prop · FW0355 · 1973-12-31 00:00:00 — Något ställningstagande föreligger ännu icke.Frågan ora omlokalisering är även beroende härav. betonar behovet av nära personligt saraarbete raed kollegietoch arbetarskyddsstyrelsen. Kollegiet anför också att inte bara huvuddelen avde civila och railitära rayndigheterna ulan även de storabranschorganisationerna sora rådgör raed inspektionen är verksamraa i Stockholra,Personalens åldersstruktur gör även att kontinuiteten i inspektionens arbeteskulle äventyras vid en utflyttning. HärtiU koramer den ringalokaliseringspolitiska vinsten med en utflyttning i beaktande av attpersonalen uppgår till endast 16 personer. Kollegiet anser att inspektionenslokalisering ej bör ändras. 1973: 55 91 Arbetarskyddsstyrelsenavstyrker bestärat delegationens förslag. Med hänsyn tUl att sprängäranesinspektionensfraratida organisation och arbetsuppgifter är föreraål för överväganden i fleraolika saramanhang t, ex arbetsrailjöutredningen, koraraerskollegieulredningenoch räddningstjänstutredningen bör inte beslut fattas nu omlokalisering av inspektionen. Försvarets materielverkpekar på att även verket har ett omfattande samarbete med sprängäranesinspektionen.Flyttning av inspektionen från Stockholra koraraer enligt raaterielverkets raeningatt försvåra detta saraarbete, vilket raedför ökade kostnader och indirekt kan iimebäraförsämrad säkerhet vid transport och förvaring av försvarets explosiva varor, LO framhåller att sprängäranesinspektionensverksarahet bör överföras från kommerskollegium till arbetarskyddsstyrelsen,LO finner liksom att en förflyttning avsprängämnesinspektionen till skulle allvarligt försvåra inspektionensarbete med hänsyn till sprängämnesindustrins lokalisering. anser att inspektionen bör vara kvar i Stockholra, () avstyrker delegationens förslag till oralokaliseringav institutet, SIFU kan varken finna företagsekonoraiska eller andra skäl somtalar för en omlokalisering av SIFU utanför storstockholrasorarådet, SIFUanser att institutets arbetssituation är i viss mån jämförbar med affärsverkensför vilka delegationen bl. a. frarahåller att raark-nadskontakter är särskilt känsUgaför påverkan, i synnerhet ora verket arbetar i en konkurrenssituation. Omlokaliseringenpåverkar både orafattning, inriktning och former för kontaktema och därigenom förutsättningamaför effektivitet i tjänsteproduktionen. SIFU:s vitt förgrenade ochför verksamheten helt nödvändiga kontaktsystem koraraer vid en även delvis genoraförd utlokalisering enligt institutets uppfattning att försäraras och kan raedföraatt delar av verksaraheten kan bedrivas. Inora SIFU:s utbildningsverksarahetberörs, föratora planerings- och uppläggningsarbetet i sararåd raedföreträdare för SIFU:s avnäraargrupper, 1 200 specialister för lärartjänsteroch 20 000 kursdeltagare. Huvuddelen av institutets avnäraargrupper haruttalat sig för att institutet bör ligga kvar i . SIFUutgår från att en utflyttning av verk och myndigheter kan böra ske på politiskagrunder mot bakgrund av övergripande bedömningar som det ur detenskilda verkels intressen kan vara orationellt. Ur dess egen synpunkt ter siginte statens provningsanstalls tidigare beslutade lokalisering till sorarationell raed hänsyn till anstaltens uppgifter och kundkrets, SIFUifrågasätter ora man motverkar de 1973: 55 92 negativakonsekvensema för provningsanstalten genom att också lokalisera SIFU dit. Medden svaga samverkan mellan de båda verken som synes sannoUk kan man enligt SIFUi stället länka sig att en konkurrens om liknande resurser på en mindre ortkan få ökad negativ effekt för båda verken. SIFUförutser betydande kostnadsökningar inom utbildningsverksamheten. Med sanunafinansieringsform som SIFU har medför det en sådan ökadbelastning på kursavgifterna att den svårligen kan bedrivas efter en utlokalisering.En utlokalisering för SIFU föratsätter därför enligt institutets mening enförändrad finansieringsform med väsentligt höjda anslag. SIFUbetonar att en successiv, utökad decentralisering av