prop · FW03129 · 1973-12-31 00:00:00 — Organisationerna anser att övervägande skäl talar föratt Irygghetsfrågorna bör lösas genora lagstiftning och frarahåller bl. a. attnuvarande och länkbara trygghetsavtal långl ifrån griper in på helaarbetsraarknaden och att i vart fall nuvarande trygghetsavtal inte i allaavseenden ger den trygghet sora kan anses riralig. Även om lagförslagen kommeratt innebära väsentiiga förbättringar för de anställda finns det enhgtorganisationernas mening anledning påpeka att arbetsmarknadsprobleraenkvarstår olösta och kanske förstärks för stora grupper, frärast för de unga och nyexaminerade.Vidare måste uppmärksammas att den föreslagna lagstiftningen kan medföraproblera i fråga ora de sraå arbetsplatserna. Organisationerna anser att manbör överväga ytterligare åtgärder för att underlätta den nytillträdandearbetskraftens inträde på arbetsmarknaden och att det behövs åtgärder frånstatsmakternas sida för att verksaraheten skall kunna hållas igång vid småföretag, t. ex. rätt för arbetsgivaren att med skallefrihet avskilja medelmotsvarande de löner under uppsägningstid som det kan bli fråga ora vid endriftsinskränkning. Avövriga remissinstanser sora har en klart positiv inställning till utredningensförslag kan nämnas , en majoritet inom ,, statens personalnämnd, kommunförbundet, landstingsförbundet,byggnadsarbetareförbundet, fabriksarbetareförbundel, , lantarbetareförbundei, melallindustri-arbelareförbundet,skogsarbelareförbundel, , , och SF. Statenshandikappråd, HCK, , . och tillstyrker att denföreslagna lagstiftningen genomförs men uttalar en viss oro för alt den kankomraa att medföra ökade svårigheter för handikappade personer att få arbete.Statens handikappråd framhåller att man har anledning att se mörkt på dehandikappades situation trots att mycket har gjorts för att förbättra derassysselsättningsmöjligheter. ser därför raed tillfredsställelseatt man genom förslaget ora anställningsskydd och anstäUningsfrärajandeåtgärder avser att skapa ytterligare instruraent för att förhindra den negativautvecklingen för de handikappade. Eraellertid kan förslaget ha vissa negativaeffekter. Det gäller främst reglema om företrädesrätt till fortsattanställning och omplacering i saraband med uppsägning. Arbetsgivarnasbenägenhet att anställa handikappade och deras vilja att vidla tekniskaåtgärder, t. ex. ombyggnad av arbetsplats, kan minska därigenora. Vidare kanreglerna ha en negaliv inverkan på övriga anställdas vUja all solidarisktmedverka vid exerapelvis en omflyttning inom företaget i syfte att bereda enhandikappad lämplig sysselsättning. anser att raan bör undersökaraöjUghe-terna att minska dessa negativa effekter och framhåller också alt ettpositivt resultat av förslaget är avhängigl av alt arbelsvårdsresursemaförstärks såväl kvantitativt sora kvalitativt. Advokatsamfundetanser all del finns behov av anstäUningsfrärajande åtgärder och bättreanstäUningsskydd för äldre arbetskraft och handikappade raen ifrågasätter oradet aktuella arbelsraarknadspolitiska läget motiverar en så långtgåendeutbyggnad av anställningsskyddet sora utredningen har föreslagit. Samfundetanser att raan i förslaget borde ha tagit större hänsyn till de raindreföretagens problem. Kooperationens förhandlingsorganisation uttalar också enviss tveksamhet vid sin bedöraning av ora förslaget nu bör läggas tUl grand fören reforra. Rent principiellt kan det ifrågasättas, anför organisationen, oradel är tUlfredsstäUande att arbetsmarknadens parter bUr låsta i sitt handlandeoch bundna i sina ståndpunktstaganden av en detaljerad, långtgående ochsvårtolkad lagstiftning och av praxis sora skapas av dorastolar. Del finnsanledning tro att de intentioner sora ligger lill grund för förslaget kanförverkligas utan lagstiftning. Organisationen framhåller särskilt att raanaccepterar dessa intentioner men ifrågasätter ora önskemålet om bättreanställningsskydd koraraer att gagnas av att del utredningsraaterial som nufinns omgående läggs till grund för ett