prop · FW03123 · 1973-12-31 00:00:00 — MMU uppehåller sig särskilt vid del föreslagna stadgandetom rättelse av eventuella fel och påpekar att bestämmelsen i den mån lagen blirtillämplig på periodisk skrift lorde innebära all rättelse skall meddelas i ettsenare nummer av tidningen, MMU konstaterar att en sådan regel skulle utgöradet första exemplet i svensk rätt på en lagbestämd skyldighet lill berikligandei tryckt skrift. MMU ifrågasätter, bl. a. med hänsyn till all del i MMU;s egetuppdrag ingår att ta ställning till generella regler om genmäle och berikligande,om del är lämpligt att nu införa en särreglering beträffande kreditupplysningspubUkationer.MMU hänvisar i detta sammanhang till pressens självsanerande åtgärder och tillatt allmänhetens pressombudsman och handlägger frågorom berikligande. Utredningen hänvisar också tiU bestämmelsen i 1 kap. 4 § andrastycket TF, som innebär att man vid bestämmande av påföljd, som enligt TF ärförenad med missbruk av yttrandefriheten, särskilt skall beakta om rättelse, dåsådan varit påkallad, bringats till allmänhetens kännedom. MMU påpekar attdenna bestämmelse torde ge uttryck för en allmän princip, såväl i fråga ombrottspåföljd som beträffande skadestånd, och att man skall kunna ta hänsyntill om rättelse vidtagits eller ej, då man bedömer om och i vad månskadeståndsskyldighet enligt den föreslagna lagen foreligger. På grund av detanförda avstyrker MMU förslaget att regeln om rättelseskyldighet görstillämplig på tryckt skrift. Om så emellertid anses böra bli fallet tordeenligt MMU - som erinrar om den kategoriska avfattningen av bestämmelsen i 5kap, 3 § andra stycket TF om utgivares befogenhet att ensam bestämma överinnehållet i periodisk skrift - en uttrycklig föreskrift härom vara erforderligi den föreslagna undanlagsbestämmelsen ITF, Med anledning av alt regeln om legilimiletskonlroll inleföreslås gälla beträffande kreditupplysning genom tryckt skrift anförkronofogdemyndigheten i all en sådan kontroll visserligen är svår attgenomföra i fräga om tryckta pubUkationer men att hela legitimitelskonlrollenkan bli illusorisk om publikationerna undantas och att det därför synesangeläget att sådan kontroll i någon form skaU gälla också för trycktapublikationer. Frågan om gränsdragningen mellan TF och den föreslagnalagen om kreditupplysning behandlas av JO och MMU. JO som förklarar sig tolkaden föreslagna undantagsregeln i TF så, all om spridning, ansvaretc. skall gälla i vanlig ordning där specialregler ej meddelas menar att manmed en sådan tolkning inte kommer ifrån att göra skillnad mellan publiceringsom utgör yttrandefrihetsbrott och publicering som "bara" utgörotillbörligt intrång i personlig integritet eller innehåller oriklig uppgift.JO ifrågasätter om det inle behövs en kollisionsnorm i delta hänseende, MMUkonstaterar att TF blir tillämplig oavsett del föreslagna stadgandet i 1 kap.TF i den mån kreditupplysning i tryckt skrift innefattar tryckfrihetsbrotl,t. MMU pekar på vissa skillnader mellan tryckfrihetsprocess ochvanlig rättegång och hävdar att förhållandet mellan förtalsbrottet och bestämmelsernai den föreslagna lagen om kreditupplysning bör utredas närmare. Enligt MMU böri lagen om kreditupplysning las in en erinran om att de bestämmelser i lagensom kan tillämpas på tryckt skrift gäller endast i den mån annat ej föranledsav bestämmelserna i , 5.1 Kommersiell reklam i tryckt skrift Syftet med den reglering av yttrandefriheten sominnefattas i TF kommer till ullryck i dess inledande paragraf. Där anges atttryckfriheten såsom den garanteras av TF har lill syfte all säkerställa ettfritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Med denna utgångspunkt stadgasi TF (1 kap. 2 §) att någon tryckningen föregående granskning av skrift eUernågot förbud mot tryckningen av skrift inte får förekomma, 1 TF ges ocksåregler om ansvar och skadestånd för missbruk av yttrandefriheten i trycktskrift. Härtill anslutes särskilda regler om lagföring av tryckfrihetsbrotl.Enligt 1 kap. 3 § gäller att