SIFU:s verksamhet,lokaliserad till för olika regioner lärapliga orter utgör ett mycket lämpligt altemativtill den av delegationen föreslagna utlokaliseringen till . Dessatankegångar har också framförts sora önskvärda av ett flertal av institutels avnäraargrupper.En sådan successiv "utlokalisering" kan enligt SIFU ske utanväsentliga stömingar för såväl verksamheten sora personalen. En sådan lösningförordas även av TCO. vid SIFU frarahåller de svårigheter och probleraför de anställda och deras anhöriga sora skulle uppkomma vid en utlokaliseringdär de lokaliseringspoliliska fördelarna blir ringa. Kommerskollegiumframhåller att SIFU:s framtida verksamhet är föreraål för prövning i saraband raedövervägandena beträffande ett industripoUtiskt verk. I detta läge bör enligtkollegiet inte fattas beslut angående omlokalisering av institutet. En oralokaliseringav SIFU avstyrks också av . Även Svenska Målarförbundetfinner det angeläget att SIFU:s verksamhet fortsätter med central organisationi . Länsstyrelseni anför att skulle kunna erbjuda en lämplig railjö för SIFU:sverksamhet, bl, a, raed tanke på den höga andelen raindre och raedelstoraföretag i och angränsande län. för högreteknisk utbildning och forskning i anser att en oralokaliseringav SIFU till övre bör övervägas. Sett utifrån näringsstrakturoch SIFU:s anknytning till det industriella utvecklingscentret i vid val av ort i övre i första hand koraraa i fråga. Iandra hand är enligt kommitténs mening den lämpligaste orten.Länsstyrelsen i föreslår att SIFU lokaliseras! till därett regionkontor f. n. finns. a. den tekniska högskolerailjön anses talaför denna lösning. Länsstyrelseni och kommun ser delegationens förslag ora statligverksamhet tiU med tillfredsställelse även om åtgärderna inte är tUlräckligaur regionalpolitisk synpunkt. Byggnadsstyrelsenräknar raed att efter en utflyttning av SIFU kim- 1973: 55 93 naanvända en del av de friställda lokalerna för administrativ förvaltningsverksarahet,raedan övriga lokaler kan användas för rausei- och utställningsverksamhet ellersom repetitions- och scenlokaler. De do-natlonsvillkor som gäller för tomtensutnyttjande kan emeUertid begränsa möjlighetema för den framtida användningenav lokalerna. Fullsysselsättning och en jämnare inkorastfördelning ulgör centrala mål för denekonomiska politiken. Ett förverkligande av dessa är en grundläggandeförutsättning för en framgångsrik välfärdspolitik och en fördjupad järalikhet raellanmänniskorna. Undersenare år har de regionalpolitiska insatserna korarait att frarastå sora alltväsentligare raedel för att uppnå dessa raål. RikUinjema för det fortsattahandlandet inom detta område lades fast i det regionalpolitiska handlingsprograrasora antogs av (prop. 1972: 111 bil. 1, InU 1972:28, rskr 1972: 347). Pro-grararaet byggde i väsentlig grad på den planering somraed utgångspunkt i beslut åren 1964 (prop. 1964: 185, BaU 1964:48, rskr 1964: 408) och 1970 (prop. 1970: 75, BaU 1970: 40, rskr 1970: 304) hargenoraförts i länen länsplanering 1967 och länsprograra 1970. Riksdagensbeslut innebar att de successivt ökande resurserna raålraedvetet skulleanvändas för att i länen bygga upp orter av olika karaktär sora inbördes skullekoraplettera varandra så att de tre grandläggande välfärdseleraenten arbete,service och god raUjö skulle göras tillgängliga för alla raänniskor. Tillledning för planeringen i länen och för fördelningen av de samhälleUgaresurserna angavs ramar i form av befolkningstal för tiden t. o, ra, år 1980och en plan för utveckling av den regionala strukturen. Planen anger bl. a. defunktioner sora olika orter storstäder, priraära centra, regionala centraoch korarauncentra skall fullgöra. Riksdagengjorde också vissa principiella uttalanden rörande medlen i den framtidaregionalpolitiken. Dessa uttalanden koraraer att följas upp med bl. a. förslag tUl1973 års riksdag om medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamhetenoch av de särskilda insatserna i glesbygderna. Ettväsentiigt led i