prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — De senaste årens expansionav administrationen i anslutning tUl handelssekreterarna motiverar enligtutredningen att huvudmannaskapet för dessa flyttas från departements- tillverksplanet. Med avseende på särskilda exportstödjande program föreslås nya KKta över den administration av exportstödsprogrammen för TEKO-induslrin och denmanuellt arbetande glasindustrin som ligger hos KK. Nya KK skulleslutligen få ansvaret för stödet till turistnäringen. KK-utredningensförslag på exportområdet har förlorat aktualitet i och med att två avhuvudförutsättningama för dess förslag principlösningen med ett verk försåväl handel som industri, och en oförändrad avgränsning mellan statens ochnäringslivets åtaganden på exportstödsområdet inte längre gäller. Utredningensförslag att nya KK skall få bli central myndighet med avseende på de statligaföretagsserviceinsatserna vinner allmänt stöd bland remissinstanserna, KKanför att de statliga insatserna för de mindre och medelstora företagen fårses som ett led i det system av åtgärder med vilka samhället vill påverkaförutsättningarna för näringslivets verksamhet. Detta gäUer självfallet ävenför service- och rådgivningsverksamheten tUl dessa företag. Enligt KK bör nyaKK bli väl lämpat att svara för styrande och planerande funktioner rörandeföretagsservice. Härigenom skapas även goda föratsättningar för en samordningmellan olika statliga slöd- och utvecklingsåtgärder. Länsstyrelseni instämmer i förslaget om företagsservice i stort menunderstryker att företagareföreningarna behöver betydligt större personellaresurser för att kunna fullgöra sina uppgifter väl. SIFUsäger sig å andra sidan inte vara övertygat av argument för en samordning av industristödet tiU nya KK,så länge nya KK:s föreslagna uppgifter i samband med det finansiella förelagsstödetinte preciserats i omfattning. SAF/Industriförbundetdelar utredningens uppfattning om behovet av samordning av de statiigaföretagsserviceinsatserna lill nya KK, Organisationerna framhäver att det ärviktigt att i näringspolitiken avdelas erforderliga resurser för kvalificeradutbildnings- och rådgivnings-hjälp till mindre företag inom industri ochhantverk, SHIO anför liknande synpunkter samt finner det angeläget att dennaverksamhet blir väl förankrad bland de gmpper av företag som främst efterfrågaroch behöver företagsservice. Rörandeförslaget att göra nya KK tUl chefsmyndighet för SIFU är remissinstansernadelade. Positiva är , , länsstyrelserna i Östergötlandsoch , LRF och SAF I . Medhänvisning tUl att det är önskvärt att uppgifter i samband med den föreslagnastatliga industriservicen fogas in i ett större oCh översiktligarenäringspolitiskt sammanhang, ställer sig positiv tiU attnya KK blir huvudman för den verksamhet som utförs av bl. a, SIFU, RLF ochSAF/anför liknande synpunkter, KK ansluter sig också tilldenna syn, men tillägger att det finns skäl överväga en direkt integration avinstitutet i nya KK enligt de riktiinjer som berörs i utredningen.Länsstyrelsen i anser att förslaget är förnuftigt ochlänsstyrelsen i har inte några principiella invändningar motförslaget. Invändningar mot förslaget anförs av delegationen för demindre och medelstora företagen, för den mindre industrin, länsstyrelseni , RRV, SIFU, statskontoret och SHIO. Del understryks i regel attSIFU:s uppgifter som huvudsakligen avser utbildning inte hör hemma undernya KK utan bäst fullgörs av en frislående myndighet. Det framhålls ocksä attuppdrag från nya KK bara skulle bli en mindre del av SIFU:s uppgifter. Sålundaanför delegationen för de mindre och medelstora företagen att man ställer sigtveksam tUl utredningens förslag beträffande SIFU:s anknytning till nya KK,Delegationen pekar på att den av utredningen föreslagna samordningen meUan nyaKK och SIFU inle framsiår som nödvändig, då nya KK kan antas komma att begagnasig av SIFU:s tjänster endast i begränsad omfattning samt därför att SIFUprimärt är ett utbildningsproducerande organ. för