prop · FW03167 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta skulle komma till bättre uttryckom före orden "är ostridig eller styrkes" in-skjules orden "varsrätt till betalning ur denna" (jämför 5 § andra stycket SfL). Beträffande frågan om paragrafens tiUämplighet i konkurshänvisas lUl vad som anförts vid 2 § SfL. 138 § Lagrådet: Förevarande paragraf skulle vnina i tydlighet om förstapunkten omredigeras sä, att den nu i slutet upptagna hänvisningen till 92 §föres liU inledningen av punkten och hänvisningen därvid ändras till alt angeatt lös egendom sålts "i fall som avses i 92 §". I sistnämndaparagraf avses enligt ordalagen dels försäljning i det fallet, att köpeskilUngenförslår till betalning av handpanthavares eller retinents fordran, och dels,indirekt, försäljning i den situationen, att sådan rättsinnehavare enligt 71 §är pliktig att avstå från sin pant- eller retentionsrätt utan att hans fordranblir betald. Emellertid framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4 i remissprotokoUet)att försäljning av lös egendom som här är i fråga kan ske också om panthavareneller retinenten förklarar sig nöjd med att håUa sig tUl köpeskUlingen och aUtsåmedger försäljning utan hinder av alt hans fordran inte blir fullt betald. Betalningsreglemai förevarande paragraf får anses analogivis tillämpliga också på detta fall. Med ytterligare vissa formella jämkningar utöver den nyssangivna kan förevarande paragraf förslagsvis fä följande lydelse: "Om lösegendom sålts i fall som avses i 92 §, skall den borgenär, som innehade egendomenmed pant- eller retentionsrätt, få betalning såsom anges i 137 §. Finnesfordran med sjö- eller luftpanträtt, skaU dock 141 § 2 och 3 mom. hamotsvarande tillämpning." 139 § Lagrådet: Under hänvisning tUl vad som anförts under 91 § hemställerlagrådet att i 1 mom. och 3 mom. uttrycket "fartyg, som ej är infört iskeppsregistret" utbytes mot "fartyg, som ej är infört iskeppsregistret eller i motsvarande utländska register". 151 § Lagrådet: Beträffande de föreslagna bestämmelserna i förevarandeparagraf uppställer sig ett spörsmål som inte berörts i remissprotokoUet, nämligeni vilken mån rättskraft tillkommer avgörande i en tvist som kommit underdomstols prövning enligt 2 mom. eller överexekutors prövning enligt 3 mom.Situationen är snarlik den som föreligger, när rätten meddelat dom angående tvistigfordran i konkurs. Enligt 115 § KL är genom dom i tvist angående bevakadfordran allenast avgjort vUken rätt som i konkursen tillkommer fordringen (jfrNJA II 1921 s, 549 ff). Närdet gäller de nu aktuella rättskraftsfrågorna synes det vara anledning attförst behandla det fallet att någon tvist om de för fördelning tUlgängligamedlen inte föreligger. Detta kan bero på att riktigheten av det anspråk somframställs av den i första hand berättigade borgenären inte sätts i fråga elleratt annan borgenärs anspråk på medlen av förrättningsmannen lämnas utanavseende. Sedan fördelningen vunnit laga kraft blir betalningen i principbindande såväl mot gäldenären som mot dem vilka framträtt som borgenärer vidköpeskillingsfördelningen. I förhållandet till gäldenären följer detta motsätlningsvisav 153 § UL. Av nämnda lagrum framgår nämligen att gäldenären, när borgenärensaknar exekutionstitel, äger väcka talan om återvinning inom efter detatt fördelningen vann laga kraft. Beslutet om tilldelning av medel åt vissborgenär torde i praktiken säkerligen i överensstämmelse med lagens mening bli definitivt även i förhållandet mellan borgenärerna inbördes, ehuru någonåtervinningsmöjlighet här inte finns (jfr , Utsökning, 7 uppl. Från principen att, sedan fördelningen vunnit laga kraft, betalning, somborgenär uppburit enligt fördelningen, blir bindande mot övriga borgenärer ochmot gäldenären torde få göras undantag förutom för det berörda fallet,när gäldenären inom föreskriven lid väckt talan om återvinning för dels fallnär fördelningsbeslutet undanröjes efter att ha angripits med extraordinärträttsmedel och dels fall när borgenär som