prop · FW03115 · 1973-12-31 00:00:00 — Detla förhållande är såsomkommissionen också framhåller hell oacceptabelt. Kommissionen hade därtill bortklargöra alt del självfallet ej kan accepteras att barnavårdsnämnderna i sin tiänsthar personer som på så flagrant sätl överträder såväl gällande lagstiftning somde syften som barnavårdslagen har att tillgodose. Enligt min mening måste detklargöras att dessa barnavårdsnämndens tiänstemän ej längre bör tillåtas altfortsätta sådan verksamhet. Anställd personal som arbetar i strid mot gällandelagstiftning bör självfallet avskedas, I den mån tydliga instruktioner saknasför den anställda personalen bör sådana utarbetas och överträdelser måstebeivras. Jag föreslår också att Kungl, Maj:t ger i uppdrag attskyndsamt utreda huruvida barnavårdsnämndernas verksamhet står i överensstämmelsemed gällande barnavårdslag och särskilt undersöka huruvida skilda tiänstemänmedvetet bryter mot densamma. Likartade problem finns inom skolväsendet där vissaskolkuratorer och psykologer - lät vara ett litet fåtal exempelvis accepterarhaschrökning. Det är nödvändigt alt en gemensam målsättning vidmaklhålles motnarkotikamissbruk, inkluderande haschmissbruk. Gjorda undersökningar visar att narkotikabrottslighetensvarar för av all brottslighet. Därtill kommer den säkerligenbetydande andel som är att hänföra till alkohol- ochmellanölsmissbruk. Missbruksproblemet måste ägnas en väsentligt ökaduppmärksamhet. Ett stort problem utgör de många unga narkomanerna. Samtidigtsom ett ökande missbruk bland ungdom av mellanöl, sprit och narkotika kaniakttagas har barnavårdsnämndernas beslut om omhändertagande för samhällsvårdminskal i antal. Detta gäller i vatie fall . FaU efler fallkan påvisas dä ungdomar tillåts begå brott i långa serier. Först när häktningsframslällninggjorts kan ingripande från barnavårdsnämnden påräknas. Både från polis- och åklagarhållhar allvarlig kriiik riklats mot vissa barnavårdsnämnder och JO har vidupprepade tillfällen framfört sin oro över de växande ungdomsproblemen i vårastörre städer i synnerhet i . Stor oenighet råder om vilken värdpolitik som skall föras. Det kan med visst fog anföras all brottskommissionen ejhar med denna fräga all göra. Enligt min mening bottnar emellertid de sväraordningsproblemen i våra storsläder i en släpphänthet från de socialamyndigheternas sida när det gäller värden av narkotikaskadade ungdomar. Att desom frivilligt efterfrågar värd skall ha dylik är en självklarhet. Problemetgäller de mänga narkomaner - och de ulgör flertalet - som saknar sjukdomsinsiktoch ej är vårdmotiverade. Enligt min mening bör samhället ha en vårdskyldighelmot dessa. Kommissionen säger sig vara medveten om alt man inte kan lösasociala problem genom alt använda tvång i stor skala. Enligt min mening börtvångsåtgärder höra till sällsyntheterna när det gäUer att lösa socialaproblem. Vad del här är fråga om är emellertid ell giftberoende som det gälleralt även tvångsvis hjälpa vederbörande ut ur. Av den som saknar sjukdomsinsiktkan inte rimligen begäras all han självmant skall söka vård. Riksåklagaren har i cirkulär C 74 tagit uppnarkotikabrottsligheten, Efler en genomgång av de senare årens praxis avpåföljdsval framhåller RÅ vikten av att i möjligaste mån sådan påföljd väljssom tillgodoser föreliggande värdbehov. Jag delar riksåklagarens uppfattningatt det är vårdbehovet som är det väsentliga, men riksåklagarens rekommendationinnebär också att ökade krav ställs på barnavårdsnämnderna och de socialamyndigheterna när del gäller alt tillse att vårdbehovet verkligen blirtillgodosett. Denna riksåklagarens rekommendation ulgör enligt min uppfattningytterligare stöd för kravet pä en vårdskyldighet. utgivna digra betänkande angåendebehandling av narkotikamissbrukare, som karakteriseras som en vägledandeinformation är enligt min mening inte tillräckligt klarläggande. Fortfaranderåder alltför stor oklarhet rörande barnavårdsnämndernas handlande. Socialstyrelsenbör därför få i uppdrag all utarbeta entydiga, kortfattade