prop · FW0332 · 1973-12-31 00:00:00 — ifrågasätter om intesådana bestämmelser bör införas att samlevande ogifta berättigas att gemensamtadoptera barn. Vadgäller övergångsbestämmelserna tUl de föreslagna ändringarna i FB anmärkerhovrätten för Nedre att bestämmelsen i punkt 3 synes innebära att dennya lagen skall bli helt tillämplig beträffande avtal, som föreikraftträdandet slutits med avseende på förestående äktenskapsskillnad, alltsåäven för det fall att avtalet slutits under hemskillnad. Såvitt angår demotsvarande avtal som avses i 11 kap. GB skall jämlikt punkt 8 sista stycket iövergångsbestämmelserna till ändringarna i GB möjligheten till jämkning varautesluten, om avtalet träffats under hemskillnad och det före ikraftträdandetdömts till hemskillnad eller äktenskapsskUlnad eller med avseende påhemskillnad eller äktenskapsskillnad äldre lag skall tUlämpas, oavsetthuravida tidpunkten för avtalet ligger före eller efter lagens ikraftträdande.Den omständigheten att ett avtal inför förestående äktenskapsskillnad träffatsunder hemskillnad bör givetvis ha samma inverkan på jämkningsmöjligheten varesig avtalet rör underhåll tUl bam eller sådana frågor som avses i GB 11 kap. 29§. Enligt hovrättens mening bör punkt 3 i övergångsbestämmelserna därföromredigeras. 7.1Lag om samboendes rätt tUl bostad Den föreslagna särskUda lagen om rätten tUlbostaden vid upplösning i vissa fall av äktenskapsUknande samlevnad tillstyrksav remissinstanserna. anser emellertid att den föreslagnalagen kommer att leda till tillämpningssvårigheter som synbarligen inte harbeaktats och att lagen knappast kommer att få den avsedda betydelsen. Atttolkningsproblem kommer att uppstå vid lagens tillämpning befaras också avandra remissinstanser. Vissapåpekanden görs i fråga om lagens tUlämpningsområde. ifrågasättersålunda om inte bestämmelsen att lagen skall gälla även parter som har haftgemensamma bam bör utgå. Å andra sidan anser hovrätten att det kan övervägasom inte lagen bör omfatta också sådana fall där ena parten har vårdnad om bamoch skäUghetshänsyn inte talar i annan riktning. För en sådan utvidgning avlagens tillämpningsområde uttalar sig också ochTCO. Även fall där parterna inte har gemensamma barn men där kvinnan är gravidbör enligt och omfattas av lagen.Hovrätten för Nedre , LO, Föreningen ochYrkeskvinnors klubbars riksförbund ifrågasätter om lagen inte bör görastillämplig på varje varaktig samlevnad, oavsett om partema har eller har haftbarn tUlsammans. Hovrätten för Nedre framhåller att de sociala skälenför en reglering i enlighet med förslaget ofta torde vara väl så starka dåparterna inte fått barn som då så är fallet, exempelvis om kvinnan är havandedå sammanlevnaden hävs. Prop.1973: 32 263 Varaktighetsrekvisitet torde, rätt tillämpat, getUlräckliga garantier för att lagen i det enskUda fallet ej ger olämpligaresultat. Rältshjälpsjuris-lerna anmärker att sjukdom, fysiskt handikapp avannat slag, dålig ekonomi e, d. kan utgöra vanligen förekommande, starka skälatt ge företräde åt den svagare parten, även om barn ej finns eller om endastden ena parten har bam. i och anser att den föreslagna lagen konserverar den orättvisa, med däravföljande sociala problem, som ofta följer av att bostaden oberoende avstorleken helt tUlfaller ena parten i stället för att användas för byte tilltvå lägenheter. förmodar dock att konstruktionen med lösningsrättkan bidra till att bytesalternativet aktualiseras