prop · FW03166 · 1973-12-31 00:00:00 — Föreningen anser dock att det skulle varaönskvärt om reglerna kunde utformas så, att licensfriheten begränsas tillpistoler som endast med svårighet kan ändras till skjutvapen i VF:s mening. RPS och statenskriminaltekniska laboratorium framhåUer, att det inte bara finns startpistolerutan också startrevolvrar, och ifrågasätter därför om inte ordet startpistoleri författningstexten bör ersättas med ordet startvapen. Generaltullstyrelsenpåpekar, att vissa leksaksvapen med en strikt förf attningstiUämpning kan förasin under den definition av skjutvapen som ges i 1 § VF. Som exempel anförs atten sådan tolkningsfråga blev aktuell i samband med att leksakspistoler, frånvilka en projektil kunde skjutas ut med hjälp av knallpulver, vid ett tillfällehar anmälts lill införsel. Styrelsen förordar att VF:s definition av skjutvapenförses med undantag för vapen som uppenbarligen utgör leksaker och som bedömsvara ofarliga. byggnadsindustrin används en typ av handverklyg, med vUket bult, spik e.d.genom explosiv laddning drivs in i murverk, betong, järn, trä och liknandematerial för fästande av byggnadsdelar, ledningar m.m. Verktyget kallas bultpistol. EnligtI § tredje stycket VF är förordningen inte tillämplig på bl.a. skjutapparaterför slakt, signalgivning, livräddning e.d. I tillämpningen torde bultpistolerha jämställts med sådana skjutapparater, och tillstånd enligt VF för förvärvoch innehav av bultpistoler synes därför i allmänhet inte ha krävts. i?PShari en framstäUning till Kungl. Maj:t hemställt, all i I § VFtas in en föreskrift att bultpistoler inte skall vara underkastade bestämmelsernai förordningen samt att arbetarskyddsstyrdsen ges i uppdrag att i samråd med RPSmeddela erforderliga säkerhetsföreskrifter för handhavande och förvaring avsådana pistoler. Till stöd för framställningen har RPS anfört bl.a. följande. Göteborgsoch län i skrivelse till RPS ifrågasatt om inte buhpisloler var atthänföra lill skjulvapen i VF:s mening, har ett antal sådana pistoler på styrelsensinitiativ undersökts vid statens kriminaltekniska laboratorium. I sittutlåtande över undersökningen säger laboratoriet att samtliga undersökta bultpistolerformellt sett faller in under VF:s definition på skjutvapen. Med hänsyn tillpistolernas konstruktion, funktionssätt och användningsområde skulle detemellertid enligt laboratoriets uppfattning innebära en viss inkonsekvens alljämställa bultpistoler med skjutvapen enligt bestämmelserna i . RPS anser altden verkställda undersökningen motiverar att bultpislolerna tas med bland deundantag från VF:s tillämpningsområde som anges i I § tredje stycket, så altdet klarläggs alt polismyndighets tillstånd inte krävs för förvärv av bultpistol. Enligtdepartementspromemorian talar övervägande skäl för att bultpistoler i likhetmed de i I § tredje stycket VF nämnda skjutapparalerna bör vara undantagna frånförordningens bestämmelser. Eftersom den nuvarande avfattningen av 1 § VF gettupphov lill tveksamhet om vad som gäller i del avseendet, anses det ipromemorian påkallat att förtydliga bestämmelsen på del sätt som RPS harföreslagit. Bultpistol torde vara en sä vedertagen benämning på deskjulapparater det här är fråga om alt den kan användas i författningstexten.Vidare uttalas i promemorian att det i arbetarskyddslagen (1949:1) gesbestämmelser som syftar till bl.a. att förebygga olycksfall vid användning avmaskiner, redskap och andra tekniska anordningar på arbetsplatserna. Tillsynöver lagens efterlevnad utövas av arbetarskyddsstyrdsen. Styrelsen har år 1958utfärdat anvisningar för leverantörer, upplåtare och brukare angående skyddsåtgärdervid användning av bultpistoler. En översyn av dessa anvisningar pågick inomstyrelsen vid liden för promemorians utarbetande. Enligt promemorian föreliggerdärför inte någon anledning att i förevarande sammanhang lämna arbetarskyddsstyrdsensådant uppdrag som avses i RPS:s framställning. Departementspromemoriansståndpunkt har lämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Enligt2 § första stycket VF förstås i förordningen med ammunition dels patroner ochprojektiler, som är avsedda för sådana handvapen på vilka förordningen ägertillämpning, vare sig projektilerna är massiva eller fyllda med sprängämneeller annat ämne, dels tändhattar och andra tändmedel som är avsedda för sådanammunition. Från förordningens tUlämpning undantas emellertid i paragrafensandra stycke hagel, massiva kulor, hagelpatroner och tändhattar för sådana, kolsyrepalronersaml patron- och laddninghylsorutan tändhattar avsedda för sådana handvapen för vilka förordningen gäller,liksom kulammunition för jaktstudsare med kaliber överstigande . Undantagetför viss jaktstudsarammunition tillkom genom en författningsändring . proposition som låg till grund för ändringen (prop. 1955:37 s. 23)konstaterade departementschefen, alt några olägenheter med den sedan längerådande fria handeln med hagelammunilion inte hade märkts och att ocksåkulammunition lill jaktstudsare i viss utsträckning borde kunna frigöras fränlicenstvång. Han framhöll därvid, alt tiUståndsgivningen beträffande jaktstudarevar ganska restriktiv och att den som hade fått tillstånd alt inneha etl sådantvapen i allmänhet också kunde antas besitta de personliga kvalifikationer sombör fordras för alt få förvärva ammunition. Om en person hade missbrukat eller kundebefaras komma alt missbruka sitt vapen, var enligt departementschefen denriktiga reaktionen från myndigheternas sida all vederbörande fråntogs vapnetoch inte bara att han vägrades alt köpa ammunition. Det fanns två skäl lUl attlicensfriheten för ifrågavarande ammunition borde gälla endast för kalibraröverstigande . Licenslvång ansågs sålunda för del första böra behållasför ammunition till salongsgevär med en kaliberav 5,6eller6mm. I propositionenframhölls alt man från jaktvårdshåll hade börjat inta en mycket kritiskhållning mot denna vapentyp och alt tiUstånd till innehav av vapen av denna typenligt tillämpningsföreskrifterna till VF skall meddelas myckel restriktivt. EftersomtiUståndsgivningen tidigare hade varit liberal, fick man emellertid räkna medatt det fanns ett stort antal sådana vapen i landet. För att hindra missbruk avdessa borde ammunition till salongsgevär vara licensbdagd också ifortsättningen. För del andra befarades en betydande risk för missbruk kunnauppstå om kulammunilion av kaliber släpptes fri. Som skäl härför åberopadesatt sådan ammunition passade lUl de armégevär som i stor utsträckning lånadesut av skytteföreningar och hemvärnet. Isitt av godkända utiåtande över propositionen tillstyrkte förstalagutskottet (ILUI 1955:14) det framlagda förslaget. Utskottet framhöllemellertid all man kunde hysa principiella betänkligheter mot att tUlålaförvärv av ammunition utan särskilt tillstånd. En persons lämplighet att innehaskjutvapen kunde nämligen förändras, sedan han erhållit vapenlicens, så att hanej längre borde betros med alt få förvärva ammunition till sill vapen.Bestämmelserna om tUlståndskrav för förvärv av ammunition var därför enligtutskottet ett nödvändigt komplement till reglerna om tillståndstvång förvapeninnehav. Vidare framhölls, att tillståndskravet för ammunition ävenmedförde att personer som ulan tillstånd innehar vapen inte kan skaffaammunition lUl dessa pä legal väg. Med hänsyn lill alt kraven frän jägarhåll pålättnader i tUlståndstvånget gjorde sig gällande med avsevärd styrka ansåg sigutskottet likväl kunna tillstyrkaden begränsade liberalisering som hade föreslagits i propositionen. Av ulskoltsullåtandetframgår att utskottet diskuterade en alternativ lösning som skulle innebära allifrågavarande ammunition endast skulle få förvärvas mot uppvisande vapenlicens.Tanken pä en sådan lösning avvisades emellertid eftersom den skulle medföra i VF fick tre bestämmelser om grupper av ammunition för vilka skulle gällaolika förvärvsregler. En sådan ordning ansågs tUlkrånglad och mindreändamålsenlig. Utskottet framhöll att tidigare