prop · FW0340 · 1973-12-31 00:00:00 — Kommitténföreslår att kravet på skriftligt avtal skall gälla samtliga sjömän.Remissinstanserna har inte framställt någon erinran mot förslaget. 5 §Paragrafen motsvarar 12 § SjmL. Frågor som hänger samman med anställningsavtalets ingående och upphörande överlämnas i ny SjmL liksom i stor utsträckning enligt den nuvarande åt parter nas fria bestämmande. Frågor om var anställningen får frånträdas reg leras i koUektivavtalen. I denna och följande paragraf tas upp bestäm melser för det fall att överenskommelse saknas. Enligt12 § SjmL gäller om sjömannen antagits för bestämd tid och tiden går ut underresan att avtalet förlängs till fartygets ankomst till svensk hamn eller, omfartyget anlöper utländsk lossnings-, lastnings- elleruppläggningshamn, till sådan hamn. Denna begränsning beträffande utländskahamnar har kommittén funnit för snäv och föreslår att avtalet får upphöra isamtliga hamnar utom hamn, som fartyget anlöper enbart för bunkring,landsättning av sjuk eller skadad person eller för kortvarigt besök av hänsyntill de ombordvarandes, fartygets eller lastens säkerhet. Jag förordarkommitténs förslag som lämnats utan erinran av det helt övervägande antaletremissinstanser. Nuvarande12 § avser också det fall att avtalet träffats med förbehåll om bestämduppsägningstid och tiden går ut under resan. Kommittéförslaget jämställerdetta fall med dem som behandlas under följande paragraf. Jag finner ingenanledning till erinran häremot. 6 §Paragrafen innehåller bestämmelser av samma slag som de i 2 och 13 §§ SjmL. Kollektivavtalenför sjömän innehåller bestämmelser om vUlkoren för anstäUningsavtalelsupphörande i fråga om såväl uppsägningstidens längd som platsen för frånträdandet.Arbetsgivare och arbetstagare kan dessutom stödja sig på en omfattanderättspraxis inom arbetsrätten och på sedvänjor som utbildats inoihsjöfartsnäringen. För det helt övervägande antalet anställningsavtal saknardärför bestämmelser i lag om anställningens upphörande betydelse. Reglema omuppsägningstidens längd i 13 § tredje stycket SjmL har uteslutits ur kommittéförslaget(se 5.1.1 och 5.1.2). Jag biträder detta förslag. Detkan emellertid alltjämt förekomma att man utanför kollektiv-avtalsområdet ingåranställningsavtal, som saknar föreskrift om avtalets upphörande. Frånvaro avöverenskommelse om var avtalet får 1973: 40 148 frånträdasskulle i sådana fall skapa en osäkerhetssituation för den anstäUde som kan tesig besvärande. Det är därför rimligt att i lagen ta in en bestämmelse som kantillämpas i sådana fall. I enUghet med kommitténs förslag som lämnats utanerinran av remissinstanserna förordar jag, att sjömannen inte får sägas upp attfrånträda avtalet på annan ort än i hamn, som är belägen i det land där han harsin hemort, eller där han ingick anstäUningsavtalet. Regleringen bör somkommittén föreslagit gälla även sjömannens egen rätt att säga upp anställningsavtalet. Detskulle kunna invändas att regeln om frånträdandeort när det gäller sjömaimensrätt att säga upp sig i väl hög grad begränsar hans möjligheter att lämnaanställningen. Han blir nämligen genom den föreslagna regeln så länge han är ibefattning på fartyg beroende av att fartyget kommer tUl uppsägningshamn.Arbetsgivaren däremot har i princip möjlighet att, om skäl till uppsägningföreligger, säga upp sjömannen oavsett var fartyget befinner sig, om hanbekostar sjömannens resa tUl uppsägningshamn. Den föreslagna regeln bör, närsjömannen säger upp avtalet, endast tUlämpas under tid när han har befattningpå fartyg och under väntetid. härom bör tas in i paragrafens andrastycke. Enligtpraxis behöver bestämmelserna om uppsägningshamn inte iakttas när sjömanavskedas enligt 33 § SjmL, som innehåller regler om avsked vid oduglighet ellerindisciplinärt beteende. Uppsägnuig av avtalet på grund av sådana förhållandenregleras som jag sagt inte i den nya SjmL. Vad som skall gälla i frågaom frånträdandeort vid sådan uppsägning i de fall kollektivavtal ellertjänsteavtal inte