förverkligandet av de regionalpolitiska raålen är enligt prop.1972: 111 att etablera väl fungerande lokala arbetsraark-nader, som kan erbjudamänniskoma goda sysselsättningsraöjUgheter och dessutom ge valmöjligheterbeträffande yrkesinriktning och utbildning. En lång rad erfarenheter visar attdet på de mindre arbetsmarknaderna härvidlag kan uppstå vissa problem, isynnerhet om de domi- Prop.1973: 55 94 nerasav ett enda stort företag. En större arbetsraarknad har otvivelaktiga fördelari dessa avseenden. Ett väsentligt led i regionalpoUtiken bör därför vara att ianslutning tUl de enskilda människornas nuvarande bostadsorter utveckla ettantal mera differentierade arbetsraarknader som ger valmöjligheter och som tålde påfrestningar som strukturför-ändringama för med sig. Inte minst ur dessa straktursynpunkterär det angeläget att kontaktberoende, informationsbehandlande, styrande ochannan kvalificerad verksarahet viimer insteg också på andra arbetsmarknader änstorstadsområdenas. Närdet gäller valet av dessa huvudorter för näringsliv och service utanförstorstadsområden konstateras i prop. 1972: 111 (bil. 1 s. 480) attlänsstyrelserna i länsprogram 1970 hade föreslagit inte raindre än 22 orter sorastorstadsalternativ och därvid fått stöd av en betydande majoritet avkommunerna i resp. län. Föredragande departeraentschefen anslöt sig tilluppfattningen att det var nödvändigt att saratliga de angivna ortemautvecklades så att en kvalificerad arbetsraarknad och service kunde erbjudas ide skilda länen. Saratidigt konstaterades att raöjUgheter inte förelåg attutveckla saratliga dessa orter tUl verkhga alternativ till storstäderna. Medhänsyn härtill kora denna grapp av orter att i stället benäranas primäracentra. Det påpekades vidare att utvecklingen i de skilda primära centra raåsteske efter olika raönster aUt efter orternas näringsgeografiska och andra föratsättningar. Enav föratsättningama för att primära centra skall kunna fullgöra de av riksdagenangivna funktionema är att tillväxten i storstadsområdena dämpas och i ställetlänkas över på dessa orter. Storstadsområdenas höga tillväxttakt under en långföljd av år har som beskrivits i prop. 1972: 111 rainskat möjlighetema attåstadkomma en balanserad regional utveckling i andra delar av landet.Samtidigt har storstadsområdena själva brottats med svårbemästrade problem.Den snabba befolkningstillväxten där har raedfört köproblem inom vissaservicesektorer, särskilt inom sjukvårds- och komraunikationssektorerna. Pågrand av de ökade reseavstånden blir arbets- och serviceresoma allt raera påfrestande.I särskUt storstockholrasorarådet har dessutora arbetsraarknaden visat alltklarare tecken på balansbrister genom en alltför snabb tUlväxt av administrations-och servicebefattningarna och en absolut tUlbakagång av tiUverkningsyrkena. Enenhällig riksdag har gjort upprepade uttalanden om en i dessa olika avseendenmera balanserad utveckling och även beslutat om åtgärder för att åstadkomraaen därap-ning av storstadstillväxten. Ettverksamt bidragande medel för att utveckla primära centra erbjuderlokalisering av central statlig förvaltning. På grandval av ett förstabetänkande som framlagts av delegationen för lokalisering av statiig verksarahet(SOU 1970: 29) beslöt riksdag (prop. 1971: 29, InU 1971: 15, rskr1971: 196) om en första utflyttnmgsetapp. Prop.1973: 55 95 slutetinnebar att myndigheter med ca 6 100 anställda skulle utlokaliseras från stockholrasorarådettUl olika delar av landet. Vid behandlingen av propositionen uttaladeinrikesutskottet i sitt av godkända betänkande att insatsema bordekoncentreras tUl ett begränsat antal regionala tillväxtcentra, i första handsådana sora kunde tänkas få betydelse sora storstadsaltemativ. Ville raan uppnåi olika avseenden attraktiva altemativ tiU storstädema fann utskottet detnödvändigt att koncentrera de resurser som i så fall kunde stå tUl buds. raening borde detta leda till att statliga verksaraheter flyttadesut grappvis. Därigenom skulle man uppnå den väsentliga