländerna. Bihanget utgör en integrerande del avParistexten. I art. 2830, 34 och 37 har gjorts ändringarframför allt i fråga om den nya konventionstextens ikraftträdande ochmöjUgheterna att ansluta sig till den. För dessa ändringar redogörs i detföljande. I vissa andra artiklar, nämligen 27.3., 31, 32.2., 32.3., 36.2. och38 har gjorts vissa ändringar av väsentiigen redaktionell karaktär delvisföranledda av de bestämmelser om utvecklingsländerna som tagits upp i bihanget.Art. 2226, 27.1., 27.2., 32.1., 33, 35 och 36.1. har inte ändrats i förhållandetill Stockholmstexten. Beträffande innehållet i de artiklar som inte ändratseller som ändrats väsentiigen redaktionellt hänvisas till redogörelsen i prop.1969: 34. I art. 28.1.a. sägs att varje unionsland som harundertecknat Paristexten kan ratificera den och att varje unionsland som intehar undertecknat den kan ansluta sig tUl den. Unionsland kan enligt art.28.1.b. i sitt ratifikations- eller anslutningsinstrument förklara attratificeringen eller anslutningen inte avser art. 121 och bihanget. Har landetavgett förklaring enligt art. VI.1. i bihanget om att det, till dess det blir bundetav nyssnämnda bestämmelser, avser att tillämpa reglerna i bihanget ellergodtar att de tillämpas kan dock bara art 120 uteslutas frånratificeringen eller anslutningen. Unionsland som sålunda har gjort förbehållmot tiUämpningen av vissa bestämmelser kan senare förklara att landetutsträcker verkan av sin ratificering eller anslutning även till dessa. Sådanförklaring skaU deponeras hos generaldirektören för . I art. 28.2.a. finns bestämmelser om Paristextensikraftträdande. Art. 121 och bihanget träder i kraft efter det attminst fem unionsländer har ratificerat eller anslutit sig till Paristextenjämte bihanget utan att avge förklaring enligt art. 28.1.b. och dessutomAmerikas förenta stater, , och har blivitbundna av den reviderade Världskonventionen om upphovsrätt. Ikraftträdandetenligt art. 28.2:a. får enligt art. 28.2.b. verkan beträffande de unionsländersom senast före ikraftträdandet har deponerat sina ratifikations-eller anslutningsinstmment. För andra unionsländer som ratificerar elleransluter sig till Paristexten utan att avge förklaring enligt art. 28.1.b. gällerenligt art. 28.2.C. att art. 121 och bihanget träder i kraft efterden dag då underrättelse på visst sätt lämnats om att landet deponeratratifikations- eller anslutningsinstrument eller på den senare dag som kan haangetts i instrumentet. Bestämmelserna i art. 28.2.a.c. påverkar enligt art.28.2.d. inte möjligheten att avge förklaringar enligt art, VI ibihanget. Vad som sagts om bundenhet av artiklarna 121och bihanget gäller enligt art. 28.3. i princip även beträffande artiklama 2238,I fråga om unionsland, som ratificerar eller ansluter sig till Paristexten medeUer utan förklaring enligt art, 28.1.b., träder dessa artiklar i kraft tremånader efter den dag då underrättelse på visst sätt lämnats om att landet hardeponerat ratifikations- eller anslutningsinstmment eller på den senare dag somkan ha angetts i instrumentet. Land utanför unionen kan enligt art. 29.1. anslutasig tiU Paristexten och bli medlem av unionen. För sådant land träder enligtart. texten i kraft efter det att underrättelse på visstsätt lämnats om att anslutningsinstrumentet har deponerats eller på den senaredag som kan ha angetts i instrumentet. Om ikraftträdandet med tillämpning avart, 29,2,a, sker innan art, 121 och bihanget har trätt i kraft enligt art,28,2,a, blir landet enligt art. 29.2.b. bundet av art, 120 iBrysseltexten, I art. 29bls föreskrivs för land som inte är bundetav art 2228 i Stockholmstexten att ratificering av eller anslutning tillParistexten i princip är likvärdig med ratificering av eUer anslutning tillStockholmstexten i det hänseendet att landet härigenom ges möjUghet atttillträda konventionen om upprättande av . Ratificering av eller anslutning till Paristextenmedför enligt art. 30.1. i princip automatiskt godkännande av alla klausulersamt tillträde till alla förmåner enligt konventionen. Unionsland somratificerar eller ansluter sig till Paristexten är dock enligt art. 30.2.a. attbehålla de förmåner som följer av förbehåll som landet har gjort tidigare, omförklaring därom ges när ratifikations- eller anslutningsinstrumentetdeponeras. I art. 30.2.b. ges land utanför unionen, som ansluter sig tillParistexten, viss möjlighet att förbehålla sig att, åtminstone tillfälligt,ersätta art, 8 i Paristexten om rätt till översättning med bestämmelsema i art,5 Paristext av konventionen. Sedan art, 121 och bihanget har trätt i kraft ärdet enligt art. 34 med det undantag som kan följa av art. 29bis intetillåtet att ratificera eller ansluta sig till tidigare akter av konventioneneller att avge förklaring om tillämpning av det vid Stockholmstexten fogadeu-landsprotokollet. Paristexten är enligt art. 37.1. deponerad hos generaldirektörenför . Den utbyggnad av som har skettsärskilt genom revisionskonferensema i och har medfört enväsentlig förstärkning av det upphovsrättsliga skyddet som skyddssystemetblivit mera omfattande och kompUcerat Utvecklingsländer som vill delta i detinternationella samarbetet på upphovsrättens område kan därför tveka attinträda i unionen eller, om de redan är medlemmar, att tillträda de senastetexterna. För att underlätta för sådana länder att inträda eller kvarstå iunionen utarbetades vid det särskilda u-landsprotokolletDetta öppnar som förut nämnts möjlighet för utvecklingsländerna att göraförbehåll om ett mindre omfattande skydd än som föreskrivs i Bernkonventionenshuvudtext. Som nämnts inledningsvis visade det sig tämligensnart efter nödvändigt att ompröva utvecklingsländernasstäU-ning i de intemationella upphovsrättsliga relationerna. Bestämmelser omdessa länders rättigheter har vid tagits upp som ett bihangtiU konventionstexten. De väsentliga skillnadema mellan u-landsprotokollet ochu-landsbihanget framgår av följande redogörelse. Bestämmelser omtillämpningsområdet finns i art. I. De stämmer i stora drag överens medmotsvarande regler i u-landsprotokollet (art. 1). Skillnadema är väsentligen avredaktionell art men omfattar även en del materiella ändringar.