av ekonomiska skäl.Yrkeskvinnors klubbars riksförbund pekar också på möjligheten att använda dengemensamma bostaden för byte till två lägenheter och framhåller att det i varjefall i motiveringen till lagen bör anges att part skall kunna åläggas att medverkatill byte. Enligt bör lagtexten innehållabestämmelse om båda parters rätt till en efter förhållandena avpassad bostad. Att lagen kan medföra vissa tolknings- ochtillämpningssvårigheter påpekas av sociala centralnämnderna i och ,, och Föreningen båda centralnämnderna och barnavårdsnämnden anmärker att svårigheter kanuppstå vid tolkningen av uttrycken varaktig samlevnad och bäst behov avbostaden. anmärker på uttrycket samlevnadens hävandeoch anser att det bör utbytas för isärflyttningen. Enligtadvokatsamfundet uppkommer svårighet först och främst vid bedömande av omvaraktig samlevnad faktiskt föreligger. Samfundet anmärker att denna fråga harbehandlats mycket kortfattat i specialmotiveringen och att de sakkunnigasynbarligen inte räknar med några avsevärda svårigheter på denna punkt. I lagförslagetsallmänna motivering har emellertid framhållits att frågan huruvida varaktigfri samlevnad verkligen uppkommit kan stöta på mycket stora svårigheter,särskUt i de fall då de båda kontrahenterna har olika uppfattning. En annanfråga som samfundet anser kunna vålla svårigheter är frågan när den varaktigasamlevnaden skall anses upplöst. Samfundet tänker sig här två fall. Det ena äratt parterna rent faktiskt flyttat isär. Fråga om tillämpning av lagen kan dåuppkomma först sedan en av dem faktiskt lämnat lägenheten. Situationen är dåofta så pass framskriden att frågan om lagens tillämpning är överspelad. Detandra fallet är att upplösning av den varaktiga samlevnaden kan anses föreliggaredan när parterna sammanbor, nämligen så snart ena parten väcker talan medyrkande om tillämpning av lagen och gör sannolikt att söndring uppkommit i denvaraktiga samlevnaden. Rättegången mellan parterna kommer då att i första handfå samma karaktär som en skilsmässoprocess, där yrkande framställs ominterimistiskt hävande av samlevnaden med rätt för ena maken att kvarsitta ihemmet. De interimistiska åtgärder som typiskt sett torde bli erforderliga kanmöjligen åstadkommas med tUlämpnmg av 15 kap. RB. Så pass speciellaprocessuella problem som det här är fråga om och som beträffande äktenskapansetts kräva specialreglering bör dock enligt samfundets mening bli föremålför särskild lagstiftning även beträffande fri samlevnad. Samfundet anser problemetkräva ytterligare utredning. 1973: 32 264 Föreningen jurister vänder sig motförslaget att hyresrätt skaU kunna lösas. påpekar att det enligt11 § andra stycket lagen (1942: 429) om hyresreglering m. m. råder förbud förhyresgäst att vid överlåtelse av hyresrätten till hyresreglerad lägenhet mottagottgörelse utöver vad som motsvarar utgiven förskottshyra och att motsvaranderegler kan förväntas komma att gälla även beträffande bostadslägenheter sominte omfattas av hyresregleringslagen (Ds Ju 1972: 5). Hyresrätten har alltså imånga fall inte något ekonomiskt värde. finner önskvärt att 4 §första stycket i förslaget anpassas i enlighet härmed. Detta kan ske genom attförsta punkten uppdelas i två punkter med följande lydelse: Part som enligtdenna lag övertager bostadsrätt är skyldig ersätta andra parten eller hansdödsbo egendomens värde. Detsamma skall gälla vid övertagande av hyresrätt somkan anses ha