prop · FW03100 · 1973-12-31 00:00:00 — av kontakterna medvårdnadshavarna för bara utom äktenskap hade huvudsakligen avselt kurativafrågor. Motsvarande andel för vårdnadshavarna för barn i äktenskap var . Kontakten medbarnavårdsmannen var mest intensiv i början av förordnandet. Över en tredjedelav vårdnadshavarna för utomäktenskapliga barn hade haft kontaktmed barnavårdsmannen minst en gång . Övervägande antaletvårdnadshavare inom denna grupp () vUle hålla kontakt med barnavårdsmannenoch en tredjedel viile tala med barnavårdsmannen oftare än vad som var fallet.Då barnen var i åldem minskade kontakterna påtagligt. Nära hälften avvårdnadshavarna hade således inte haft någon kontakt med barnavårdsmannenunder . Av vårdnadshavare för bara i åldern från hadedrygt hälften inte haft kontakt med barnavårdsmannen . avvårdnadshavarna för barn i äktenskap hade inle haft någon kontakt och 22 %endast en kontakt . av vårdnadshavarna vUlehålla kontakt med barnavårdsmannen. Hembesök förekom ibegränsad omfattning. Endast en femtedel av vårdnadshavarna hade fått besök avbarnavårdsmannen och två tredjedelar hade över huvud tagetinle haft något besök av barnavårdsmannen. Vårdnadshavarna var i allmänhetpositiva tUl hembesök. Nära hälften av dem vUle gärna eller mycket gärna attbarnavårdsmannen besökte dem i hemmet. Vårdnadshavarna för bamutom äktenskap hade i allmänhet ett stort behov av hjälp i olika frågor.Sålunda hade av de icke samboende och av de samboende behövtnågon form av hjälp. Av vårdnadshavarna för bam i äktenskap uppgav omkring 90 %alt de behövt någon form av hjälp. Hjälpbehovet hade avselt de mest skiftande Prop,1973:100 42 frågor.Vanligen förekommande var att' barnavårdsmannen biträdde vårdnadshavarna medindrivning av underhällsbidrag och andra ekonomiska frågor, med anskaffande avbostad, med ordnande av barntillsyn samt med frågor rörande värdnadshavarenspersonliga problem. Barnavårdsmannen biträdde även i icke ringa utsträckningmed upprättande av ansökningar och information i sociala frågor. Behovet avhjälp var i stor utsträckning inriktat pä kurativa uppgifter. Av vårdnadshavareför barn utom äktenskap hade av de icke samboende och av de samboendebehövt någon hjälp i sådana frågor. Mångavårdnadshavare ansåg att barnavårdsmannaskapen borde vara frivilliga i högregrad än . Omkring två tredjedelar ansåg att det skulle ankoraraapä vårdnadshavaren att själv bestämma om barnavårdsmannen skulle finnas kvarsedan faderskap och underhäll fastställts. Iallmänhet ansåg vårdnadshavarna () att det kändes tryggt att ha en särskiltutsedd bamavårdsman att vända sig till om det skulle uppstå problem. De ansågdärför att det skulle vara fel alt avskaffa barnavårdsmannen helt. Närahälften av dem förklarade att de haft god hjälp av sin bamavårdsman och att degärna vände sig till honom med sina problem. Tre fjärdedelar av antaletvårdnadshavare ansåg alt både gifta och ogifta vårdnadshavare borde ha rätttill den kurativa service, som barnavårdsmannen skall lämna. Medan ätskilligavårdnadshavare förklarade att de önskade bättre kontakt med barnavårdsmannenuppgav emellertid andra att de ansåg kontakterna för täta. 5.4Socialvårdskonsulentemas granskning av barnavårdsmannaskapen Statenssocialvårdskonsulenter har att i sin inspektionsverksamhet granska jämvälbarnavårdsmannaskapen. Av de rapporter som upprättats i anledning avkommunbesök framgår bl. a. följande. Faderskapsutredningarnasköttes i flera kommuner inte med tillräcklig noggrannhet. Det förekom bl. a,att noggrann utredning inte gjordes när faderskapet erkänts. Vidare hadebarnavårdsmannen i flera fall inte fört protokoll i enlighet med föreskrifternai faderskapslagen, när parterna sammanbodde eller när de haft en stadigvarandeförbindelse, Inågra kommuner hade faderskapen inte faststäUts, oaktat några svårighetersåvitt avsåg utredningen inte förelegat. Ofta hade detta berott på attbamavårdsmannen, som vanligtvis var tjänsteman i komraunen, på gnmd av andraarbetsuppgifter inte kunnat ägna