erhållit betalning gjort sig skyldigtill svikligt förfarande (jfr , Förfarandet vid exekutiv försäljningav fast egendom, 2 uppl. s. 168). Vad härefter angår detfallet att tvist föreligger vid köpeskillingsfördelningen och borgenärenhänvisas att väcka talan enligt 2 mom., utgår lagregeln från att processenskall föras mellan den borgenär som påslår den tvistiga fordringen, å ena, ochde sakägare som enligt sekundärfördelningen är berättigade lill de omtvistademedlen, å andra sidan. Sådan sakägare kan vara annan borgenär men också gäldenäreni fall när denne på grund av ägarhypotek eller eljest är enligt sekundärfördelningenbelalningsberältigad. Vad nu sagts om partsförhållandena i en process enligt 2mom, torde överensstämma med nu gällande ordning (jfr , Utsökning, 7uppl. s. 182). Det är tydligt, att remissförslaget ser domstolens prövning avtvisten som ett led i det exekutiva förfarandet. Saken rör vem som skall fådel i de tillgängliga medlen. Den borgenär som hänvisats att väcka talan skalldärför med åberopande av sin fordran yrka att han förklaras haföreträde till de nedsatta medlen. Gäldenären torde ha rätt att intervenera irättegången. Domeni en rättegång enligt 2 mom, får rättskraft mellan parterna, såvitt avserrätten till medlen. Fördelningen skall alltså ske i enlighet med domen. Sedanfördelningen vunnit laga kraft blir betalning som ienlighet med fördelningen tUlägges sakägare i princip bindande för gäldenärenoch övriga borgenärer på samma sätt som betalning i fall när tvist inteförelegat. Vadslutligen beträffar det fallet, att överexekutor prövar tvisten enligt 3 mom.,gäller därom i rättskraftshänseende i tUlämpliga delar vad som sagts omdomstolsprövning enligt 2 mom. Prövningen går sålunda även här ut på att avgöravem som skall få del i tillgängliga medel och partsförhållandet bör ses påsamma sätt som vid tvist enligt 2 mom. Betalning som utgår enligt fördelningenblir, sedan denna vunnit laga kraft, bindande mot gäldenären och övrigaborgenärer i enlighet med vad förut sagts om fall när tvist inte förelegat. Avdet förat anförda framgår, att den betalning som tillagts borgenär enligt lagakraftvunnenfördelning i princip blir definitiv och inte kan bringas att återgå. Däremottorde ett avgörande enligt 2 eller 3 mom., med hänsyn tUl dess begränsadeuppgift att bestämma vem som skall få dd i tillgängliga medel, inte på annatsätt ha rättskraft utanför det exekutiva förfarandet. Att en fordran underkäntsi ett sådant avgörande torde sålunda inte utgöra hinder mot att borgenären iannat sammanhang för talan om fordringen mot gäldenären. Att en fordran delvisfått betalning i det exekutiva förfarandet lär inte heller utesluta att gäldenäreni en senare rättegång, där borgenären begär att få ut återstoden avfordringsbeloppet, kan med framgång bestrida fordringens existens. Från dessasynpunkter torde kunna sägas, att överensstämmelse råder med den princip som i,fräga om tvistiga fordringar i konkurs kommit tUl uttryck i 115 § KL och attverkan av ett avgörande enligt 2 eller 3 mom. sålunda är inskränkt till det exekutivaförfarandet. 213a § Lagrådet: Iförevarande paragraf upptas nya, för fast egendom och registrerade skeppgemensamma regler om verkan mot tredje man av exekutiv försäljning. Därvidbehandlas, enligt vad som uttalas i specialmotiveringen, i 1 mom. fall av tvesaluoch i 2 mom. fall då gäldenären inte var rätt ägare. I 3 mom. återfinns reglerom ersättning till tredje man, vars rätt gått förlorad enligt 2 mom. Närfast egendom överlåtits tUl flera var för sig, anses av ålder de konkurrerandeförvärven alla ha skett från rätt ägare och i så måtto vara gUtiga.Konkurrensen löses genom regler om företräde på grund av inskrivning (JB 17kap.). I motsättning lUl Ivesalufallen slår sådana fall då det ena avkonkurrerande förvärv är behäftat med rättslig brist i fångeskedjan. För dylikafall finns i JB (18 kap. 13 §§) bestämmelser om godtrosförvärv på gnmd avinskrivning. Till bestämmelserna om godtrosförvärv knyter sig ersättningsregler(JB 