reglerar frågan får bero av den arbetsrättsliga praxis somutvecklar sig. 7§ Paragrafen motsvarar 2 och 15 §§ SjmL, vilka stadganden ger sjömannen enovillkorlig rätt att tjänstgöring på ett fartyg bli fri frånavtalet efter i lagen föreskriven uppsägningstids utgång. Jagdelar kommitténs uppfattning att det med hänsyn till sjömansyrkets påfrestandenatur, bl. a. på grund av den isolering från övrigt samhällsliv somyrkesutövningen ofta innebär för den enskUde, finns skäl att behålla en sådan oviUkörligregel. Rätten bör som kommittén också föreslagit inträda redan efter niomånaders anställning. Betraktassjömannen i fortsättningen som knuten tUl arbetsgivaren och ej i första handtill fartyget är en naturlig konsekvens, att uppsägningsrätten inträder ävenefter viss tids anställning hos samme arbetsgivare. Möjligheten att bli frifrån avtalet bör också stå tUl buds, om sjömannen tjänstgjort den föreskrivnaminimitiden på ett och samma fartyg, även om fartyget bytt ägare.Den omständigheten att sjömannen utnyttjar ledighet för semestereller för någon tid på grand av sjukdom faktiskt inte är i tjänstgöring bör liksom enligt SjmL ej inverka på rätten att bli fri från avtalet. Harsjömannen befattning ombord, bör hans rätt dock inträda först när fartyget anlöpthamn för lossning, lastning eller uppläggning. Den anstäUnmgsbundenhetsom lagförslaget medger finner jag i enlighet medkommitténs förslag böra kunna förlängas om sjömannen samtycker därtill. Sådantsamtycke skall vara skriftligt. För att sjömannen inte skall bli otillbörligtbunden bör föreskrivas, att samtycket inte får ges tidigare än en månad föreutgången av tid som avses i paragrafens första stycke. Det får ej heUer avselängre tid än , 8 §Paragrafen motsvarar 35 § SjmL och överensstämmer i huvud sak med denna. Lagförslaget föratsätterej att det är den frånträdande som skaffar efterträdaren. Arbetsgivaren kan iregel antas ha större förutsättningar att skaffa ersättare. I några fall kandessutom befordringsordningen inom företaget medföra att efterträdaren bör varaen befattningshavare, som redan är anställd i företaget. Inträffaromständighet som gör det till en välfärdsfråga för sjömaimen att bli fri frånanställningen gäller enligt SjmL samma regler om ersättare som i fall när högretjänst erbjuds. Uttrycket välfärdsfråga tar närmast sikte på fall, då andra änekonomiska grander skall beaktas. Som exempel kan nämnas att dödsfall eUer svårsjukdom inträffat inom den trängre famUjekret-sen. Kräver omständigheterna idessa fall att sjömannen lämnar anställningen, kan det bli förenatmed oöverstigUga ekonomiska hinder för honom att bekosta ersättare. I enlighetmed kommitténs förslag bör därför gällande absoluta regel om sjömannens kostnadsansvarmUdras så, att vUlkoret i dessa fall helt eller delvis skall efterges, om detär skäligt. Härvid skall hänsyn tas till den tid sjömannen varit anställd hosarbetsgivaren och till övriga förhållanden, såsom t. ex. beskaffenheten av denomständighet som föranleder att sjömannen slutar anställningen, hans ekonomiskaförhållanden och utgiftens storlek. 9 §Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 36 § SjmL. Lagför slaget avser i första hand , som har befattning på fartyget. Rät ten att frånträda anställningsavtalet omfattar emellertid också den sjö man som anstäUts men ännu inte tUlträtt befattning på det riskhotade fartyget. Samma möjlighet har den, som arbetsgivaren beordrat att följa med fartyget utan att där inneha någon befattning. Avsikten kan t. ex. vara att befordra sjömannen tUl hamn där han skall tUlträda be fattning på annat fartyg. En föratsättning för att sjömannen skall ha 1973: 40 150 rättatt frånträda avtalet är, att han inte tidigare godtagit att följa med fartygetunder de krigs- eUer smittrisker som förelegat i det särskilda fallet. En sådanaccept kan endast gäUa bestämd resa. Generella åtaganden från sjömannens sidaatt fuUgöra resor under angivna risker kan inte betraktas som sådant godtagandevilket betar sjömannen rätt att