prop · FW0377 · 1973-12-31 00:00:00 — Språk- och matematikämnenahar två parallella kurser allmän och särskild kurs vilket innebär att varjehögstadium som regel måste ha minst två lärare i vart och ett av dessa ämnen.För att hela tjänster skall kunna skapas kan därför viss tjänstgöring påmellanstadiet enligt bestämmelserna i skolstadgan behöva inräknas.Ämneskombinationen tyska-franskapassar inte vid ett litet högstadium, eftersom båda dessa ämnen ärtillvalsämnen och läggs på schemat. För övningsämnenas vidkommandegäller att hela tjänster kan organiseras antingen med hjälp av timmar på låg-och mellanstadiet eller genom att skolan »lånar» lärare någon dag frånen annan högstadieskola. Också i tillvalsämnena ekonomi och konst torde lärarefrån annan högstadieskola behöva anlitas, 3.2.4Skolöverstyrelsens förslag om särskild samordnad gymnasieskola Deallmänna principerna för planeringen av skolorna på det gymnasiala stadietavgjordes genom beslut vid riksdag (prop, 1964: 171, SäU 1964: 1höstsessionen, rskr 1964: 407), Även beslutet om den nya skolformen,gymnasieskolan, utgick från dessa principer (prop, 1968: 140, SU 1968: 195, rskr1968: 404), Med utgångspunkt i dessa principer har SÖ:s planeringsarbeteinriktats på att det fuUa genomförandet av gymnasieskolan skulle tajämförelsevis i anspråk, I SÖ:s organisalionsbeslut för läsåret1971/72 gjordes klar åtskillnad meUan införandet av linjer och inrättandet avspecialkurser. För att linjer skulle anordnas krävdes möjlighet att överblickaden långsikliga planeringen. Linje inrättades t, v, medan specialkursinrättades i sänder. Specialkurser inrättades såväl på som utanför g-orterna. Elevintressetför olika studievägar påverkar självfallet den fortsatta planeringen. Desenaste åren har medfört en tydlig minskning av antalet förstahandssökandetill de tre- och fyraåriga medan antalet ökat till flera av de tvåårigalinjerna. Möjligheterna att bedöma den kommande utvecklingen är dock osäkra.Utvecklingen kan bl, a, påverkas av förändringar inom den högre utbildningeneller genom införandet i någon form av ett system med återkommande utbildning.Även vuxenutbildningens omfaltning och inriktning kan komma att spela roll.Allmänt kan dock sägas att viss återhållsamhet bör iakttas vid dimensioneringenav de treåriga humanistiska och samhällsvetenskapliga linjerna och att detökade elevintresset för vissa tvååriga linjer ger ökad aktualitet åt fråganhuruvida dessa linjer bör läggas ut på fler orter än . Fleraav dagens g-orter Ugger i områden med stark befolkningsminskning. En spridningav gymnasieskolans organisation får både positiva och negativa effekter. Genomatt åtkomligheten ökar underlättas naturligtvis elevernas skolgång på flerasätt, Å andra sidan kan detta leda till att elevernas valmöjligheter minskargenom att gymnasieskolan då på flera orter blir mindre fullständig.Möjligheterna att integrera undervisningen på olika linjer minskar också.Kostnaderna för en sådan spridd gymnasieskola blir dessutom som regel betydUgthögre. Omen mindre fullständig gymnasieskola inrättas, löper man risken att elevernafrån orten kommer att välja någon av de där befintliga linjerna, även om den inte svarar mot deras egentligaintresseinriktning, SÖ har påbörjat en undersökning som avser att belysa dessaförhållanden. Man vill vidare undersöka om eleverna har reellt Uka tillgång tUlutbildningsmöjligheter och vilken vikt som tillmäts elevernas önskemål jämförtmed arbetslivets efterfrågan och befintliga utbildningsresurser. Särskiltintresse skall ägnas frågan vilka konsekvenser en ojämn fördelning avstudievägar på olika orter får för elevrekryteringen. Det framtagnamaterialet är alltför begränsat för att några säkra slutsatser skall kunnadras. Jämsides med detta projekt har även utförts en undersökning inriktad påstudium av olika regionindelningar för bl. a. planeringen av gymnasieskolan. rapport har SÖ utarbetat förslag till ny regionindelning förgymnasieskolan. Systemet föreslås innehålla fyra nivåer: sex ulbildningsregioner,19 skol-blocksregioner, 65 skolblock och som minsta enhet 271 kommunblock. Antalet 16-åringar i dagens g-regioner beräknas understiga400 i 16 regioner . 