prop · FW0321 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition nr 1973 Prop. Kungl.Maj':ts proposition angående sanering av det äldre bostadsbeståndet; givenStockholms slott . Maj:t vill härmed, under åberopande avbUagda utdrag av statsrådsprotokollet över inrikesärenden, föreslå riksdagenatt bifalla de förslag om vars avlåtande till föredragandedepartementschefen hemställt. På grandval av saneringsutredningens förslagbehandlas i propositionen frågor rörande planering, genomförande ochfinansiering av saneringsverksamheten inom äldre bostadsområden. Ipropositionen anges de allmänna målen för saneringsverksamheten. Vidare angesriktlinjer för hur kommun skall leda verksamheten och planera den genom attupprätta bostadssaneringsprogram inom ramen för det kommunalabostadsbyggnadsprogrammet. För att främja en aktiv markpolitik frånkommunernas sida i samband med sanering föreslås att markförvärvslån skallkunna utgå för kommunala förvärv av saneringsfastigheter avsedda förbostadsända mål. I samma syfte föreslås att tomträttslån skall kunna beviljaskommun i samband med upplåtelse med tomträtt av mark med bostadshus som skallbyggas om. I fråga om det statliga kreditstödet tUl saneringföreslås ändringar i syfte att åstadkomma neutrala läneregler, som inte styrmot ett visst slag av sanering, och att minska de ärliga kapitalkostnaderna vidombyggnad. Sålunda ersätts nuvarande läneformer för ombyggnad med en endalåneform, bostadslän, som skall kunna utgå i form av annuitets-lån eUer som f.n. i vissa fall i form av paritetslån. Den längsta amorteringstiden föreslåsbli . Vidare föreslås regler som ökar möjligheterna att genomföraombyggnad och belåning i etapper. 1973: 21 2 Förbätttingslån för uppmstnlng av flerfamUjshus medbegränsad återstående användningstid, som kan utgå endast till kommun ellerallmännyttigt företag, föreslås på särskUda villkor få utgå även tillkooperativa och enskUda fastighetsägare. Föratt främja sysselsättningen inom byggnadsbranschen och stimulera till ökadombyggnadsverksamhet föreslås i propositionen ett särskilt stöd, initialstöd,till statiigt belånade ombyggnader som påbörjas före . Ipropositionen behandlas också frågor om den lägsta standard som skall godtasvid långivningen och vid tillämpningen av den bostadssaneringslag, varomförslag har remitterats till lagrådet. Ramen för långivningen tUl ombyggnad föreslås blividgad med utnyttjande av resurser som frigörs genom nedgången i nyproduktionen. Utdrag av protokollet över inrikesärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: Statsministern , statsråden ,, , , , , , ,, , , , , , . Chefen för ,statsrådet , anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övrigaledamöter fråga om sanering av det äldre bostadsbeståndet och anför. harbostadspolitiken till övervägande del varit inriktad pä att genom nybyggandehäva bristen på bostäder. Uppmstning och modemisering av äldre bostäder harhaft ganska ringa omfattning. Detta framgick bl. a. av resultatet av 1965 årsfolk- och bostadsräkning. Räkningen visade att det fanns påtagliga risker fören förslumning av bostadsbeståndet om åtgärder inte vidtogs. Mot denna bakgmndtillsattes sanerlngsutredningeni med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndiganden den 19december 1968 och . Utredningen fick i uppdrag att göra enövergripande utredning av frågan om åtgärder för sanering av det äldrebostadsbeståndet. Utredningen avgav under hösten 1971betänkandena (SOU 1971: 64 och 65) Sanering I och II med förslag till åtgärder för att få till stånd enökad bostadssanering. Yttranden översaneringsutredningens betänkanden har efter remiss avgetts av justitiekanslern,, hovrätten över och , kammarrätten, hyresnämndernaför och , , statens vägverk, statenstrafiksäkerhetsverk, , ,, (), ,statens råd för byggnadsforskning, ,, statens planverk, lantmäteristyrelsen, länsstyrelsema iStockholms, , , och , , Gävleborgsoch Väs- " Generaldirektören , ordförande,riksdagsledamoten , direktören ,rilsdagsledamoten , kommunalrådet , direktören , riksdagsledamoten och förbundsordföranden . Prop.1973: 21 4 temorrlandslän, boendeutredningen, byggkonkurrensutredningen, bygglagutredningen,paritetslåneutredningen, musel- och utställningssakkunniga (MUS 65),fullmäktige i , fullmäktige i . , , , , , styrelsen för Sverigesstadshypotekskassa. (), , . Hyresgästemassparkasse-och byggnadsföreningars riksförbund u. p. a. (HSB), Svenska ,allmännyttiga bostadsföretag (), Näringslivets byggnadsdelegation,. Svenska kommunal-tekniska föreningen, (), Föreningen . FöreningenSveriges kommunala förvaltningsjurister. hälsovård,, . Vidare har yttrandenInkommit från , , Kungsholmensbyalags saneringsgrupp, en forskargrapp vid samtStadsmiljögrappen. SAF, , . , och har i sinayttranden hänvisat till yttrandet från har därjämte avgett eget yttrande. Vid några remissyttranden har fogats yttranden avbl. a. , , samtliga länsbostadsnämnder,, , , , , , ,, Lunds, Ystads, , , , , , ,, , , och kommuner,. Östra och Västra Öster-götiandshyresgästföreningar. , SkånesHandelskammare samt Handelskammaren i . Ett av saneringsutredningens förslag har redanföranlett beslut av statsmakterna (prop. 1972: 124, CU 1972: 32, rskr 1972:306). Beslutet innebär att förbättringslån får utgå för upprustning avlägenheterna I omoderna flerfamiljshus som ägs av kommun eller allmännyttigtföretag om huset berörs av stadsplan eller annan plan som medför att husetsåterstående användningstid är begränsad. I det följande behandlar jag huvuddelen av deförslag som har lagts fram av saneringsutredningen och som rör företrädesvisplanering och finansiering av saneringsverksamheten. Andra av utredningensförslag, främst dem som avser tvångsåtgärder för genomförande av sanering,behandlar jag denna dag. 2 Nuvarande förhållanden 2.1 Saneringsbehovet Uppgifter om bostadsbeståndets storlek ochsammansättning insamlas genom de återkommande folk- och bostadsräkningarna. Detre senaste räkningarna genomfördes . Materialet från1970 års räkning bearbetas alltjämt och resultaten kommer att redovisas successivtunder våren. F. n. finns endast vissa preliminära och översiktliga uppgifter.Dessa kompletteras med uppgifter från bostads- ochhyresundersökningar avseende åren 1969 1971. En analys av saneringsbehovetmåste dock nu i huvudsak utgå från uppgifter 1965. År1965 fanns i landet totalt 2 875 000 lägenheter. I 868000 eUer klassificeras som modema (kvalitetsgrupperna 1 och 2 enligt folk- och bostadsräkningen). Lägenheter som är utrustade med vatten och avlopp, centralvärme samt eget wc men saknar eget bad- eller duschrum (kvalitetsgrapp 3) hänför saneringsutredningen till halvmoderna. Är 1965 omfattade denna grupp 317 000 lägenheter eller II % av det totalabostadsbeståndet. Återstoden, 690 000 lägenheter eller av beståndet, saknade helt eller delvis vatten- och avlopp, centralvärme eller eget wc (kvalitetsgrapperna 47) och har av ut redningen klassificerats som omoderna. Av de omoderna lägenheterna låg 229 000 i flerfamUjshus och 461 000 I småhus. Detta motsvarar av samtliga lägenheter I flerfamiljshus resp. av lägenheterna i småhus. De omodema lägenheterna I tätorterna utgjorde av tätorternas bostadsbestånd, medan mer än hälften av lägen hetema I glesbygd var omoderna. Trots detta var antalet omodema lägenheter I tätorterna större än I glesbygden. Huvuddelen eller av glesbygdens omoderna lägenheter låg i småhus. I tätorter med minst 50 000 Invånare var fördelningen den motsatta. Sålunda utgjorde de omoderna smähuslägenheterna av samtiiga omoderna lä genheter i dessa orter. Avde tre storstadsområdena hade såväl absolut som relativtden största andelen omodema lägenheter. Sålunda var 53 000 eller avlägenhetema i omodema. Av dessa lägenheter låg 35 000 i Göteborgskommun, vilket motsvarar av bostadsbeståndet i kommunen. I Stor-Stockholmvar antalet omoderna lägenheter 51 000, varav 34 000 låg i kommun.Detta motsvarade i såväl som av beståndet.I var 29 000 lägenheter omoderna, vilket utgör av samtligalägenheter. kommun hade ca 