ekonomiskt värde. avstyrker bestämmelsen omlösning av hyresrätt och framhåller att vid bodelning efter hemskillnadvisserUgen kan beaktas att hyresrätt som tillskiftas en av makarna har visstvärde. Svårigheterna att fastställa ett sådant värde är dock uppenbara, ochsamfundet anser det därför vara mycket tveksamt om man f. n. bör lagfästa endylik princip på sätt de sakkunniga föreslagit. Enligt förekommer det ytterligt sällan någon värdesättning avhyresrätter vid bodelning mellan makar, och det skuUe enligt föreningensmening vara olyckligt om en sådan regel knäsätts när det gäller samboendeparter. I likhet med vad som faktiskt gäller i förhållandet mellan makarborde part utan lösenskyldighet kuiina tilläggas hyresrätten. I vad avserlägenheter med bostadsrätt borde part kunna framtvinga avyttring av rätten iförening med ett lämpUgt bostadsbyte. I annat fall kan det med lagen avseddaskyddet för samboende enligt föreningen bli helt Ulusoriskt. Vad gäller den närmare utformningen av lagen anmärkerhyresnämnden för att 1 § bör, i vart fall 1 motiven,närmare preciseras så att det framgår att avgörande för lagens tillämplighetinte endast skall vara att ett tidigare ingånget äktenskap upplösts utan ocksåatt bodelning eller skifte i anledning härav ägt rum. Stadgandet i 2 § andrastycket angående preklusionstid bör enligt hyresnämnden, i vart fall i motiven,kompletteras m.ed ett uttalande av Innebörd att med framställande av anspråk pålösningsrätt bör likställas att den av parterna som inte har hyresrätten, borkvar i lägenheten och ej vidtar åtgärder för att flytta. Härigenom förhindrasrättsförlust i de fall då den kvarboende ej känner till tremånadersfristen ochdärför låter denna passera utan att förvissa sig om huruvida den avflyttadetänker göra anspråk på bostaden. Även om den kvarboende känner tilltremånadersfristen kan med det föreslagna stadgandet rättsförlust uppkommagenom att det ibland kan vara svårt att delge anspråket på lösningsrätt.Sociala centralnämnden i anser med hänsyn till att kännedomen omlagar och förordningar är bristfällig hos flertalet människor att tidsfristenför att göra lösningsrätten gällande bör vara något ,förslagsvis . Det finns enligt nämnden i annat fall risk för attlagens möjligheter inte kan utnyttjas av alla som behöver det. Yrkeskvinnors klubbars riksförbund anser att enhetligaregler bör gälla i fråga om handläggning av mål om rätt till bostaden oavsettom de samboende är gifta eller ej. Nuvarande bestämmelser för gifta ombodelning, sldftesman och av bodelning till allmän domstol 1973: 32 265 förefallerförbundet onödigt komplicerade. För alla kunde i stället gälla vad somföreslagits för samboende, dvs. möjlighet att vända sig direkt till domstol. I fråga om förslaget till lag om ändring ijordabalken framhåller hyresnämnden för attmotsvarande tUlägg som gjorts tUl 12 kap. 47 § även bör göras bettäffande 12kap. 5 § och 45 § andra stycket för att den med lagförslaget åsyftadelikställigheten mellan makar och varaktigt samboende skall uppnås.Advokatsamfundet anmärker att ändringarna i jordabalken inte direkt berörparternas inbördes förhållanden utan förhållandet till tredje man, nämligenhyresvärden. För hyresvärden är det ett väsentligt intresse frånrättssäkerhetssynpunkt att kunna veta vem eller vilka som vid varje tillfälleär hans medkontrahenter i hyresförhållandet. Så länge jordabalken utsträckerrättsförhållandet mellan hyresvärd och hyresgäst