1980 beräknas motsvarande siffra vara 21, Dennautveckling aktualiserar frågan hur de nuvarande g-orternas fortbestånd skallkunna tryggas. bör man ta hänsyn till att såväl som år 1980det finns och kommer att finnas orter, som kan diskuteras som g-orter i nya g-regionermed samma elevunderlag som de svagare av de nuvarande g-regionerna. Antaletsådana områden är f, n, 510, Om elevunderlaget understiger 400 16-åringar måste antaletstudievägar i gymnasieskolan bli begränsat. Skall ett urval av såvälteoretiska som yrkesinriktade linjer kunna erbjudas måste därför en särskildorganisation skapas, där uppsättningen av linjer representerar samtliga treförutvarande självständiga gymnasiala skolformer gymnasium, fackskola ochyrkesskola. Vissa linjer har erfarenhetsmässigt svårigheter attrekrytera elever i regioner med litet elevunderlag. Vissa linjer är direktplanerade att ha ett upptagningsområde större än en g-region. Dessa olikalinjer är fyraårig teknisk linje, tvåårig teknisk linje, musiklinjen, bygg- ochanläggningsteknisk linje, beklädnadsteknisk linje, livsmedelsteknisk linje,träteknisk linje, vårdlinjen samt jord- och skogsbrukslinjerna. De linjer somåterstår sedan dessa Unjer frånräknats motsvarar vid ett elevunderlag av 300 16-åringarett schablonmässigt elevantal av 200 elever i årskurs 1 och totalt ca 500elever i hela gymnasieskoleenhelen. Med detta underlag kan följande organisation skapas: Beräknat iin- tal elever åk 1 Förslag (antal elever) En region med denna organisation skulle således kunna taemot av årskullen på treåriga linjer, på tvååriga teoretiska linjeroch på tvååriga yrkesinriktade linjer. Ett relativt allsidigt urvalstudievägar skulle kunna erbjudas som avlänkningen skulle blimåttlig, SÖ kallar den föreslagna organisationsmodellen för särskild samordnadgymnasieskola. Om den särskilda samordnade gymnasieskolan skall kunnaerbjuda ett acceptabelt antal studievägar som kostnaderna hålls på engodtagbar nivå måste möjligheterna till samordning av olika studievägarundersökas. /71 bedrivs vid i viss försöksverksamhetmed ändrad gymnasial organisation, innebärande samläsning mellan bl, a, detreåriga humanistiska, samhällsvetenskapliga och ekonomiska linjerna.Timplanerna för dessa linjer har därvid jämkats i förhållande tillnormalplanen, Ätgärder syftande till en längre gående samordning bör dock ävenkunna prövas, varvid följande åtgärder kan länkas: 1, Möjligheternatill samläsning utvidgas för vissa ämnen till alt gälla såväl två-, tre- och i undantagsfall fyraåriga linjer. Möjligheter till samläsning mellan olikaårskurser bör också prövas, 2, I ämnen medlåga elevtal bör man pröva en kombination av korrespondensundervisning och lärarleddundervisning, 3, Antalettillvalsämnen begränsas något, 4, förenklas. Särskilt bör organisationen i årskurs 3 uppmärksammas. 5, Läroplanen förenklasgenom att vissa grenar sammanslås. Detta bör särskilt kunna prövas i årskurs 3av den treåriga ekonomiska linjen, 6, Antaletstudievägar inom den ekonomiska sektorn minskas. Det bör vara möjligt med enlångtgående samordning mellan de två- och treåriga ekonomiska linjerna, och manbör även pröva möjUgheterna av att samordna kursplanerna på den tvåårigaekonomiska linjen och distributions- och kontorstekniska linjen, 7, Antaletstudievägar inom den tekniska sektorn begränsas. Den långt drivnaspecialiseringen på de tekniska linjerna i gymnasieskolan gör en samordningsvår, men man kan överväga en minskning av denna specialisering, vilket kanmöjliggöra viss samordning såväl mellan de fyra- resp, tvååriga tekniskalinjerna som mellan de tekniska linjerna och vissa yrkesinriktade linjer, t,ex, verkstadsteknisk linje och el-teleteknisk linje. Särskildsamordnad gymnasieskola bör enligt SÖ kunna inrättas på orter med