definitivt lagförslag. Någraerfarenheter har ännu inle kunnat vinnas av lagstiftning och enväsentlig del av utredningens arbete återstår. Soraförut har närants förordar vissa reraissinstanser att Irygghetsfrågorna lösesavtalsvägen och inte genom en generell lagstiftning. Utredningen kritiserasockså av en del remissinstanser för att inle ha analyserat det värde fråntrygghetssynpunkt som den föreslagna lagen om anställningsskydd kan koraraa attfå och för att raan inle har gjort någol försök att analysera deföratsättningar sora kan finnas för alt skapa det åsyftade skyddet. Enligtdessa reraissinstanser har utredningen också alltför ensidigt beaktatarbetslagarnas intressen. I dessa avseenden koramer kritiken frärast från SAF,SFO, SHIO, . Föreningen , SAF:sallmänna grupp, byggnadsindustriförbundet och . Sora närmare koraraer att redovisas i avsnittet 2.1 anseråtskiUiga remissinstanser alt den föreslagna lagen om anstäUningsskydd ärraycket koraplicerad tUl sin utforraning och inte tiUnärraelsevis fyller dekrav på enkelhet och klarhet sora raåste ställas på en arbetsrättsliglagstiftning. Invändningar av delta slag görs däreraot nästan inte alls raotförslaget lill lag ora vissa anstäUningsfrämjande åtgärder. SAFframhåller inledningsvis i sitt remissvar att antalet tvister som hängersararaan raed uppsägning från arbetsgivarens sida är genoragående ringa ochall en internalionell järaförelse torde ge vid handen att i dettahänseende intar något av en särställning. I genorasnitt hänskjuts mindre äntvå fall från hela det geraensararaa SAFLO-området till arbetsraarknadsnäranden.Andra lagutskottet förklarade att frågan ora lagstiftning inle bordeaktualiseras förrän det eventuellt visat sig att avtalsvägen ärfrarakoralig. Sedan detta uttalande gjordes har enligt SAF:s raening ingentinghänt som sakligt sett motiverar att man nu genomför en generell lagstiftning ifråga om uppsägningsrätlen. Utredningens förslag innebär en raarkant avvikelsefrån utvecklingen kring huvudavtalet, företagsnämndsavtalet och senare avtal iolika trygghelsfrågor. Till förraån för lagsliftnmgsalterna-tivet fraraföravtalsvägen kan endast två skäl anföras, nämligen dels den omständigheten allalla arbetsgivare inte är kollektivavlalsbundna, dels del förhållandet attoorganiserade arbetstagare inle kan söka sin rätt på samraa sätl som deorganiserade. SAF anser alt dessa skäl inte är tungt vägande och framhåller attraan troligen komraer all beklaga en utveckling varigenoralagstiftnmg ersätter det av arbetsmarknadsparterna skapade systeraet. Orastatsraakterna avsåg att skapa en raralagsliftning sora innehållergrundläggande principer i fråga ora uppsägningsrätlen, skulle organisationernabehålla den vikliga uppgiften alt utforraa närraare regler sora är anpassadeefler förhållandena i olika branscher och företag. Emellertid ulgår förslagetinle från en sådan uppläggning ulan tanken är alt genom lagstiftning söka lösaalla förat-sebara problem. Enligt SAF leder en sådan målsättning med nödvändighetlill en invecklad och svårbemästrad lagstiftning sora i själva verket rainskararbetsmarknadsparternas möjligheter att påverka och lösa uppkoraraande problempå ett flexibelt sätt. Tyngdpunkten för tUlärapningen av reglerna omanställningstryggheten och lösningen av tvister i uppsägningsfrågor koramer attförskjutas från avtalsparterna till dorastolarna. Detta drag är enligt SAFsynnerligen betänkligt och den nu- varande ordningen raåste anses vida överlägsen metoden attlåta domstol bedöma och avgöra de skiftande förhåUanden sora föreligger videxerapelvis driftsinskränkningar. Sora förslaget nu gestaltar sig innebär detett raycket allvarligt ingrepp i den förhandlingsordning sora harbyggts upp på det lokala och det centrala planet. Vidarekritiserar SAF avsaknaden av en analys av de föreslagna reglernas värde frånIrygghetssynpunkt. Tryggheten för de anställda är enligt SAF i fräraslaruraraet beroende av näringslivels förmåga att expandera och av förelagensraöjligheter att verka