prop · FW03166 · 1973-12-31 00:00:00 — 1 yttrandet anförs att de skyddsanordningar som ulan oskäligakostnader kan åläggas en vapeninnehavare inte nämnvärt torde kunna hindra enobehörig, som väl tagit sig in i bostaden, frän att komma ät vapnen. Vidareframhålls alt skjulvapen, som härrör från samlingar inte vid något tillfällehar kommit lill användning i samband med brott. Under alla omständigheter ansesförslaget böra modifieras så all förvarings-bestämmelser får meddelas endast undantagsvisför fickvapen och kulsprutepistoler som förvaras i permanenta bosläder ochaldrig för andra vapen. Till undvikande av en alltför olikartad praxis anserförbundet det vidare nödvändigt att utförliga anvisningar meddelas förtillämpningen. Föreningen instämmer i promemoriansuttalande alt det inte torde vara möjligt att ställa upp generella regler förinnehållet i de förvaringsföreskrifter som bör meddelas. Uppgiften att verkaför enhetiighet i tUlämpningen bör enligt föreningen ankomma på RPS. Delade meningar råder omden föreslagna utvidgningen av möjligheterna alt förena tUlstånd med föreskriftatt vapnet görs varaktigt obrukbart. Några remissinstanser, såsom hovrätten förÖvre , RPS, i saml Föreningen , lämnar förslaget utan erinran. J?P5 framhåller, att enbestämmelse av den föreslagna typen är nödvändig med hänsyn lill attvapensamlare i allt större utsträckning har börjat utöka sina samlingar tillatt avse även moderna vapen, till vilka ammunition finns att köpa. Det är käntalt vapensamlare ytterst ogärna vidtar sådana åtgärder med ett vapen som gördet varaktigt obrukbart. Enligt styrelsens mening måste dock samlarnas intresseav alt få ha fullt funktionsdugliga vapen i sina samlingar stå tiUbaka för samhäUetsberättigade krav på att inte ett stort antal brukbara vapen samlas på en och sammaplats. Styrelsen anser att tillstånd all för samlarändamål inneha sådant vapen lillvilket ammunition finns att tillgå bör beviljas endast under förutsättning attvapnet görs varaktigt obrukbart. En rakt motsatt uppfattning framför Svenskavapenhistoriska sällskapet, , och , vUka hävdar attföreskrift om att vapen skall göras obrukbart aldrig bör meddelas. Svenskavapenhistoriska sällskapet menar alt en sådan åtgärd innebär en stympning avvapnet som gör det helt värdelöst. vapenhistoriska förening framhålleratt en föreskrift om att vapnet skall göras varaktigt obrukbart medför att detblir omöjligt alt studera utvecklingen av de vapendelar som berörs av åtgärden. Omdet finns ett intresse för att bygga upp en separat samling av ammunition, behöverdel enligt inte inge några betänkligheter att ändra 21§ 1 mom. VF så att del blir möjligt alt av licensbdagd ammunition förvärvahögst fem patroner eller motsvarande av önskadekalibrar för samlarändamål. anser det böra varatillätet alt till varje vapen förvärva en patron, en hylsa och en projektil avde olika slag som förekommer, t.ex. skarp, lös, pansarbrytande, hagel, brenneke,blind m.m. vapenhistoriska förening finner den i promemorian förordadebegränsningen till en patron, en hylsa och en projektil orealistisk med hänsyn lillatt få vapenaffärer lär vara intresserade av att sälja annat än helaförpackningar. 3.6Förvaring av vapen och ammunition Enligt12 § första stycket VF är den som för egen eller annans räkning inneharskjulvapen skyldig alt la sådan vård om vapnet all obehörig person inte kommeråt del. 126 § första stycket VF finns en motsvarande föreskrift i fråga omammunition. Försammanslutning som avses i 9 § VF gäUer enligt 12 § andra stycket och 26 §andra stycket VF att den inte får förvara vapen eller ammunition i skytlepaviljongeller annan liknande lokal, om inte polismyndigheten i orten har godkäntlokalen. Den som bryter mot dessa bestämmelser straffas enligt 36 § 3 mom. VFmed dagsböter. Enligt31 § första stycket VF äger bl.a. bestämmelserna i 12 § VF motsvarande tiUämpningpå vapenhandlare. i orten skall se till att vapen somhandlande innehar förvaras på föreskrivet sätt. Bestämmelser