regionalpoliliska effektpå inflyltningsorten som avsågs. TUl de i propositionen förordade allmännariktlinjerna anslöt sig en nära nog enhällig riksdag. Genomförandetav den första utlokaliseringsetappen 1971års riksdagsbeslut om en första etapp i utlokaliseringen av central statligförvaltning innebar att trettio rayndigheter och institutioner särat delar avytterligare fyra olika rayndigheter skulle lokaliseras utanför stockholrasorarådettUl tretton orter i olika delar av landet (prop. 1971: 29, InU 1971: 15, rskr1971: 196). Sanunanlagt hade dessa myndigheter ca 6 100 anställda. Enligtförslaget skulle inflyttning på de nya lokaliseringsorterna kunna beräknas skeunder åren 19741976, Ienlighet raed vad jag hade föreslagit i propositionen skulle genoraförandet avomlokaliseringen i princip ankoraraa på rayndigheterna själva. Särskildaorganisationskommittéer borde inrättas vid de organ sora skulle oralokaliseras,bl. a. för att berörda arbetstagargrupper skuUe beredas möjlighet att deltagai planerings- och utredningsarbetet, I beslut föreskrev Kungl, eller i förekoraraande fall den centrala förelagsnärandenskulle fungera sora organisationskommitté i omlokaliseringsfrågor.Kommittéerna har bl. a. att fastställa planer sora är direkt avhängiga avmyndigheternas omlokalisering och sora avser personalinformation,personaladministration, kontorsrationalisering och andra åtgärder i saraband raedomlokaliseringen. För att fullgöra sina uppgifter har organisationskomraittéernatilldelats särskUda raedel. Särskildaortskommittéer har inrättats sora sararådsorgan raellan rayndigheter soralokaliseras tUl sararaa ort. Ortskorarailtéerna består av två ledaraöter frånvarje rayndighet, varav en företräder rayndighelen och en de anställda. I dessakoraraittéer skall behandlas frågor sora är gemensarama för de berörda rayndigheterna.Detta kan gälla exerapelvis bostadsförhållandena, geraensaramaservicefunktioner, lokalisering och utnyttjande av arbetslokaler,arbetsmarknadsfrågor, geraensararaa kontakter raed koraraun ra. Dehittills gjorda erfarenheterna av konstruktionen raed särskilda organisationskoraraittéeroch särskilda orts- 1973: 55 96 koraraittéerhar givit vid handen att de i hög grad bidragit till att effektiviseraförberedelserna för utflyttningen och detta på ett sätt som möjliggjortsmidiga kontakter raellan personal, myndigheter och korarauner. Förberedning av uppkoraraande geraensamraa frågor raed anknytning till oralokaliseringenhar inora Kungl, bUdals en interdepartemental samordningsgrupp raedrepresentanter för samtliga berörda departement. Inora finansdeparteraentethar bUdats en särskUd arbetsgrapp som svarar för den tekniska ochadministrativa saraordningen av oralokaliseringens genomförande, varvid ävenviss service och rådgivning läranas tiU omlokaliseringsrayndigheterna. Kungl,Maj:t har vidare i enlighet med beslut inrättat en särskild närand näranden för vissa oraplaceringsfrågor (NOM) med uppgift att pröva ora deskäl sora en anställd åberopar mot flyttning är så vägande alt denne bör undantasfrån flyttning. Vidare har statens personalnämnd fått i uppdrag att allraäntbiträda den av omlokaliseringen berörda personalen. a. skallpersonalnämnden medverka tUl omplacering av sådana tjänstemän sora ansettsböra undanlas från flyttning. För att underlätta personalnärandens omplaceringsverksamhethar Kungl. Maj:t beslutat ora inskränkningar i rätten förmyndighet att ledigförklara och tillsätta tjänst. Behovet av nyanställdpersonal skall i första hand tiUgodoses genom personalnämndens centralaomplaceringsverksamhet. Medutgångspunkt 1971 har beslut fattats ora att möjlighetenalt erhålla bostadsanskaffningslån raed statlig garanti skall vidgas tUl attockså gälla lån tUl kontantinsats vid köp av eget hem för den personal somavses i riksdagsbeslutet. Vidare har ett avtal om särskilda förraåner förpersonal sora berörs av oralokaliseringen slutits mellan staten och de anstäUdashuvudorganisationer. Avtalet innehåller bl. a. bestämraelser om fria