effektivt och lönsarat, liksora av företagens möjligheteralt på ett rimligt sätt kunna anpassa sig efter de förhåUanden sora hängersararaan raed konjunkturväxlingar eller ändringar i den ekonoraiska politiken.Utredningen förbigår raed lystnad den rollfördelning sora bör finnas raellansarahälle och företag då det gäller att raöta arbetslöshetens problera. Bördanläggs i betydande grad på det enskilda företaget såväl när det gäller attrigoröst iaktta långa uppsägningstider sora när det gäller belastningarna i enpermitle-ringssituation. Utredningen diskuterar inte heller den avvägning somrimligen bör göras mellan äldre och yngre i fråga om sysselsättningen. EnligtSAF bör det regelsystem sora skall tillämpas i saraband raeddriftsinskränkningar nämligen ta hänsyn tUl samtiiga arbetstagargrupper och sålundaäven de yngre. Ett genomförande av lagstiftningen medför också alt detoraedelbart uppslår en betydande latent skuld för företagen, detta såväl raedhänsyn till de långa uppsägningstiderna som till de ytterligare förlängningarav anställningsförhållandet soni förslaget förutsätter. Detla skuldförhållandefår synnerligen besvärande återverkningar särskilt för små och raedelstoraföretag. Kredilvärdighelen påverkas både hell allraänt och raed hänsyn lill attden förmånsrätt sora är förenad raed lönefordringarna effektueras på bekostnadav befintliga företagsinteckningar. Enligt SAF koramer de långtgåendeadministrativa och ekonoraiska förpliktelser sora förslaget lägger påarbetsgivarna att föranleda många arbetsgivare, särskilt raindre och medelstoraföretag, att orapröva sin verksarahet. Man kan därför räkna raed en ökadfrekvens av förelagsnedläggelser och en negativ inverkan då del gällernyetablering av företag. SAF anser också ofrånkomligt att förslaget i sinhelhet koramer att raedföra att förelagen blir raera återhåll-sararaa ochförsiktiga vid anstäUning av ny personal. Detta gäller inle endast äldrearbetssökande utan torde göra sig gällande i fråga ora an-stäUningsfrågor överhuvud taget. Mot denna bakgrand understryker SAF nödvändigheten av attlagstiftningen ora anställningsskydd i vart fall görs dispositiv och läggerfrara en rad synpunkter på hur en sådan lagstiftning bör ulforraas. Också SFOifrågasätter starkt lärapligheten av att försöka lösa trygg-hetsfrågoma genoraen långtgående och detaljrik lagstiftning. Förslaget innebär enligt SFO:sraening kraftiga ingrepp i de avtalssystera och saraarbelsrelationer sora harbyggts upp av arbetsmarknadens parter under raånga års arbete. Att flytta överväsentliga uppgifter i Irygghetsfrågorna från förhandlings- ochsararådssysteraen lill dorastolarna slår klart i strid raed den utveckling sorai övrigt pågår mot ökad samverkan mellan parterna och ökat inflytande för deanställda på alla beslutsnivåer i förelagen. SFO anser att raan genora en detaljeradlagreglering riskerar att få ett stelt och osraidigt systera med stor inbyggdtröghet och betydande svårigheter till anpassning vid ändrade förhållanden. Ensådan ordning kan innebära ett allvarligt hol mol den sam- hällsekonoraiskatUlväxten och en förskjutning av tyngdpunkten från tUlväxlbefrämjande rörlighetpå arbetsmarknaden i riktning mot ett kraftigt förstärkt, närmast konserverandeskydd för den enskUdes existerande anstäUning. Det är stor risk att deogynnsararaa effekterna vid en totalbedöraning kan visa sig väga tyngre än deåsyftade värdefulla resultaten. SFO förordar att frågan om lagstiftning nuställs på framliden och alt arbetsmarknadens parter får tillfäUe att pröva oraoch i vad mån de aktuella frågorna kan lösas avtalsvägen. Överläggningar skullekunna föras med utgångspunkt från utredningens förslag. Visar det sig att maninte kan komraa fram avtalsvägen, bör del fortsatta arbetet inriktas på altåstadkomma en grundläggande ramlagstiftning. Under alla förhållanden behövs detenligt SFO mera tid för granskning, diskussion och belysning av utredningensförslag innan detla upphöjs lill lag. SHIO framhåller attåtgärder och bestäraraelser raed