råd och anvisningar lilldessa. Kommissionen föreslår vissa höjningar av nu utgåendestatsbidrag för narkomanvård liksom vissa nya slatsbidragsformer. Enligt minmeningar del klart motiverat att staten bidrar lill kommunala kostnader förnarkomanvården, då narkotikaproblemet nu fått sådan omfattning alt kommuner ochlandsting inte rimligen ensamma kan bära kostnaderna. Förutsättningen för anslagshöjningarna bör dock enligt minmening vara att samhällets vårdskyldighet klart dokumenteras. Annars riskerarvården att bli meningslös och ett slöseri med skattebetalarnas medel. Jagaccepterar de ändrade grunderna för statsbidragsgivningen till vårdcentralernamen yrkar att som förutsättning för bidraget skall anges den av mig ovanangivna vårdskyldigheten. Samma förutsättning bör gäUa höjningen avstatsbidraget lill behandlingshem saml höjningen av anslaget lill försök medolika nya vård- och behandlingsformer för narkotikamissbrukare. 1 detla sammanhang bör framhållas att socialstyrelsenenligt min bedömning uppställer alltför strikta krav för utbetalande avstatsbidrag lill behandlingshem och till försök med nya värd- ochbehandlingsformer. Det förefaller som om kraven på inredning och utrustning avlokaler vore väsentligare än kvalifikationerna hos den personal som kanberäknas stå till förfogande för verksamheten. Enligt min mening är detangelägel att mera förutsättningslöst prövar seriösa förslagtill olika behandlingsaktivileter för narkomaner, även okonventionella sådana.Som villkor för de ökade anslagen bör däriämte uppställas krav på ensystematisk utvärdering av behandlingsresultaten vid ifrågavarande behandlingshemm, m. Därest detta önskemål liksom kravet på vårdskyldighet ej accepterasföreslår jag att anslagshöjningarna under ifrågavarande avsnitt i ställetöverförs till en ytterligare höjning av bidraget till familjevård för unga narkotikamissbrukare.Denna vårdform har nämligen erfarenhetsmässigt gett de bästabehandlingsresultaten. Det är en nackdel alt svenskt påföljdssystem inte kännertill någon form av kortvarigt frihetsberövande för unga lagöverträdare. Ettsådant reaktionssystem finns i flera andra länder och borde övervägas också hososs. Ett tidigt insatt kortvarigt frihetsberövande skulle i många fall enligtmin mening vara en mera human och mindre skadlig åtgärd än fängelse. Att utannärmare utredning ange hur ett dylikt kortvarigt frihetsberövande skulleutformas är inte möjligt. Jag inskränker mig därför till att föreslå alt enutredning tillsättes för att med ledning av internationella erfarenheterframlägga förslag härom. Vissa frågor inom kriminalvården Under detta avsnitt hänvisar kommissionen till riksdagensbeslut angående den kriminalpolitiska behandlingen av vissa kategorierlagöverträdare som döms till långvariga frihetsstraff. Beslutet innebar attbeträffande personer som dömts till fängelse eller interneringmed en minsta tid av Ivå år eller därutöver skall prövafrågor om permission och anslaltsplacering samt att lagöverträdare som ägnatsig åt grov illegal narkotikahantering eller annan organiserad ellersystematisk kriminell verksamhet inte skulle beviljas permission eller förmånenav värd i öppen anstalt i samma omfattning Även möjligheterna till vUlkorlig frigivningefter halva strafftiden borde användas med största återhållsamhet. Enligt min mening är del , trots att ejförflutit sedan beslutet trädde i kraft, skäl att öppna möjligheter för sammarestriktiva bedömning beträffande personer tillhörande ovannämnda kategorier brottslingaroaktat de inte dömts till så stränga straff som tvä års fängelse. Härigenom kanåstadkommas en differentiering i större utsträckning avkriminalvårdsklientelet, vUken är nödvändig om man skall kunna bibehålla enhuman grundsyn beträffande kriminalvården. Jag föreslår således att den nuuppställda gränsen vid fängelse jämkas sä alt ocksä personertillhörande ifrågavarande kategori brottslingar som dömts till kortare straffän två ärs fängelse kan ifrågakomma för den mera restriktiva kriminalvården. Den skrämmande ökning