barnavårdsmannaskapen erforderlig tid.Arbetsbördan hade i en del fall även lett till att nytillkommen barnavårdsmaninte hunnit sätta sig in i äldre ärenden. I en kommun framhölls att svårighetenatt få en advokat som var villig att åta sig faderskapsmålen fördröjthandläggningen. Iövervägande antalet kommuner var socialassistenten eller annan tjänteman ikommunen bamavårdsman. Inför en övergång till helhetssynen ibehandlingsarbetet hade frågan om en integrering av barnavårdsmannensarbetsuppgifter prövats. Därvid hade från vissa korarauners sida framhållits,alt en viss specialisering var nödvändig även . Såvitt avsågbarnavårdsmannaskapen för bam utora äktenskap ansågs det således nödvändigt meden specialisering för att barnavårdsmannen skulle kunna få tillräckligerfarenhet för handläggningen av den del av verksamheten, som avsågfaderskapsfaslställdse. Sedan väl faderskapet fastställts kunde om behov avkurativa åtgärder förelåg ärendet överflyttas pä den tjänsteman som enligtgängse fördelningsnormer hade att handlägga ärendet. Det framhölls att en sådanfördelning av arbetet var nödvändig med tanke på de mycketkomplicerade utredningar som kunde föregå faderskapets fastställande. I någrakommuner, där helhetssynen i behandlingsarbetet införts, hade barnavårdsmannaskapenfördelals pä någon eUer några socialassistenter. Detframköra att underhällsbidragen i många fall var satta till låga belopp.Påfallande ofta visade det sig alt kravverksamheten inte bedrevs med tUlräckligomsorg. Barnavårdsmannen utnyttjade inte möjligheterna till utmätning ochinförsel. Det förekom även att barnavårdsmannen inte underrättade deunderhåUsskyldiga om generella höjningar av underhållsbidragets belopp. Vidaresköttes räkenskaperna i flera fall inte med tillräcklig noggrannhet. Sålundakunde i fall där bidragsförskott utgick av räkenskaperna inte framläsasbarnets och nämndens fordringar på den underhållsskyldige. Rapporterna utvisadeatt effektiviteten ökade ora kravverksaraheten handhades av särskildförraedlings-kassa inom kommunen. Denkurativa sidan av barnavärdsmannens verksamhet var på grund avbarnavärdsmannens arbetsbörda ofta eftersatt. I flera komrauner kunde hembesökäga rum endast undantagsvis. De sammanträffanden som förekom ägde vanligtvisrura på . Rapporternautvisade att behovet av social service ökat. Allmänheten sökte råd i frågorrörande samlevnaden, faraUjens ekonomi ra. Ofta måste barnavårdsmannenlägga ned mycket arbete i vårdnads- och umgängesrättsfrågor. Iflera fall hade barnvårdsmannen inte fört anteckningar i föreskrivenomfattning. Anteckningar om när faderskapet fastställts saknades och samtal medvårdnadshavaren eller andra åtgärder hade inte redovisats. I en kommun hadenågra anteckningar inte gjorts . Barnavårdsnämndernahade i flera fall underlåtit att granska barnavårdsmannaskapen. I någrakommuner hade granskning inte skett . Utredningenerinrar om att barnavårdsmannainstitutionen tillkom vid då de utomäktenskapligabamens ställning var synnerligen utsatt. Modern saknade ofta förmåga ochstundom även vilja att få faderskapet utrett och fastställt. Underhållsbidragenbestämdes ofta till låga belopp. Modem hade vanligtvis inle möjhghet alt drivain fastställt bidrag. De utomäktenskapUga barnens förhållanden var synnerligensvåra. Barnadödligheten var stor. Det var mot denna bakgrund behovet av ettsamhälleligt organ som tillvaratog barnens rätt växte fram. Utredningen påpekaratt vär första uppsökande barnavård skapades genom inrättandet avbarnavårdsmannainstitutionen. Denna kora sedan att fylla en myckel viktigfunktion. Även om barnavårdsmannainstitutionen inte alllid fungerade så välsom urspmngligen avselts, blev erfarenhetema av den dock så goda attbestämmelserna utsträcktes att gälla även vissa bam i äktenskap. Utredningenframhåller att samhället därefter har undergått stora förändringar. kangenom andra organ ensamstående vårdnadshavare ges stöd och hjälp och barnensrätt till goda uppväxtförhållanden i allt större utsträckning