häva avtalet. Imotsats till SjmL gäller stadgandet också befälhavaren. Beträffande de sjukdomarsom nämns i andra stycket hänför sig uttrycket allmänfarlig sjukdom tUl denindelning som återfinns i smittskyddslagen (1968: 231, ändrad senast 1972:667) och i smittskyddskungörelsen (1968: 234, ändrad : 56).Smittsamma sjukdomar indelas enligt 4 § smittskyddslagen i allmänfarligasjukdomar, veneriska sjukdomar och övriga smittsamma sjukdomar. I kungörelsenanges uttömmande vilka sjukdomar som hänförs till allmänfarliga eller veneriskasjukdomar. Den föreslagna paragrafen tar hänsyn endast till sådan smittsamsjukdom som är hänförlig till gruppen allmänfarUga sjukdomar. Regler om friresa med underhåll efter anställriingsavtalets upphörande återfinns i 31 §. 10 § Bestämmelsen motsvarar 37 § SjmL. Överenskommelser av dettaslag träffas numera främst med studerande som vill skaffa sig sjöpraktikmellan studieterminerna. För dem kan det vara av betydande intresse att denavtalade resan inte ändras väsentligt så att tjänstgöringstiden förskjuts.Regler om fri resa med underhåll efter anställningsavtalets upphörandeåterfinns i 31 §. 11 § Paragrafen motsvarar 38 § SjmL. Decentrala författningsbestämmelserna om den offentliga kontrollen översjösäkerheten och hälsoförhållandena ombord återfinns i sjösäkerhetslagen.Kommittén konstaterar att risken för att en skall behöva fullgöra arbetepå ett svenskt fartyg som inte är sjövärdigt numera får antas vara obetydligmen att man inte kan utesluta möjligheten av att allvarliga brister i ettfartygs sjövärdighet uppstår. Kommittén föreslår därför ett stadgande sommotsvarar 38 § SjmL, men som har anpassats redaktionellt till sjösäkerhetslagensutformning. Det är givet att det för att motivera rätt att frånträdaanställningsavtalet måste vara fråga om en påtaglig brist som medför allvarligfara. Kravet på att bristen skall medföra fara uttrycks liksom i gällande lag medföratsättningen, att de ombordvarande genom bristen kan antas bli utsatta förlivsfara under resan. RätttUl entledigande kan enligt SjmL även grundas på att den bostad som erbjudsombord är hälsovådlig; Denna grund till entledigande Utvidgas i kommittéförslagetatt avse samtiiga inrättningar och anordningar ombord. Brister dessaallvarligt i fråga om skyddet mot ohälsa Prop.1973: 40 151 ellerolycksfall och vidtas inte rättelse, bör detta kunna motivera att sjömannen medomedelbar verkan frånträder avtalet. Under remissbehandlingenuppmärksammade LO frågan om vilken faregrad som skall krävas för rätt tUlentledigande och ansåg att det var tillräckligt med en lägre faregrad. Denanställde bör kunna bli fri från anställningen om fara för hans liv och hälsaföreligger. Enligt LO är det väsentligt att den anställde på detta sätt får ettbetydligt starkare inflytande över sin arbetsmiljö än vad som f. n, och medden föreslagna lagregeln blir fallet. Kommer inte någon saklig ändring tillstånd, bör enligt LO åtminstone ordet livsfara bytas ut mot orden allvarligfara. Jag biträder kommitténsförslag att allvarliga brister i fartygels sjövärdighet eller i skyddet för deanställda mot ohälsa och olycksfall också i fortsättningen bör föranleda rättför sjömannen att bli fri från avtalet, om det kan antas att deombordvarande genom bristerna bUr utsatta för fara under resa. Jag delarkommitténs uppfattning att bestämmelsen bör knyta nära an tUl reglerna isjösäkerhetslagen om förbud mot nyttjande. I enlighet med LO:s förslag anserjag dock att en lägre faregrad än den kommittén föreslagit bör kunnaaccepteras. Rätt till entledigande bör föreligga när de ombordvarande på gmndav fartygets brister m. m. kan antas bli utsatta för allvarlig fara under resan.Med en sådan formulering avses således inte att fara föreligger för deombordvarandes liv. Bestämmelserom fri resa med underhåll vid anställningens frånträdande enligt dettastadgande upptas i 31 §. 