om polisenstillsyn finns i 33 och 34 §§ VF. Handlare som åsidosätter bestämmelserna i 12 §första stycket VF döms enligt 36 § 5 mom. VF till dagsböter. kanenligt 30 § VF återkalla tillstånd att handla med skjulvapen, om särskilda skälföreligger. Utöverdessa allmänt hållna regler finns det inte några föreskrifter om förvaring avvapen eller ammunition i VF. Frågor om förvaring av vapen som innehas av sammanslutningbehandlas dock i anvisningarna till förordningen. Där föreskrivs att i ansökanom vapenlicens från sådan sammanslutning skall anges den plats där vapen ochammunition skall förvaras. Som allmän regel bör gälla att vapen och ammunitioninte bör förvaras i skyllepaviljonger eller liknande lokaler i andra fall ännär förvaringsfrågan inte kan ordnas på annat sätt ulan väsentliga olägenheter försammanslutningens verksamhet. Det framhålls sålunda all del från säkerhetssynpunktär lämpligare att vapen och ammunUion förvaras hemma hos någon ledamot istyrelsen eller funktionär än i en avlägset belägen skyttepaviljong. Vapen ochammunition bör om möjligt förvaras åtskUda, helst i olika lokaler men i alltfall under skilda lås. Slutstycken till gevär och Uknande vapen bör förvaras påannan plats än vapnet i övrigt. Kulsprutepistoler bör alllid förvaras hosstyrelseledamot eller funktionär. Pipan skall alltid förvaras pä annan plats änvapnet. och liknande lokal som inte står under ständig tillsynskall kunna godkännas som förvaringslokal måste i allmänhet fordras, att denger betryggande säkerhet mot inbrott genom hjälpmedel som verkar mekaniskt. Sådanalokaler bör i allmänhet uppfylla samma fordringar som ställs upp för störrehandelsförråd för sprängämnen, krut o.d. i de tillämpningsföreskrifter lillförordningen (1949:341) om explosiva varor (explosivvaruförordningen) somkommerskollegium har utfärdat. Vilka fordringar på lås, material m.m. som börställas upp i fråga om andra förvaringslokaler än skyttepaviljonger o.d. måstei viss mån bedömas efter förhållandena i det särskilda fallet. Vissa aUmännasynpunkter på frågan anges dock i en promemoria som har upprättats inom statenskriminaltekniska anstalt. Promemorian har bifogals anvisningarna som bilaga. Det kan i delta sammanhang noteras alt RPS i januari 1967har tillställt samtiiga länspolischefer och polismästare provisoriska anvisningarbeträffande förvaringsutrymmen m.m. för vapen och ammunition hos handdsidkare.Anvisningarna, som enligt styrelsen skall betraktas som rekommendationer,innehåller tämligen detaljerade regler om kraven på affärslokals dörrar, låsoch fönster m.m. saml i fråga om vapnens förvaring inom lokalen. Ett tilläggtill anvisningarna sändes ut av RPS . Handeln med ammunition regleras inte i VF utan i explosivvaruförordningen.Enligt 21 § i denna förordning får handel med explosiva varor bedrivas endastav den som har tillstånd därtill av polismyndigheten. 123 § föreskrivs att densom har fåll sådanltillslånd inte får börja rörelsen förrän handels- och förvaringslokalernahar blivit avsynade och därvid har funnits vara belägna och inrättade i överensstämmelsemed gällande föreskrifter och polismyndighetens beslut. Explosivvaruförordningen innehåller som tidigare nämntsäven bestämmelser om bl.a. förvaring av explosiva varor. Dessa bestämmelserskall enligt 2 § andra stycket i fräga om ammunition endast tillämpas påtillverkare och handlare. beträffande förvaringen avexplosiva varor och närmare bestämmelser om hur förvaringsrum för förråd avsådana varor skall vara belägna och beskaffade utfärdas av kommerskollegium. Innanbestämmelser av byggnadsteknisk natur utfärdas, skall kommerskollegium samrådamed statens planverk. Om myndigheterna därvid inte blir eniga avgörs frågan av Kungl.Maj:t (32 §). har utfärdat kungörelse mednärmare bestämmelser rörande tillämpningen av explosivvaruförordningen. I departementspromemorian lämnas vissa uppgifter omantalet genom stöld eller på annat sätt förkomna vapen. och1966 inrapporterades till RPS 380 resp. 541 fall av