ettelevunderlag av ca 300 16-åringar dels på redan befintliga g-orter med vikandeelevunderlag, dels på orter med gymnasial utbildning motsvarande den tidigareyrkesskolan. Enligt prop, 1964: 171 borde skolor med treårigagymnasielinjer kunna inrättas på ytterUgare ett tiotal orter utöver redan befintUgag-orter. har sådana skolenheter upprättats på tre nyaorter och beslut föreligger.om igångsättande på ytterligare fyra. En genomgångav landels tätorter visar alt endast ell fåtal tätorter med mer än 12 000invånare saknar gymnasieskola, medan endast ca en tredjedel av tätorterna medfärre än 12 000 invånare har gymnasieskola med treåriga linjer. Gjorda beräkningar visar att kostnaderna för nyetableringpå mindre orter är betydande, även om redan befintliga lokaler till viss delkan utnyttjas. Erfarenheterna visar att en betydande nybyggnation måste skeäven där det befintliga lokalbeståndel från början bedömdes som gott. Frågan om övergång från inrättad specialkurs tillmotsvarande linje på orter, där man inte bedömer det som lämpUgt att inrättatreåriga teoretiska linjer enligt den särskilda samordnade gymnasieskolans modellfår prövas från fall till fall. Här måste man noga väga bl, a, nackdelarna medett ensidigt urval studievägar mol önskemålet att erbjuda utbildning enligtläroplan för linje i stället för specialkurs. På flera håll har förslag väckts om att inom en g-regionfördela gymnasieskolans linjer på två skilda orter. Fördelningen av studievägarnakan givetvis göras på flera olika sätt och efter olika principer. De ekonomiskakonsekvenserna skiljer sig avsevärt ål mellan olika fördelningsmodeller, Ivissa fall torde dock frågan om gymnasieskolans organisation inle kunna avgörasförrän kommunsam.manläggningarna är avslutade , Fördelningenav linjer av gymnasieskolan på skilda orter inom samma g-region gäller då delsfrågan om uppdelning på en eUer flera skolenheter inom en kommun,dels frågan om kommunalt samarbete mellan olika kommuner inom samma g-region.Ärenden av det första slaget får då prövas som en skolenhetsfråga. Vad gällerärenden av det andra slaget avser SÖ att överlägga med de kommuner för vilkadessa frågor då är aktuella, I skrivelsen har SÖ lagt fram förslagtill timplan för en modell av den särskilt samordnade gymnasieskolan. Förslagetbygger på en horisontell samordning av de treåriga ekonomiska, humanistiska ochsamhällsvetenskapliga linjerna i samtliga årskurser och av den treåriganaturvetenskapliga och den fyraåriga tekniska linjen i årskurserna 1 och 2,Årskurs 3 och 4 på den tekniska linjen förutsätts ej bli anordnade påhemorten. Samläsning i årskurs 3 mellan å ena sidan de treåriga ekonomiska,humanistiska och samhällsvetenskapliga linjerna eller del därav och å andrasidan den naturvetenskapliga linjen skall ske i den omfaltning det ärorganisatoriskt möjligt. Förslag till timplan för de tre- och fyraåriga linjerna ien särskild samordnad gymnasieskola Sv 3 3 3 3 4 4 4 3 En 3 3 3 3** 2 2 2 2 B/C 3* 3* 3 3 4 4 4 Hi 223 3 _33 Ps 2 1/0 _ _ _ _ Sh 3 3 3 2,5 4 4 2 Mu/Te Ö/2 2/0 Ma 363 4 555 Nk 4 0/3 _ _ _ _ Fy 2,5 4 _ _ _ 4 Ke 2,5 4 _ _ _ 1 Bi _ _ _ 2/0 3 Te 3 0/7 Fe 2 6/0 9 Rd/Di/Fv _ Praktik 3 0/3 _ _ _ _ Ktk _ _ _ _ 0,5 Ms 2/0 2 Gy 3 3 2/3 2 2 2 2 2 TTF 111 1 1111 33 37 34/32 32/37 32 31 31 31 * C-språk 4 vtr ** 1 vle En har flyttals frän åk 3 T tillåk 2 T Förslaget innebär alt antalet elevveckolimmar ökar med 2,5på den treåriga ekonomiska linjen, med en veckotimme på den naturvetenskapligalinjen och med fyra veckolimmar på den fyraåriga tekniska linjen, I årskurs 1är timplanen identisk dels för de treåriga ekonomiska, humanistiska ochsamhällsvetenskapliga linjerna dels för den naturvetenskapliga och fyraårigatekniska linjen, I årskurs 2 undervisas eleverna på den ekonomiska linjenseparat från eleverna på de humanistiska och samhällsvetenskapliga linjernaunder , medan eleverna på de humanistiska ochsamhällsvetenskapliga linjerna undervisas separat under sex veckotimmar.Eleverna