missbruk av tryckfriheten inle får föranledastraff eller skadeståndsskyldighet i annan ordning eUer annat fall än som angesi förordningen. Genom 1 kap. 3 § TF kommer således till uttryck alt TF ärexklusivt tillämplig i fråga om missbruk av det fria ordet som sker genommeddelande i tryckt skrift. Rättsutvecklingen har emellertid klarlagt all TF:sexklusivitet gäller enbart i fråga om missbmk av tryckfriheten såsom en art avyttrandefrihet. Enligt stadgad praxis gäller sålunda att meddelande som är lagslridigti annat hänseende än som ett överskridande av gränserna för yttrandefriheten,t. ex. som ett led i ett bedrägligt förfarande, faller utanför om lagföring och straff, varför ingripande kan ske med stöd av regler iallmän lag. Uppfattningen alt TF inte reglerar allt bruk av tryckta skrifterutan begränsar sig lill sådant som hänför sig tUl tryckfrihetens innebörd harvidare kommit till uttryck på så sätt all det har befunnits möjligt alt i vissutsträckning ingripa med stöd av allmän lag mot meddelanden av kommersiellnatur i tryckt skrift. Redan före vår nuvarande TF:s tillkomst bedömdestryckfriheten inte utgöra hinder mot särskild lagstiftning om reklam ochliknande framställningar i tryckt skrift, Reglema om Ulojal reklam i lagen (1931:152)med vissa bestämmelser mot illojal konkurrens har sålunda ansetts tillämphgaäven på meddelanden i tryckt skrift. Uttalanden i samband med tillkomsten avgällande TF ger också belägg för att ingripanden mot reklam i allmän lag av denart som avsågs lag inte slår i strid med tryckfriheten. Frågan i vadmån meddelanden av kommersiell natur i tryckt skrift faller inom TF:s områdeaktualiserades särskUl vid tUlkomsten av marknadsföringslagen. Denna laginnehåller som bekant regler enligt vUka vitesförbud kan användas molreklamåtgärd och annan vid marknadsföring förelagen handling som är otillbörligmot konsumenter eller näringsidkare och dessutom bestämmelser som stadgarstraff för vissa speciella åtgärder, bl, a, vilseledande framställning, vidmarknadsföring. Det förhållandel all lagen också tar sikte på reklam i trycktskrift medförde att förhållandet till tryckfriheten ägnades stor uppmärksamhetvid lagens tillkomst. Vid lagen tillkomst (prop, 1970:57) framhölls sålunda altgrunden för att ingripande mol reklam i tryckt skrift ansettskunna ske utan stöd i TF var att det rörde sig om åtgärder av utpräglatkommersiell natur som inte avsåg nyhetsförmedlingen eUer åsiktsbildningen isamhället. Som bakgrund till reglerna i lagen framhölls att de ingripanden motreklam i tryckt skrift som dessa avsågs alt möjliggöra tog sikte på sådanaframställningar som har rent kommersiella förhåUanden lill föremål, 1anslutning till den föreslagna möjligheten att ingripa med vitesförbud mot reklamålgärdersom är otillbörliga underströks särskilt att denna inle borde kunna användasmot reklam i tryckt skrift som är inriktad på all bibringa aUmänheten vissaallmänna värderingar eller påverka dess allmänna beteende i viss riktning. 1fråga om de bestämmelser i lagen som riktar sig mot vissa speciella åtgärdervid marknadsföring framhöUs att fråga var om ingripanden mot uppgifter av sådanrent kommersiell natur att de inte åtnjuter skydd enUgt TF. De uttalanden som gjordes i anslutning tillmarknadsföringslagens tillkomst tog, som framgår av vad jag nämnde, siktefrämst på förhållandet mellan tryckfriheten och de regler om ingripande motreklam i tryckt skrift som lagen avsågs innefatta. De ger emellertid ocksåuttryck för den för yttrandefrihet i tryckt skrift betydelsefulla uppfattningenalt ingripanden utanför TF:s ram mot reklamåtgärder i vidare mån änmarknadsföringslagen medger får ske endast när fråga är om framställningar somär av utpräglat kommersiell natur och har rent kommersiella förhållanden tillföremål och som sålunda inte avser nyhetsförmedling och åsiktsbildning av detslag som det ligger i TF:s syfte att värna. Även om rättslägel i fräga omingripande mot kommersiell reklam i tryckt skrift på detta sätt blev belyst vidmarknadsföringslagens