vapentillgrepp. avsågbåde militära och civila skjulvapen. Enligt försvarsstabens pressavdelninguppgick antalet genom stöld eller på annat sätt förkomna mUitära vapen underåren 1964-1966 tUl 394, 286 resp. 269. Av dessa härrörde 195, 140 resp. 138från militära vapenförråd. Av de förkomna vapnen hade senare 186, 116 resp. 133kommit till rätta. Fram till hade 146 militära skjutvapenförlorats. Av dessa hade 86 återskaffats. Ungefär hälften av de militäravapenförlusterna gäller således vapen som har funnits i mobiliseringsförråd, medanresten har försvunnit från kompanikorridorer, logemenlsskåp, expeditioner, lältförläggningar,skyllepaviljonger och bostäder m.m. Motbakgrund av de anförda siffrorna och med hänsyn bl.a. till den tilltagandeanvändningen av skjutvapen i samband med rån och annan brottslighet är detenligt promemorian uppenbart alt verksamma åtgärder måste vidtas för att imöjligaste mån förhindra tillgrepp av skjutvapen. I promemorian redovisasdärefter vad som har gjorts bl.a. för att förstärkamobiliseringsförrådens inbrottsskydd. För att fullfölja de strävanden somligger bakom dessa åtgärder bör man enligt promemorian undersöka om det finnsbehov av ändringar i eller kompletteringar tiU VF:s och tUlämpningsföreskrifternasbestämmelser om förvaring av vapen och ammunition. Eftersom det främst ärstörre förråd och samlingar av vapen som är av intresse i förevarandesammanhang, riktas uppmärksamheten i första hand mot vapenhandlares samtskytteföreningars och liknande sammanslutningars förvaring av vapen. Ipromemorian anförs fortsättningsvis. Det får anses otillfredsställande att det f.n.saknas närmare bestämmelser om förvaringen av vapen som innehas avvapenhandlare. Den kontroll av förvaringen som det åligger polismyndigheten attföreta har tiU följd därav försvårats, och osäkerhet torde ofta ha rått omvilka krav man varit berättigad att ställa i delta sammanhang. RPS:s rekommendationertorde få ses som ett försök att provisoriskt avhjälpa denna brist. Eftersomstyrelsen inte har haft något formellt bemyndigande att utfärda sådanaföreskrifter, har emellertid vid tillämpningen yppats tveksamhet om hur striktrekommendationerna bör följas. För att skapa större klarhet om vad som skallgälla kan enligt promemorian övervägas alt ta in föreskrifter om hur vapenskall förvaras hos vapenhandlare i de av Kungl. Maj :t utfärdade anvisningarna tillVF. En sådan lösning betecknas dock som mindre lämplig med hänsyn bl.a. lillatt föreskrifterna delvis måste bli av utpräglad teknisk natur och all desnabbi bör kunna ändras om den tekniska utvecklingen eller andra förhållandenger anledning lill det. Del framstår därför som mer rationellt att RPS fär iuppdrag att utfärda föreskrifter på området. Det förordas alt en bestämmelsehärom tas in i 42 § VF. Med hänsyn tUl att vapenhandlare inte sällan ocksåtorde ha tUlstånd att driva handel med ammunition och kommerskollegium enligt explosivvaruförordningen har att utfärda föreskrifterbeträffande förvaringen av vapenhandlares ammunition, är del naturligt att RPSför åstadkommande av enhetliga förvaringsregler samråder med kommerskollegiumvid utfärdandet av föreskrifter för handlandes förvaring av vapen. Kommerkollegiumbör åläggas en motsvarande skyldighet att samråda med RPS, innan koUegietutfärdar anvisningar beträffande explosivvaruhandlandes förvaring avammunition. Det föreslås därför att 32 § explosivvaruförordningen kompletterasi detta hänseende. Enligt 32 § explosivvaruförordningenskall kommerskollegium samråda med statens planverk, innan kollegiet utfärdar förvaringsbestämmelserav byggnadsteknisk natur. Något motsvarande samråd anses inte behövas för RPS:sdel. Det anses inte heller vara nödvändigt att föra in någon bestämmelse om attfråga, varom enighet inte kan nås mellan RPS och kommerskollegium, skall hänskjutastill Kungl. Del materiella innehålleti föreskrifterna anses kunna utformas i huvudsak efter de principer som liggertill grund för de provisoriska anvisningar