16 000 () omodema lägenheter. Prop.1973: 21 6 De halvmodema lägenheterna var förhåUandevis jämntfördelade på flerfamiljshus och småhus. Sålunda var av lägenheterna i flerfamUjshuseller 194 000 halvmoderna. Motsvarande uppgifter för småhus var resp. 123000. Flertalet halvmodema lägenheter eller 268 000 låg i tätort, huvudsakligeni tätorter med mer än 2 000 invånare. Tätorter 2001999 inv. Tätorter 2 000 inv. Av bostadsbestånd hade ca 800 000lägenheter uppförts före är 1921. Över hälften av dessa var omodema. Ser manendast till de lägenheter som var uppförda före är 1901 var inemot två tredjedelaromoderna. Av de drygt två miljoner lägenheter som hade tUlkommit under åren19211965 var endast en tiondel omoderna. Ar 1965 fanns det 2 777 000 hushåll med egenbostad. Av dessa hade 623 000 () omodema lägenheter. Bostadsutmstnmgen var betydligt sämre föräldringshushållen (hushåll med hushållsföreständare ) än förbamhushällen (hushåll med bam under ). Av de 651 000 äldringshushållen ilandet hade 219 000 eller omodema bostäder. Motsvarande tal för de 987 000bamhushällen var 143 000 resp. . I glesbygden fanns 119 000 åldringshushåll eller med omodema bostäder och i tätorterna 100 000 eller . Andelenåldringshushåll med omodema bostäder i Stor-Stockhohn var , i Stor-Göteborg30 % och i . av glesbygdens bamhushåll (totalt72 000) hade omodema lägenheter. För , ochMahnö-Lundregionen uppgick motsvarande andel till 6,13 resp. . Antalettrångbodda hushåll enligt trångboddhetsnormen högst Prop.1973: 21 7 tvåboende per rum, köket oräknat, utgjorde 127 000. Enligt högst två boendeper rum, kök och vardagsrum oräknade, var 695 000 hushåll trångbodda. Antalethushåll som både var trångbodda och hade omoderna bostäder var enligtden förstnämnda 50 000 och enligt den sistnämnda 180 000. Bostadsbeståndet och boendestandarden förbättradesi hög grad . Detta skedde främst genom produktion av nyabostäder men även genom att äldre bostäder moderniserades eller togs ur brukför bostadsändamål. färdigställdes 388 000lägenheter. Nettotillskottet av lägenheter var dock endast 200 000, varföravgången var 188 000 lägenheter. Denna stora avgång bidrog till en snabbminskning av de omoderna lägenheterna. Totala antalet omodema lägenheter minskadesålunda från 968 1960 till 690 1965. I relativa tal sjönk derasandel av bostadsbeståndet frän . Även de halvmodema lägenheternablev färre men nedgången var jämförelsevis blygsam, från 330 000 till 317 000lägenheter. Sammantaget ledde dock detta till en avsevärd minskning av detsämsta bostadsbeståndet eller med 291 000 lägenheter. Stocken av halvmoderna och omoderna lägenheter iflerfamiljshus minskade från 519 1960 till 423 1965 eller irelativa tal från av hela flerfamiljshusbeståndet. Detta innebarsåledes en minskning med närmare 100 000 lägenheter . Endasten ringa del av dessa undermåliga lägenheter byggdes om eller förbättrades.Avgången var väsentligen en följd av rivning och kontori-sering.Moderniseringsverksamheten, som första hälft omfattade ca 100000 lägenheter eller i genomsnitt 20 000 lägenheter , avsåg nästanuteslutande småhusbeståndet. Takten i avvecklingen av lägenheter i det sämstutrustade beståndet var f. ö. snabbare bland småhusen än blandflerfamiljshusen. Antalet halvmodema och omoderna småhus minskade med 195 000,vilket ledde till att deras andel av totala småhusbeståndet sjönk från 62 till46 % . Förbättringen av bostadsbeståndet fortgick i näranog samma takt senare hälft som under dess första. Dettagäller såväl flerfamiljshus som småhus. De beräkningar som kan göras pågrandval av tUlgängligt material från senaste bostadsräkning och bostads- ochhyresundersökningar visar, att drygt 330 000 bostäder av helaflerfamUjs-husbeståndet på sammanlagt 1 844 000 lägenheter kunde betraktassom halvmoderna eller omoderna, dvs. hänföras tUl kvalitetsgrupperna 37.Mellan åren 1965 och 1970 minskade denna lägenhetsstock med 90 000 lägenheteroch dess andel av totala flerfamiljshusbeståndet sjönk frän . Detvar endast en mindre del 25 å av de 90 000 lägenheterna som byggdes omeller förbättrades. 