18 kap. 4 §). Vadbeträffar förvärv som avser skepp var det kommittéförslag, som ligger tillgrand för de nu aktuella ändringarna i sjölagen, uppbyggt efter dennafastighetsrättsliga förebUd (prop. 1973:42 s. 245 ff). Den följdes emellertidej i det tUl lagrådet remitterade förslaget eller i propositionen. Bestämmelsemaom godtrosförvärv på grund av inskrivning (20 § sjölagen) har där, med vissanknytning till lösörerättsliga principer, fått omfatta både fall av tvesaluoch sådana fall där brist föreligger i överlåtarens fång eUer i fång längre tUlbakai fångeskedjan. Vad angår tvesalufallet ses alltså det senare förvärvet som ettförvärv från den som är rätt ägare. I överensstämmelse härmed ståratt sjölagsförslagets ersättningsbestämmelse (349 §) omfattar också tvesalufallén. Den avvikelse från detfastighetsrättsliga mönstret, som i fråga om skepp sålunda skett isjölagsförslaget, bör iakttagas också vid utformningen av förevarandeparagraf. Lämpligt kan då vara att behandla fast egendom i 1 mom. ochskeppsegendom i 2.mom. Såsom i remissprotokolletanges har lagberedningen om ersättningsreglerna i 3 mom., såvitt de avsersistnämnda slag av egendom, framhållit att de ej gäUer fartyg som är registterati främmande stat. I anslutning därtiU erinrar beredningen om attersättningsreglerna i sjölagsförslaget inte är tiUämpliga annat än på fartygsom registrerats här i riket och anför att den nu aktuella bestämmelsen omsvenska statens ersättningsskyldighet inte kan sträcka sig längre. uppfattning bör, om 2 mom. skall avse också i utlandet registreradskeppsegendom se härom nedan 3 mom. innehålla en uttrycklig erinran om attbestämmelserna däri avser endast här i riket registrerad skeppsegendom. Medhänsyn till det nu anförda skulle lagtexten kunna utformas på följande satt: "Närexekutiv försäljning av fast egendom vunnit laga kraft och köpeskillingen erlagts,har den som åberopar annat förvärv av egendomen från gäldenären eller någonhans förettädare förlorat sin rätt mot köparen. Även den som åberopar att gäldenärenseller någon hans företrädares åtkomst var ogUtig eller av annat skäl ej gälldemot rätte ägaren har förlorat sm rätt mot köparen, om vid den exekutiva försäljningenlagfart var bevUjad för gäldenären. Har exekutiv försäljningav registrerat skepp, andel däri eller vUlkorlig äganderätt tUl sådant skeppeller tUl andel däri vunnit laga kraft och köpeskillingen erlagts skall, om gäldenärenej var rätt ägare, köparens förvärv dock gälla, såvida gäldenärens åtkomst varinskriven vid försäljningen. Tredjeman, vars rätt tUl fast egendom gått förlorad enUgt 1 mom. andra punkten, ärberättigad tUl ersättning av staten enligt samma bestämmelser som gälla närsådan ersättning skall utgå med anledning av attägarens rätt gått förlorad genom frivillig försäljning. Vad nu sagts harmotsvarande tillämpning när tredje man enligt 2 mom. förlorat sin rätt tiUskepp som är registrerat här i riket." LagrådetvUl emellertid vidröra ett par i remissprotokollet inte närmare diskuteradefrågor i anslutning till de nya reglema i förevarande paragraf beträffanderegistrerade skepp. början kan tvekan råda om reglernas tUlämpningsområde. Närmast tUl handsligger dock att antaga att de å ena sidan avser endast en enligt UL eller SfLoch alltså här i riket företagen exekutiv försäljning men å andra sidan är tUlämpligapå all egendom som kan i sådan ordning säljas, alltså både svensk ochutländsk. Finge man nämligen antaga en begränsning till svensk egendom borde reglemagälla också utomlands företagen exekutiv försäljning, vUket i så fall skulle haframgått av lagtexten. Också har i remissprotokollet (s. 45) endast beträffandeersättningsbestämmelserna framhållits att de ej gäUer fartyg som ärregistrerat i främmande stat. Ett antagande att här avses både svenska och utiändskaskepp synes inte motsägas av internationella sjöpanträttskonvention (prop.1973:42 s. 380 ff) som skulle kunna läsas så (se särskilt art. 2 och 11) attfrågan om verkan av exekutiv försäljning skall bedömas enligt lagen i