den tnindre industrin och i anseratt SIFU med sin utbildningsinriktade verksamhet inte bör kopplas in på denoperationeUa delen av industriserviceverksamheten inom det nya verket, SIFU påpekar att beställningsarbetena från nya KK troligenblir av 1973: 41 32 mindreomfattning i förhållande till institutets övriga verksamhet. Man hävdar attSIFU:s självstyrda verksamhet, som fordrar snabbhet och flexibilitet, är såomfattande och differentierad att en centralstyrning vore olämplig. att utredningen har underskattat det faktum att SIFU ocksåbedriver en omfattande teknologisk verksamhet, vilken faller utanför ramen fördet nya verkets tänkta verksamhetsfält. Statskontoretär inte berett att ta ställning till utredningens förslag om nya KK:s ställningsom huvudman för SIFU förrän en vägledande översyn har gjorts av hur detframtida sambandet mellan SIFU:s service till små och medelstora företag ochverksamheten inom andra myndigheter på det näringspolitiska området bör se ut. SHIOanser att utredningen underskattat SIFU:s verksamhet speciellt på detföretagsinriktade fortbildningsområdet och att SIFU:s uppgift och fortbildning för mindre företag inomhantverk och industri bäst tillgodoses om SIFU får ha kvar sin StäUning somfristående institut. Vadbeträffar förslaget att företagareföreningama blir regional basorganisationför nya KK, har drygt tjugotalet instanser berört frågan, varav flertalet ärpositiva till utredningens förslag. Till dessa hör bl. a. delegationen för demindre och medelstora företagen. , KK och länsstyrelseni . Delegationenför de mindre och medelstora företagen anser att det är angeläget att utnyttjade redan etablerade regionala resurserna på det företagsinriktadeserviceområdet och pekar på att företagareföreningarna i delta avseende börligga främst i åtanke. För att uppnå större anpassning bör man, enligtdelegationen, göra en allmän översyn av företagareföreningarnas verksamhet.Handelskamrarnas nämnd påpekar det felaktiga i att föreningarna uppfattas somorgan för näringslivet och understryker nödvändigheten av en renodling avderas verksamhet tiU att bli organ för statlig näringspolitisk verksamhet påregionalplanet. Man tillstyrker en ny utredning om ett förstatligande avföretagareföreningarna. KK betonar i sitt remissyttrande vikten av samordningmellan olika stödåtgärder för företagen och anser att företagareföreningarnamed sin nära kontakt med berörda företag har en viktig och värdefull funktionatt fylla på regionalplanet. Därför förordar man en kraftig utbyggnad av derasresurser och tillstyrker förslaget om en särskild utredning av föreningarnasverksamhet. i anser att förslaget om företagareföreningamasom nya KK:s regionala basorganisation innebär fördelar för båda parter, A enasidan får föreningarna en replipunkt på central nivå, å den andra sidan fårverket en regional basorganisation. Vidare understryker man vikten av attlänsstyrelsens roll i den regionala sam- Prop.1973: 41 33 hällsplaneringen tas med i bUden när ny utredning görs omföretagareföreningarnas framtida centrala organisatoriska anknytning. Bland dem som är positiva till förslaget omföretagareföreningarna som basorganisation för nya KK, är dock flera skeptiskatill den föreslagna starkare statliga anknytningen av företagareföreningarna.Bl, a. anför att det i utredningen inte framkommitnågot bärande skäl till att föreningarnas nuvarande frislående ställning skullebehöva närmare utredas. Man anser att föreningama mycket väl kan samordna sinverksamhet med det nya verkels utan att en ändring av deras nuvarande statusbehöver komma tUl stånd. ser förslaget om ettförstatligande av företagareföreningama som ett uttryck för statens bristandetro på ett förtroendefullt samarbete meUan staten och det fria näringslivet ochatt staten därför tydligen ser sig nödsakad att föreslå en ny utredningsyftande till en statlig centralstyrning. Löneberednnigen ställer sig tveksam till KK-utredningensenligt beredningens syn ensidiga inriktning på företagareföreningarna som saknarden nödvändiga överblicken som krävs för alt inpassa företagsslö-del i dessregionalpolitiska sammanhang. En utbyggnad av företagareföreningarna direktunder nya KK skulle innebära en sektionell utbyggnad som skulle strida mot dennyligen genomförda partiella omorganisationen av den statligalänsförvaltningen. LO anser att det är angeläget att föratsättningarna för enstatlig regional näringspolitisk myndighet utreds skyndsamt. En lösning somdärvid bör prövas är att de av staten lill företagareföreningarna delegeradeuppgifterna övertas av en länsnäringsnämnd. 