tillkomst var det emellertid naturligt att det som ettled 1970 tillsatta massmedieutredningens uppdrag alt söka åstadkommaen enhetlig reglering i grundlag av yttrandefriheten i massmedier också fickingå att klarlägga förhållandet mellan den kommersiella reklamen och tryckfriheten. Grundtanken bakom de förslag som MMU har lagt fram i sittnu aktuella betänkande (SOU 1972:49) Tryckfriheten och reklamen är att detgenom uttryckliga bestämmelser i skall framgå om och i vilken mån reklamfaller under TF. Utredningen framhåller som sin mening att det från tryckfrihetssynpunklinte möter några principiella hinder att genom bestämmelser i skapa en raminom vilken ingripande genom allmän lag får ske mot reklam. Enligt förslaget skall ingripande genom allmän lag vidsidan av TF kunna ske mol kommersiell annons som genom alt åsidosätta hänsynen lillkonsumenter eller näringsidkare eller genom att i övrigt strida mot godaffärssed är otillböriig. Utredningen har i enlighet med sina direktiv ocksåsökt utforma regler som gör det möjligt att ingripa mot reklam och annanmarknadsföring av varor, som är skadliga eller på annat säll olämpliga. 1 detavseendet har utredningen stannat för all föreslå en regel i TF som avserkommersiell annons för alkoholhaltiga drycker och Utredningen har funnit del angelägel altmarkera all ingiipanden i lag av det slag som avses inte skall komma i stridmed TF:s syfte. För att klarlägga delta föreslår utredningen att det i denämnda förslagen använda begreppet kommersiell annons närmare definieras i TF,Enligt förslaget avses med kommersiell annons sådan annons eller därmedjämställt meddelande som syftar lill att främja avsättning av vara eller tiänstoch som avser näringsidkares affärsverksamhet eller där tillhandahåUen varaeller tiänst. Del förhållandet att reklam i stor utsträckning förekommeri form av affischer, broschyrer och liknande tryckalster, som till sin typ ärsådana alt tryckfrihelsmissbruk regelmässigt inle förekommer i dem, har föranlettutredningen att dessutom föreslå en begränsning av begreppet tryckt skrift i TF.Enligt utredningens förslag skall affärs- och tillfällighetstryck - varmedutredningen avser bl. a. reklamlryck, kataloger och kalendrar -inle anses somtryckt skrift i TF:s mening ulan kunna i sin helhet regleras utanför TF, underförutsättning att tryckfrihelsmissbruk inte kan förekomma i dem. Under remissbehandlingen av utredningsförslagen har tankenall man skall få lill stånd en lagreglering av möjligheterna att ingripa motreklam och andra marknadsföringsmeloder i tryckt skrift i och för sig vunnitallmän anslutning. Däremot har den lösning utredningen har stannat för blivitutsatt för stark kritik. Kritiken har framför allt riktat sig mot förslagettill regler i TF om reklam som kan anses otillbörlig. Flera av de kritiskaremissinstanserna, däribland KO, marknadsrådel och reklamulredningen samtföreträdare för näringslivels intressen, har gett uttryck för åsikten alt dengränsdragning i förhållandet mellan reklamen och tryckfriheten som föreliggerenligt den nu rådande rättsuppfattningen är lämpligare än den somutredningsförslaget innebär. Man har därför förordat att del tills vidare fåranstå med en lagreglering och alt frågan därom övervägs ytterUgare underutredningens fortsatta arbete. Ocksä enligt min mening finns det anledning att sätta i frägaom utredningens förslag när del gäller ingripanden mol kommersiell reklam är iallo lämpligt. Bl, a, kan det göras gällande att förslaget i viss utsträckninginskränker de möjligheter lill ingripanden vid sidan av TF som enligt rådanderättsuppfattning föreligger. Som har framhållits under remissbehandlingen kandet t. ex. hävdas, att förslaget inte medger ingripanden som innebär all det ilag föreskrivs informationsskyldighet vid reklam, något som enligt nuvaranderättsuppfattning torde få anses möjligt. Det kan inte heller bortses från attförslaget fått en utformning som knappast kan sägas innebära del klarläggandeav förhållandel mellan den kommersiella reklamen och