tUl att gälla blott hyresgästsmake har hyresvärden alltid möjlighet att via offentliga, öppna handlingar fåklarhet. Men om hyresrätt skall utsträckas till att gälla till förmån även församlevande part, kommer hyresvärdens situation att avsevärt försämras. Omparterna själva påstår ett förhållande, är det i praktiken omöjligt för hyresvärdenatt förebringa motbevisning. Man kan enligt samfundet heller inte bortse frånfall där mer än en person gör anspråk på att vara nuvarande eller tidigaresamboende med hyresgästen och ha rätt att tillämpa lagen om samlevandesbostad. Samfundet pekar på åtmmstone två praktiskt tänkbara situationer därhyresvärdens dilemma kan vara väsentiigt. För det första kommer de föreslagnareglema att i vissa fall kunna göra förbudet mot överlåtelse av hyresrättillusoriskt. Om nämligen parterna i överlåtelsetransaktionen påstår att devarit varaktigt sammanboende kan hyresvärden knappast förebringa motbevisning.För det andra framgår av 12 kap. 49 § jordabalken jämförd med 47 § andrastycket sista punkten att hyresvärden har att rikta det i 49 § omnämndaskriftliga meddelandet såväl till hyresgästen som till dennes make. Genomförsändringen av jordabalken, utvidgas hyresvärdens skyldighet till att avse ävenvaraktigt samboende. Det är rimligt att hyresvärden skall ha möjlighet att påett enkelt och tillförlitligt sätt skaffa sig kännedom om tUl vUken eller vilkahan har att rikta meddelanden av detta slag. I den mån kretsen utvidgas tillatt avse samboende har hyresvärden inte längre sådan möjlighet. motsätter sig förslaget att makesarvsrätt inte skall brytas av att talan om äktenskapsskillnad väckts utanfortfara till dess upplösningen av äktenskapet blir definitiv. Förslaget kanenligt tingsrättens mening leda till stötande resultat. Tingsrätten medger,att de sak- Prop.1973: 32 266 kunnigasförslag kan innebära en lämplig lösning, när makama lever samman efter dettalan om äktenskapsskiUnad väckts eller är på väg att försonas. Tingsrätten förmodardock att dessa situationer är undantag och anser det riktigare att anpassalagen tUl vad som kan antas vara det övervägande flertalet fall. Make somönskar förhindra att arvsrätten står kvar fram till äktenskapetsupplösning kan visserligen upprätta testamente. Tingsrätten har dock svårt atttänka sig, att testamente kommer att upprättas annat än i sällsyntaundantagsfall. Det förefaller tingsrätten lämpligare att de makar, som försonassedan talan om äktenskapsskillnad väckts, upprättar testatmente tUl förmån förvarandra. Även finner den föreslagna reglerUigen otillfredsställandeoch befarar att den i praktiken kommer att orsaka många onödiga bekymmer.Detsamma gäller enligt samfundet regeln att giftorätten vad angår egendomförvärvad skall gälla fullt ut, även om ena maken avliderunder . Den föreslagna avkriminaliseringen av otukt mellanhalvsyskon tUlstyrks av RA, överåklagarna i och , länsåklagareni , och medicinska fakulteten vid . Överåklagaren i Mahnö anser att brottet bör rubriceras otukt medhelsyskon. och medicinska fakulteten vid institutetifrågasätter om inte även samlag mellan helsyskon bör vara straffritt.Länsåklagaren i Ifrågasätter om inte åtal i sistnämndahänseende kan inskränkas tUl fall då det är påkallat från allmän synpunkt ochframhåller att situationen I socialt och personligt hänseende vid otukt mellansyskon oftast är sådan att det knappast kan vara ett samhällsintresse attlagfora vederbörande. Detta