prop · FW03115 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är fullt ilinje med de värderingar som låg bakom den beslutade lagstiftningen attskona den tidningsläsande allmänheten från pornografiska alster,har tagit ett initiativ i denna riktning.Kommissionen bör därför överlägga med företrädare för tidningsbranschen för attåstadkomma en sanering av ifrågavarande reklam och om en sådan sanering inte kankomma till stånd överväga förbud mot reklam av detta slag. Som jagredan anfört är ordningsförhållandena på allmänna platser ochkommunikationsmedel ofta otillfredsställande. Det gäller särskilt storstädernamen även på vissa håll i landsorten framför allt i samband med större evenemangav olika slag. Sprit- och ölförtäring förekommer på allmänna platser i enutsträckning och på ett sätl som skapar olrevnad och är störande för denallmänhet som vistas på eller passerar dessa platser. Alkohol- eller narkolikapåverkadepersoner trakasserar förbipasserande genom tillmålen och iblandhandgripligheter. Inte minst utsatt är personalen pä de allmännakommunikationsmedlen. Stölder och skadegörelse förekommer ofta iomkringliggande affärer. Enligtgällande författningar och instruktioner har polisen möjlighet att omhändertapersoner som är alkohol- eller narkotikaberusade. Särskilda möjligheter finnsför polisen att ta den som inte har fyllt i föivar i avbidan på åtgärd avbarnavårdsnämnd. Det har ifrågasatts om dessa möjligheter utnyttjas itillräcklig grad. Kommissionen bör - i den mån det är möjligt inom ramen fördess kortfristiga uppdrag - bilda sig en uppfattning om hur det förhåller sighärmed. När detgäller förargelseväckande beteende eller störande uppträdande utan klartsamband med alkohol- eller narkotikapåverkan är polisens möjligheter attingripa i huvudsak begränsade till att anteckna vederbörande för eventuellbötespåföljd. Kommissionen bör överväga om man lämpligen kan ge polisen rättatt även i sådana fall omhänderta vederbörande som behövs föratt hindra fortsatt störande uppträdande. Därvid bör givetvis beaktas, attrimliga krav på rättssäkerhet och personlig integritet måste uppfyllas ävenvid mycket kortvariga frihetsberövanden. Kommissionen bör överväga vilkaresurser i fråga om personal och lokaler som skulle krävas för all personer somstör ordningen pä allmänna platser skall kunna avföras från platsen ochomhändertas. Jag villframhålla det angelägna i att polisen och de sociala myndigheterna samarbetareffektivt och förtroendefullt. Del är också nödvändigt att polisen harallmänhetens stöd. Dessa frågor skall i ett mera långsiktigt perspektivbehandlas av det centrala råd för samhällets olika insatser mol brott som jaghar nämnt i det föregående. Kommissionen bör emellertid överväga vilka åtgärdersom redan nu kan vidtas från samhällets sida när del gäller samarbetet mellan polisen, de sociala myndigheterna och allmänheten. Det fär inte råda någontvekan om att polisen, som i första hand har ansvaret för ordningensupprätthållande, har samhällets fulla stöd vid fullgörandet av sina i mångafall svårlösta uppgifter. Jag har berört vissa frågor som enligt min mening börlas upp av kommissionen till särskild behandling. Men kommissionens uppdrag börinte begränsas lill dessa frågor, Ätgärder med direkt brottsförebyggande syfienkrävs över ett vidare fält. Även om det här rör frågor som det förat nämndacentralrådet kommer alt ta upp bör kommissionen pröva åtgärder som meraomedelbart kan vidtas. Framför allt bör eftersträvas alt i allmänpreventivlsyfte öka upptäcktsrisken för brott. Olika åtgärder bör därvid övervägas. Detgäller åtgärder såväl från det allmännas sida som från enskilda. När detgäller insatser av det förstnämnda slaget kan komma i fråga att förslärkapolisens resurser för övervakning, spaning och utredning samt förupprätthållandet av allmän ordning, 1 statsverkspropositionen föreslås vissaförstärkningar av polispersonalen. Dessa förstärkningar föreslås sättas in påsådana områden där behovet är särskUt framträdande. Förstärkningarna