tryckfriheten som i ochför sig skulle vara önskvärt. Förslaget lorde också kunna föranleda vissasvårigheter vid tillämpningen. Del är i och för sig inte ägnat att förvåna attutredningsförslaget på detta sätl inbjuder lill kritik. Del är här fråga omett frän lagteknisk synpunkt svårt gränsdragningsproblem, som ytterligare komplicerasom det skall lösas utan samband med en total översyn av regelsystemet i TF. Mol bakgrunden av det anförda har jag kommit till denuppfattningen att man inte nu bör genom en uttrycklig reglering inom TF:s ramav det slag MMU har föreslagit söka lösa frågan om förhållandet mellantryckfriheten och reklam i tryckt skrift. Till detla ställningstagandemedverkar att utredningen har förklarat att den under sitt fortsalla arbeteavser alt ytterligare överväga frågan. Man bör enligt min mening avvakta denhelhetsbedömning av yttrandefriheten i tryckt skrift som detta arbete medger.Jag vill tillägga att utredningens fortsatta arbete, enligt vad jag harinhämtat, beräknas resultera i ett betänkande , Även om jag alltså anser att man i fråga om förhållandelmellan den kommersiella reklamen och tryckfriheten i stort, i väntan påresultatet av MMU;s fortsatta arbete, bör låta det nuvarande rättsläget beslå,anser jag att möjligheterna att ingripa med åtgärder av förbudskaraktär motreklam för viss vara eller vissa varor, som kan bedömas som skadUga eUerolämpliga, redan nu bör klarläggas. Till utredningens förslag i det avseendetåterkommer jag i det följande. MMU:s förslag all från TF:s tillämpningsområde undanta s.k. affärs-eller tillfällighelslryck har nära samband med förslaget i fråga omkommersiell reklam i allmänhet. Som redan har nämnts har förslaget i den delenframför allt tagit sikte på reklambroschyrer och liknande tryckalster. Enligtmin mening bör inte heller den ifrågasatta inskränkningen av begreppet trycktskrift i TF - som har kritiserats under remissbehandlingen nu göras lUlföremål för prövning, utan i stället övervägas ytterligare under den fortsattaöversynen av TF:s regelsystem. 5.L2 Reklam för skadliga varor Under senare är har från skilda håll framförts attmöjlighet bör öppnas alt ingripa mol marknadsföring genom reklam i trycktskrift av vissa varor som har ansetts skadliga eller på annat sätt olämpliga.Sålunda har riksdag hemställt att förbud skall införas mol reklam förspritdrycker. Liknande önskemål har framställts beträffande reklam för andra alkoholhaltigadrycker och beträffande lobaksreklam. Tanken har också förts fram att man börha möjligheter att ingripa mot olämplig reklam för läkemedel. De möjligheter till ingripanden mot reklam i tryckt skrifti allmänhet som marknadsföringslagen redan erbjuder och som i övrigt kan ansesföreligga står givelvis öppna också när del gäller reklam för varor som ärskadliga eller olämpliga. Det kan emellertid sättas i fråga om det är möjligtall utan direkt slöd i TF ingripa med generella åtgärder mot reklam enbart avdel skälet all den avser vissa slag av varor vars bruk av sociala ellerliknande skäl inte bör främjas, såsom alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror.Det kan sålunda hävdas all en åtgärd som innebär att reklam förbjuds ellerinskränks av den anledningen att den avser viss vara skulle innebära ettangrepp mol den yttrande- och informationsfrihet, som TF är salt att värna. MMU har för sin del funnit det klart alt ett totalförbudmot reklam för viss vara inle är förenligt med TF i dess nuvarande lydelse.Några betänkligheter från tryckfrihetsrättslig synpunkt bör emellertid enhgtutredningens mening inte möta att tillåta lagstiftning som riktar sig motreklam för varor som för samhället anses så skadUga eUer i övrigt olämpliga attförbud eller begränsningar i reklamen för varorna bör komma till stånd. Utredningensuppfattning har vunnit stöd under remissbehandlingen. Den åsikten haremellertid också kommit till uttryck att möjliggörandet av en sådanlagstiftning skulle kunna leda till en alltför stark inskränkning iyttrandefriheten. Enligt minmening behöver