erfarenheter av en motsvarandebestämmelse beträffande hagelammunilion dessutom visade att en reglering av detslaget lätt blev utan praktisk betydelse. Iskrivelsen lill Kungl. Maj:l från och Svenska jägareförbundetden resp. hemställs att all kulammunitionför jaktstudsare, oavsett kaliber, undantas från VF:s tiUämpningsområde. Friinköpsrätt anses i skrivelserna dock inte böra gälla i fråga om ammunition tiUsalongsgevär. uttrycker tveksamhet också beträffande kalibern 6,5x . Eftersom mänga krigsvapen har denna kaliber kan sådan kulammunitionenligt förbundet behöva skyddas även i fortsättningen. Idepartementspromemorian anges alt de skäl som anfördes propositionför att behålla licenslvånget för salongsgevärsammunition fortfarande ärgiltiga. Någon liberalisering av bestämmelserna på den punkten anses därförinte böra ske. Också i fråga om den ammunition som passar till de äldrearmégevären kvarstår enligt promemorian de skäl som ansågs tala motlicensfrihet. Enligt uppgift kommer gevär av denna typ alt lånas ut tUl skytteförningari minst lika stor utsträckning som tidigare även sedan det inom krigsmaktenersatts med andra vapen. Gevär av den äldre typen kommer också i fortsättningenalt ingå i hemvärnsorganisalionen. Mot bakgrund härav finns det enligt promemorianknappast anledning att nu se mindre allvarligt på de risker för missbruk som enfri försäljning av ammunition med kaliber skulle kunna medföra. Ipromemorian konstateras vidare, att avfattningen av 2 § VF innebär attlicenstvånget gäller inte bara för salongs- och armégevärsammunilion utan ocksåför ammunition till en hel del vanligt förekommande jaktstudsare för småviltsjaklmed kalibrar , som i och för sig skulle ha kunnat frigöras från Ucenstvångetlika väl som den grövre jaktsludsar-ammunilionen. Denna konsekvens avbestämmelsens utformning är enligt promemorian från saklig synpunkt intemotiverad. Den gränsdragning som har gjorts mellan licensfri och licensbundenammunition har emellertid den obestridliga förtjänsten alt den är lagteknisktenkel och lätt att tillämpa. Eftersom tiUståndsgivningen såvitt angår förvärvav denna typ av ammunition kan förväntas vara mycket liberal, anses enligtpromemorian deolägenheter som den' nuvarande ordningen medför för berörda jägare inte vara såstora att de motiverar etl mer invecklat regelsystem. Pånu anförda skäl förordas i promemorian att någon ändring inte görs i 2 §VF. Vidremissbehandlingen av departementspromemorian har del rått starkt delademeningar om i vilken utsträckning licenstvång bör gälla för inköp av ammunition. Promemorians förslag allinte göra någon ändring i nuvarande ordning tiUstyrks eller lämnas ulan erinranav hovrätten för , RPS, kommerskollegium, länsstyrelserna iÖstergötlands, , och , polismästarna iNorrköping, och samt jaktvårdsföreningen i . RPSanför, alt ell totalt frisläppande av ammunition till vapen av kaliber 6,5 mmoch därunder kan antas komma att leda till en helt okontrollerbar situation medrisk för växande missbruk. Enligt po/ismästaren /ng har någraölägenheter av de nuvarande bestämmelserna inte märkts. Polismästaren iHelsingborg anser att en mängd säkerhetsskäl talar mot fri försäljning av deaktuella ammunitionstyperna, och alla förslag därom bör därför enligt hansuppfattning bestämt avstyrkas. Svenska jägareförbundetiörordari sitt yttrande, liksom i sin skrivelse all all ammunitiontill jaktvapen undantas från tillstånds-kravet. Med hänsyn tUl salongsgevärensspeciella karaktär samt till att pistoler och revolvrar inte är att hänföratill jaktvapen i egentlig mening anser förbundet det emellertid tillrådligt,alt ammunition med kantantändning och ammunition till fickvapen får försäljasendast lill den som kan uppvisa tillstånd att inneha sådant vapen och somdessutom kan legitimera sig på etl tillfredsställande sätt. 1 huvudsak sammainställning redovisas av , jaktvårdsföreningarna iSödermanlands och . Skånska jägarsällskapet, Skytteförbundens överstyrelse.Svenska