2.7 Planeringsinriktad och reglerande verksamhet ianslutning till energipolitiken Utgångspunkten för överväganden påenergiområdet utgörs av energikommitténs förslag att ett centralt energiorganinrättas för prognosverksamheten, olika regleringsuppgifter samt de säkerhetsinriktadeverksamheterna på energiområdet. tar inle ställning tiU om detföreslagna centrala organet skall vara frislående eller om det skall knytastill något av de centrala verken, tar fasta på detta förslag och föreslår attde berörda funktionema inordnas i nya KK. Delta innebär att verket får tUluppgift att fungera som central myndighet för energiförsörjningsfrågor. Bakgrunden till att velat föra in defunktioner som hänger samman med den energipolitiska planeringen i en bredareorganisation är den bedömning som gjorts av såväl energikommittén som 1973: 41 34 KK-utredningenatt statens agerande inom energisektorn bör utformas i samstämmighet med övrigindustri- och näringspolitik. Påen avgörande punkt skiljer sig förslag tUl ny organisation , nämligen i fråga om de säkerhets-inriktadeverksamhetsgrenarna. Medan energikommittén vUl föra utfärdandet och tillsynenav säkerhetsföreskrifter på energiområdet tUl det centrala energiorganet, menarKK-utredningen att man mycket väl kan ha anledning att tala om programmässigagränslinjer mdlan de säkerhetsinriktade verksamhetsgrenarna och sådana somsnarare knyter an till den allmänna samhällsplaneringen. Mot denna bakgrundföreslår , som nämnts, att en ny utredning får till uppgift attstudera hur organisationen bör vara uppbyggd inom de delar av densäkerhetsinriktade verksamheten som handhas av KK. Med hänsyn tillbehovet av fortsatt utredning förordar att uppgifterna inom KKav bör föras över tiU nya KK och där ges en provisorisk organisation. Ikonsekvens härmed anser utredningen alt en reorganisation som berörverksamheten inom delegationen för atomenergifrågor också tills vidare börskjutas upp. Somtidigare nämnts, ställer sig positiv tiU en långtgåendesamordning av uppgiftema inom nya KK och ÖEF, men anser att en eventuellomorganisation av det ekonomiska försvaret måste skjutas . Dettagäller även ÖEF:s funktion på energiförsörjningens område, med undantag för deuppgifter som sammanhänger med prognos- och bränslestatiskfrågor samt rapportertill internationella organ som f. n. sköts av bränslebyrån inom ÖEF. Dessauppgifter föreslås bli överförda tUl nya KK. Remissinstansemaär delade i denna fråga. KK, planverket, statskontoret, ÖEF, IVA och SAF[är positiva till utredningens förslag, medanvattenfallsverket, SIFU, CDL, , ställer sig kritiska till förslaget. KKinstämmer helt i uttalande att statens agerande inomenergisektorn måste utformas i samstämmighet med den övriga näringspolitiken.Med hänsyn till detta föredrar KK alt såväl de planerings- ochregleringsuppgifter som åvilar KK, som den av energikommittén föreslagnaprognos- och utredningsverksamheten och de uppgifter rörande bedömningar av atomkraftulbyggnadensom åvilar delegationen för atomenergifrågor, förs över till nya KK,Beträffande den säkerhetsinriktade verksamheten anser KK att starka skäl kan anförasför att denna för framtiden skall inordnas i nya KK, Statskontoretanser att en fast central organisation för energifrågor 1973: 41 35 börinordnas i nya KK, även om endast delar av utredningsförslaget i övrigtgenomförs . ÖEFtUlstyrker att en enhet för energiförsörjningsfrågor inrättas inom nya KK. ÖEFtar emellertid bestämt