1973: 21 8 nåds-och förbättringsverksamheten hade samma omfattning, 100 000 lägenheter, underperioden 19651970 som första del och var liksom då väsentligeninriktad på småhus. Det halvmoderna och omodema småhusbeståndet minskade undernämnda period med ca 190 000 lägenheter till knappt 400 000 lägenheter.Avvecklingen av de sämre lägenhetema gick således fortfarande snabbare blandsmåhusen än bland flerfamiljshusen. Även om uppgifter finns endast för ettmindre antal län, visar bostadsräkningen att andelen lägenheter medeget bad- eller duschram har ökat i glesbygden, därbebyggelsen uteslutande består av småhus, mot 711 enheter i tätorter med minst2 000 invånare, där flerfamiljshusen dominerar. Utmönstrlngenav de sämre lägenheterna har fortsatt även . F. n. kan därförantalet halvmodema och omoderna lägenheter i flerfamUjshus beräknas uppgå till 290000300 000. Motsvarande antal bland småhusen bör vara 330 000350 000lägenheter. I sammanhanget bör tillfogas, att dessa tal endast ger uttryck fören statistisk bedömning av saneringsbehovet. Klassningen av lägenheterna på kvalitetsgrupperger en grov uppdelning av bostadsbeståndet efter förekomsten av vissautrustningsdetaljer. Vissa äldre lägenheter, som enligt definitionen tillhörkvalitetsgrupperna 1 och 2 och därmed anses vara moderna, kan behövamoderniseras. Ä andra sidan kan en del lägenheter i gmpperna 37 ha sådantotal kvalité att de kan godtas ännu . Det bestånd av halvmoderna ochomoderna bostäder i flerfamiljshus och småhus som enligt statistiken finns ger dock ett ungefärligt mått på kvarstående sanerings- och moderniseringsbehov. Omsaneringen även i fortsättningen skulle bedrivas i samma takt som under1960-talet, skulle t. ex. huvudparten av alla lägenheter ha centralvärmeomkring och praktiskt taget alla lägenheter ha eget bad- eller duschrumomkring . Det sämsta bostadsbeståndet skulle således i sin helhet varaavvecklat . En sådan framskrivning ger emellertid en oriktig bild avutvecklingen, eftersom den baseras på uppgifter om riksgenomsnitt avseendesmåhus och flerfamiljshus, tätorter och glesbygd. Saneringstakten är, somtidigare nämnts, olika för flerfamiljshus och småhus. Avvecklingen av detsämsta flerfamiljshusbeståndet, som tUl dominerande del återfinns inom deäldre stadsdelarna i ett begränsat antal större tätorter, går betydligt långsammareän annan bostadssanering. De från fastighetsekonomisk synpunkt mestfördelaktiga projekten torde dessutom ha sanerats i första hand, vilket kanförsvåra den fortsatta saneringen. Slutsatsenär att saneringsbehovet är störst och mest påträngande inom tätorterna och iflerfamUjshusbeståndet. Det statistiska materialet visar vidare, att saneringenhittUls nästan uteslutande har gällt de helt omodema lägenheterna och i ringautsträckning de halvmoderna. 1973: 21 9 tillkommer förnyelse av förslitna installationer och andra byggnadsdelar i hus,som visserligen frän statistisk synpunkt är moderna men på grand av ålder ochbrak behöver genomgripande reparation. 2.2Ansvaret för planering och genomförande Ansvaret för bostadsförsörjningen delas mellanstaten och kommunerna. Genom att fastställa ramar för långivning ochbeslut om byggnadstillstånd bestämmer staten hur stor del av samhälletssamlade resurser som får tas i anspråk för bostadsbyggandet. Staten lämnarfinansiellt stöd till kommunerna för att de skall kunna föra en aktivmarkpolitik och svarar för den lagstiftning som erfordras. Vidare ser statentill att kreditförsörjningen tUl bostadsbyggandet tryggas. Detta sker genom attstaten tillhandahåller län och bidrag till nybyggnad, ombyggnad och förbättringav bostäder samt genom att staten i olika former medverkar tUl att den del avkreditbehovet som inte täcks av statslän ställs till bostadsbyggandetsförfogande. Kommunerna ansvarar för bostadsförsörjningen inomden egna kommunen. Detta ansvar framgår av bl. a. lagen (1947: 523) omkommunala åtgärder till bostadsförsörjningens främjande, den