den statdär exekutionen äger rum och alltså bör regleras där. Den utformade nyssåtergivna lagtexten ger enligt vår mening uttryck för den sålunda angivna uppfattningenom tillämpningsområdet. Vidarebör emeUertid följande framhållas. Att kunnat erkänna exstinktivaförvärv till svensk egendom i så stor omfattning som skett sammanhänger med attden som därigenom går sui rätt till egendomen förlustig får ersättning avstatsmedel. Den föreslagna regleringen innebär beträffande utländsk egendom attexekutiva förvärv skall erkännas som exstinktiva i samma vida omfattning som ifråga om svensk egendom utan att ersättning utgår till den som görrättsförlusten. Naturligen kan statsverket emellertid inte pålaga sig ansvaretför brister i utländskt registrermgsförfarande. Vidare talar åtskUliga beaktansvärdaskäl för en enhetlig reglering som ger exekutivköparen en säker ställning. Detundandrar sig dock värt bedömande om den sålunda beträffande utländsk egendomintagna ståndpunkten är väl förenlig med internationella förpliktelser. Jagförordar att den nya regeln i 2 mom. om exstinkliv verkan utav exekutivförsäljning av skepp uttryckligen begränsas tUl här i riket re-gistterade skeppoch grandar detta yrkande väsentligen på två skäl. bryskhetmot rätte ägaren, som denna nya regel innebär, vore inte möjlig annat an motbakgranden av det ersättningsansvar som staten påtagit sig mot rätte ägaren.Men detta statsansvar är enligt tredje stycket tydligt-vis avsett att varabegränsat till ägarförluster beträffande skepp, som är svenskregistterade vidden exekutiva auktionen. Det skulle då framstå som diskriminerande för att intesäga grovt orättvist alt i det läget göra den nya exstinktiva regeln tiUämpligpå utlandsregistrerade skepp, där några ersättningsmöjligheter inte står tillbuds. För det andra vUl det förefalla, som om införandet av en dylikäganderättsreglering i svensk lag bettäffande utiandsregistrerade skepp ocksåprincipiellt skulle möta vissa betänkligheter. Åtminstone enligt den i sambandmed sjölagsförslagel (prop. 1973: 42 s. 193 ff.) lämnade översikten av deinternationellt privaträttsliga normerna skuUe registreringslandets lagvanligen vara tiUämplig i frågor om äganderätt tUl fartyg. Vadsom skall gälla i motsvarande situation, när i registrerat skepp såltsexekutivt i utiandet, torde lämpligen inte kunna direkt regleras i den svenskautsökningslagen. Om det föreslagna 2 mom. analogivis tillämpas på sådanexekutiv försäljning bör rimligtvis också ersättningsreglerna i 3 mom. vinnamotsvarande tillämpning. Detär inte fuUt klart vilken räckvidd de nu föreslagna reglema om den exekutivaförsäljningens exstinktiva verkan skall ha i inlernationeUt-privattättsllgaförhållanden när det gäller skeppsegendom. Vad beträffar exekutiv försäljning iSverige av skeppsegendom som är registterad i annat land synes visserligenuttalanden i remissprotokollet om alt ersättningsreglerna inte gäller fartyg,som är registrerat i främmande stat, utgå från att exekutionens exstinktivaverkan skall inträda också vid sådan försäljning. Lagtexten ger emellertid intenågon klar ledning härvidlag. Den i samband med sjölagsförslaget lämnadeöversikten av in-ternationellt-privaträttsliga normer på sakrättens områdesynes närmast tala för alt registreringslandets lag borde vara tillämplig ifall då som här fråga är om förvärv och förlust av äganderätt till skeppsegendom.För en sådan ståndpunkt skulle måhända också kunna anföras, att ersättningsmöjlighetentydligen ansetts vara en förutsättning för att ge den exekutiva försäljningendessa ingripande verkningar och att det med hänsyn härtill kan te signaturligt, att paragrafens räckvidd inte sträcker sig längre änersättningsmöjligheten gör. (Jfr även reglerna om godtrosförvärv i 20 §sjölagsförslaget som uppenbarligen gäller endast skepp som är registrerat iSverige.) Vadhärefter beträffar det fallet att ett svensktregistrerat fartyg sålts exekutivti annat land torde visserligen förevarande paragraf vara direkt tillämpligendast på exekutiv försäljning