av brottsligheten som vi upplevt ivårt land har gjort det angelägel att vidta alla tänkbaraåtgärder för att bryta brotlskurvan. Det är beklagligt all så ringaförståelse förelegal från riksdagsmajoritetens sida till de krav påresursförstärkningar som och de borgerliga partierna iflera år begärt. Lägel har blivit sä allvarligt att drastiska åtgärder måstetillgripas för att bryta den negativa utveckling som med större förutseendehade kunnat undvikas. Jag bedömer tillsättandet av brottskommissionen som ettsent men välkommet initiativ från regeringens sida. De förslag kommissionenpresenterar är i allt väsentligt uttryck för ett nytänkande frånregeringspartiet som måste hälsas med tillfredsställelse. Jag ansluter mig helttill tanken på att förstärka polisens resurser, Detla germöjlighet till en bättre planering såväl i fräga om utbildningskapacitet somrekryteringsunderlag, 1 förhållande lill statsverkspropositionens förslag, sominnebar ett tillskott av 165 nya polismanstiänster, varav endast 10 skulletillföras landsorten ter sig kommissionens förslag om 400 nya tiänster som ettväsentligt framsteg. Enligt min bedömning innebär kommissionens sammanlagdaförslag uttryck för en helt annan och mer positiv inställning lillbrottsförebyggande åtgärder än den regeringen tidigare gett uttryck för. Manbör dock ha klart för sig att kommissionens förslag i vaqe fall för det förstabudgetåret inte lorde ge utrymme för någon som helst förstärkning av polismanstiänsternaför flertalet distrikt. Som kommissionen framhålUl är det svårt att säkert bedömadet ur utbildnings- och rekryteringssynpunkl möjliga antalet nya tjänster. Kommissionensförslag om 400 nya tjänster för ett vart av de tre kommande budgetåren ärframför allt uttryck för en politisk och ekonomisk bedömning. Alt antaletutbildningsplatser i och för sig ej lägger hinder i vägen för beslut om enstörre ökning av antalet polismanstiänster än vad kommissionen föreslagit är hellklart. Kvar står frågan om den möjliga rekryteringen. Uppgifter från polisentyder dock på att antalet kompe- 1 saml Nr 115 tenla sökande lill polisutbildningen väsentligtöverstiger antalet utbildningsplatser. Till detta kommer att anledning finnsatt räkna med att polisens lönevillkor genom nu pågående förhandlingarytterligare kommer att förbättras. Kommissionens förslag om särskildarekryteringskonsulenter måste bedömas få en positiv effekt pä rekryteringen.Del finns därför fog för påstående att rekryteringsfrågan i och för sig inteutgör hinder för förslag om ytterligare ökning av antalet polistiänster. Utgångspunkten för kommissionens bedömning av behovet avpersonalförstärkningar är framför allt de nya inslag i brottsligheten och denförändring i ordningsförhållandena som framkommit. Enligt min meriing är deltaett alltför snävt betraktelsesätt. Del gäller inle bara att - som kommissioneni flera sammanhang understryker prioritera åtgärder mot den grövrebrottsligheten av typ bank- och postrån. Samhällets självklara målsättningmåste dessutom vara alt polisen skall ha resurser alt fullgöra sin allmäntbrottsförebyggande funktion. Enligt min mening är det lika angeläget attförhindra exempelvis rän eller överfall som riktar sig mot enskilda personer,äldre människor, som att komma tillrätta med de i och för sig meradramatiska bank- och postrånen. Den nuvarande låga uppklaringsprocenten beträffande brotlsbalksbrotlenär helt oacceptabel och måste huvudsakligen tillskrivas knappheten påpolispersonal. Risken för uppläckt är så låg att polisenspreventiva funktion väsentligt urholkals. De aUvarliga missförhållanden somunder fält råda inom våra storstadsområden kräver maximala insatser.Tunnelbanebevakning och insatser i storstädernas cityomrä-den är några av deangelägna åtgärderna. De mycket alarmerande rapporter som kommissionen fåttfrån representanter för näringslivets organisationer har gjort ett starktintryck. Av största betydelse för alt främja rekryteringen tillstorstadsområdena är ett ökat antal befordrings-tjänster för storsladspolisen. Polisbrislen