syfte alt värna ora och ökaanställningstryggheten bör utforraas med beaktande av konsekvenserna inte baraför de anställda utan också för företagen. Enligt SHIO:s mening tillgodoserutredningens förslag inle detta krav. Om förslaget genomförs kommer det attmedföra betydande problera för alla företag, särskUt för de mindre ochraedelstora. De ekonomiska konsekvensema kan bli allvarliga förarbetskraflsinlensiva mindre företag och man får räkna raed all ett stort antalföretag komraer att läggas ned. Många förelags omsättning är beroende avoffentUga myndigheters beslul. Enligt SHIO är del orimligt alt företagen inlefår möjUghet all justera sin personalstyrka efter de vUlkor som myndighetemapåbjuder. En skattefri fond skulle åtminstone till en del kompensera företagenför sådana risker. SHIO anser alt en oraprövning helst ge-i avvaktan härpåutredningens förslag. anser det helt förkastligt att mer eller raindre tvångsvissöka hålla kvar arbetstagare, sora ett företag kan erbjuda arbete,med hjälp av en i praktiken indispositiv lagstiftning. Sysselsättningsstimulansmåste enhgt föreningens mening åstadkoraraas raed andra raedel, i synnerhet närdel gäller all anstäUa äldre och handikappade. En anslällningsstiraulerandeåtgärd som kan vidtas är att låta arbetsgivaravgiften minska raed åldem ochkombinera denna åtgärd med en lägre uttagspröcent för ATP i fråga om äldre ochhandikappade. Man skulle också kunna öka bidragen från det aUraänna tiU företagsom anställer personal raed så nedsatt arbetsförraåga att del behövs särskildaanordningar för deras sysselsättning. Vidare frarahåller föreningen raåsle ses som en omyndigförklaring av arbetsmarknadensparter och sora ett av arbetstagarorganisationerna beställt utredningsuppdragsora syftar till löneförraåner för de anställda utöver den sora kan nås vidförhandlingsbordet. Föreningen anser att den utveckling sora har ägt rurasedan 1971 års lagstiftning trädde i kraft är allvarlig. Arbetsgivarnas attitydtill den äldre arbetskraften håller gradvis på alt ändras. Man undviker istörre utsträckning att anställa äldre och den tidigare starka socialaansvarskänslan förträngs. Enligt föreningen är det förståeligt attarbetsgivarsidan reagerar raot lagar på ett område där raan haft intryck av attraan visat stor hänsyn. Skall arbelsraarknadsparternas skälighetsbedömningersättas med den ovanligt stelbenta och krångliga lagstiftning som utredningenhar föreslagit, anser föreningen att man tar ett steg tillbaka i utvecklingen. Byggnadsindustriförbundetuttalar alt utredningen endast har fastställt nivånpå anställningstryggheten och med stor detaljrikedom beskrivit kvaliteten pådel eftersträvade anställningsskyddet. Däremot har raan inte gjort någol försökalt analysera ora det finns föratsättningar för all skapa ett sådant skydd.Samhällets möjUgheter alt erbjuda den anställde anställningsskydd begränsasenligt förbundet av vad produktionen raed tillräcklig grad av bibehålleneffektivitet och lönsarahet förmår bära. Går man längre kommer skyddet snabbiatt urholkas och bli obefintUgl för stora kategorier arbetstagare, eftersomerforderUga resurser då inte koramer att finnas i form av kapital ocharbetstillfällen. Utredningen borde enligt förbundet ha undersökt förslagelskonsekvenser för företag och sarahälle samt frågat sig hur produktivitetenkoraraer att påverkas och vilka merkostoader som kommer att uppslå för olikaföretagskategorier i form av uppsägningslön, skadestånd, ökadepersonaladministrativa insatser m. ra. Vidare borde utredningen ha undersöktvUka möjUgheter företagen kan länkas ha att anpassa sig till lagförslaget. Avövriga remissinstanser som har en negativ inställning tiU förslaget kan . Föreningen arbetsgivareorganisation och . 