i . Det förefaller dock inte uteslutetatt, när fråga om försäljningens verkan kommer upp vidsvensk domstol, analogiskt tUlämpa reglema i paragrafen. Därvid skulle kunnaifrågasättas att också tUlämpa ersättaingsreglema. Deangivna spörsmålen har inte diskuterats i förarbetena. Den ovisshet somsålunda råder synes påkalla ett förtydligande av lagtexten eUer i vart fall ettvägledande uttalande från föredragande statsrådets sida. I avsaknad avkonventionsreglering i ämnet synes det mig ligga nära till hands att begränsaparagrafens räckvidd tUl skeppsegendom som är registrerad här i riket. Deterinras om att den i förslaget angivna tidpunkten för ikraftttädandet av 198 §3 mom. måste ändras. förslaget upptagna bestämmelsen i andra meningen av förevarande punkt böravse inte endast fartyg utan också gods i fartyg. Det hemställes attbestämmelsen ändras i enlighet därmed. Enligtdet föreslagna nya 5 mom. i 198 § skall gälla att i fråga om egendom, som varbelagd med kvarstad när den utmättes, även kostnad för kvarstaden räknas som kostaadför utmätningen. Denna bestämmelse kan anses i viss män innebära en materielländring, eftersom rättsläget för sakägare blir sämre, om utmälningskostnadenökar. Bestämmelsen bör därför inte gäUa vid kvarstad som lagts föreikraftträdandet. härom kan lämpligen upptas i en tredje mening iförevarande punkt. Förslagsvis kan föreskriften få följande lydelse: "Dennya bestämmelsen i 198 § 5 mom. tUlämpas, när egendomen belagts med kvarstadefter ikraftträdandet." Enligtpunkt 6 övergångsbestämmelserna till SfL skall nämnda lag gälla också i frågaom båt som enligt övergångsbestämmelserna tUl ändringarna i sjölagen ärupptagen i skeppsregistret. En motsvarande övergångsbestämmelse föreslås ianslutning till ändringama i KL. Också de nya stadgandena i UL bör genom enövergångsbestämmelse göras tilllämpliga på båtar av här avsett slag.Bestämmelsen bör lämpligen införas som en första mening i förevarande punkt,varefter den i förslaget upptagna föreskriften rörande 91 b § kan följa som enandra mening. Förslagsvis kan den nya bestämmelsen få följande lydelse:"De bestämmelser i nya lagen som rör registterat skepp skall gälla ifråga om båt, som är upptagen i skeppsregistret enligt 5övergångsbestämmelserna till lagen (197 : ) om ändring i sjölagen (1891: 35s. 1)". Utöverde lagrum i KL som enligt remissprotokollet föreslås ändrade bör också 29 §andra stycket jämkas i anslutning till de nya bestämmelserna om panträtt iskepp. Nämnda lagrum ändrades 1971 (SFS 1971: 498) i anledning avpanträttsreformen i nya JB. Härom hänvisas till propositionen 1971: 20 s. Eftersom vad som sägs i 29 § andra stycket om inteckning i fartyg bliroförenligt med de nya panträttsreg-lema i sjölagen, bör stycket ändras så attdet inte omfattar pantbrev som avses i sistnämnda lag. Första stycket av 29 §kommer då att kunna bli tUlämpligt på pantsätlning av sådant pantbrev. Förslagsviskan 29 § andra stycket få följande lydelse; "Om borgenär sökt inteckning av skiddebrev för fordran, vid vars tillkomst sådansäkerhet ej betingats, är borgenären pliktig att på talan av konkursboetantingen återstäUa intecknuigshandlingen tUl boet eUer också tiUhandahåUainteckningshandling angående luftfartyg för utbyte enligt vad som ärföreskrivet därom samt handling, på grand varav företagsinteckning sökts, förinteckningens dödande." Fjärdestycket anknyter till bestämmelsen i 38 § första stycket 3 i det tUl riksdagenöverlämnade förslaget tUl ändringar i sjölagen (prop. 1973: 42). Enligt nämndapunkt skall i skepps- eller skeppsbyggnadsregistret antecknas, när ägare avregistrerat skepp eller skeppsbygge försatts i konkurs. Lagrådet uttalade ombestämmelsen (prop. s. 567) att med "ägare" bör där, utan att detuttryckligen anges, likställas den som har vUlkorlig äganderätt. Till dettauttalande har föredragande statsrådet anslutit sig (prop. s. 620). Iöverensstämmelse härmed bör förevarande lagrum liksom 26 och 198 §§, utan attdet direkt utsäges, ha tUlämpning också på villkorlig äganderätt