begränsasbl, a, med hänsyn till möjligheterna att under nästkommande budgetår rekryterapersonal till de nya tjänsterna. Kommissionen bör undersöka vilka åtgärder somkan vidtas för att stimulera rekryteringen lill polisyrket och för altförbättra polisens arbetsförhållanden. Kommissionen bör göra en samladbedömning såväl när det gäller polisverksamhetens inriktning och polisensarbets- och trivselförhållanden som beträffande behovet av personal. Kommissionen bör vidare pröva i vad mån allmänheten ochenskilda kan vidta åtgärder för att skydda sig mot brott och för att bidra bättre allmän ordning, 1 sådanafrågor liksom när det gäller åtgärder av brottsförebyggande slag över huvudtaget bör kommissionen arbeta i nära kontakt med företrädare för de allmännakommunikationerna, försäkringsbolag, banker, affärsidkare m. fl. Det ärangelägel all därvid olika uppslag och initiativ från dem som utsätts förbrottslig eller ordningsstörande verksamhet prövas och att kommissionensarbete bedrivs med hänsynslagande till dessas berättigade intressen. 2 Kommissionens syn på sitt uppdrag Kommissionen skall som framgått dra upp riktlinjer för ochlägga fram förslag till konkreta åtgärder för att bekämpa brottsligheten ochförbättra den allmänna ordningen. Den bör bedriva sitt arbete med sådanskyndsamhet att resultatet därav kan redovisas under loppet av några månader. 1direktiven pekas på vissa särskilda frågor som kommissionen skall ägnauppmärksamhet, nämligen våldsbrotten, sexklubbsverksam-heten, ordningen påallmänna platser och förhållandet mellan polisen och allmänheten. uppdrag är inle begränsat till dessa frågor. Kommissionen harockså all föreslå åtgärder med direkt brottsförebyggande syften över ettvidare fält. Kommissionen skall göra en samlad bedömning såväl när det gällerpolisverksamhetens inriktning och polisens arbets- och Irivselförhållanden sombeträffande behovet av personal. Den tidsom slår lill kommissionens förfogande tillåter inte några mera omfattandeanalyser när det gäller uppkomsten av brottslighet och förändringar i denna.Vissa avgränsningar i övrigt har också blivit nödvändiga vid fullgörandet avuppdraget. Kommissionen kommer i del följande alt beskriva den rådandesituationen område för område inom ramen för kommissionens, uppdrag. Orsakernatill de brister som kan iakttas på de olika områdena är i betydandeutsträckning av sådan art att de inte kan angripas med kriminalpoUtiska medel.Del är här fråga om alla förhållanden som kan leda till social missanpassning,exempelvis olämpliga bostadsmiljöer eller brister med avseende på utbildning,arbete och möjligheter till meningsfulla fritidsaktiviteter, hör vidareallt som rör föräldrars, skolans och även massmedias möjligheter och vilja allskapa respekt för medmänniskors liv och hälsa, integritet och rättigheter. Häriligger en självklar begränsning i möjligheten att på kort sikt kunna lösa deproblem som sammanhänger med brottsligheten i vårt samhälle. Härtill kommer atti detta sammanhang några mera övergripande kriminalpoUtiska överväganden inlekan komma i fråga. Kommissionen får därför huvudsakligen begränsa sig till vadsom inom den angivna tiden är möjligt att arbeta fram när det gäller konkretaåtgärder för alt komma till rätta med de rådande förhållandena. Vad dethärvid blir fräga om är att fullfölja den del av kriminalpolitiken som syftarlill att förslärka den brottsförebyggande och brollsbekämpande verksamheten.