på den naturvetenskapliga linjen undervisas separat från eleverna påden tekniska linjen , medan eleverna på den tekniskalinjen undervisas separat . De senare har dessutom treveckotimmar praktik, I årskurs 3 undervisas eleverna på de ekonomiska,humanistiska och samhällsvetenskapliga Unjerna gemensamt under elvaveckolimmar, eleverna på två av dessa linjer under ytterligare 20 veckolimmarmedan eleverna på den ekonomiska linjen undervisas separat under 14veckotimmar. Eleverna på den naturvetenskapliga linjen kan om elevantalettillåter samläsa med en eller två av de ekonomiska, humanistiska ellersamhällsvetenskapliga linjerna , SÖ:s förslag byggerdelvis på erfarenheter från försöksverksamheten i , Enligt SÖ bör en försöksverksamhet med särskild samordnadgymnasieskola anordnas på ett par orter i landet. Följande kommuner som ejuppfyller kraven på elevunderlag för konventionell gymnasieskola har ingettframställningar om inrättande av treåriga linjer i gymnasieskolan eller omförsöksverksamhet med särskUd samordnad gymnasieskola: , , ,, , , , och , Korrespondensundervisning på gymnasial nivå har bedrivitssedan läsåret 1958/59 och försök med särskild gymnasial undervisning i glesbygdsedan läsåret 1969/70, SÖ har under /72 genomfört en utvärdering avdenna verksamhet. Dessa former av glesbygdsundervisning synes fylla ett behovför glesbygdens befolkning. Korrespondensundervisning på gymnasial nivå hardock varit i funktion alltför för att man skall kunna dra några säkraslutsatser om deras sätt att fungera, SÖ finner det önskvärt alt en endaorganisationsform för gymnasial utbildning i glesbygd kommer till stånd. Denpågående försöksverksamheten bör fortsätta ytterligare någon tid i syfte attleda fram till en sådan enhetlig form. bör verksamheten kunnabyggas ut till ytterligare några orter och vissa justeringar göras i undervisningensuppläggning i anledning av vunna erfarenheter. Bl, a, bör man pröva andraformer för preparandkurserna och för den tredje års- kurseni korrespondensundervisningen på gymnasial nivå och ökade insatser bör görasför att få fram lämpliga läromedel, SÖ föreslår också att utbildningskurser omminst en veckas längd anordnas för dem som tjänstgör som handledare vid dessaskolor. Kostnaderna för en kurs med 30 deltagare beräknas lill , ochbör beräknas under anslaget Lärares fortbildning m, m, F, n, utgår statsbidragtill resekostnader för handledarnas besök vid modergymnasieskolan. Statsbidragbör även utgå till resekostnader för besök vid skolan av lärare vidmodergymnasieskolan. De flesta här aktuellaskolor finns på mindre orter, där det ibland kan vara svårt att få underlag förkurser inom vuxenutbildning i mer än ett fåtal ämnen. En kombinationmellan vuxenutbildning och ungdomsutbildning är här ändamålsenlig, vilketenligt SÖ bör kunna undanröja uppkomna hinder, 3.3Engelskspråkig undervisning på gymnasial nivå IStockholm finns fyra skolor med undervisning på främmande språk, nämligen dels Anglo-AmericanSchool med undervisning motsvarande grundskolestadiet på engelska, dels Tyskaskolan med undervisning på såväl grundskole- som gymnasieskolestadium, dels CoursS:t Louis med undervisning likaledes på båda stadierna. För tysk- och franskspråkigabarn till föräldrar som vistas i landet finns sålunda möjlighettill utbildning såväl på den obligatoriska skolans stadium som på detgymnasiala stadiet, I , som ingår i , finns slutligen särskild yrkesinriktad specialkurs förfinskspråkiga elever. Däremot finns ingen engelskspråkig gymnasial skola. Vid Viggbyholmsskolanstartades för ett tiotal år sedan en engelskspråkig, s. k, internationellgymnasielinje. Intagningen till denna upphörde , Dengymnasiala undervisning som återstår för engelskspråkiga ungdomar i ärden som erbjuds vid de av stiftelsen drivna internationellaskolorna. Undervisningen är emellertid huvudsakligen förlagd lill ,och , Isärskild skrivelse har skoldirektion anmält sinavsikt att upprätta en treårig engelskspråkig linje vid