tryggas.Barnavårdsmannainstitutionen fyller inte längre sarama vikliga funktion som vidsin tillkomst. I den utsträckning ett hjälpbehov för vårdnadshavare föreliggerhänför sig detla inte bara tiU de ogifta mödrarna utan även till andrakategorier av vårdnadshavare, såsom frånskUda, änkor och änklingar. Del harockså i den all männa debatten allt oftare framhållits att det inle längre kananses motiverat att genom barnavårdsmannaförordnande sätta den ogifta modern isärställning. Vidbarnavårdsmannainstitutionens tUlkomst gällde lagar om fosterbarnsvärd och om uppfostran av vanartade och i sedligt avseende försummade barn.Dessa lagar gav sarahället sraå raöjUgheter alt lämna stöd och hjälp åtensararaa mödrar och deras bam. Därför framstod det som naturligt att tillskapasärskilda organ, barnavårdsmän, för tillsyn och bistånd.Barnavårdsmannauppdraget var avselt att bli ett kommunalt förtroendeuppdrag.Uppdragen blev personliga. Läget är väsentligt annorlunda. De behov somföranledde tillskapandet av särskilda organ föreligger inte längre och inleheller på samma grunder som tidigare behov av personliga förordnanden, Idet praktiska arbetet har barnavärdsmannens verksamhet i allmänhet inordnats ibarnavårdsnämndernas arbete, I flertalet kommuner anlitas således enbarttjänstemän inom kommunens socialförvaltning som barnavårdsraan, Ibetänkandet undersöker utredningen i vilka hänseenden ensamståendevårdnadshavare och deras bam alltjämt är i behov av den tUlsyn och hjälp sombarnavårdsmannainslitutionen är avsedd att ge och hur dessabehov bäst skall kunna tillgodoses. Härvid indelar utredningen de olikauppgU:ter som åvilar barnavårdsmannen i fera huvudgrupper, nämligen att sörjaför att barnets börd fastställs, när det är fött utom äktenskap, att sörja föralt bamet tiUförsäkras underhåll, att biträda raed indrivning ochtillhandahållande av underhållsbidrag, att i andra avseenden tiUse alt barnetsrätt och bästa iakttas samt att bistå vårdnadshavaren med råd ochupplysningar. Dessa olika delar av barnavårdsmannens verksamhet behandlas varför sig (6,26,6), Utredningenframhåller att de utomäktenskapliga barnens intresse av att få börden utreddinte minst med tanke på barnets rätt till arv efler sin far måste bedömas varaså stort all det bör ankomma på samhället att skapa garantier för altfaderskapet fastställs där sä är möjligt. Om denna uppgift läggs påvårdnadshavaren ensam kan enligt utredningen befaras att barnels rätt inteaUlid blir tillgodosedd. Det måste nämligen antas att vårdnadshavaren mångengång saknar förmåga att utreda faderskapet. Enligt utredningen kan det inteheller uteslutas att modern i strid med barnels intressen av personliga skälunderiåter att söka fä faderskapet fastställt. Det processudla förfarandet vidfaststäUande av faderskap är dessutom komplicerat. Modem skuUe inte alltidkunna tillvarata barnets rätt. Enligt utredningen framsiår det därför soranödvändigt med en samhällelig medverkan vid utredning om och fastställande avutomäktenskapligt barns börd. Utredningenerinrar om att de skäl som föranledde tillskapandet av särskilda organ förtillsyn och bistånd åt ensamstående vårdnadshavare och deras barn inte längreföreligger. Det rådande systemet med personligt förordnade barnavårdsmän harvidare såvitt avser nu ifrågavarande arbetsuppgifter visat sig varaförenat med olägenheter som under senare lid framträtt allt klarare. Depersonliga förordnandena har lett till omfattande administrativa svårigheter. Utvecklingenhar fört med sig alt alltför många uppdrag saralats på varje barnavårdsraan. Dåvarje förordnande innefattar flera åligganden och då bamavårdsmannen somtjänsteman i komraunen även haft andra uppgifter att sköta harfaderskapsutredningama inte kunnat bedrivas med erforderiig skyndsarahet. Viden övergång till helhetssynen i behandlingsarbetet har i flera komraunerbarnavårdsmannaskapen fördelats bland socialassistenterna. Många av dera harinle tidigare sysslat med dessa arbetsuppgifter. Andra trängande uppgifter harskjutit