Ätgärder av delta slag går i första hand ut på förstärkning och effektiviseringav polisverksamheten. Men det är också av största vikt att denna verksamhet iökad utsträckning kombineras med åtgärder som syftar till att lösa debakomliggande sociala problemen. Del gäller inte minst de åtgärder som primärtgår ut på att förebygga och förhindra ordningsstörande händelser. Del är fulltklart all problemet all förbättra den allmänna ordningen inle kan få någon beståendelösning enbart genom polisiära insatser. Om inte andra åtgärder samtidigtvidtas skjuter man i regel endast problemet framför sig.Kommissionen anser sig därför böra vara oförhindrad alt ta upp frågor och läggafram förslag som rör insatser utanför rättsvårdens område, om sådana har ettdirekt samband med de frågor som behandlas. Åtgärder inom polisväsendet får givetvis konsekvenser inomandra delar av rättsväsendet, t, ex. åklagar- och domstolsväsendet. En samladbedömning härav är myckel svår alt göra, eftersom olika åtgärder verkar i olikariktningar. Med hänsyn härtill och då ett klarläggande av dessa faktorer inleframstått som helt nödvändigt i delta sammanhang har kommissionen ansett sigkunna underlåta all ingå på en sådan bedömning. Kommissionen vill emellertidredan i delta sammanhang framhålla del angelägna i all åtgärder vidtas så attell snabbare förfarande kan uppnås i brollmålsprocessen i stort. Sålunda börbl, a, frågan om inrättande av jourdomstolar eller en på annat sätt förenkladbrottsmåls-process utredas. Altbekämpa brottsligheten är givelvis i första hand en uppgift för samhället. Delär emellertid inte möjligt att skydda medborgarna för brott enbari genompolisiära åtgärder eller andra kriminalpolitiska medel. Det är också nödvändigtall de som i särskilt hög grad riskerar all utsättas för brott vidtar åtgärderför att så långl möjligt skydda sig för angrepp på person och egendom. Behovetav brottsförebyggande åtgärder måste i ökad utsträckning beaktas av enskildaoch vid olika slag av affärsdrivande verksamhet. Sådana åtgärder bör vidtas isamråd med i första hand polisen. Kommissionen ser som en av sina uppgifter allvisa på en del sådana brottsförebyggande åtgärder. Vad nusagts hänger delvis samman med frågan om förhållandet mellan polisen ochallmänheten. Detta förhållande är i slort sett mycket gott. De brister som frånallmänhetens sida är mest påtalade i detla sammanhang gäller framför alltmöjligheterna alt komma i kontakt med polisen under normala förhållanden liksomen otillräcklig information om polisen och dess samlade verksamhet. Det gällersålunda all åstadkomma förbättringar på dessa områden. Men till en del är detockså fråga om en atlitydpåverkan, som kräver åtgärder av mera långsiktig natur.Kommissionen är i denna fråga hänvisad till insatser av det slag som hittillshar gjorts och som i huvudsak syftar till ökad information om den brottsförebyggandeoch brollsbekämpande verksamheten. Kommissionenhar härmed velat klargöra de begränsningar som enligt uppdragets naturföreligger när del gäller möjligheterna att med snabb effekt vidta åtgärder förall bekämpa brottsligheten och förbättra den allmänna ordningen. Del sagdahindrar dock inle kommissionen från att la upp frågor beträffande vilka delinle är möjligt alt anvisa omedelbara lösningar. När konkreta förslag inte kanframläggas , har kommissionen därför valt att söka dra upp riktlinjer för defortsatta insatser som kommissionen finner nödvändiga på olika områden. 3 Allmänna synpunkter på de frågor som kommissionen har att behandla 3,1 Brottsligheten och åtgärder mot denna I den kriminalpoUtiska debatten har framkommit önskemål omatt söka beräkna samhällets kostnader för brott. För en övergripande planeringav åtgärder mol brott skulle det givelvis vara av utomordentligt stor betydelseatt få en säkrare uppfattning än vi nu har om dessa kostnaders totala storlek.En bUd av de totala kostnaderna för rättsväsendets insatser har vi. Någonuppfattning av kostnaderna för andra myndigheters insatser har vi däremot inte.Inte heller av de enskildas de skadelidandes kostnader. Endast för vissatyper av skador har man försökt beräkna kostnaderna. Ett sådant försök harförsäkringsbolagen gjort. Inom samarbetsorganel för ADB inom rättsväsendelpågår diskussioner i dessa frågor. Vi vet alltför litet om dessakostnader. Pågående arbete för att söka bilda sig en uppfattning av dessakostnader bör intensifieras. Även om del är värdefullt att få större klarhet idessa frågor bör det stå klart alt andra värderingar än rent ekonomiska måstegöras när det gäller alt komma till rätta med del allyarliga samhällsproblemsom