tillregistrerat skepp eller tUl andel däri. Lagtexteni förevarande stadgande nämner "registrerat skepp". Av sammanhangetframgår att här avses endast svenskt skepp och sålunda inte också skepp som ärinfört i utländskt register av motsvarande karaktär som det svenskaskeppsregistret. Samma innebörd har uttrycket i 26 och 198 §§. På andraställen i förslaget till ändring i KL liksom i förslaget tUl ändring i ULomfattar motsvarande uttryck även utiandsregistrerade skepp. För att inteosäkerhet om innebörden skall uppstå bör i förevarande paragraf samt 26 och 198§§ uttryckligen anges att endast "registrerat svenskt skepp" avses.Lagrådet föreslår att lagtexten ändras i enlighet härmed. Lagrådeterinrar om vad som vid 21 § anförts och föreslagits i fråga om förevarandelagrum. Underhänvisning till vad som anförts vid 91 § UL hemställer lagrådet att i fjärdestycket uttrycket "fartyg, som ej är infört i skeppsregistret"utbytes mot "fartyg, som ej är infört i skeppsregistret eller imotsvarande utländska register". Underhänvisning tUl vad som anförts vid 91 § UL hemställer lagrådet att i förstastycket uttrycket "fartyg, som ej är infört i skeppsregistret"utbytes mot "fartyg, som ej är infört i skeppsregistret eller imotsvarande utländska register". 195a § Lagrådet: Lagrådeterinrar om vad som vid 1 § SfL förordats i fråga om första punkten avförevarande paragraf. Lagrådeterinrar om vad som vid 21 § anförts och föreslagits i fråga om förevarandelagrum. Såsomangivits vid ingressen till KL bör 29 § andra stycket i anslutning tUl de nu aktueUaändringama i sjölagen ändras pä motsvarande sätt som skedde genom SFS 1971;498 i anledning av nya JB. Till ändringen bör knytas en övergångsbestämmelse avinnebörd att det äldre stadgandet skall tUlämpas om inteckning sökts på grundav medgivande från tiden före ikraftträdandet. Det må framhållas att dennaövergångsbestämmelse kan få betydelse i fråga om inte bara inteck-ningsansöknuigarföre ikraftträdandet utan också sådana ansökningar, som skett efter dennatidpunkt, tUl följd av vad som stadgas i punkterna 14 och 19övergångsbestämmelserna till förslaget om ändring i sjölagen. Övergångsbestämmelsentill 29 § synes lämpligen, i anslutning tUl 4 andra punktenövergångsbestämmelserna till SFS 1971:498, kunna få följande lydelse:"Äldre lydelse av 29 § tillämpas, när borgenär sökt inteckning i fartyg pågrund av medgivande som lämnats före ikraftträdandet." Bestämmelsen kanförslagsvis upplagas såsom punkt 3 och remissförslagets punkt 3 såsom punkt 4. Förslagetlämnas utan erinran. Utdragav protokoll över justitieärenden, hållet mf ör Hans Maj:t Konungen istatsrådet på Stockhobns slott . Närvarande:Statsmmistern , ministem för utrikes ärendena , statsråden ,, , , , , , , ,, , , , , . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöterlagrådets yttrande över förslag tUl 1. lag om exekutiv försäljning av registrerat skepp m.m., 2. lag om ändring i utsökningslagen (1877; 31 s. 1), 3. lag om ändring i konkurslagen (1921; 225) samt 4. lag om ändring i jordabalken. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. I anslutning till 2 § SfLhar lagrådet föreslagit, att bestämmelsen i första punkten såvitt den angårkonkurs skall i förtydligande syfte förses med visst tiUägg. Jag biträder inteförslaget, eftersom bestämmelsen i så fall skulle få arman utformning än dess förebUderi FfL (2 § första st.) och LfL (2 §). Någon olägenhet kan inte föranledas däravatt bestämmelsen formellt får omfatta även sådana konkursfaU i vilka skeppetär eller blir utmätt. Beträffande bestämmelsen i andra punkten, som egentligenrör frågan om preskription av sjöpanlrätt i fartyg för två speciella fall, harlagrådet förordat att den flyttas till 248 § sjölagen (1891: 35 s. 1). Isammanhanget har lagrådet förordat även viss komplettering av bestämmelserna i254 § sjölagen angående preskription av sjöpanträtt i gods i fartyg. Jag anseratt vad lagrådet i denna del förordat bör godtas och jag har därför låtitupprätta förslag tUl ändring i sjölagen.