avstånd ifrån förslaget att från ÖEF till nya KK föraplaneringen och genomförandet av energi-beredskapsåtgärder och anför som motivde särskUda betingelser och krav som gäUer för denna verksamhet. Samtidigtuttrycker ÖEF stöd för förslaget om ett nära samarbete mdlan ÖEF och denföreslagna energienheten vid nya KK för att klarlägga de beredskapsmässigakonsekvenserna av olika energipolitiska alternativ. ÄvenSAF/ansluter sig till förslaget att nya KK skall fungera somcentral myndighet för energiförsörjningsfrågorna, men poängterar att prognos-och utredningsarbetet på området bäst utförs av redan existerandebranschsammanslutningar, som t. ex. CDL. Det centrala organet föreslås fåbegränsade uppgifter i detta avseende, såsom att sammanställa och värderaresultaten av detta arbete. Motförslaget går bl. a. CDL/vattenfallsverket/och . CDL/vattenfallsverket/Kraftverksföreningensäger i sitt gemensamma yttrande att beslut om permanent organisationsform förett statiigt energiorgan först kan tas när man tagit ställning tUlenergikommitténs olika sakförslag, samt till de förslag som kan komma attframläggas genom den nya utredningen om elproduktion och eldistribution, énuppfattning som även företräder. anser att t. ex. statistik- och prognosverksamhet bordeomhänderhas av ett fristående utredningsorgan med representanter för såvälstaten som andra intressenter. Utredningensförslag om ny utredning rörande den säkerhetsinriktade verksamhetentillstyrkes endast av några få instanser. Dit hör , , statenspersonalnämnd och . Ångpanneföreningenhälsar med tillfredsställelse förslaget om en utredning i syfte att samordnaorganisationen på säkerhetsområdet. Enligt föreningen har den tekniskautvecklingen lett till att antalet berörda myndigheter ökat och därmedförsvårat en klar ansvarsfördelning. Elverksföreningenstöder tanken på en ny utredning, men finner förslaget om en eventdl anknytningav den säkerhetsinriktade verksamheten till arbetarskyddsverket diskutabel medhänsyn till elsäker-hetsarbetets mångskiftande karaktär och den begränsade deldärav som har anknytning tUl egentligt arbetarskydd. Arbetarskyddsstyrelsen,arbetsmiljöutredningen, LO och TCO uttalar sig mot att en ny utredningpåbörjas innan arbetsmiljöulredningen presenterat sina förslag. 1973: 41 36 överväganden rörande uppbyggnaden av en organisation för nya KK diskuterarutredningen bl. a. vUken typ av styrelse verket bör ha, vilka lednings- ochkontaktorgan som bör knytas tUl nya KK, samt kansliorganisationens utfonnning. Beträffandestyrelsen anser utredningen alt valet står mellan två huvudlinjer. Den enainnebär att ledningsansvaret koncentreras hos en styrelse uppbyggd för att geen bred förankring för verksamheten och som ger möjligheter tUl inflytande frånallmänna samhällsintressen och/ eller för partsintressen, som berörs avverksamheten. Den andra huvudlinjen innebär att styrelsen består av personermed kvalificerad kännedom om de viktigaste sektorerna i verksamheten. För attfå samma breda förankring för verksamheten som i det första alternativet krävsi detta fall att styrelsen kompletteras med andra organ. Utredningenhar valt att föreslå en lösning efter den senare av de här angivnahuvudlinjerna. Förslaget innebär att styrelsen kommer att bestå av fem personermed verkschefen som ordförande. Allastyrelsens ledamöter kommer enligt förslaget att vara heltidsanställdatjänstemän, var och en med ansvar för en viss sektor av verksamheten. Detavgörande motivet för utredningens val av styrelse anges vara praktiskahänsynstaganden. Framför allt sammanhänger det med svårigheterna att i dagmera definitivt fastställa vUka institutionella funktioner som det nya verketkommer att fylla. Det ger anledning att bygga upp organisationen påledningsplanet så att den inte binder utvecklingen för organisationen somhelhet. Också i övrigt finns det ett behov av rörlighet som måste påverkauppbyggnaden av organisationen på ledningsplanet och som inte minst har sinautgångspunkter i svårigheterna att förutse vilka