det grundlagsskydd för den fria nyhetsförmedlingen och den friaåsiktsbildningen som TF avser all skapa inte ha en sådan omfattning alt del ulgörell hinder mol strävanden från samhällets sida att söka begränsa förbrukningenav skadliga eller olämpliga varor. I den mån ett starkt samhällsintressekräver det, bordet finnas möjligheter all ingripa mot rent kommersiell reklamockså av det skälet all den avser att främja avsättningen av sådana varor. Efiersomdel kan sägas vara föremål för tvekan om ingripanden av generell art mot sådanreklam slår i överensstämmelse med TF i dess nuvarande utformning, bör enändring i TF övervägas. Ert sådan ändring, som inte bör vara alt uppfatta somnågot ställningstagande till den förut behandlade större frågan om förhållandetmellan den kommersiella reklamen och tryckfriheten, bör enligt min meningkunna ske utan att det fortsatta utredningsarbetet på Iryckfrihetsrättensområde avvaktas. Av hänsyn till den informationsfrihet som TF omfattar börändringen innebära all i TF närmare anges den ram inom vilken ingripanden fårske. Det bör sedan ankomma på den särskilda lagstiftningen att fastställa omoch i vad mån de möjligheter till ingripanden som öppnas genom TF också skallutnyttjas, MMU harövervägt all föreslå en allmänt hållen regel som medger reklaminskränkningarför varot som är menliga för t. ex. folkhälsan eller miljövärden. mening är det emellertid otänkbart att genom en sådan allmän bestämmelsei TF medge lagstiftning mot reklam för alla de varuslag som här kan komma ifråga, efiersom en sådan gränsdragning skulle bli alltför diffus och tänjbar.Utredningen anser sålunda all möjligheterna ätt utanför TF ingripa mol reklambör begränsas till vissa angivna vaftlslag. Utredningens uppfattning har vunnitstarkt stöd under remissbehandlingen. En motsatt uppfattning har emellertidkommit till uttryck i KO:s remissyttrande. KO ifrågasätter del lämpliga i att iTF ange vissa bestämda varor. Man bör således enligt KO inte utesluta allstarka samhällsintressen kan komma att tala för sådana ingripanden ävenbeträffande andra varor än sådana som särskilt anges i TF. Somframgår av vad jag anförde är det med hänsyn lill del av TF omfattadeintresset av informationsfrihet angelägel att i TF närmare anges den ram inomvilken ingripanden med generella åtgärder mot reklam för skadliga varor fårske. 1 linje med detta ligger alt möjligheterna lill ingripanden mol reklamför skadliga eller olämpliga varor redan i TF begränsas lill reklam för visst eller vissa varuslag.Jag delar alltså utredningens uppfattning i del avseendet. Det är med denutgångspunkten nödvändigt att i detla sammanhang ta ställning tiU frågan vilkavaror som en lagstiftning om ingripanden mot reklamåtgärder skall få avse. Utredningen har, som förut har nämnts, stannat för attföreslå en bestämmelse i TF som avser reklam för alkohol och tobak. Utredningenhar emellertid övervägt om inte möjlighet borde skapas all ingripa också motreklam för vissa andra varuslag såsom läkemedel, bekämpningsmedel, gifter ochandra hälsovådliga varor. Reklamen för dessa varor är emellertid enligtutredningen av största värde för t. ex. läkarnas verksamhet, och utredningenanser det därför inle böra komma i fråga alt generellt släppa grundlagsskyddetför läkemedelsreklamen. Liknande synpunkter kan enligt utredningen anläggas påreklamen för bekämpningsmedel och andra hälsovådUga eller skadliga varor.Utredningen har också pekat på möjligheterna att förbjuda sådana varor elleratt reglera deras försäljning. Utredningens förslag alt regleringen i TF bör begränsas lillreklam för alkohol och tobak har i allmänhet godtagits underremissbehandlingen. Jag vill särskilt understryka att såväl läkemedelsinformation har intagit ståndpunkten attnågon säriagsliflning om läkemedelsreklam inte behövs. Alt märka är också altgiftnämnden delar utredningens uppfattning att åtgärder mot hälso- ochmiljöfarliga varor bör ske via den särskilda lagstiftningen om sådana varor, t,ex, genom förbud mol eller reglering av försäljningen