som RPS redan har ställt samman. Enstörre differentiering av kraven med hänsyn till antalet och arten av de vapensom handlaren får inneha på en gång anses dock böra övervägas. Om möjligt ansesföreskrifterna vidare böra utformas så att kraven på det yttre inbrotts-skyddetgörs beroende av del sätt på vilket vapnen förvaras inom lokalen. Innan vapenhandlare somhar fått tillstånd all handla med vapen börjar sin rörelse, bör tillståndmyndighelenpröva om försäljnings- och förvaringslokalerna är anordnade i överensstämmelsemed föreskrifterna. Kontrollen av förvaringslokalerna anses lämpligen kunna skegenom en besiktning, som i förekommande fall kan göras i samband med avsyning enligt23 § explosivvaruförordningen. Även beträffande ett sådant godkännande av förvaringslokalbör en bestämmelse tas in i VF (28 §). När de nu föreslagna bestämmelserna harträtt i kraft och RPS har utfärdat närmare föreskrifter om förvaring, bör detenligt promemorian ankomma på polismyndigheterna att se till att devapenhandlare, som har erhållit tillstånd före ikraftträdande av de nyaföreskrifterna, rättar sig efter dessa. I föreskrifterna bör anges en tidpunkt,inom vUken nödvändiga åtgärder för stöldskyddets anordnande i dessa fall skallvara vidtagna. Den handlare som påbörjarförsäljningsrörelse innan polismyndigheten har godkänt lokalerna ellerunderlåter att följa RPS;s förvaringsföreskrifter riskerar att få sitthandelstillstånd indraget. För underlåtenhet att följa förvaringsföreskrifternakan enligt promemorian straff i vissa fall ådömas med stöd av den nuvarandebestämmelsen i 36 § 5 mom. VF om ansvar för den som åsidosätter föreskriften i12 § första stycket, nämligen i de fall då åsidosättandet av RPS:s anvisningarinnebär ett brott mot nämnda bestämmelse. Det anses enligt promemorian intenödvändigt med en särskild straffbestämmelse vid sidan härav. Däremot föreslåsalt det i 36 § VF förs in en straffbestämmelse för den som påbörjar försäljningsrörelseinnan lokalerna har godkänts. När det gäller vapen sominnehas av sammanslutning som avses 19 § VF torde det enligt promemorian finnasetl behov av att ändra de nuvarande förvaringsföreskrifterna i anvisningarna lillVF. Det synes naturligt att de nya föreskrifterna utfärdas i anslutning tillanvisningarna om vapenhandlares förvaring av vapen. Det föreslås därför att i42 § VF las in en bestämmelse som anger att RPS också skall utfärdaföreskrifter om hur sammanslutning som avses i 9 § skall förvara vapen ochammunition. Något samråd med kommerskollegium anses dock inte behövas i dettafall. Däremot förordas att RPS ger skylteförbundens överstyrelse tillfälle altyttra sig, innan föreskrifterna slutiigt utformas. Med tanke på attifrågavarande organisationers ekonomiska resurser ofta torde vara begränsadeanges vidare i promemorian alt fordringarna på förvarings-ulrymmenasbeskaffenhet inte bör ställas högre än som är nödvändigt eller rimligt medhänsyn till föreliggande omständigheter. Förutomsina egna vapen har de frivilliga skytleorganisationerna normall liU sindisposition ett betydande antal vapen som lånals från krigsmakten. På militärthåll är man f.n. sysselsatt med att utreda vilka krav i fråga om förvaringensom bör och kan ställas vid utlåning frän kronans förråd. En samordning ansesböra ske sä att de av RPS utfärdade föreskrifterna kommer att stämma överensmed de militära myndigheternas. Med hänsyn härtill framförs i promemorian denrekommendationen alt en inventering sker av frivilligorganisationernasmöjligheter att anskaffa säkra förvaringsutrymmen antingen inom mUilärt områdeeller i lokaler som slår under ständig eller temporär bevakning eller ärförsedda med fullgoda skyddslekniska anordningar. Enligt vad som vidare anförsi promemorian bör i föreskrifterna anges i vilka fall det fordras attpolismyndighet godkänner lokal för central förvaring av vapen. Den nuvarande bestämmelsenhärom i 12 § andra stycket VF anses därför kunna utgå. Vid sådant förhållandekommer företrädare för