12§ Paragrafen motsvarar 17 § SjmL. Enligt nuvarande stadgande har sjömannen bådeplikt och rätt att stanna kvar i tjänsten, tills fartyget når ort där avmönstringkan äga rum utan att myndigheterna ställer krav på säkerhet. Skyldigheten attstanna kvar i tjänsten är ovillkorlig medan möjligheten att få stanna ombord ärberoende av att detta inte medför avsevärd olägenhet för redaren. Jag finner i likhet medkommittén att det också i ny SjmL finns behov av en bestämmelse som löseranställningsfrågan, om sjömannen inte kan lämna fartyget på grund avinreseförbud. Det är i praktiken vanligt att utländsk myndighet, för attsjömannen skaU få komma in i landet, fordrar att redaren svarar eller ställersäkerhet för kostnader, som kan uppstå i samband med sjömannens vistelse ilandet och för hans resa till hemlandet eller annat land där han får resa in.Som kommittén föreslagit bör anställningsavtalet förlängas automatiskt tillsfartyget kommer till ort, där hinder inte finns mot att frånträda avtalet. Denautomatiska förlängningen av anställningsavtalet bör inte äga rum, omarbetsgivaren eller, vilket innebär en nyhet, sjömannen kan förebara avsevärdolägenhet av att avtalet fortsätter. 1973: 40 152 renkan redan ha anställt annan man i sjömannens stäUe under förU-tande på attsjömannen inte skulle bU nekad tillträde tUl land och fortsatt anstäUning kandärför stöta på praktiska hinder. Sjömannen å sin sida kan ha tungt vägandepersonliga skäl för att välja en annan utväg ur den uppkomna situationen änatt behålla sin anställning. Avtaletsförlängning innebär att sjömannen fortsätter att arbeta åt arbetsgivaren påsamma vUlkor som . Har avtalsförlängning skett, behövs inte någonytterligare uppsägning från någondera parten utan sjömannen frånträder så fortfartyget når hamn, där särskilda vUlkor för hans rätt att komma in i landetinte stäUs upp. 13 §Paragrafen motsvarar 16 § andra stycket och 41 § första stycket SjmL. Föreskrifter om sjöförklaring återfinns bl. a. i 301315 §§ sjö lagen. Förslagetbehåller skyldighet för att vara tillgänglig vid sjöförklaring när hansnärvaro påkallas. Detta gäller oavsett om anställningsavtalet består eUer ej.En nyhet är emellertid att det inte är nödvändigt att sjömannen stannar kvarpå fartyget eller förrättningsorten . Personliga skäl ellertjänstgöringsförhållanden kan motivera, att sjömannen avvaktar sjöförklaringenpå annan ort. Han skall dock på kallelse snabbt kunna infinna sig på platsenför sjöförklaringen. För den tid som sjömannen står till disposition försjöförklaringen skall han, även om avtalet löpt ut, uppbära lön och underhållav redaren. 14 §Sådan tvist angående tjänsteförhållandet mellan befälhavaren och någon av besättningen som uppstår under tid när fartyget befinner sig på utrikes ort får hänskjutas till konsuls avgörande. Tvisten får inte dras inför utländsk myndighet. Enligt 33 § andra stycket punkten 5 SjmL har befälhavaren rätt att avskeda , som åsidosätter sist nämnda föreskrift. Somframgår av den allmänna motiveringen föreslår jag att regeln om konsuls rättatt avgöra tvister rörande anställningen slopas (avsnitt 10.4). Förbudet attdra sådan tvist inför utländsk myndighet bör emellertid gälla också ifortsättningen. Den nuvarande bestämmelsen i 33 § första stycket SjmL attöverträdelse av förbudet utgör avskeds-grund saknas, överträds förbudet, kanbefälhavaren enligt 18 § första stycket punkten 6 skilja sjömannen från hansbefattning på fartyget. 15 §Paragrafen har motsvarighet i 11 § SjmL. I 3 § lagförslaget föreslås att arbetsgivaren sörjer för att skriftligt anställningskontrakt upprättas med den som anställs för fartygsarbete. Detta innebär att ett 1973: 40 153 sådantanställningsliknande förfarande som förutsätts i 11 § SjmL inte behöverupprepas varje gång den anställde tUlträder befattning på fartyg. Dennuvarande avräkningsboken förlorar sin betydelse som bevis om anställning. För den period avanställningstiden när sjömannen tjänstgör i befattning på fartyg fordrasenligt kommittén ofta att det skriftiiga anställningsavtalet kompletteras ivissa avseenden. Här avses uppgifter om den befattning i vilken sjömannen