barnavårdsmannaskapen i bakgrunden. har den nya lagen omfaststäUande av faderskapet till barn utom äktenskap ställt allt större kravpå bamavårdsmannen. Utredningama har blivit mer komplicerade. Allt oftare måsteblodundersökning genomföras. anknytninghar blivit vanligare. Förfarandet inför domstol har blivit mer komplicerat.Enkäten till barnavårdsmän, som besvarades omkring ett halvt är efler den nyalagens ikraftträdande, utvisade att drygt hälften av barnavårdsmännen ansågatt arbetet med fastställande av faderskap blivit mer tidskrävande. Angivna förhållanden harenligt utredningen medfört att faderskapsutredningarna i många kommuner bliviteftersatta. har bristande kunskaper hos barnavårdsmännen medfört attfaderskapen inte kunnat fastställas med erforderlig grad av säkerhet. har barnavårdsnämnderna inle heller haft erforderliga resurser föratt kunna granska barnavårdsmannaskapen i den omfattning som lagstiftaren förutsatt. Utredningen har övervägtandra arbetsformer, som ger ökad säkerhet och snabbhet. Det har ifrågasatts ominte behovet av juridisk sakkunskap bäst tUlgodoses genom att uppgiften attmedverka vid faderskapsul-redningen anknyts tUl som enspecialistfunktion. Det har även ifrågasatts om inte uppgiften bör åvilarättshjälpen. Enligt utredningens mening inrymmer emellertid utredningen ifaderskapsärendena så mänga andra frågor än de rent juridiska. Ofta är modern ibehov av sociala insatser. Det kan vara nödvändigt att ordna bostad för henneoch bamet eller att sörja för alt hon fär ekonomisk hjälp. Skäl att vidlaåtgärder för att tillgodose barnets intressen kan även föreligga. Åtskilligaskäl talar följaktiigen för alt uppgiften att biträda modem i dessa frågorläggs på lokalt organ med social sakkunskap. De särskilda förhållandena vidutredningen av barnels börd och främst behovet av social sakkunskap talarenligt utredningen för att uppgiften bör knytas direkt tiU barnavårdsnämnden.Anledning alt behålla bamavärdsraannen för dessa uppgifter föreligger däremotinte längre. För att vinna ökadsäkerhet vid fastställandet av barnels börd är det enligt utredningennödvändigt att arbetet i högre grad än vad nu är fallet specialiseras.Utredningen anser därför att det bör ankomma på viss bestämd tjänsteman ikomraunen att raedverka vid utredning och fastställande av utomäktenskapligt barnsbörd. Först härigenom kan behovet av den sakkunskap som erfordras för dessaofta mycket svåra arbetsuppgifter tillgodoses. Det är enligt utredningen frånsäväl effeklivitets-som rättssäkerhetssynpunkt av vikt att en tjänsteman färkoncentrera sig pä faderskapsutredningama. I flera större koimnuner har manredan gjort den erfarenheten att det är nödvändigt att tillägga särskilda tjänstemänuppgiften att medverka vid faderskapsutredning. Utredningen anser att detbör ankomma på tjänstemannen att bistå modern med stöd och råd under den tidfaderskapsutredningen pågår. Kräver modems förhållanden omfattande ellerlångvariga insatser bör dock den delen av ärendet övertas av annan. Om dentjänsteman som har faderskapsutredningarna om hand skulle medverka vid lösandetav svårasociala frågor, skulle han inte kunna ägna erforderlig tid åt sin egentligauppgift, nämligen att tillse att faderskap till barn utom äktenskap blirutrett och fastställt. Detär viktigt att de tjänstemän som bedriver utredning i faderskapsärenden fårtillgång tUl juridisk sakkunskap. Utredningen föreslår därför attbamavårdsnämnden genom avtal med advokatbyrå eller pä annat sätt beredertjänstemannen möjlighet att under ärendets handläggning rådgöra med jurist. Bamavårdsnämndenbör alltså enligt utredningens förslag överta de uppgifter såvitt avserfaderskapsbestämningen som åvilar barnavårdsmannen. Tjänsteman hos nämndenkan orabesörja många av dessa uppgifter ulan särskilt berayndigande frånnämnden. Han kan höra modern och de andra personer som kan ha upplysningar attlärana. Han kan ta initiativ tUl blodundersökning och vidta de övriga åtgärdersom erfordras för utredningen. Tjänstemannen skall därvid