2 Anställningsskyddet 2.1 Inledning Fleraremissinstanser, även sådana sora har en positiv inställning till förslaget istort, anser att den föreslagna lagstiftningen ora anställningsskydd intefyller de krav på enkelhet och klarhet sora raåste ställas på en arbetsrättsliglagstiftning. framhåller att del är av stor vikt att lagen blir såenkel och lättillämpad som raöjligt. Hänsyn till den ensldlde arbetsgivarenkräver alt regelsysteraet inte är för svårtillgängligt och att dethandlingsmönster sora åläggs inte är för komplicerat och detaljrikt.Från rättssäkerhetssynpunkt är det också viktigt att avgöranden, som denenskilde skall träffa under omfattande ekonoraiskt ansvar, inte skall annat änora så är nödvändigt vara beroende av osäkra bedömningar om rätta tiUämpningenav allraänna och oprecisa kriterier i lagen. Intresset av säkerhet och rättvisai prövningen inför domstol av uppkommande tvister talar i sararaa riktning.Enligt hovrättens raening koraraer svårigheter att uppslå genom att lagen är avett inte ringa omfång och åtminstone delvis påfallande koraplicerad till sinuppbyggnad. De större organisationerna på arbetsraarknaden torde ha resurseratt koraraa till rätta med dessa problera men det torde bli svårare för mångamindre organisationer och för oorganiserade arbetsgivare och arbetstagare attgöra det. Enligt hov-rätlens mening kan man inte heller bortse från risken allde i vissa fall alltför grova reglerna i lagförslaget koraraer att fåverkningar sora inte har varit avsedda. Arbetsdomstolens ordförande anser attlagförslaget är täraligen korapliceral såväl tUl sin allraänna uppbyggnad sorai enskildheter och att del koraraer att raedföra vissa tUlärapningssvårigheler.Han befarar att svårigheterna blir störst för raindre oorganiseradearbetsgivare. Iögonfallande är vidare enligt hans raening all raan i betydandeomfattning har gjort tillägg lill eller undantag från lag- texten i motiven till olika bestämraelser. Med hänsyn tillde stränga sanktioner sora skall tUlämpas om raan handlar i strid raot lagenbör de förpliktelser sora åvilar arbetsgivaren koraraa till godtagbart uttryckredan i lagtexten. I annat fall blir följden lätt en inte önskvärd rättsotrygghet.Enligt hans raening är det uppenbarligen inle heller riraligt ora en rikligförståelse av de grundläggande reglerna i en lag raed så oraedelbar betydelseför allraänheten skulle i dagligt bruk förutsätta tillgång till lagensförarbeten. anser att den föreslagna lagtexten bör undergå engenoragripande oraarbetning. Kritik kan enligt sarafundet frärast riktas raotde många hänvisningar som görs. I vissa fall har dessa tillkorarait för attundvika upprepningar raen i åtskilliga fall har de endast tUl uppgift att göraläsaren uppraärk-sam på alt ytterligare bestämraelser som rör en viss situationåterfinns i andra paragrafer. I den mån hänvisningarna är nödvändiga förfull-sländigheten i en viss paragraf torde en upprepning vara alt föredra. Omhänvisningen inte är nödvändig för läsningen av paragrafen, bör den utgå och istället tas in i en kommentar tiil lagtexten. Samfundet anser vidare att manbör överväga alt ändra systematiken så att vissa bestäraraelser, t. ex. förarbetstagare sora har nått pensionsåldern, förs sararaan lill en paragraf.Eftersora det redan finns orafattande lagstiftning ora arbetsgivares ocharbetstagares rättigheter och skyldigheter och ytterligare lagstiftning kanväntas på detta oraråde, bör raan enligt sarafundet också överväga att förasamraan de olika lagarna till en särskild arbetsbalk. Kammarrätten iStockholm, SAV, , ,, arhetsrättskommittén, , SR och Föreningen anser det också önskvärt alt lagstiftningen oraanställningsskydd förenklas. SAF,juridiska fakulteten vid . ,och är raycket kritiska mot lagförslagets tekniskakaraktär. Enligt SAF rör det sig ora ett synnerligen invecklat förslag som ärså bemängt med juridiska konstruktioner att även arbetsrättslig expertis kommeratt få svårigheter alt tiUgodogöra sig dess innehåll. På flera punkter är förslagetoklart och motsägelsefullt. De stora förelagen med tillgång till administrativoch juridisk expertis kan raöjligen någorlunda tillfredsställande behärska enlagstiftning av den beskaffenhet sora speglas i förslaget. Detta lorde dockinte kunna ske utan att dessa företag tvingas