skalltjänstgöra och om de närmare tjänstevillkoren ombord. Sjömannen skall t. ex.utöver avtalad tarifflön uppbära tillägg såsom tankfartygs- och farttUlägg.Kommittén föreslår att sådana kompletterande uppgifter förs in i en handlingsom upprättas när tjänstgöringen ombord tillträds. Jag förordar i enlighetmed kommittéförslaget att en särskild handling upprättas när sjömannentillträder befattning på fartyg. Handlingen får ett annat innehåll än dennuvarande s. k. avräkningsboken. Efter kontakt med utredningen (K 1970: 44) om mönstrmgav sjömän, som överser mönstringsförordningen, föreslår jag att handlingen benämnstjänstgöringsbesked. Ett sådant skall utfärdas av arbetsgivaren ellerbefälhavaren på fartyget. Tjänstgöringsbesked bör upprättas enligt fastställtformulär. 16§ Paragrafen har motsvarighet i 3 § första stycket SjmL, enligt vilketstadgande redaren när som helst kan skilja befälhavaren från hans befattning.Regeln förs över till ny SjmL med en mindre redaktionell ändring. Innebördenav den nya bestämmelsen är emellertid en annan . Enligt SjmL ärredaren oförhindrad att utan iakttagande av uppsägningstid men med skyldighetatt utge bestämt skadestånd avskeda befälhavaren från hans befattning. Medsistnämnda uttryck avses befälhavarens anställning hos redaren, eftersom lagenförutsätter att befälhavaren, liksom övriga ombordanstäUda, anställts endastför tjänst i befattning på bestämt fartyg. Den föreslagna bestämmelsen tar, ienlighet med de grundprinciper som jag redogjort för tidigare, inte sikte påbefälhavarens anställning hos redaren utan på hans tjänstgöring på det enskUdafartyget. Det kan, t. ex. av säkerhetsskäl, ligga i redarens intresse, attbefälhavaren blir skild från befälet på det fartyg som anförtrotts honom. Arbetsgivares rätt att,när skäl föranleder därtUI, skilja en anställd från tUldelade arbetsuppgiftertorde i allmänhet inte kräva särskilt stöd i lag utan kan tas upp tillbedömande efter sedvanliga arbetsrättsliga grundsatser och praxis inom yrket.Jag delar emellertid kommitténs uppfattning, att befälhavarens ställning meddess offentligrättsliga inslag och hans funktioner som företrädare för lastägamamotiverar ett uttryckligt stadgande, som klargör redarens rätt. Frånlastägarens synpunkt innebär det föreslagna stadgandet ingen förändring iförhållande 1973: 40 154 till3 § första stycket SjmL. Har redaren utnyttjat sin befogenhet enligtförevarande paragraf, är han skyldig tillse att på fartyget finns behörigbefattningshavare, som kan fullgöra en befälhavares åligganden. Detta tordevara föratsatt i 63 § sjölagen. 17 §Paragrafen har i huvudsak sin motsvarighet i 32 § SjmL, som ger befäUiavaren rätt att vid vissa fall av sjukdom eller skada avskeda den ombordanställde. Förhållandena ombord påfartyg, bl. a. de begränsade personalresurser som där står tUl förfogande, gördet nödvändigt att snabbt kunna ersätta , som drabbats av smittsamsjukdom eUer skada eUer sjukdom som drar ut . Det ansvar som åvilarbefälhavaren för, fartygets drift och för säkerheten för ombordvarande, fartygoch last, gör det nödvändigt, att befälhavaren utrustas med befogenhet att förai land i dessa fall. kan en sådan åtgärd bli nödvändig attgenomföra mot den sjukes vilja. Detta uppnås f. n. genom den möjlighet tillomedelbart avsked som 32 § SjmL ger. Att avskeda den anställde i dessasituationer strider emellertid mot den tidigare redovisade grundprincipen föranställningen. I stället ges befälhavaren en ovillkorlig rätt att imotsvarande situationer skilja sjömannen från hans befattning ombord påfartyget. Rätten bör uteslutande tiUkomma befälhavaren. Hans befogenhet får ejinskränkas genom avtal med arbetsgivaren eller genom instruktioner e. d. fråndenne. Smittsamsjukdom förutsätts liksom i gällande lag medföra sådan fara för övrigaombordvarande, att krav inte ställs upp på att sjömannen i övrigt skall varatjänsteoduglig för att befälhavarens rätt skall inträda. Samma kan förhållandetvara med vissa slag av mentala sjukdomstUlstånd. Vid annan sjukdom och vid skadabehålls kravet på att sjukdomen eller skadan skall förorsaka längre tids arbets-oduglighet.En nyhet är att havandeskap jämställs med sjukdom, om det utgör hinder för ombordanställdatt utöva sin befattning. Föreskrifterom rätt att begära samråd eller påkalla undersökning inom fartygsnämnden tasupp i 22 § andra stycket lagförslaget. Om rätt tUl fri resa med underhåll finnsregler i 31 §. Bestämmelser om lön och sjukvårdskostnader medan sjömannen är arbetsoförmögenpå grund av sjukdom eUer skada tas upp i 34, 35 och 3840 §§. 