gymnasieskolan ikommunen under förutsättning att statsbidrag ulgår till ifrågavarande linje somtill annan linje vid gymnasieskolan saml härutöver till skolhälsovård samtkostnader för skolgång och skolmåltider enligt bestämmelserna i 22 och 24 §§kungörelsen (1970: 333) om riks-internatskolor (ändrad 1971: 345), SÖhar avgett yttrande över framställningen , Av SÖ;s yttrandeframgår bl, a, SÖ finner det önskvärt att möjlighet finnstill undervisning på annat språk än svenska inom den kommunala gymnasieskolansram. En sådan utbildningsväg bör förläggas till och organiseras somförsöksverksamhet med en klass av treårig samhällsvetenskaplig linje därundervisningen bedrivs på engelska. Som viUkor för att utbildningen skall fåanordnas bör gälla att det anmält sig minst tolv elever som tillsammans medföräldrar eller annan vårdnadshavare vistas i men ej är kyrkobokförda isvensk kommun och som har engelska som modersmål eller huvudhjälpspråk, I denmån platser finns disponibla bör även, enligt SÖ:s uppfattning, svenska eleverkunna beredas möjligheter till inträde. För utländsk elev bör kommunen fåstatsbidrag jämväl till kostnader för skolgång och skolmåltider med belopp, somgäller för motsvarande ersättning vid samverkan på skolväsendetsområde, samt för skolhälsovård. Kostnaderna bör bestridas ur förslagsanslagetBidrag till drifliTi av gymnasieskolor. Samtligaremissinstanser välkomnar utredningens betänkande och finner glesbygdensproblem utomordentUgt angelägna att lösa. Ett antal remissintanser hade dockföredragit att utredningen behandlat utbildningsfrågorna i ett störreregional- och lokaliseringspolitiskt sammanhang, så t, ex, , LOoch som efterlyser utredningenshelhetssyn på glesbygdsproblemen och den regionala utveckUngen. I några remisssvar görsinvändningar mot att glesbygdsutredningen huvudsakligen inriktat sig påskogslänen. Sålunda menar bl. a. länsstyrelserna i ochGöteborgs och län samt att skärgårdsproblemenborde ha behandlats, medan t. ex. i län pekar på attglesbygdsproblemen i sydöstra är av delvis annan art än i skogslänenoch därför borde ha ägnats större uppmärksamhet än som blivit fallet. I överensstämmelsemed dessa invändningar anpassar också ett stort antal remissinstanser sina svartill att gälla det egna områdets förhållanden. Utredningensuppfattning att man nu efter de stora skolreformer som genomförts under1960-talet kan ha skäl att räkna med att de organisatoriska förutsättningarnaför skolan skaU förbli i huvudsak oförändrade under innevarande decennium delasej av , som anser att ett sådant påstående är väl kategoriskt. Pågåendeförsöksverksamhet kan nämligen medföra en rad förändringar med organisatoriskaföljder, som med- verkar lill en lösning av glesbygdens skolproblem. a,pekar på försök med uppluckring av klassbegreppet, ökad vertikalintegrering mellan årskurser och stadier och på möjUgheten att ett minskatbehov av allernalivkurser på högstadium kan uppnås genom mer individanpassadeläromedel, en mer flexibel elevgruppering samt en smidigare resursanvändningbl, a, på specialundervisningens område. Därför torde det finnas anledning attiaktta återhållsamhet med centralisering av glesbygdens skolväsen. Utredningens principiella utgångspunkter delas i huvudsakav så gott som samtliga remissinstanser men fierlalet har något att tilläggaeller särskilt framhäva. a. och SÖ understryker riktigheten iutredningens målsättning att åstadkomma största möjliga rättvisa mellan olikalandsdelar i fråga om utbildningens standard. tillägger måhända t, o. m, bör eftersträva en högre standard i glesbygdsområdena föratt kompensera de brister utflyttningen kan ha medfört och tillgodose de behovav särskilt stöd som kan finnas, SÖ betonar att en anpassning av utbildningentill regionalt varierande förhållanden inte får leda liU att pedagogiska krav iutbildningen eftersatts och utvecklar därefter något utredningens resonemang omatt små skolenheter torde erbjuda en ur vissa synpunkter bättre studiemiljö