resor tUloch från utflytlningsorten, vidgad rätt att erhålla orastalioneringstraklaraente,bibehållen 5-ortslön under viss övergångstid, vidgad rätt till ersättning förflyttningskostnader och ersättning för dubbelhyra . Avintresse i sammanhanget är all den faktiska efterfrågan på omplaceringsmöjlighetersora manifesterats från dera sora omfattas av det tidigare utlokaliseringsbeslutetväsentiigt underskridit det antal arbetstillfällen som kunnat erbjudas genompersonalnämnden. Detta kan vara ett tecken på att flyttningsbenägenheten ärhögre än vad som frarakomrait vid de enkäter sora företogs . Ienlighet raed Kungl. Maj:ls uppdrag har ortskorarailtéerna inkommit raedförslag till saraordnad prelirainär tidsplan för rayndigheternas utflyttning. Genoratre olika beslut beslöt Kungl. Maj:t att planeringen av oralokaliseringen raed några undantag skulle fortsätta på grandval av de tider förutflyttningen sora korarait-téerna föreslagit. I det fortsattaplaneringsarbetet skall koraralttéerna 1973: 55 97 efterhandortsvis komplettera och mer i detalj redovisa förutsättningarna att genoraföraflyttningarna vid de i översiktsplanen angivna tidpunktema. Ansvaret för den raed utlokaliseringenförenade byggnadsverksamheten ligger på och, i vissa fall,på fortifikationsförvaltningen, I sin verksamhet har attsararåda raed organisations- och ortskorarailtéerna, Genora beslut i juni 1971uppdrogs åt styrelsen att skyndsamt planera lokalförsörjningen för deutlokaliserade myndighetema. redovisades efler sararåd raedmyndigheterna en lokalförsörjningsplan för omlokaliseringen. På grundval avdessa förslag fick i uppdrag att fortsätta planeringen ochsnarast redovisa byggnadsprograra för de olika byggnaderna, F. n. harbyggnadsprogram redovisats för flertalet planerade nybyggnader. De förstauppdragen att utföra nybyggnad för omlokalisering kunde lämnas redan underhösten 1972. Huvuddelen av byggnadsarbetena för den första etappen beräknas bliutförda under budgetåren 1973/74 och 1974/75. Den första oralokaliseringen aven hel rayndighet beräknas ske i augusti1973, varvid förhyrda lokaler utnyttjas. Merparten av omlokaliseringamaberäknas ske . EnUgtvad jag erfarit har det hittillsvarande arbetet med oralokaliseringen fortskriditplanenligt. De gjorda erfarenhetema visar visserligen att oralokaliseringenkräver betydande insatser av all berörd personal men andelen raedflyttandeanställda visar en tendens att öka. Erfarenhetema från statens personalnämndger även vid handen alt raånga anställda vid rayndigheter som inte berörs av omlokaliseringenkommer att söka sig till de utflyttande verken. Delegationenför lokalisering av statlig verksamhet har redovisat sin slutrapport(SOU 1972: 55). Utgångspunkten fördelegationens fortsatta överväganden om decentralisering av statlig verksamhetsom ett led i regionalpolitiken har varit statsmakternas ställningstagandentill delegationens tidigare förslag. Dessa ställningstaganden innebar bl. a.att raan anslöt sig till principen att frågan ora oralokalisering av centralstatlig verksarahet raåste bedöraas ur ett sarahällsekonomiskt perspektiv ochinte enbart grandas på företagsekonoraiska bedömningar eller statsfinansiellaöverväganden. Sora en grandläggande utgångspunkt för utredningsarbetet skullegälla att statsraakterna, dvs. regering och riksdag, fortfarande skulle varalokaliserade tUl Stockholra. Härav följde att de statliga verksaraheter sorahar ett raycket nära samband med statsmakterna också borde vara lokalise- 7 1973.1 saml Nr 55 Prop.1973: 55 98 radetill sarama region. Omfattande kontakter med andra institutioner lokaliseradetill utgjorde även ett skäl för en fortsatt lokalisering tilldetta område. I övriga fall borde en oralokalisering till andra delar av landetprövas. Enytterligare utgångspunkt för arbetet med delegationens andra etapp har varitatt man skulle redovisa stäUningstaganden beträffande samtliga centralastatliga verksaraheter till vilka slutlig ställning inte togs vid . För de verksamheter sora enligt beslut