av olika produkter. Inte heller jag anser att del finns skäl all nu utsträckaen reglering i TF till andra varuslag än de som utredningen föreslagit. Demöjligheter som f, n. slår till buds att ingripa mot konsumtionen av andravaror än alkohol och tobak bör kunna anses tillräckliga. Jag syftar då intebara på utvägen alt vid behov ingripa mot försäljning av dem genom förbud ellermindre långtgående åtgärder utan också på de möjligheter som redan finns allförbjuda reklam för dem i den mån reklamen är all bedöma som otillbörlig motkonsumenter eller näringsidkare. I fråga om alkohol och tobak anför utredningen attrusdrycker och tobaksvaror i giftförordningen anges som hälsofarliga och attdel torde vara påvisat att bruket av dessa varor kan medföra vådor för hälsan.Utredningen har därför inte ansett sig ha anledning att närmare gå in på dehälsorisker som är förbundna med användningen av tobak och alkohol utan harutgått från alt det är ett samhällsintresse all denna konsumtion begränsas. Dekommersiella intressena måste enligt utredningen i fråga om dessa varor vikaför de samhälleliga. Det finns starka skäl som talar för alt det nu öppnasmöjlighet att vid behov gripa in mol reklam i tryckt skrift för alkohol ochtobak, Detla framgår inte minst av de motioner som i väckts i frågan,därav föranledda utskottsutlåtanden och riksdagsskrivelser saml av de framställningari övrigt som utredningen utförligt redovisat i sitt belänkande. Huvuddelen avremissinstanserna har också godtagit utredningens förslag i denna del. Ocksåjag ansluter mig till utredningsförslaget att det genom en bestämmelse i TFöppnas möjligheter till generella ingripanden av förbudskaraktär mot reklam föralkohol och tobak. Jag vill i detla sammanhang understryka alt jag inte genomdetta ställningstagande uttalat mig om i vad mån sådana ingripanden också skallgenomföras. Det har vid remissbehandlingen getts ullryck för åsikten all detskulle vara för tidigt att nu ta ställning till del berättigade i enbestämmelse sådan som den av mig förordade bl, a, med hänsyn till den ringakunskap som besitles i frågorna kring reklamens verkningar och betydelsen avreklamförbud. Del har vidare framförts farhågor för all ett totalförbud motreklam för alkohol och tobak skulle leda näringslivet över till andra, mindrekontrollerbara marknadsföringsåtgärder. Synpunkter av detla slag måstegivetvis beaktas om de möjligheter till ingripanden som en bestämmelse i TFöppnar också skaU utnyttias genom särskUd lagstiftning. Självfallet bör beslutom ingripanden mot reklam föregås av ingående överväganden. De erfarenheter somreklamutredningen och alkoholpolitiska utredningen kan komma att redovisa ifrågan bör därvid kunna tiäna till vägledning. Av betydelse nu är enbart attdel görs klart att det från tryckfrihetssynpunkl inle är någol hinder molingripanden mot kommersiell annons som används vid marknadsföring av alkoholoch tobak. Somframgått av vad jag redan har sagt bör de varor som skall kunna komma alldrabbas av inskränkningar såvitt angår reklamen noggrant anges i TF.Utredningen använder i sill förslag uttrycken "alkoholhaltigadrycker" och "lobaksvaror". Med alkoholhaltiga drycker avserutredningen drycker som innehåller någon del alkohol. Förslaget innebär alltsåall i princip även det s. k. lättölet skall kunna beröras av ett eventuelltreklamförbud. Med tobaksvara avser utredningen såväl cigarrer, cigariller,cigaretter och röktobak som tuggtobak och snus. Utredningens val av uttryck har i slort sett accepteratsav remissinstanserna. Några av dem har emellertid ansett all det börklarläggas att lättöl inte omfattas av den föreslagna bestämmelsen. Del haräven gjorts gällande att uttrycket alkoholhaltig dryck är för inskränkt medhänsyn till att reklambegränsande åtgärder bör kunna vidtas ocksä mot alkoholhaltigavaror som teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat samt hälsovårdsmedel ochliknande varor som är avsedda för förtäring men som har visat sig kunna medföramedicinska och sociala skador.