gäller i än högre grad, därest äktenskap mellanhalvsyskon legaliseras. Överåklagareni ställer sig tveksam till avkriminaliseringen och ifrågasätter ominte utredningen byggt sitt förslag på ett alltför knapphändigtsakkunnigmaterial. Länsåklagarna i och anser attkriminaliseringen bör bibehållas men med en särskUd åtalsregel. Länsåklagareni län kan, även om han delar uppfattningen att äktenskap meUanhalvsyskon I undantagsfall bör få ingås efter dispens, inte dela uppfattrungenatt samlag mellan halvsyskon med nödvändighet måste avkrimmaliseras. Det skullenämligen enligt hans förmenande te sig mycket stötande från allmän synpunkt ominom en familj ett helsyskons samlag med ett annat helsyskon skulle varastraffbart medan samma syskons samlag med ett halvsyskon skulle varastraffritt. På grund härav anser han den bästa lösningen vara att bibehållaifrågavarande bestämmelse i men låta frågan om åtal bli beroendepå prövning från fall till fall. Även om han inte anser att åtalsfrågan skallvara beroende av dispensfrågan anser han det ligga i sakens natur att åtal ejbör ske i sådana fall där åklagaren normalt kan räkna med att dispens skallkunna ges. RA samt länsåklagarna i och länifrågasätter om inte tiden är mogen att avskaffa den särskildastraffbestämmelsen för olaga giftermål i 7 kap. 2 § . RÅ framhålleratt fall där ansvar enligt bestämmelsen ifrågakommer torde vara mycketsällsynta. Gärningar som omfattas av brottstypen lär oftast ingå som ett led iett annatkriminellt förfarande t. ex. bedrägeri. Med de sakkunnigas förslag har ävenförutsättningama för ett bibehållande av straffbestämmelsen ändrats. Despecificerade återgångsreglema föreslås bli upphävda. Vidare föreslås attsinnessjukdom och sinnesslöhet skall upphöra att vara äktenskapshinder. Förmentalt sjuka och avvikande kommer alltså, liksom för alla, att gälla endastkravet på rättshandlingsförmåga. Genom att återgång ersätts medäktenskapsskUlnad kan läget bli processuellt svårhanterligt. F. n. gäller attolaga giftermål inte får åtalas med mindre det blivit dömt tUl återgång. Enligtde sakkunnigas förslag skall make i fortsättaingen äga obetingad rätt tilläktenskapssldllnad; något skäl behöver därvid inte anges. Med tanke härpå kanenligt RÅ bevissvårigheter förväntas, när det gäller att avgöra om ettrekvisit för olaga giftermål föreligger. Det kan vidare noteras att desakkunniga som en följd av återgångsinstitutets upphävande ansett, attsituationer där vUlfarelse eller svek föreligger inte längre skall varastraffbara. Bibehålls bestämmelsen bör enligt RÅ observeras att det med desakkunnigas förslag inträder en utvidgning av det straffbara området. Enligtgällande lag förutsätts för åtal att det dömts tUl återgång. Föråtergångstalan gäller vissa preskriptionsfrister Enligt förslaget skall somvillkor för åtal gälla att det dömts tUl äktenskapsskillnad. Några tidsfristerför anhängiggörande av talan om äktenskapsskillnad gäller inte. Om 7 kap. 2 §brottsbalken skall kvarstå bör den enligt RÅ:s mening därför förses medföreskrift om att äktenskapsskUlnad vid de angivna situationema skall ha kommittUl stånd , i analogi med vad som gäUer för återgångstalan.Länsåklagaren i finner Inte att det föreligger någonanledning tUl avkriminalisering av de förfaranden, som är straffbara somolaga giftermål i 7 kap. 2 § . anserhan emellertid att de föreslagna följdändringarna i 7 kap. 2 och 6 §§ ärnödvändiga. RApåpekar slutUgen att, för