sporlskytteförbundet. , grossistförbundm.fl., handelskamrarna i och Aktiebolaget projektilfabrik.Statens naturvårdsverk biträder Svenska jägareförbundets mening utom så tillvida alt verket förordar att licenslvång behålls för salongsgevärsammunition.För frisläppande av kalibern men bibehållande av tillståndstvångel iövrigt ullalar sig i . Polismästarna i och Älmhultanser däremot att den nuvarande bestämmelsen bör ändras så alt kaliberar under6,, med undantag för salongsgevärsammunition, släpps fria. Tillnärmare utveckling av sin ståndpunkt anför i huvudsakföljande. Ifråga om salongsgevärsammunition har i promemorian tydligen beaktats endastvapen med kaliber 22 (5,6 x 15 R). salongsgevärmed kaliber 9 x 10 R torde emellertid också legalt finnas i landet. Ammunitiontill dessa vapen får nu köpas fritt. Med tanke härpå borde gränsen mellanlicensfri och licensbdagd ammunition för konsekvensens skull sättas vid ,vilket skulle innebära att i stort sett endast kulammunilon avsedd förafrikanskt storvilt fick försäljas fritt. Med hänsyn till alt del inte är någrasvårigheter att illegalt förvärva vare sig salongsgevärsammunition av kaliber5,eller annan licensbdagd ammunition torde den nuvarande ordningen endasti sällsynta undanlagsfall kunna förhindra olovlig eller olaga jakt. Personersom avser att använda sina vapen på ett brottsligt sätt torde sålunda inte istörre omfattning besvära sig med att söka tillstånd alt förvärva ammunition. F.n.råder för övrigt fullständig förbislring i fråga om tiUståndsgivningen för salongsgevärsammunition.Inom vissa län är det så gott som omöjligt alt få tillstånd, medan det i andraär relativt lätt. Detta medför tyvärr alt respekten för gällande bestämmelserminskar. En bestämmelse av del slag förbundet förordat skulle vinna stöd i delallmänna rättsmedvetandet. Den skulle dessutom läcka in alla förekommande salongsgevärslyperoch innebära alt ammunition till dessa liksom till fickvapen inte kundeförvärvas utan att tillstånd till vapnet företeddes. - Beträffande ammunitionav kaliber 6,5 x 55 kan sägas att den numera är den kanske mest såldakulkalibern för jakt beroende på att den är billig, har god precision,förorsakar ringa rekyl m.m. Den är vidare ännu enklare all förvärva ulan licensän salongsgevärsammunilionen. Banskyltar kan nämligen i regel köpa ammunitionvid skjulbanan ulan att därefter behöva redovisa hur många av de inköptapatronerna som förbrukats. En absolut kontroll är i de flesta fall omöjlig.Någon svårighet att göra om en hdmanllad kula lill en för jakt tillåtenblyspets- eller hålspetskula föreligger inte för den som har någon praktiskkännedom om ammunition. Etl stort antal detaljister säljer också 6,5 mmammunition fritt, antingen det beror på alt de saknar kännedom om gällandebestämmelser eller inte iakttar dessa på grund av svårigheter att acceptera attammunition av samma klass i vissa fall är licensfri och i andra fall licensbdagd.Del bör också betonas alt del i regel är ytterst liten risk för alt en personsom har erhållit etl vapen i sin egenskap av hemvärnsman eller banskytt kommeratt missbruka vapnet. Att åberopa all ett större antal vapen av armémodellfinns ute i landet som skäl för att behålla licenslvång för ammunition av 6,5mm kaliber synes vid sådant förhållande innebära ett onödigt misstänkliggörandeav dessa kategorier. Del bör även anmärkas att det långt ifrån alltid är sålätt som i promemorian förutsätts att få tillstånd lill klenkalibrigstudsarammunition.Dessa kalibrar förväxlas nämligen relativt ofta av liUståndsmyndigheten med denvanligaste salongsgevärskalibern. AktiebolagetNorma projektilfabrik framhåller bl.a. att ett slopande av licenstvånget skulle medföra stora lättnader för den frivilliga skylterördsen.Till belysning härav nämner bolaget all del inom rörelsen används över20 miljoner civiliill verkade patroner för kulgevär och att del exempelvis år1967 på landels skjulbanor förbrukades över 11 mUjoner pistolpatroner. EnligtVF gäller som huvudregel all den som vill låna ell