problem som kommer alt varadominerande. Konstruktionenmed tjänstemannastyrdse gör det enligt utredningen nödvändigt att bygga ut ettsystem av lednings- och kontaktorgan i syfte en trygga en bred kontaktyta medmyndigheter och organisationer på näringspolitikens område. Utredningen tänkersig en successiv utbyggnad av lednings- och kontaktorganen med utgångspunkt ide organ som finns i dagens situation. Sålunda föreslås ett handels- ochindustripoli-tiskt råd som skall överta handelspolitiska rådets uppgifter samtkunna fungera som forum för överläggningar i centrala näringspolitiska frågorinom nya KK:s uppgiftsområde. Vidare föreslås ett råd för konkurrensfrågor meden sammansättning som motsvarar den i . Förett antal mera avgränsade uppgifter finns det behov av samverkan utåt i organiseradeformer med ett innehåll som knappast kan till- 1973: 41 37 godosesdirekt inom ramen för det föreslagna handels- och industripolitiska rådet.Speciella arrangemang för samverkan utåt kan bl, a, vara nödvändiga i sambandmed den uppdragsbundna utredningsverksamheten. Med tanke på att man enligtprinciplösningen förutsätter att det nya verket kommer att ta över den typ avutredningar som riktar sig till branscher eller andra gmpper av företag och somhittills bl, a, skötts genom kommittéutredningar kan det bli aktuellt att knytaexpertgrupper tUl verket. Förspeciella områden och verksamhetsgrenar tänker sig att sådanaexpertgrapper kan utvecklas lill gmpper med permanenta funktioner. Utredningenanser det vara mycket möjligt att man med tiden kommer att fä behov av ettantal permanenta branschorien-terade kommittéer. Utredningen föreslår i linjehärmed att nya KK övertar de organ med branschinriktning hemslöjdsnämnden,TEKO och glasexportnämnden som f. n. är knutna tUl KK. Vidare ansluter sigKK-utredningen till gravrättsutredningens förslag om en gruvnämnd ochenergikommitténs förslag om ett energipolitiskt råd. Som tidigare nämntsföreslår utredningen att de uppgifter som f. n. åvilar delegationen för demindre och medelstora företagen skall föras över till nya KK. I konsekvenshärmed föreslås att en direkt motsvarighet till den nuvarande delegationenknyts till verket. Ett kontaktorgan föreslås bli bildat även för denexportfrämjande verksamheten. Sområdgivande organ för behandlingen av olika fördelningsärenden i anslutning tilldet lokaliseringspolitiska stödet och kreditstödet till den mindre ochmedelstora industrin viU utredningen föreslå att det bildas en nämnd förfinansiellt företagsstöd. Förkontakterna med vissa centrala verk ÖEF, AMS och STU föreslår utredningensamarbetsorgan i form av samarbetsdelegationer. Kansliorganisationeni nya KK föreslås bestå av fyra sektorer en för varderautredningsverksamheten, utvecklingsinsatser, energi- och bergsbruk samt enjuridisk-administrativ sektor. Vid sidan av sektororganisationen skulle ettplaneringssekretariat finnas. behandlas av drygt 20 instanser, som samtliga går emotdet och i stället förordar en lekmannastyrdse, KKanser att alternativet med en styrelse med representanter för näringsliv ocharbetsmarknad är en lämpligare lösning. En sådan konstruktion torde, enligtKK, vara en betingelse för att kunna skapa det förtroende för verksamheten somkrävs om man skall kunna bygga upp en aktiv näringspolitik. RRVavstyrker förslaget om tjänstemannastyrelse för nya KK och förordar attstyrelserepresentantema bör representera erfarenhet och kunnande av främstnäringspolitisk och allmänpolitisk art. 1973: 41 38 LOförordar bestämt att ledningsansvaret för nya KK läggs på en styrelse uppbyggdså att en bred förankring av verksamheten uppnås. Därigenom ges utrymme förallmänna samhällsintressen och partsintressen att direkt göra sig gällande vidverkets ledning. TCOkonstaterar att en fömtsättning för att TCO skall kunna tillstyrka denföreslagna ombildningen av KK är att det kommer att ledas av en lekmannastyrdsemed representanter för löntagare och arbetsgivare. Densvenska mineralpolitiken har i första hand gått ut på att stimuleratill