den händelse förslaget om rätt för sammanboendeföräldrar till barn utom äktenskap att göra ansökan om att barnet skall ståunder deras gemensamma vårdnad genomförs, 7 kap. 4 § andra stycket brottsbalkenbör anpassas tUl denna situation. Gärningsbeskrivningen i lagrummet börsåledes även omfatta det fallet att den ena av två ogifta föräldrar, vUkagemensamt har vårdnaden om bam , utan beaktansvärda skälegenmäktigt bortför barnet. Länsåklagaren i gör sammapåpekande. Bilaga 3 Till lagrådet remitterade förslag Lag om ändring i Härigenom förordnas i fråga om , dels att 1 kap., 2 kap. 710 §§ och 13 §, 3 kap. 7 och 8§§, 10 kap., II kap. 1730 §§, 14 kap. samt 15 kap. 810, 14 och 23§§ skaU upphöra att gälla, dels att 2 kap. 25 §§, 3 kap. 13§§, 4 kap. 2-4, 6 och 8 §§, 5 kap. 7 §, 6 kap. 2 och 6 a §§, 7 kap. 4 §, 8 kap.8 §, 11 kap. 116 §§, 12 kap. 1 §, 13 kap. 13 och 10 §§, 15 kap. 1, 4, 5, 11,12, 24, 28, 29 och 32 §§ samt rubriken tiU 11 kap. skall ha nedan angivnalydelse, dels att i balken skall införas tre nya paragrafer, 3 kap.4 §, 4 kap. 10 § och 13 kap. 13 b §, av nedan angivna lydelse. Den, som är under tjugo och ejförut varit gift, må ef ingå äktenskap ulan föräldrarnas samtycke. Är den ene av föräldrarna död ellersinnessjuk eller sinnesslö eller utan del i vårdnaden, eller kan yttrande frånden ene ej utan märklig omgång eller tidsutdräkt inhämtas, vare den andres samtycketillfyllest. Är sådant fall för handen beträffande båda föräldrarna, tage den trolovade sam- 1 Senaste lydelse av 1 kap. 6 § 1969: 798 2 kap. 9 § 1947: 187 2 kap. 13 § 1971: 556 3 kap. 7 § 1968: 758 10 kap. 1 § 1947:187 10 kap. 2 § 1948: 272 3 § 1968: 758 11 kap. 20 § 1969:798 11 kap. 26 § 1952: 333 11 kap. 27 § 1949: 383 2 Senaste lydelse 1971: 871. Den som är förklarad omyndig eller enligt rättens beslutskall förbli omyndig även efter uppnådd myndighetsålder får ej ingå äktenskaputan förmyndarens samtycke. Vägras samtycke, kan rätten på ansökan tillåtaäktenskapet, om skäl för vägran ej föreligger. 11 kap. 14 kap. 14 kap. 14 kap. 15 kap. 15 kap. 15 kap. 15 kap. 28 § 1952: 333 1 § 1968: 758 2 § 1968: 758 3 § 1946: 822 4 § 1968: 758 9 § 1968: 758 14§ 1946: 822 23 § 1946: 822 tycke av förmyndaren eller, där särskild förmyndare ej ärnämnd, av annan giftoman, som rätten på anmälan förordnar. Ej må den, som är omyndig förklarad,ingå äktenskap utan förmyndarens samtycke. Äktenskap får ej ingås mellan demsom är i rätt upp- och nedstigande släktskap med varandra eller som ärhelsyskon. Halvsyskon får ej ingå äktenskapmed varandra utan tillstånd av Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer. Den som är gift får ej ingå nytt äktenskap. Vägras samtycke i fall, som i 2 eller 3 § avses, ägerätten på ansökan tillåta äktenskapet, om skäl till vägran prövas ej vara förhanden. Den, som är sinnessjuk eller sinnesslö, må ej ingå äktenskap,med mindre finner skäligt tillåta äktenskapet. I ärende om tillstånd enligt 1 § skall den underårigesvårdnadshavare beredas tillfälle att yttra sig, om det kan ske. Yttrande skalläven inhämtas från barnavårdsnämnden i den kommun där den imderårige har sitthemvist. Talan mot beslut föres hos kammarrättengenom besvär. Mot beslut om tillstånd för underårig att ingå äktenskapfår talan föras av den underåriges vårdnadshavare. 