skjulvapen av annan ärskyldig att på vanligt sätt söka tillstånd att inneha vapnet. Regeln äremellertid försedd med några undanlag. Den som är berättigad att inneha skjutvapenfår sålunda enligt 6 § första stycket VF under vissa förutsättningar låna utvapnet tillfälligl för samma ändamål som hans egettillstånd all inneha vapnet avser eller, om han innehar det på grund avdeklarationsbevis, för jakt eller övnings- eller tävlingsskylte. Låntagarenbehöver vid sådant lån inte inhämta tUlstånd till innehavet. Som förutsättningför alt utlåningen skall vara tillåten gäller att låntagaren har fyllt 18 åroch all han inte skäligen kan antas komma att missbruka vapnet. Enligtbestämmelsen är del inte heller tillåtet att låna ut skjutvapen till den somman vet har fått eget vapen förverkat eller som har fått tillstånd återkallateller förbjudits att inneha vapen. I fråga om utlåning av skjutvapen för jaktefter älg gäller en speciell inskränkning. I sådant fall måste låntagaren självvara berättigad på grund av tillstånd eller deklarationsbevis att inneha vapenlämpat för sådan jakt, dvs. ett s.k. klass l-vapen enligt statensnaturvårdsverks kungörelse (1969:385) med vissa bestämmelser angående vid jakttillåtna kulvapen m.m. Bakgrunden till denna bestämmelse är alt det i sambandmed ändringar i VF infördes särskilda kvalifikationskrav för tillståndalt inneha klass l-vapen. Enligt tillämpningsföreskrifterna till förordningen skallsålunda de som söker tiUstånd för sådant vapen som regel ha avlagt godkänt provför Svenska jägareförbundets älgskytlemärke i brons. tillkom den nuberörda specialregeln i 6 § VF för att motverka att personer som inte uppfyllerde skärpta kvalifikationskraven deltar i jakt på älg med lånat vapen. och annansammanslutning som avses i 9 § första stycket VF har enligt andra stycket sammalag rätt att låna ut vapen, som sammanslutningen innehar, lill medlem förövning eller tävling. Lånelidens längd och övriga villkor för utlåningen får idessa fall bestämmas av sammanslutningens styrelse med det undantaget att utiåninglill den som inte fyllt får ske endast vid övning eller tävling som ägerrum under sammanslutningens kontroll. I tillämpningsföreskrifterna anges altutlåning av kulsprutepistol i annat fall än vid övning eller tävling som nysssagts bör ske endast lill sådan medlem som har fyllt och som i fråga ompersonliga kvalifikationer motsvarar högt ställda krav. sådantfall vidare begränsas till kortare träningsperiod eller enstaka tävling. Som tidigare nämnts harvapenhandlare rätt att utan krav på licens för mottagaren lämna ut skjutvapen tillspekulant för provskjulning. Bestämmelse härom finns i 31 § andra stycket VF.De villkor beträffande låntagares ålder och personliga kvalifikationer i övrigtsom gäller för enskUds utlåning enligt 6 § första stycket andra punkten VF ägermotsvarande tUlämpning i sådant fall. Till nu berörda regler omutlåning har fogats vissa konlrollföreskrifter. Enligt 6 § andra stycket VFskall sålunda enskild upplåtare lill låntagaren överlämna en avskrift av sitttillstånd- eller deklarationsbevis, försedd med vissa uppgifter om utlåningen.Om låntagare tillhör upplåtarens familj behöver inte särskild handlingupprättas. I sådant fall är det tillräckligt all tillstånds- eller deklaralionsbevisetöverlämnas till låntagaren. Detsamma gäller vid utlåning av gaspistol tUlanställd i och för dennes tjänst. När vapnet skall användas endast i upplålarensnärvaro, behöver nu angivna föreskrifter inte iakttas. Vid upplåtelse frånsammanslutning eller vapenhandlare skall intyg om utiåningen på motsvarandesätt lämnas till låntagaren (9 § tredje stycket resp. 31 § tredje stycket VF). Densom bär skjutvapen är enligt 18 § 1 mom. VF skyldig att medföra sitt tiUstånds-eUer deklarationsbevis för vapnet. Beträffande jaktvapen kan i stället jaktkortmedföras under förutsättning att del är försett med anteckning av polisman omde jaktvapen som vederbörande är berättigad all inneha. Vid tillfälligupplåtelse av skjulvapen