s. k.bostadsförsörjningslagen. Av detta ansvar följer att kommunerna skall svaraför planeringen av bostadsbyggandet, inkl. ombyggnad och förbättring av äldrebostäder, samt aktivt verka för genomförandet av det planerade bostadsbyggandet.Det ankommer därvid pä kommunen att göra avvägningen meUan nyexploatering ochsanering. Enligt bostadsförsörjningslagen skall kommunerna iden omfattning Kungl. Maj:t bestämmer fortlöpande upprätta och redovisa bostadsbyggnadsprogrami syfte att förbereda bostadsbyggandet så att det kan genomföras på ettändamålsenligt sätt. Programmen skall upprättas årUgen och avse de fem närmastföljande åren. I programmen skall omfattningen och inriktningen av deterforderliga och möjliga bostadsbyggandet imder programperioden anges. Vidareskall programmen innehålla en redovisning av förutsättningama för dettabyggande. Bostadsbyggnadsprogrammet är avsett att vara ettkommunalt plane-ringsinstrament och skall utgöra kommunens samladehandlingsprogram för bostadsförsörjningen. Som sådant måste programmet omfatta,förutom nyproduktion av bostäder, även ombyggnad av befintUga bostäder.Bostadsbyggnadsprogrammet har byggts ut för att bl. a. i störreutsträckning omfatta saneringsåtgärderna. Obligatorisk redovisning avmodemiseringsprojekten krävs dock inte. Vissa kommuner har upprättat och upprättarfortfarande vid sidan om bostadsbyggnadsprogrammen särskilda saneringsprogram. Bostadsbyggnadsprogrammetmåste samordnas med kommunens pla- Prop.1973: 21 10 De mål beträffande bostadsförsörjningen som redovisas ibostadsbyggnadsprogrammet ger vägledning för den ekonomiska och fysiskaplaneringen. Den ekonomiska planeringen har i sin tur stor betydelse förbostadsbyggandet och dess följdinvesteringar. Ställningstaganden i denkommunalekonomiska långtidsbudgeten är en förutsättning för ett realistisktbostadsbyggnadsprogram. Bebyggelsens lokalisering och utformning läggs fast iden fysiska.planeringen, som härigenom spelar en väsentlig roll förbostadsbyggnadsprogrammets upprättande. Programmet skall vidare vara ett av instramenten iden regionala planeringen i länen och i övrigt ge statliga organ och andrainformation om kommunens planer för bostadsbyggandet, bl. a. som underlag förfördelning av ramar och för meddelande av beslut om bostadslån ellerigångsättningstUlstånd. De medel kommunerna förfogar över för att ledagenomförandet av bostadssaneringen är byggnadslagstiftningen med dess plan- ochbyggnadslovsbestämmelser, förmedlingsverksamheten för statliga lån och bidragsamt egna insatser i form av bl. a. en aktiv markpolitik.Möjligheterna till åtgärdsförelägganden enligt byggnads-, hälsovårds- ochhyreslagstiftningen är också av betydelse. Kommunernas markpolitiska aktivitet är lägre inomsaneringsomräd-den än inom exploateringsområden. Enligt de kommunalabostadsbyggnadsprogrammen planeras av flerfamiljshusproduktionen förperioden 19721976 i exploateringsområde på kommunägd mark. Motsvarande andelinom saneringsområde är . I fråga om moderniseringsverksamheten saknasuppgifter om ägarförhållandena. Kommunernas möjligheter att föra en aktivmarkpolitik är mer begränsade inom saneringsområden än inomexploateringsområden. För tvångsförvärv enligt expropriations- ellerförköpslagstiftningen erfordras att marken planeras få ändrad användning.Expropriation får vidare ske när grov vanvård föreligger eller kan förväntasuppkomma. Vid sanering som syftar till att modernisera eller att ersätta enförsliten byggnad med en ny med i stort samma användning och där fastighetsindelningenoch fastighetens omfattning inte ändras är kommunema hänvisade till frivilligaöverenskommelser med fastighetsägaren. Även i finansiellt hänseende gällerskUda regler. Vid förvärv av mark för nyexploatering har kommunerna möjlighet attfå statliga markförvärvslän. Sädana lån har inte utgått för förvärvinom saneringsområden. 2.3StatUgt kreditstöd till kommunala markförvärv m. m. För att underlätta för kommunerna att föra en aktivkommunal markpolitik lämnar staten kreditstöd till kommunema i form av markförvärvslånoch tomträttslän. 