1 §* Prövning, huravida hinder möter mot äktenskap(hindersprövning), sker i den svenska församling, där kvinnan är kyrkobokförd,eller, om hon varken är eUer bör vara kyrkobokförd i sådan församling, där honvistas. Ansökan om hindersprövning göres av de trolovade gemensamthos pastorsämbetet i församlingen. Ansökan om hindersprövning göres av mannen och kvinnan gemensamthos pastorsämbetet i församlingen. 3 Senaste lydelse 1968: 758. * Senaste lydelse 1968: 758. Den som varken är eller skäll vara kyrkobokförd i riket skall vid hindersprövningen förete det intyg av utländsk myndighet om sin behörighet att ingå äktenskapet som han kan anskaffa. 1 mom. Är mannen kyrkobok förd i annan svensk församling än i 1 § sägs, skall han, när ansökan om hindersprövning göres, förete intyg om vad kyrkoböckerna i hans församling innehålla angåen de hans behörighet att ingå äkten skapet (äktenskapsbetyg). Fordras tillstånd eller samtycke till äktenskap enligt 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 § andra stycket, skall bevis om sådant tillstånd eller samtycke företes vid hindersprövningen. Trolovad, som varken är eller börvara kyrkobokförd i svensk församling, skall förete det motsvarande intyg avutländsk registerförare han kan anskaffa. Innehålla ej kyrkoböc kerna eller intyg, varom i 1 mom. är sagt, upplysning om trolovads ålder, har han att annorledes före bringa utredning därom. Är tro lovad i den ålder, att han enligt 2 kap. 1 § ef äger ingå äktenskapet utan särskilt tillstånd, skall han styrka, alt sådant tillstånd givits. 3 mom. Äger trolovad enligt 2 kap. 2 eller 3 § ej ingå äkten skapet utan föräldrars eller annans samtycke, skall han visa, att så dant samtycke givits, eller att rät ten jämlikt 2 kap. 4 § tillåtit äk tenskapet. 4 mom. Är anledning antaga att trolovad är sinnessjuk eller sinnes slö, skall han med läkarintyg styr ka, att sinnessjukdom eller sinnes slöhet icke kan hos honom påvi sas, eller ock visa tillstånd jämlikt 2 kap. 5 § att utan hinder av sin nessjukdomen eller sinnesslöheten ingå äktenskapet. 6 mom. En var av de trolovade skallavgiva skriftlig försäkran på heder och samvete att, så vitt honom ärveterligt, de ef äro så besläktade, som i 2 kap. 7 § sägs, 5 Senaste lydelse av 1 mom. 1968: 758 2 mom. 1948: 272 4 mom. 1968: 7586 mom. 1947:187 5 mom. upphävtgenom 1968: 758 8 mom. upphävt genom 1968:758 och, där ej till äktenskapet visas tillstånd jämlikt 2kap. 8 eller 9 §; att ej heller sådan släktskap eller sådant svågerlag, som däravses, honom veterligen föreligger. Det åligger en var av de trolovade att i skriftligförsäkran på heder och samvete uppgiva, huruvida han förut ingått äktenskap. Har trolovad förut ingått äktenskap, och utvisa efkyrkoböckerna eller intyg, som i 1 mom. sägs, att äktenskapet blivit genommakens död eller annorledes upplöst, skall han styrka att så skett. Hava de trolovade fullgjort vad enligt 2 § åligger dem,och finner ej pastorsämbetet hinder mot äktenskapet möta, skall ämbetet påbegäran av de trolovade utfärda intyg därom. Mannen och kvinnan skall vid hindersprövningen avgeskriftlig försäkran på heder och samvete att de ej är i rätt upp- och nedstigandesläktskap med varandra eller helsyskon samt, om icke tillstånd tilläktenskapet enligt 2 kap. 3 § andra stycket företes, att de ej heller ärhalvsyskon. Den som begär hindersprövning skall även skriftligen påheder och samvete uppge, om han eller hon förut ingått äktenskap. Den som förutingått äktenskap skall styrka, att äktenskapet blivit upplöst, om detta ejframgår av folkbokföringen eller av intyg som avses i 2 §.