skall lånehandlingen resp. upplåtarens tillstånd-eller deklarationsbevis medföras, om upplåtaren inte är närvarande. Kan den sombär vapen inte på tillsägelse av polisman visa upp handling som berättigarhonom tUl innehavet, kan polismannen omhänderta vapnet. Iskrivelse lill Kungl. Maj:l framhåller ,att del f.n. råder osäkerhet om utlåning enligt VF skall anses föreUgga i falldå vapenägaren är tillsammans med låntagaren eller åtminstone inom synhåll fördenna vid 'lånelUlfällel'. Enligt förbundels mening bör emellertid, oavsett hurdet förhåller sig därmed, skjulvapen aldrig få brukas för jakt efter älg avannan än den som själv är berättigad att inneha vapen, som får användas försådan jakt. Förbundet förordar därför att bestämmelsen i 6 § första styckettredje punkten VF förtydligas i detta avseende. Länspolischefeni har i en skrivelse till konstaterat althan finner del anmärkningsvärt, att varken VF eller tillämpningsföreskrifternatill denna innehåller några särregler i fråga om utlåning av pistol ellerkulsprutepistol och att sådana vapen till följd härav synes kunna lånas utunder lill den som fyllt och uppfyller villkoreni övrigt i 6 § första stycket VF. På grund av dessa vapens farlighet ifrågasätterlänspolischefen om man inte borde föra in en särbestämmelse för dessa vapen, iallt fall beträffande låntagarens ålder. Han förordar vidare etl tillägg till18 § 1 mom. VF innebärande alt den som har lånat skjutvapen för älgjakt blirskyldig alt föra med sig förutom lånehandlingen sitt eget deklarations-eller tillståndsbevis. inom dåvarande överståthållarämbetet upprättad promemoria,som överlämnt,:, lill justitiedepartemenlet, anförs att det knappast kan ansesgodtagbart alt vid utlåning av pistoler och kulsprutepistoler enbart lila tillden privata upplålarens eget omdöme. I stället förordas att dessa vapen heltoch hållet undantas från den fria utläningsrälten enligt 6 § VF och alltså fårlånas endast efter tillstånd av polismyndighet. Ävenandra frågor som gäller utlåning av vapen berörs i överståthål-larämbeletspromemoria. I huvudsak anförs därvid följande. Dettorde inte vara ovanligt alt den i 6 § första stycket angivna maximala utläningstidenpå förlängs både en och . Det finns därför skäl allöverväga om del inte bör införas en uttrycklig föreskrift som anger altupplåtelse inte får förlängas, varvid med förlängning bör jämställas en meraomedelbar förnyelse av utiåningen, även om vapnet skulle ha återgått ilicensinnehavarens besittning emellan upplåtelserna. - Vadbeträffar den privata utlåningen av hagdgevär ter det sig enligt vad som vidareanförs i promemorian onödigt strängt all upprätthålla kravet all låntagarenskall ha fyllt , speciellt om vapnet är avsett att användas under upplålarensomedelbara uppsikt. Enligt överståthållarämbelels erfarenhet tordeöverträdelser av bestämmelsen också vara ytterst vanliga. En mindre rigorösregel, förslagsvis av innebörd att hagdgevär får lånas ut för jakt till den somhar fyllt under förutsättning alt vapnet används i upplåtarens närvaro,är därför värd att övervägas. - Dådet gäller sammanslutnings rätt att låna utskjutvapen enligt 9 § andra stycket ifrågasätts om det inte skulle varalämpligt att också för de fallen kräva sådan pålitlighet hos låntagaren somanges i 6 § första stycket genom en hänvisning till detta lagrum. -Beträffandevapenhandlares rätt att lämna ut skjutvapen till spekulant för provskjutningframhålls att VF f.n. inte innehåller någon regel om hur länge spekulanten fårbehålla vapnet för ifrågavarande ändamål. För all förhindra missbruk föreslåsalt bestämmelsen i 6 § första stycket utlåning ges motsvarandetillämpning i dessa fall. I promemorian konstateras vidare alt del lärförekomma alt vapenhandlare som säkerhet för vapnet kräver full betalning redani samband med att det lämnas ut för provskjutning. Genom ett sådant förfarandeminskas naturligt nog säljarens intresse av att se lill att vapnet lämnastillbaka, om kunden sedermera inte får förvärvstUlstånd.