är emellertid inle enbart ettstorstadsproblem. Den är kännbar även i mindre städer och på landsbygden. Bådenär det gäller att fullgöra servicefunktionerna och all i praktiken fungerabrottsförebyggande niåste polis kunna komma till platsen inom rimUg tid. Dettamäste gälla för hela landet. Många människor känner osäkerhet därför altavståndet lill närmaste polisstation väsentligt ökat. 1 samband med debatten om sammanslagning av vissapolisdistrikt har uttalat att en ändrad dislriktsindelning inte fårleda till att allmänheten i vissa områden får en sämre polisiär service än förnärvarande och all en förstärkning av polisens resurser borde övervägas somett alternativ i varje särskilt fall då en distriktssammanslagning ifrågasätts.Ett iakttagande av den av anbefallda reslriktivitelen måste således,om detta uttalande skall få något verkligt innehåll, leda till en förstärkningpå många håll av poliskåren. Det upplevs som alltmer besvärande alt polisen inte längrehar möjlighet lill personlig kontakt med medborgarna såsom fallet var i dentidigare polisorganisationen. Det är därför ett önskemål, vilket kommis- sionen också ansluter sig till, all polisen i störreutsträckning fär ' möjlighet till fotpatrullering och att ett ökat antal tiänstersom kvarterspoliser inrättas. Pä landsbygden bör en liknande personliganknytning kunna åstadkommas mellan polis och allmänhet genom att polismännenfår sig tilldelade vissa ansvarsområden med tiänslgöringen förlagd i förstahand till dessa. Även till detta senare önskemål hade kommissionen bort kunnaansluta sig. Ett förverkligande av dessa önskemål kräver också ett icke obetydUglökat antal polismanstjänster. Även om det, som kommissionen framhåller, kanbegäras av medborgarna att de själva vidtar åtgärder i brottsförebyggande syftemåste samhället bära del primära ansvaret för brottsbekämpningen. Det ärnödvändigt att respekten för rättsordningen återställs ochatt samhället nu satsar de resurser som är möjliga för att bryta den negativautvecklingen. Även mol bakgrund av den ökande internationella brottsligheten ärdet viktigt att vårt land skärper ordningshållningen så att inte längreframstår som ett allraktivl område för denna broltslighel. Med hänsyn lill del anförda föreslår jag att polisväsendetför kommande treårsperiod förstärks med I 500 polismanstiänster fördelade på500 per budgetår. Fördelningen på de olika budgetåren bör inte låsas vid delangivna antalet utan bör kunna anpassas efler rådande förhållanden. Äventotalantalet bör kunna anpassas pä motsvarande sätl. att polisväsendet för kommande förstärkes med1 500 polismanstiänster fördelade på 500 per budgetår alt för alt komma till rätta med det tilltagande skolket iskolan närvarolislor och målsmansinlyg om elevs frånvaro konsekvent ålerinförs all instruktioner utarbetas för hos barnavårdsnämndernaanställd personal och all överträdelser beivras Maj:t ger i uppdrag attskyndsamt utreda huruvida barnavårdsnämndernas verksamhet slår iöverensstämmelse med barnavårdslagens intentioner att samhällets vårdskyldighet mot de narkomaner som saknarsjukdomsinsikt fastlägges att som föratsättning för stalsbidragshöjningarna tillvårdcentralerna och behandlingshemmen m. m. vårdskyldigheten fastsläs och ensystematisk utvärdering av behandlingsresultaten kommer lill stånd att om dessa förutsättningar ej uppfylls dessaanslagshöjningar överförs till bidrag lill familjevård för unganarkotikamissbrukare att utredning tillsattes med uppdrag att framlägga förslagtill någon form av kortvarigt frihetsberövande för unga lagöverträdare samt all ges möjlighet alt förlagöverträdare som dömts till vissa grövre brott tillämpa de nya riktlinjer som1972 års riksdag beslöt angående placering i öppen anstalt och permission m. m.även om strafftiden understiger . Vi har för vår del biträtt kommissionens förslag i desshelhet men vill i fråga om personalstaten inom polisväsendet anföra följande. Som framgår av kommissionens betänkande skall den föratseddaökningen av den kvalificerade biträdespersonalen få sintyngdpunkt i periodens börian med hän.syn till de på flera häll svåraförhållandena. 