sammanslutning, som åsidosätter en av RPS meddeladföreskrift om förvaring av vapen, alt drabbas av ansvar endast i den månsammanslutningen därigenom också kan anses ha gjort sig skyldig lill förseelsemot den allmänna bestämmelsen i nuvarande 12 § första stycket VF (jfr 36 § 3mom. Det anses inte föreligga tiUräckliga skäl att införa en särskildstraffbestämmelse om ansvar för underlåtenhet alt följa förvaringsföreskrifter.Om 12 § andra stycket VF upphävs bör också motsvarande föreskrift i fräga om ammunitioni 26 § andra stycket VF utgå. Deterinras i promemorian om att man i samband med VF:s tillkomst diskuteradefrågan om behovet av närmare bestämmelser för enskilda tillståndshavaresförvaring av vapen och ammunition eller om man borde inskränka sig tiU enallmän föreskrift om skyldighet för innehavaren alt ta sådanvård om egendomen att den inte blev åtkomlig för obehöriga. 1 propositionenstannade departementschefen för del senare alternativet. Det som främst ansågstala för den lösningen var att de fordringar som borde uppställas påförvaringen måste kunna anpassas efter förhållandena i de enskilda fallen ochatt det därför inte var lämpligt med generella föreskrifter. Inte ens frågan ivad mån förvaringsstället skulle vara låst ansågs kunna besvaras genereUt. I promemorian görsgällande, att åtskilliga vapeninnehavare inte syns ha blivit tUlräckligtmedvetna om vilka risker en oförsiktig vapenförvaring kan innebära. Del anses sannoliktatt en intensifierad upplysning om dessa risker skulle kunna förmå många attsörja för en säkrare förvaring av sina vapen än de har gjort. Om mandessutom bör söka få tUl stånd en bättre ordning genom att ta in detaljeradeföreskrifter om förvaringen i VF eller anvisningarna till denna förordning ärenligt promemorian tveksamt. De skäl som anfördes mot en sådan lösning underförarbetena till VF kan fortfarande åberopas. Vilka krav som bör ställas påprivatpersoners förvaring av skjulvapen måste uppenbarligen bli beroende på enmängd faktorer som i de enskilda fallen kan förekomma i olika kombinationer. Ilikhet med vad som anförs i samband med behandlingen av tiUståndsgivningen församlarändamål konstateras sålunda att det knappast låter sig göra att utformadifferentierade föreskrifter som på ett ändamålsenligt sätt anger vad som börkrävas i olika situationer. Man torde därför enligt promemorian också ifortsättningen för de enskilda tillståndshavarnas del få nöja sig med entämligen aUmänt hållen vårdnadsregd i VF vid sidan av den tidigare föreslagnabestämmelsen om rätt för polismyndigheten att i vissa enskilda fall meddelanärmare föreskrifter om förvaringen bl.a. i samband med beviljande av tillståndalt inneha skjulvapen. För att markera att vapen i allmänhet bör förvaras ilåst utrymme förordas emellertid, alt den aUmänna bestämmelsen i 12 § förstastycket VF ges en något ändrad lydelse. Det föreslås sålunda att den aktuellabestämmelsen kommer att ange alt den som för egen eller annans räkning inneharskjutvapen är skyldig alt förvara vapnet under lås eller på annat betryggandesätt, så att fara inte uppkommer för att det skall åtkommas av obehörig.Motsvarande ändring föreslås av bestämmelsen i 26 § första stycket VF omförvaring av ammunition. Avremissbehandlingen av departementspromemorian framgår all det är en allmänuppfattning bland remissinstanserna att det behövs närmare föreskrifter förvapenhandlares och sammanslutningars förvaring av skjutvapen. Förslaget ipromemorian att RPS skall få i uppdrag att utfärda sådana föreskriftertillstyrks genomgående. Beträffande förfarandet vid utfärdandet av dessaföreskrifter godtas tanken att samråd bör ske mellan RPS och kommerskollegiumvid fastställande av föreskrifter för vapenhandlare vad gäller både skjutvapenoch ammunition. I detta sammanhang framförs även önskemål om att föreskrifternautfärdas i en Enligt kommerskollegium får det inte råda tveksamhet om vad som skallgälla, om myndigheterna stannar i olika uppfattningar. Den nuvarandebestämmelsen