fullgöra denskyldighet att föra protokoll som skall åvila nämnden. Utredningenpåpekar alt det enligt 3 kap. 2 § FB koraraer att åligga bamavårdsnämnden attgodkänna faderskapserkännanden om nämnden skall överta bamavårdsmannensuppgifter. Med hänsyn till det stora antal utredningar som avslutas genomerkännande (tabell 3, s. 104 i betänkandet) kan nämnden uppenbarligen intesamfällt fatta beslut i dessa frågor. Den tjänsteman som har utfört utredningenoch som har en ingående kännedom om ärendet bör enligt utredningen pä nämndensvägnar kunna pröva frågan om godkännande. Utredningen föreslår därför attnämnden skall kunna delegera denna beslutsfunktion på tjänsteman hoskoraraunen. förslag skall barnavårdsnämnden också överta barnavårdsmannensuppgift att föra talan om faderskap lill bam utom äktenskap. Nämnden kanbefulhnäktiga tjänsteman att föra nämndens talan. En rättegångsfullmakt somavser rättegång i allmänhet medför eraeUertid inte rätt för ombudet att väckatalan i faderskapsmål eller andra mål varom förlikning inte är tillåten. FullraaktskuUe därför behöva utfärdas för varje mål. Ett sådant fullmaktsförfarande kanfrärast i större kommuner leda tiU administrativa svårigheter. Nämnden bör enligtutredningen därför ha möjlighet att delegera även denna beslutsfunktion påtjänsteman hos kommunen. Utredningenpåpekar att alla faderskapsutredningar och övriga åtgärder i samband därmedregelmässigt kommer att utf öras av tjänsteman under tjänstemannaansvar, omdess förslag genomförs. EmeUertid kan och bör bamavårdsnämnden enligt utredningensmening kontrollera tjänstemannens verksamhet. Sålunda skall beslut som fattaspå grund av delegation anmälas för nämnden. Nämnden kan därvid se hur uppgiftenfuUgjorts. Förekommer anledning till anmärkning kan delegationen återkallaseller andra erforderliga ätgärder vidtas. vidarelämpligt att barnavårdsnämnden, som får huvudansvaret för hur verksamhetenbedrivs, följer denna exempelvis genom stickprovsundersökningar och genomårliga uppföljningar av ärenden som inle slutligt avgjorts inora loppet av ettår. mening bör uppgiften alt enligt 5 § faderskapslagen pröva omfaderskapsutredning skall läggas ned också ankomma på nämnden.Utredningen anser att det inte finns skäl att tillåta delegation av dennauppgift pä tjänsteman. Utredningenframhåller att det är angeläget att kommunerna för uppgiften att medverka vidfaderskapsutredningen väljer personal som är väl förtrogen med de förfatlnuigarsom reglerar faderskapsbestämningen. Det kan bli nödvändigt att anordnasärskild kursverksarahet för att tillgodose behovet av kvalificerad personal.Utredningen anser att kommunförbundet och bör uppta frågan ombehovet av och forraema för en sådan verksamhet inför en ändring av bestämmelsema. Detåligger barnavårdsmannen att sörja för att underhåll tillförsäkras bamet.Barnavårdsmannen skall vidare biträda med indrivning av underhällsbidrag.Utredningen framhåller alt det vid överflyttning av barnavårdsmannensäUgganden såvitt avser bördens fastställande också måste övervägas om nuangivna uppgifter alltjämt bör åvUa barnavårdsmannen. Utredningenframhåller att vårdnadshavare till barn utom äktenskap mången gång ställs införallvarliga svårigheter dä det gäller att tillförsäkra bamet underhåll.Förhållandet mellan partema kan vara sådant att fadern inte har någon allvarligönskan att sörja för barnets underhåll. Om han undandrar sig att medverka tillatt bidrag för bamet fastställs har modern små möjhgheter att själv efterforskahonom. Ofta saknar hon vetskap om de närmare omständigheter sora är bestämmandeför underhållsbidragets storlek, såsom mannens inkomst och hans försörjningsbörda. mening skulle, om det ankom på modem ensam att sörja för attunderhåll tillförsäkrades barnet, förhållanden som nämnts ofta leda till attnågot bidrag för bamet över huvud taget inte kunde fastställas eller attbidraget beslärades till för lågt belopp. Riskerna härför anser utredningenvara så betydande att det enligt dess raening alltjämt bör