lill en betydande utbyggnad avpersonalfunktionerna. För den slora raängden små och raedelstora företag är detdäreraot enligt SAF oraöjligt att tillärapa lagförslaget på ett riktigt sätt.Det är inle endast del stora antalet paragrafer i förslaget sora lägger hinderi vägen ulan också de talrika och för icke-specialislen svårfångadehänvisningar sora finns mellan olika paragrafer. Därtill koraraer att enutomordentligt stor mängd anvisningar finns i motiven. Dessa anvisningarpräglas av två drag. Å ena sidan är de av eri utpräglat juridisk-tekniskkaraktär sora kräver ett noggrant studlura innan innebörden blir klar. Å andrasidan nöjer sig anvisningama ofta riied att på den enskilde lägga uppgiften attgöra en bedöraning i enlighet raed lagförslagets anda eller med vad som utgörett naturhgt betraktelsesätt eller liknande. I betydande grad blirarbetsgivaren enligt SAF hänvisad lUl rent skönsmässiga bedömningar för vilkahan inte har annan ledning ur lagförslaget än vissheten att han drabbas avstränga påföljder om han råkar handla fel. Mot denna bakgrund uttalar SAF altförslaget inte tillnärraelsevis fyller kravenpå enkelhet och klarhet och att betydande förbättringar måste göras i dessahänseenden ora lagstiftning skall koraraa tUl stånd. viduniversitetet i frarahåller alt lagtexten på flera olika punkter har gettsen vag eller obestämd form. Genom upprepade formuleringar av typ"skäligen", "särskUda skäl", "synnerliga skäl"etc har ansvaret för utformningen av reglernas innehåll överlämnats tUlrättstillämpningen. På andra ställen i förslaget har man konstrueratdetaljerade och komplicerade regler. Båda dessa tendenser raåsle enligtfakultetens mening medföra att det komraer all ställas synnerligen stora kravpå enskUda arbetsgivare och arbetstagare när del gäller att fastställa lagensinnehåll och konsekvenser. 2.2Förslagets omfattning m. ni. Desakkunnigas uttalande att man liksora vid 1971 ärs lagstiftning bör utgå frånrådande uppfattoing när del gäller att bestäraraa arbetstagarbegreppet kräverenligt några remissinstanser, bl. a. SAF, LO och , ettförtydligande under det fortsatta lagstiftningsarbetet. anseratt frågan om innebörden av detta begrepp inle har blivit tillräckligt utredd.Under senare år har tolkningen av begreppet tilldragit sig betydande intresse,bl. a. i samband med utbyggnaden av socialförsäkringslagstiftningen. Det finnsnu ett flertal olika arbetslagarbegrepp, särskilt då ett snävare civilrättsligtoch ett vidsträcktare socialrättsligt. De s. k. beroende uppdragslagarna utgörett gränsskikt mellan de olika begreppen. Sarafundet föreslår att man i lagenom anställningsskydd ger arbetstagarbegreppet en tolkning som i vart fall ärsnävare än den sora nu gäller enligt socialförsäkrings-lagstiftningen. För ensådan lösning talar enligt samfundet att vissa bestäraraelser i lagen, t. ex.bestämraelserna ora skyldighet att erbjuda annan anställning och oraföreträdesrätt till fortsall eller ny anställning, blir svåra att tillärapa ifråga ora verksamhet som är typisk för bl. a. beroende uppdragstagare. EnligtSAF lorde utredningen ha utgått från alt det är det civilrättsligaarbetstagarbegreppet som skall läggas till grund för tillämpningen. SAF delardenna uppfattning. LO anser att arbetstagarbegreppet skall ges en vidsträckttolkning och all det bör framgå att beroende uppdragstagare omfattas avlagstiftningen. LO föreslår därför ett tillägg i likhet med vad sora finns iarbelsfredslagar-na. Enligt LO skuUe det också vara önskvärt om omfattningen avkonstruerade uppdragsförhållariden på något sätt kunde begränsas genomlagstiftningen. Skogsarbelareförbundel lar också upp frågan om uppdragstagarnasställning. En uppdragstagare som i förhållande till uppdragsgivaren har enställning sora i allt väsentligt överensstämmer raed vad sora är utraärkandeför en anställds förhållande tUl arbetsgivaren bör enligt förbundet orafattasav lagen. Som exempel nämner förbundet traktorförare som utförvirkeslransporler med egen traktor åt större skogsbolag.