i 32 § explosivvaruförordningen om att frågan i så fall skall hänskjutastill Kungl. Maj:l bör därför behällas och motsvarande regel införas i 42 § VF.Kollegiet påpekar i detta sammanhang alt någon ändring inte har föreslagilsbeträffande 14 § explosivvaruförordningen som också innehåller en bestämmelsemed samma innebörd. Enligt kollegiet bör även RPS åläggas att samråda medstatens planverk, innan bestämmelser av byggnadsteknisk natur utfärdas. Samma uppfattninghar planverket, som också anser det önskvärt alt anvisningar som gäller byggnadsanordnandeinförs i tillämpningsbestämmelserna lill byggnadsstadgan där så anses lämpligt.Planverket framhåller vidare all RPS:s redan utfärdade rekommendationerinnehåller vissa byggnadstekniska detaljuppgifter, beträffande vilka samrådbör äga rum. förordar att även representanter för vapenhandlarnafår delta i samrådet om de bestämmelser som skall gäUa för deras del och att föreskrifternaför sammanslutningar utarbetas i samråd med företrädare för den frivUligaskytterörelsen. m.fl., skytteorganisationerna och Centralförbundetför befälsutbildning framför liknande önskemål. Demateriella föreskrifterna i RPS:s provisoriska anvisningar för vapenhandlare ärenligt flera remissinstansers uppfattning alltför rigorösa ochodifferentierade. Husqvarna Vapenfabriks aktiebolag anser att kraven böruppdelas efter olika vapentyper. För enhandsvapen bör i stort sett gälla vad RPSföreskrivit. För jaktstudsare, salongsgevär och liknande vapen bör gälla altslutstycket skall förvaras separat i kassaskåp, medan vapnet i övrigt fårförvaras fritt i butiken. Hagdvapen torde vara så föga attraktiva förbrottslingar alt de kan lämnas utanför diskussionen. Av säkerhetsskäl bördessutom enligt bolaget gälla att licens för etl vapen av motsvarande kaliberskall uppvisas vid köp av all ammunition. I huvudsak samma inställning tUldenna fråga har handelskamrarna i , och . FöreningenSveriges polismästare delar uppfattningen alt en gradering av föreskrifternaefter vapnens farlighet bör ske. Föreningen anser det däremot betänkligt attefterge säkerhetskraven av kostnadsskäl eller på grund av alt det är fråga omendast mindre vapenförråd. för sammanslutningars förvaring av skjutvapen och ammunitionanför m.fl., att i de fall då förvaringen sker påplats som inte står under ständig tUlsyn det i princip bör ställas sammafordringar på skyddsanordningar som för obevakade militära förråd. För attkostnaderna inte skall bli alltför betungande för organisationerna anserförbundet alt statsbidrag bör kunna beviljas för ändamålet. Deninverkan som de föreslagna ändringarna skuUe få i fråga om ansvarsbestämmelsernai 36 § VF har inte föranlett några uttalanden vid remissbehandlingen. Förslagetom ändrad lydelse av 12 § första stycket och 26 § första stycket VF tillstyrksav bl.a. hovrätten för , RPS samt länsstyrelserna i ,och . ÖB framhåller att man inom försvaret är inriktadpå alt söka utforma de militära bestämmelserna så alt de sä nära som möjligtstämmer överens med vad som gäller enligt VF. Provisoriska bestämmelser förenskild krigsmans förvaring av vapen har utfärdats. Enligt dessabestämmelser åligger del den som har tilldelats vapen för enskild förvaring atti bostaden förvara det oladdade vapnet och ammunitionen var för sig underskilda lås. Dessutom skall någon vital del av vapnet förvaras under lås påannat ställe än vapnet i övrigt, lämpligen tiUsammans med ammunitionen. BestämmdsernaskUjer sig alltså från vad som har föreslagits i promemorian. Enligt ÖB voredel från olika synpunkter önskvärt om man på denna punkt kunde nå en bättreöverensstämmelse mellan de civUa och militära föreskrifterna. En kraftig opinion motförslaget alt skärpa nuvarande regler för förvaring av vapen har ocksåredovisats under remissbehandlingen, framför allt från jägarhåll. vänder sig sålunda bestämt mot promemorians förslag och anseralt de synpunkter på frågan om enskilds förvaring som anlades i samband med VF:stillkomst är giltiga.