1 den mån rekryterings- och utbildningsläge gör detla möjligthade det varit önskvärt alt största möjliga andel av de för treårsperiodenföreslagna 1 200 polismanstiänsterna hade inrättats i periodens första del.Härigenom skulle nuvarande besvärande personalläge ytterligare kunna lättas. Såväl i fråga om polismanstiänster som kvalificeradbiträdespersonal gäller självfallet att det samlade resursbehovet för periodenssenare del får bedömas utifrån då rådande förhållanden. Vi ulgår även ifrån attde ökade resurserna sätts in där situationen är svårast så att tvångskommen-deringarbUr onödiga. De olika åtgärder som skall vidtagas för alt förbättrapolisens personalläge i storstadsområdena lorde innebära ökade utsikter attfylla behovet. Huruvida de sålunda vidtagna åtgärderna är välavvägda ochtillräckliga får erfarenheterna utvisa. Utfallet måste därför följas medvaksamhet så all ytterligare åtgärder kan sältas in utan dröjsmål, såvitt dettaframsiår som påkallat för att säkra en såväl kvalitativt som kvantitativttillfredsställande personaltillgång. Härutöver vill vi framhålla följande. I olika sammanhang har kommissionen haft anledningkonstatera att narkotika- och alkoholmissbruket spelar en olycklig roll föruppkomsten av kriminalitet och ordningsstörningar. För vår del vill vi kraftigtmarkera det förhållandel alt alkoholmissbruket - vilket som socialt problem ärav betydligt större omfattning än det i och för sig mycket allvarliganarkotikaproblemet myckel ofta är en utlösande faktor vid brott eller förförekomsten av elakartade ordningsslörningar och trakasserier t. ex. påoffentliga kommunikationsmedel. Ett akut delproblem i sammanhanget utgör detomfattande missbruket av mellanöl bland yngre åldersgrupper. a. harskolöverstyrelsen betonat vilket omfattande och allvarligt problemmellanölsmissbruket utvecklat sig till bland skolungdom och i skrivelse lillregeringen krävt åtgärder för alt stoppa skolungdomens mellanölsköp och attåldersgränsen upprätthålles. Vi vill mot denna bakgrund framhålla angelägenheten av attalkoholpolitiska utredningens slutbetänkande med all möjlig skyndsamhet framlägges.Vi förväntar oss all däri skall ingå konkreta förslag i syfte att skyddautsatta ungdomsgrupper. Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse Härigenomförordnas att 151 § lagen (1955:183) om bankrörelse skall ha nedan angivnalydelse. Där tillsynsmyndigheten så finner erforderligt, måmyndigheten meddela närmare föreskrifter om sättet för förande av bankaktiebolagsräkenskaper, om förvaring av värdehandlingar saml om inventering av dessa. Där tillsynsmyndighelen så finner erforderligt, måmyndigheten meddela närmare föreskrifter om sättet för förande av bankaktiebolagsräkenskaper, om förvaring och inventering av värdehandlingar samt om brottsförebyggandeåtgärder. Denna lag träder i kraft den Lag om ändring i lagen (1955:416) om sparbanker Härigenomförordnas att 80 § lagen (1955:416) om sparbanker skall ha nedan angivnalydelse. Där tillsynsmyndigheten så finner erforderligt, måmyndigheten meddela närmare föreskrifter om sättet för förande av sparbanksräkenskaper, om förvaring av värdehandlingar samf om inventering av dessa. Där tillsynsmyndighelen så finner erforderligt, måmyndigheten meddela närmare föreskrifier om sättet för förande av sparbanksräkenskaper, om förvaring och inventering av värdehandlingar saml om brottsförebyggande åtgärder. Denna lag träder i kraft den Lag om ändring i lagen (1956:216) om jordbmkskasserörelsen Härigenomförordnas all 73 § lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen skall ha nedanangivna lydelse. Därest tillsynsmyndigheten så finner erforderligt, mämyndigheten meddela närmare föreskrifter om sättet att föra kreditkassas räkenskaper,om förvaring av värde-hatidlingar samt om inventering av dessa handUngar. Därest tillsynsmyndighelen så finner erforderligt, måmyndigheten meddela närmare föreskrifter om sättet all