brottsligheten utgör. Den kriminalpolitiska debatten har i övrigt i hög gradpräglats av statistiska uppgifter om brottslighetens utveckUng och försök lillanalyser och slutsatser därav. Kommissionen begränsar sig till att framhålla,alt antalet brottsbalksbrott har ökat väsentligt under det senaste decenniet.Variationer i andelen uppklarade brott har också diskuterats.För kommissionens del är det tillräckligt att konstalera att andelen uppklaradebrott har varit alltför låg och att uppklaringsprocentenvarierar starkt för olika brott. När det gäller att bedöma vilka brottsförebyggande ochbroltsbekäm-pande åtgärder som bör vidtas för all söka råda bot på de nuangivna förhållandena framträder vissa drag i brottslighetens utveckling sombör beaktas. Kampen mot brottsligheten måste föras med medel som fortlöpandeanpassas lill de förändringar som kan iakttas i brottslighetens art ochomfattning. Kommissionen vill i del följande söka teckna en bUd av deförhållanden som är av särskild betydelse för att avgöra hur samhälletsåtgärder bör sättas in. Om man ser på brottsligheten med utgångspunkthuvudsakligen från vUka som begår brott kan man myckel schematiskt dela in denallvarligare brottsligheten i tre huvudgrupper. Den första och antalsmässigtsannolikt största gruppen är vad man kan kalla tillfällighelsbrotlslighet. Dendomineras av enkla eller medelsvåra lillgreppsbrotl, smärre bedrägerier ochliknande broltslighel. Här finns också inslag av våld. Den andra gruppen brukaribland betecknas intellektuell brottslighet. De typiska brotten inom dennagrupp är skattebrott, valutabrotl och vissa mera kompliceradeförmögenhetsbrott. Vidare har framför allt 1 saml Nr 115 framkommit att vi har att göra med en tredje grupp avbrottslighet som kan betecknas som organiserad brottslighet. Den utgöres avgrova rån, serier av grova bedrägerier, grova stölder och yrkesmässigt bedrivenhäleriverksamhet. Hit hör också de allvarligare narkotikabrotten. Detförekommer också våld eller hot om våld i denna broltslighel. Gränsen mellan dessa tre huvudtyper av brottslighet ärsjälvfallet flytande. Framför allt gäUer detta de två senast nämnda typerna.Även den organiserade brottsligheten och tillfällighetsbrottsligheten har beröringspunkter.Kanalerna går i båda riktningarna. Exempel härpå är å ena sidan denorganiserade häleriverksamheten, å andra sidan narkotikabrottsligheten ochdärmed sammanhängande förmögenhetsbrottslighet, TiU den stora och i och för sig ganska heterogena gruppsom lillfällighetsbrottsligheten utgör hör sådana brott som har sin grund igärningsmannens oförstånd eller brist på mognad eller som på annat sätt mer börses som ett utslag av hans aktuella situation och levnadsförhållanden än sombevis på en medveten inriktning mot en asocial livsföring, 1 den mån det inteär fråga om tillfällighetsbrott i ordets egentliga betydelse är det här ibetydande utsträckning i grunden fråga om sociala problem. Detla gäller främstsådana brott som begås av på ett eller annat sätt missanpassade människor,ibland med starka aggressioner mol omgivningen och samhället. Denbrottsligheten måste främst mötas med socialt inriktade åtgärder. Det är enuppgift för kriminalvården, barna- och ungdomsvården, nykterhetsvården ocharbetsmarknadsmyndigheterna. Den föreslagna kriminalvårdsreformen iitgör därvidett mycket betydelsefullt bidrag i kampen mot brottsligheten, 1 förebyggandesyfte är del också fråga om polisiära insatser för att förhindra brott. Härtillbidrar också att de som riskerar att utsättas för brott själva skyddar sig ochsin egendom för angrepp. Beträffande den intellektuella brottslighetens art ochomfaltning är det svårt att bilda sig en uppfattning. Det står dock klart altekonomiskt sell är skadorna betydande. Denna brottslighet är av den typ därallvarliga påföljder får antas ha en avhållande verkan. Men det förutsätter attupptäcktsrisken är någorlunda stor. Utöver allmänna kontrollåtgärder krävs eneffektiv utredningsverksamhet hos polisen. För den organiserade brottsligheten är utmärkande