ankomma påsamhället att se till att underhåll tillförsäkras de utomäktenskapliga barnen. Utredningenanser emellertid att det inte finns anledning att behålla barnavårdsman för dennauppgift. Enligt utredningens menuig saknas med nuvarande ordningförutsättningar att vinna enhetlighet vid be- stäraraandetav underhållsbidragens storlek. Praxis vid bestäraraande av bidrag kan ocksåskifta från en koraraun till en annan. Barnavårdsmannen får ofta intetUlräcklig erfarenhet för alt han skall kunna se till att bidraget bestäms tillskäligt belopp. Enligt utredningen förekoraraer det att barnavårdsmannen vidbestämmande av underhållsbidrag för barnet ulgår från andra förutsättningar ände i lagen angivna. Utredningenerinrar om att avtal om bidrag till barnels underhåll vanligtvis träffas isamband med att faderskapet erkänns. Då faderskapet underställs domstolsprövning, prövas i samma rättegång ora endast en man är instämd ävenfrågan om mannens bidragsskyldighet. Utredningen konstaterar attunderhållsfrågan vanligtvis är så förbunden med faderskapsfrågan, både vadgäller utredningen och prövningen, att det skulle leda till allvarligaölägenheter om inte befogenheten att föra talan för bamet tillkom samma organ.Skyldigheten att tUlse alt underhäll tillförsäkras barnet bör därför åvUabarnavårdsnämnden. Utredningen anser vidare alt samme tjänsteman som utrederfrågan ora barnets börd också bör pröva frågan ora underhåll till barnet.Genom att särskild tjänsteman inom varje kommun fär tUl uppgift att medverkavid utredning och fastställande av faderskap och underhåU ges enligt utredningenförutsättningar för en enhetiigare bedömning av underhållsbidragens storlek. Utredningenföreslär således att barnavårdsnämnden skall överta barnavärdsmannensuppgifter att tillse alt underhåll tillförsäkras det utomäktenskapliga bamet.Nämnden skall därvid äga föra talan för barnet. Möjlighet för näranden attdelegera beslutanderätten på den tjänsteman som verkställt utredningen ifaderskaps- och underhållsfrågorna bör enligt utredningen föreligga.Utredningen anser vidare att det också skall ankomma på nänmden att godkännasådant avtal ora underhåll till bam utora äktenskap sora anges i 7 kap. 7 § FB.Även denna uppgift bör enligt utredningen kunna delegeras på tjänsteraän ikommunen. uppgift att enligt samraa lagrura pröva ochgodkänna avtal ora engångsbelopp bör däreraot inle kunna delegeras. Utredningenhar övervägt om inte samma bestäramelser bör gälla även för barn i äktenskap.Utredningen erinrar om att föräldrarna tUl följd av starkamenkigsskiljaktigheter ofta inte kan enas i frågor som rör bamets underhäll. Deär dä hänvisade till alt begära domstols prövning. Med hänsyn till demöjligheter vårdnadshavaren har att på grund av bestämmelserna i lagen om frirättegång eller eljest erhålla biträde i rättegången, torde enligt utredningenrisken att barnets rätt eftersatts vara liten. Utredningen anser attförhållandena inte allmänt kan sägas vara sådana att det av hänsyn till bametär påkaUat att ålägga att vaka över alt barnets rätt iförevarande hänseende tUlvaratas. Utredningen påpekar emeUertid att nämnden pävärdnadshavarens begäran kan biträda i frågor som rör underhållsbidragetsfaststäUande. 6 saml Nr 100 Utredningenpåpekar att en stor del av barnavårdsmännens tid har gått åt för fullgörande avskyldigheten att biträda med indrivning och tUlhandahållande avunderhällsbidrag. Enligt barnavårdsmannaenkäten har sålunda i genorasnitt enfjärdedel av barnavärdsmannens arbetstid upptagits av kravverksamhet ochutbetalning av bidragsförskott i de kommuner som saknat särskild avdelning fördenna uppgift. har emellertid barnavårdsmannen i storutsträckning avlastats arbetet med indrivningen. Inom de större kommunerna harinrättats särskilda kravavdelningar, som övertagit bamavårdsmannens uppgifteralt biträda raed indrivning av underhållsbidrag. Utredningen framhåller attden underhällsskyldige i många fall betalar faststäUt bidrag och attvårdnadshavaren dä inte behöver något biträde.