ökad prospekterings- och exploateringsverksamhet. Bedömningen har varitoch är fortfarande att man inte beträffande något nått en så hög exploateringsnivåatt särskUd restriktivitet av någon anledning kan anses motiverad. Dettaavspeglar sig bl a i det regelsystem som finns i lagstiftningen på området. Ramenför nuvarande statiiga aktiviteter på mineralområdet utgörs av minerallagarna.De viktigaste av dessa är gruvlagen (1938: 314), lagen (1886 nr 46 s, 1) omstenkolsfyndigheter m. m,, uranlagen (1960: 679) och lagen (1966: 314) omkontinentalsockeln. Rätten tUl sådana mineralfyndigheter som inte omfattas avdessa lagar, t, ex, sand, grus och kvarts, tillkommer jordägaren. Gruvlagenreglerar huvudparten av den ekonomiskt mest intressanta mineralexploateringen ilandet, dvs. brytning av bl. a, av järn, koppar, zink och bly. Lagen ärbaserad på en i princip fri inmutoings-rätt. Delta innebär alt var och en genoms, k. inmutning kan få ensamrätt att undersöka och bearbeta mineralfyndigheterpå egen eller annans mark. Om en fyndighet av någon betydelse kan påvisas skallinmutaren efter ansökning anvisas arbetsområde, s, k, utmål, och får där brytaoch tillgodogöra sig fyndigheten. Genom nuvarande gruvlag, som trädde i kraftden , infördes rätt för staten att delta i enskildas utmål, s, k,kronoandel, I äldre utmål har jordägaren motsvarande rätt, s, k. jordägarandel. Införandetav regeln om kronoandel går tillbaka på önskemål att tillförsäkra samhälletinflytande över gmvbrytningen och att för samhället reservera en dd avmalmernas inneboende värde. Bestämmelsen är utformad så att staten har rättatt inträda i ett gravprojekt och i proportion därtill delavinsten eller förlusten. Vissaområden är undantagna från den fria inmutningsrätten. har såledesett antal s. k. statsgruvefält lagts ut i syfte att skydda vissa statentillhöriga fyndigheter från enskildas inmutning och förbehålla staten rättentill eventuella ytterligare fynd inom fälten. Prop.1973: 41 39 statsmakternasbeslut får enskUda inte utan särskUt tillstånd beviljasinmutning inom . Vidare har staten tillförsäkrats rätten till demineralfyndigheter som kan påträffas på kontinentalsockeln och till sand-,gras- och stentäkt inom allmänt vattenområde i vissa . Vissasärskilt angivna mineralfyndigheter är också undantagna från den friainmutningsrätten. För dessa gäller i stället att utvinning förutsättertillstånd, sk, koncession, av Kungl. Maj:t eller underställd myndighet.Stenkols- och uranlagarna är sådana koncessionslagar. Stenkolslagen omfattarutöver stenkol även vissa eldfasta leror, alunskiffer, olja, gas och salt.Uranlagen gäller uran och torium. Ett väsentligt inslag ikoncessionslagarna, dit även kontinentalsockdlagen kan hänföras, är attupptäckaren av en fyndighet inte som i gravlagen får en ovillkorlig rätt attundersöka eller bearbeta fyndigheten. Frågan om vem som skall få denna rätt ochpå vilka villkor prövas av myndighet. Dennatämligen omfattande rättsliga reglering kräver givetvis aktiviteter frånstatens sida i form av tUlståndsgivning, kontroll, teknisk tillsyn etc.Uppgifter av ekonomisk karaktär har i ökad utsträckning tillkommit. Statensdirekta ekonomiska intressen på mineralområdet har således ökat starkt framförallt under de på grund av regeln om kronoandel och genom deavsevärda insatser som gjorts i form av statlig malmprospektering. TUl dettakan läggas aktieinlösningen i som i praktiken gjorde staten tillden dominerande jämmalmsintressenten i landet och den största arbetsgivaren iNorrbottens län. Maj:t ligger ansvaret för de statliga aktivitetema på mineralområdet f.n. på främst KK och SGU. KKsvarar för tillsyn och kontroll samt lagtillämpning, för tillståndsgivning ivissa fall samt för utredning och beredning i sådana fall där Kungl, Maj:tbeslutar. Vidare svarar KK för utredningar, förhandlingar och beredning iövrigt inför nyttiggörandet av statlig gruvegendom, utom beträffande sådanegendom som tUlhör de statliga aktiebolagen, KK svarar även för redovisning avavgifter m, m.