alt denutövas av en relativt fast grapp av brottslingar, som ofta har ett allvarligtkriminellt förflutet. Det är som regel vidare fråga om grova brott.Tillvägagångssättet är ofta yrkesmässigt. Gruppen är ofta fast centrerad kringen enda person. Ett samband torde ibland finnas mellan denna brottslighet ochden verksamhet som bedrivs i sexklubbar, poseringsateljéer och spelhålor. Desom leder denna brottsliga verksamhet lorde även i en delfall ägna sig ållaglig affärsverksamhet vari olagligt åtkomna pengar investeras. De tar iallmänhet inte själva någon personlig befattning med utförandet av brotten. Delär närmast fråga om planering och finansiering av verksamheten. Bekämpandet avden organiserade brottsligheten är väsentligen en fråga om rent polisiärainsatser ofta i samarbete med tull och andra myndigheter. Dessa åtgärder måste rikta sig mot de olika slag av brottslighet som ingår i verksamheten och som har sittklara samband med vad som tidigare benämnts lillfällighelsbrottslighet. Men detär också nödvändigt att inom ramen för gäUande förundersökningsregler inrikta polisverksamheten på en närmare kartläggning och övervakning av depersoner som är engagerade i denna verksamhet. Ett realiserande av deltaönskemål kan komma att kräva ökade personella insatser. Den mycketsummariska bild som har tecknats av brottsligheten och åtgärder mot dennahar utgått från bedömningen av vUka som begår brott. Om man i stället ser tillbrottslighetens art framträder vissa typer av brottslighet som förtjänarsärskild uppmärksamhet. Dessa typer av brott förekommer inom samtliga tregrupper som behandlats och framträder där med varierande styrka ochomfaltning. Olika slag av brottslighet påkallar olika slag av brollsbekämpandeåtgärder. När det gäller att avgöra vilka åtgärder som skall sättasin mol olika slag av brottslighet är det givetvis väsentligt att söka få enuppfattning om orsakerna till de rådande förhållandena. Det är inlekommissionens uppgift alt söka klarlägga dessa. Kommissionen får begränsa sig lUlatt göra vissa iakttagelser beträffande olika slag av allvarlig brottslighetoch undersöka vilka iakttagbara faktorer som kan ha påverkal den utveckling somhar skett på olika områden. Mot bakgrunden härav får bedömas vilka åtgärder sompå kort sikt kan vidtas för att skapa bättre förhållanden. Ettsärskilt oroande drag i brottsbilden är den omfattning och karaktär somvåldsbrottsligheten har fått. Kommissionen tänker här bl, a, på de tendensermot en förgrovning av våldet som har kunnat iakttas i vissa misshandelsfaU inleminst mol åldringar, och en ökad användning av vapen i den kriminellaverksamheten. Ett allvarligt drag i denna utveckling är den snabba stegringenav bank- och postrånen, Efiersom dessa brott i allmänhet innebär att personaloch kunder blir utsatta för synnerligen allvarliga risker till liv och hälsaframstår det som ytterst angeläget att bryta denna utveckling. Med hänsynhärtill och då de stora ekonomiska värden som del ofta är fräga om inte barautgör en särskUd lockelse utan redan i sig själv bör mana tUl stor försiktighetframstår det som ändamålsenligt all lämpliga skyddsåtgärder i ökad utsträckningvidtas i bank- och postlokalerna. Det krävs också att polisens övervaknings-oeh utredningsverksamhet särskUt inriktas på denna brottslighet. Beträffandebank- och postrån kan vidare konstateras att det här finns ett inslag av vadsom tidigare benämnts tillfällighetsbrottslighet. Det har sålunda förekommitatt t, ex. missbrukare av narkotika försökt skaffa sig medel till inköp avnarkotika genom bank- eller postrån. Även när det gäller detta slag avbrottslighet är det alltså i första hand fråga om åtgärder av mera värdinrikladart, A andra sidan visar erfarenheterna att grova rån ofta utförs som led i enorganiserad och yrkesmässig brottslighet. Det är därför nödvändigt attkraftfulla insatser görs för all de som planerar och utför dessa brott snabbtblir uppläckta och lagförda och att samhället skyddar sig mot risken förfortsall brottslighet från deras