föra kredilkassas räkenskaper,om förvaring och inventering av värdehandlingar samt om brottsförebyggandeåtgärder. Denna lag träder i kraft den Kungörelse om ändring i kungörelsen (1969:733) om tillsynav postbanken m. m. Härigenomförordnas att 4 § kungörelsen (1969:733) om tillsyn av postbanken m. m. skallha nedan angivna lydelse. Bankinspektionen har rätt alt meddela närmare föreskrifterom hur postbankens räkenskaper skall föras. Föreskrifter får meddelas också omförvaring och inventering av värdehandlingar. Bankinspektionen har rätt att meddela närmare föreskrifterom sättet att föra postbankens räkenskaper, om förvaring och inventering avvärdehandlingar samt om brottsförebyggande åtgärder. Denna kungörelse träder i kraft den Kungörelse om ändring i allmänna ordningssladgan(1956:617) Härigenomförordnas alt 9, 12, 21 och 29 §§ allmänna ordningsstadgan (1956:617) skall hanedan angivna lydelse. Med offentlig lillställning avses teaterföreställning,konsert, tävling och uppvisning i sport och idrott, danstillställning,biograf-föreställning, eirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen, festtågsamt tillställning av annat slag, som anordnas för allmänheten och som ickeavses i lagen om allmänna sammankomster. Såsom offentlig-------- har t Medoffentlig tillställning avses teaterföreställning, konsert, tävling ochuppvisning i sport och idrott, danstillställning, biografföreställning,pornografisk föreställning, eirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen,festtåg saml lillställning av annat slag, som anordnas för allmänheten och somicke avses i lagen om allmänna sammankomster, inträde. Å allmän--------------- av pol Sådant tillstånd fordras även eljest för anordnande av offentlig danstillställning, cirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen saml därmed jämförlig nöjestillställning ävensom tävling och uppvisning i motorsport och professionell brottning. Sådanttillstånd fordras även eljesl för anordnande av offentlig danstillställning,pornografisk föreställning, eirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen samtdärmed jämförlig nöjestillställning ävensom tävling och uppvisning imotorsport och professionell brottning. 2 Senaste lydelse 1970:227 - fysisk hälsa. Person under må ej medverka vid offentligpornografisk föreställning. Vid sådan föreställning får ej förekomma förråandesexuella eller sadistiska beteenden. Till böter eller fängelse dömes 1) den som----------- föreskrifter; samt Den som----------------- till stånd. 6) den sombryter mot bestämmelserna i 2 1 § första eller andra stycket. Vidförseelse mot 21 § första stycket skall jämväl den som har vårdnaden om barnetstraffas på sätt i första stycket denna paragraf sägs, därest han inte gjortvad pä honom ankommit för att förhindra förseelsen. 6) den som bryter mot bestämmelserna i 21 § första, andraeller tredje stycket. Vidförseelse mol 21 § första eller andra stycket skall jämväl den som harvårdnaden om barnet straffas på sätt i första stycket denna paragraf sägs,därest han inte gjort vad på honom ankommil för att förhindra förseelsen. Denna kungörelse träder i kraft den Kungörelseom ändring i förordningen (1959:348) med särskilda bestämmelserom biografföreställningar m. m. Härigenomförordnas att 8 och 10 §§ förordningen (1959:348) med särskilda bestämmelser ombiografföreställningar m. m. skall ha nedan angivna lydelse. Bryternågon uppsåtligen eller av oaktsamhet, som ej är att anse som ringa, motföreskrifterna i 2 eller 4 §, straffes med dagsböter. Bryter någon uppsåtUgen mot föreskriften i 2 §, straffesmed dagsböter eller fängelse . Sker överträdelsen av oaktsamhet,som ej är att anse som ringa, straffes med dagsböter. Bryter någon uppsåtligen eller av oaktsamhet, som ej äratt anse som ringa, mot föreskriften i 4 §, straffes med dagsböter. 3 Senaste lydelse 1971:672 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Film och utrustning som använts i strid mot föreskrifteni 2 § skall förklaras förverkade om det ej är uppenbart obilligt.