skulle bli kvar i storstockholrasorarådethar delegationen även prövat föratsättningarna för en partiell omlokalisering.Sararaanlagt har ca 85 rayndigheter och institutioner granskats av delegationeni den andra etappen. Delegationenhar gjort vissa avgränsningar i sitt arbete. Sålunda har lokaliseringen av verksaraheterraed mindre än 10 anställda inle prövats. Inte heUer har delegationen prövatförläggningen av kulturella institutioner av rikskaraktär på grund av attdessa orafattas av det arbete sora bedrivs av musei- ochutställningssakkunniga. Även frågor som gäller den högre utbUdningenslokalisering har undantagits med hänvisning tUl att dessa frågor behandlas av1968 års ulbildningsutredning, Inle heller de statliga bolagen har varit föreraålför delegationens prövning eftersora dessa enligt delegationens raening bör behandlas av stalsraaktema på sarama sätt sora enskilt ägda företag. Destatliga affärsverken har däreraot en annan ställning vilket raedför attdelegationen i denna andra etapp prövat förläggningen av de fyra affärsverk soranu är lokaliserade tUl Stockholra och till vilkas lokalisering ställning intetogs . Vidprövningen av möjlighetema att dela eller partiellt oralokalisera rayndigheterhar delegationen som en utgångspunkt för sitt arbete angett att administrativeffektivitet skall kunna upprätthållas även om vissa ökade kostnaderkan godtas av regionalpolitiska skäl. Vadbeträffar valet av orter redovisade delegationen 1 sin första rapport som singrundläggande uppfattning att en koncentration av insatsema borde ske. Medhänsyn till att utflyttningens omfattning var begränsad kunde några väsentligaregionalpolitiska effekter uppstå endast om utflyttningen koncentrerades tillett ganska litet antal orter. Delegationen bedömde vidare att en koncentrationvar fördelaktig med hänsyn tUl möjligheterna tUl rationaUseringar. Omverksamheter som var beroende av varandra eller som var av likartad karaktär saralokaliseradesskulle dessutom kontakterna underlättas. Genom1971 års riksdagsbeslut ora omlokaliseringen fick delegationen stöd för sinuppfattning att endast ett fåtal orter kunde utväljas för lokalisering avcentral statlig förvaltning. Vägledande för valet av lokaliseringsorter i den andraetappen har vidare varit inrikesutskottets av godkända uttalande (InU1971: 15, rskr 1971: 196) att delega- 1973: 55 99 tioneni sitt fortsatta utredningsarbete skulle beakta de förbättringar av de fyranordligaste länens näringsstruktur som en fortsatt utflyttning tUl dessa län avstatlig verksamhet skulle innebära. Utskottet framhöll också att mycket talarför att möjlighetema till omlokalisering av statlig verksarahet till sydöstraSverige särskilt borde prövas. Deverksamheter sora orafattats av utredningens andra etapp har i allraänhetvarit raera koraplexa än de i den första rapporten. Enligt delegationen skulledetta raotivera en raer inträngande analys än vad som krävdes för den förstaetappens rayndigheter. I skilda sararaanhang har krav ävenledes rests på attbesluten skulle föregås av utförliga sarahäUs-ekonoraiska kostnads- ochintäktskalkyler. Sararaanlagt talade dessa olika oraständigheler för attutredningsarbetet i den andra etappen skuUe kräva en längre tidsperiod.Hänsynen till personalen vid de myndigheter där ställning tUl eventuell omlokaliseringännu inte tagits talade eraellertid för att utredningsarbetet borde bedrivas raedskyndsarahet så att sluthgt besked om vilka verksaraheter sora skulle föreslåsbli oralokaliserade ktmde läranas berörda personalkategorier. Denbegränsade tiden för utredningsarbetet har dock korapenserats genom kraftiginsats av utredningsresurser. Isitt slutbetänkande föreslår delegationen att den andra etappen av oralokaliseringenav central statlig verksarahet bör omfatta tolv hela myndigheter samt delar avytterligare fyra myndigheter. Antalet anställda vid de av delegationen tillutflyttning föreslagna myndigheterna uppgår till ca 4 000 personer. Den första oralokaliseringsetappenomfattade 6 100 anställda.