änvad större enheter kan göra, SÖ, liksom länsskolnämnden i ,anser inte att man generellt kan hävda att sä är fallet, I varje fall tordenedläggningar i glesbygden inte leda till att stora skolenheter skapas. Snararemedför de att en eller flera andra nedläggningshotade skolenheter får ett tillskottav elever som gör att ytterligare nedläggningar kan uppskjutas, SÖ delarvisserligen utredningens uppfattning alt lika goda studieresultat kan uppnås ismå skolenheter som i större, men avgörande i detta sammanhang är ocksålärarnas sätt att planera och genomföra undervisningen och möjligheterna tillallsidig studie- och yrkesorientering vad gäller elevernas näringslivskonlakler.Ingen av dessa två remissinstanser har dock någon principiell invändning motutredningens uppfattning i fråga om utbildningens kvalitet, Samma sak kan sägas om övriga inkomna svar, där i flerafall betonas att små skolenheter har många fördelar och att kostnaderna för enkoncentration av utbildningen ofta kan bli högre än vid ett bibehållande avutspridda små enheter om sociala och miljömässiga faktorer tas med iberäkningen. Socialkonsulenterna i uttrycker delta så, altsamhällets kostnader vid bevarande av nuvarande geografiska spridning avskolenheterna torde bli lägre än de utgifter som rubbad utveckling ochsocial missanpassning medför. Denna mening framförs på liknande sätt av ettflertal länsstyrelser och kommuner i . i längår t. o, m, ett steg längre och anser att glesbygdsskolorna med sin godamiljö skulle kunna utgöra lämpliga rehabiliteringsorler för tätortsungdomar medanpassningsproblem som har behov av en lugn och harmonisk social omgivning.Österåkers kommun tillfogar att ett sådant arrangemang skulle kunna bidra tillatt göra skolornas existens oberoende av växlingar i det egna elevunderlaget,som vissa arbetstillfällen skapas för den bofasta befolkningen. De flesta remissintanserna instämmer i utredningensresonemang rörande åtkomligheten, dvs. att , förskolan och delar avvuxenundervisningen bör tillhöra den lokala serviceverksamheten medan gymnasieskolanfår anses utgöra en del av den regionala servicen. Däremot framförs från ettpar håll invändningar mot de reslidsavslånd som utredningen anser attbefolkningen i glesbygd bör acceptera, dvs. 3045 minuters restid till ettlokalt servicecenlrum och upp lill ett par limmars resväg till ett regionaltcentrum. i understryker att restidenslängd ej får vara ensamt avgörande utan hänsyn bör dessutom tas till bl. a.vägarnas beskaffenhet, LRF vill skärpa kravet på åtkomlighet så alt lokalaserviceorter kan nås och regionala centra på högst vidresa med kollekliva transportmedel. i pekar på denspeciella situation som föreUgger på , där ön som en region måste kunnatillfredsställa fler behov än andra regioner på fastlandet, som kan dra fördelav närliggande regioners serviceutbud i den mån den egna regionens ej räckertill. nämner i sitt yttrande en rad undersökningar om utbildningensåtkomlighet som utredningen ej tagit upp och drar av dessa slutsatsen att långaresor ej i någon högre grad tycks försämra låg- och mellan-sladieelevernasstudieresultat men att elever i skolformer med stora krav på hög studietakt ochgoda prestationer sannolikt missgynnas av lång skolväg. Två av utredningens principiella uppfattningar mottas avremissinstanserna med särskild tillfredsställelse. Det gäller delsutredningens övertygelse att utgångspunkten för all planering måste vara befolkningensbehov av lättillgänglig service och inle serviceinrättningarnas krav påunderlag för sin funktion, dels uppfattningen att såväl stal som kommun börvara beredda tiU relativt långtgående insatser när det gäller att upprätthållautbildningens standard och åtkomlighet i glesbygd, Endast några få remissinstanser kommenterar mer ingåendeutredningens inledande resonemang om förskolan. Det gäller ,, och , som samtliga kritiserarutredningens premisser. Övriga instanser ansluter sig till största delen tillutredningens uppfattning.