1973: 21 11 Bestämmelsema om markförvärvslån finns ikungörelsen (1968: 227, ändrad : 112) om markförvärvslån tillkommun. Kommunkan få markförvärvslän för förvärv av sådan fast egendom som med hänsyn tillden framtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängandeanordning. Lånen lämnas från en för ändamålet särskilt Inrättad lånefond,lånefonden för kommunala markförvärv. Markförvärvslänutgår företrädesvis för förvärv av fast egendom som är belägen i område utansamlad äldre bebyggelse och som är avsedd att bebyggas med annat änfritidsbostäder. Lån lämnas utan säkerhet och utgår med belopp som motsvararhögst vad kommunen har betalat eller skall betala kontant med anledning avförvärvet. Räntan utgår från utbetalningsdagen efter räntesats som Kungl. Maj:tfastställer för ett kalenderår i sänder. Räntesatsen är densamma som förbostadslån. Amorteringstiden för markförvärvslån är . Amorteringsfrihetkan medges för; av tioårsperioden. Bestämmelserna om tomträttslån finns itomträttslänekungörelsen (1965: 905, ändrad : 1185). Tomträttslånutgår till kommun (även landstingskommun) som har upplåtitmark med tomträtt för nybyggnad av hus med bostäder och lokaler för vUkabostadslän kan utgå. Lån kan utgå för mark inom såväl exploateringsområde somsaneringsområde. Omstatligt bostadslån har beviljats för markens bebyggande, kan tomträttslånsökas kalenderåret efter det då beslut (dock ej preliminärt beslut) ombostadslån har meddelats. Finansieras bebyggelsen utan stöd av statligt lån,kan tomträttslån sökas kalenderåret efter det dä första besiktningav byggnadsföretaget har ägt rum. Ommarken bebyggs med stöd av statligt bostadslån utgår tomträttslån avdet belopp varmed låneunderlaget för bostadslånet har minskats på grund av attmarken upplåtits med tomträtt. För mark som bebyggs utan stöd av statligtbostadslån utgår tomträttslän av det kapitaliserade värdet avtomträttsavgälden. Därvid tas hänsyn tUl endast den del av avgälden som hänförsig till sådana utrymmen som anges i 19 § bostadslånekungörelsen (1967: 552,ändrad : 303), dvs. bostäder och s. k. belåningsbara lokaler. Tomträttslånär amorteringsfritt och skall därefter amorteras under medUka stora årliga belopp. Räntan utgår från utbetalningsdagen. Räntesatsen ärdensamma som för bostadslän. 2.4StatUgt kreditstöd till sanering av bostäder Till nybyggnad, ombyggnad och förbättring avbostäder utgår statUga lån och bidrag. Lånen utgår i form av bostadslån ellerförbättringslån, bidragen bl. a. i form av räntefri stående lånedel. 1973: 21 12 temporärtför tiden t. o. m. utgå statsbidrag för vissa slag av enskildaberedskapsarbeten. Bestämmelsernaom bostadslån finns i bostadslånekungörelsen. Reglerna är i vissa avseendenoUka för nybyggnad, ombyggnad och förbättring. Bestämmelserna omförbättringslån fmns i kungörelsen (1962: 538, ändrad : 759) omförbättringslån. I det följande lämnas en kortfattad beskrivning avde olika lånefor-merna. Bostadslånkan utgå för nybyggnad, ombyggnad eller förbättring av hus som inrymmerbostäder eller sädana lokaler som kan anses utgöra komplement till bostäderna.Län kan i vissa faU utgå också för förvärv av hus, om köparen är kommun ellerallmännyttigt företag. Bostadslänför nybyggnad kan utgå till alla kategorier av låntagare och avse såvälflerfamiljshus som småhus, oavsett upplåtelseform. Enförutsättning för bostadslån är att det föreligger ett varaktigt behov avbostädema eller lokalerna. Bostädernas storlek, utformning och utrastning skalluppfylla skäliga krav på god bostadsstandard. Det innebär, om det inte finnssärskilda skäl till undantag, att lägenhetema skall vara utrastade med vattenoch avlopp, wc, centraluppvärmning, bad, tiUfredsstäUande köksutrustning ochtillräckliga biutrymmen. Den yttre miljön skall vara tiUfredsställande, vUketden anses vara om vissa bestämmelser i byggnadsstadgan är uppfyllda och omprojektet står i överensstämmelse med en detaljplan för området som inte ärföråldrad.