18 §I 33 § SjmL ges befälhavaren rätt att avskeda som i vissa avseenden visat sig oduglig eller väsentiigt åsidosatt sina för pliktelser i tjänsten eller begått vissa särskilt angivna brott. Ienlighet med kommitténs förslag förordar jag, att motsvarande missförhållande ien ny SjmL anges som grund för befälhavarens rätt att skilja sjömannen frånhans befattning. I stadgandet bör uttryckligen anges att upprepat missbruk avannat berusningsmedel än alko- holhaltigadrycker, t.ex. narkotika, ger befälhavaren rätt att skilja sjömannen från hansbefattning. Uppräkningeni punkterna 16 är i och för sig inte avsedd att vara uttömmande. En utvidgningav paragrafens tillämplighet till att avse t. ex. fall där sjömannen mönstraspå mot direkt förbud anser jag emellertid inte möjlig, eftersom det i densituationen skulle åberopas annan grund för skiljandet än vad som är avsikten idenna paragraf. Som har framhållits under remissbehandlingen bör institutetanvändas med stor försiktighet. Beslutet bör inte komma som en överraskning försjömannen utan han bör tidigare ha varnats av förman ombord. Åtgärden skallvidare ha föregåtts av undersökning inom fartygsnämnden i de fall där sådanfinns ombord. Bestämmelse härom finns intagen under 22 § i förslaget. Jämförockså 23 §. Rätttill fri resa för den som frånträder sin anställning av skäl som anges i dennaparagraf kan endast uppkomma enligt 29 § i lagförslaget. Om inskränkning i rätttUl sjuklön stadgas i 35 § andra stycket. Däremot inskränks inte rätten tUlsjukvård enligt 38 och 39 §§. 19§ som skils från befattning på fartyg är alltjämt anställd hosarbetsgivaren, om inte anställningsavtalet upphört efter uppsägning, avskedeller annan grund. anser jag lämpligt att denna grundregel,som är helt ny, kommer till uttryck i ny SjmL. med arbetsgivaren förutsätts bestå efter det att sjömannen skilts frånfartyget, har arbetsgivaren kvar sina avtalsenliga förpliktelser, bl. a. försjömannens uppehälle, så länge avtalet varar. Kommittén har föreslagitskyldighet för befälhavaren att underrätta arbetsgivaren när befälhavarenutnyttjar sin befogenhet enligt 17 eller 18 §. Eftersom ett sådant skiljande, särskUtom sjömannen är sjuk, under vissa omständigheter kan medföra speciellapåfrestningar för den som på detta sätt tvingas lämna den plats, där handittills haft såväl logi som kost, föreslås att befälhavaren, innan sjömannen länrnarbefattningen ombord, skall övertyga sig om, att det är sörjt för dennesuppehälle i land. Om sjömannens rätt till sjukvård finns bestämmelser i 37 §lagförslaget. Slutiigen föreslås obligatorisk underrättelse tiU närmastesvenske konsul, om sjuk eller skadad lämnas kvar i utiandet. I fall avskiljande från befattning enligt 18 § behöver konsuln enligt kommittéförslagetendast underrättas, om det är påkallat med hänsyn till sjömannens välfärd. Jagförordar att kommitténs förslag följs med vissa under remissbehandlingenföreslagna ändringar. Således bör svensk utlandsmyndighet alltid underrättasnär utomlands skils från befattningen ombord enligt 17 eller 18 § nya SjmL.Efter samråd med chefen för förordar jag att i ny SjmLanvänds uttrycket svensk 1973: 40 156 utlandsmyndighet.Härmed avses svensk beskickning eller svenskt konsulat men däremot inte svenskdelegation hos meUanfolklig organisation eller svenskt informationskontor. 20och 21 §§ Jag har tidigare (avsnitt 10.8) motiverat mitt ställningstagandeangående kommittéförslaget att inrätta en nämnd ombord på fartyg.