sida, I sistnämnda avseende vUar ansvaret påkriminalvården som därvid ställs inför svåra avgöranden. Den tendens till ökat användande av våld som under årenslopp har kunnat iakttas har också bl, a, yttrat sig i våld mot polismän. Manhar anleuning att se allvarligt härpå. Ett elementärt krav när del gäller allge polismännen det nödvändiga stödet i deras arbete är att minska riskerna föratt de därvid skall komma till skada. Det sker i första hand genom olikasäkerhetsåtgärder i polisarbetet, t, ex, genom särskild skyddsutrustning,sampatrullering och rätt avvägda personella insatser i övrigt. En annantyp av brottslighet som antagit en mycket allvarlig karaktär ärnarkotikabrottsligheten. Den är särskUt skadlig genom de personliga tragedieroch de sociala problem som följer av den Ulegala narkotikahanteringen.Samtidigt har den som regel sin grund i sociala missförhållanden. Mednarkotikabrottsligheten följer också annan brottslighet bland dem som är offerför hanteringen. Den grova narkotikabrottsligheten är till helt övervägandedel organiserad. Den ingår inte sällan som ett led i annan allvarligbrottslighet. Av vad nu sagts följer all genom effektiva åtgärder motnarkotikabrottsligheten angriper och minskar man i betydande utsträckning ävenannan broltslighel. Kommissionen bedömer åtgärder av detta slag som mycketväsentliga. Narkotikabrottsligheten måste bekämpas på två plan. Dencentralt ledda smugglingen och langningen av narkotika måste angripas genominsatser av tull och polis. Olika åtgärder på internationellt plan ärnödvändiga. Vidare måste langningen i mindre skala angripas genom polisensspanings- och övervakningsverksamhet. Det är nödvändigt altförbättra vården av narkotikamissbrukare. Det kan sålunda enligt kommissionensmening aldrig nog understrykas att av humanitära och sociala skäl betingadeinsatser i regel också har en starkt brottsförebyggande effekt. Det är därföranledning för kommissionen att i någon mån gå in på värdfrågorna, även om dethär rör sig om ett delvis mera långsiktigt perspektiv. Ett annat slag av brottslighet som kräver ökaduppmärksamhet är den brottslighet som förekommer i anslutning till sexklubbaroch poseringsateljéer. Det är här fråga om koppleri men sannolikt också annan,allvarligare brottslighet såsom rån, utpressning och andra förmögenhetsbrott,Sexklubbsverksamhet torde inte sällas utgöra ett led i organiseradbrottslighet. För sexklubbarna och poseringsateljéerna har bedrivits enomfattande reklam i pressen. Den prostitution som bedrivs inom sexklubbar ochposeringsateljéer har fått en omfattning som sannolikt vida överstigeromfattningen av den tidigare förekommande galuprostitu-lionen. Allt flerkvinnor dras in i denna verksamhet. Det är med hänsyn lill vad nu sagtsnödvändigt att vidla åtgärder mol denna verksamhet. Del är motiverat såväl avsociala skäl som för att komma tillrätta med den straffbarakoppleriverksamheten. Genom sådana åtgärder kan man också motarbeta annanbrottslighet som förekommer i anslutning lill denna verksamhet. Vad del här gäller är alt få en bättre kontroll öververksamheten. Härigenom skapas underlag för effektivare polisiära åtgärder motkoppleriet och annan brottslighet. Del är också nödvändigt alt ta ställningtill frågan om reklamen för sexklubbar och poseringsateljéer. annat område som kommissionen har uppmärksammat ärtill-greppsbrolten. har framträtt vissa drag i denna brottslighetvilka ger anledning att överväga särskilda åtgärder. Det har blivit alltvanligare att tillgrepp av varor i butiker sker hell öppet och med användandeav våld eller med hot om våld mot personalen. Brott av delta slag underiättastill en del genom de moderna försäljningsmetoderna alt ha varorna liggande lätttillgängliga för kunderna. Det förekommer också andra tillgreppsbrott, t, ex,mol åldringar och sjuka, med våld eller hot om våld. Det är inte sällannarkotikaberusade personer som begår brott av detta slag. Vad som åtkommitssäljer man sedan, ofta ganska öppet, för att få pengar för inköp av t, ex,narkotika.