prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — En inom styrelsen inrättad lokaliseringsdelegation lar då uppöverläggningar i lokaliseringsfrågan med anmälaren. Sedan samråd har ägt rumutfärdar delegationen bevis om all samråds-skyldigheten har fullgjorts. Sådantbevis skall utfärdas senast efter det anmälan gjordes, om denanmälningsskyldige begär del. Delegationen får dock förlänga medhögst , om den anmälningsskyldige vägrar att lämna nödvändiga uppgiftereller pä annat sätl uppenbarligen undandrar sig all medverka i samrådet (2 §lagen om lokaliseringssamråd). Den anmälningsskyldige kan inle erhålla byggnadslovför byggnadsåtgärden utan att förete samrådsbevis (56 § 3 mom, byggnadsstadgan,1959:612). 2.4.3 Erfarenheter från samrådsverksamheten Antalet slutbehandlade samrådsärenden den 1april 1971 -den 3 I 972 var 348, medan fem ärenden hade bordlagts.Vidare hade vid utgången av åtta ärenden inle behandlats. 1 sex ärendenlämnades anmälan utan åtgärd och i två ärenden återkallades anmälan.Frånräknas dessutom de ärenden där samrådsbevis utfärdades på grund av all medgivandehade lämnats företagen i fråga alt la i anspråk invesleringsfondsmedel förutbyggnaden saml de fall där samrådsskyldighel konstaterades inte föreliggaeller undanlag från sådan skyldighet medgavs, återstår 258 ärenden. Endast itre av dessa ärenden ledde samrådet till alt företagel beslöt lokaliseraverksamheten utanför samrådsregionerna. Samma resultat uppnåddes eflerdiskussioner med ytterligare fyra företag, vilka irtle hade gett in formell anmälan om Bland de 255 ärenden, avseende företag som eftersamråd planerade all genomföra byggnation i storstadsregionerna var 36 sådanadär byggherren byggde för annans räkning, I dessa fall saknades tillförlitligauppgifter om vilket slag av verksamhet som skulle komma att bedrivas i de nyalokalerna och om vilken personalstyrka som skuUe arbeta där. Av de 300 samrådsbevisen avsåg 136 () byggnation iStockholmsregionen, 74 () byggnarion i och 90 ()byggnation i . Av samrådsbevisen inom Stockholmsregionenhänförde sig tUl , tUl kommun och tUlJärfälla kommun. Inom svarade kommun för och Lundskommun för av bevisen. Inom dominerade kommunmed . svarade för av bevisen. De flesta samrådsbevisen avsåg förelag inom följande trenäringsområden, nämhgen SNI* nr 61 partihandel och varuhandelsförmedling (78bevis), nr 38 verkstadsvarurillverkning (76 bevis) samt nr 83 fastighetsförvaltning,förmedling, uppdragsverksamhet (28 bevis). Beträffande de sju förelag som enhgt vad förut har nämntshade beslutat att flytta från storstadsregion lämnas ytterligare uppgifter itabeU 3. Lokaliseringssamrådel 1,4,1971-31,12,1972.Uppgifter beträffande företag vilka beslutat om omlokalisering. Näringsområde nr 38 = verkstadsvarutillverkning. Näringsområde nr 34 = massa-, pappers- ochpappersvarutillverkning, grafisk * Standard för svensk näringsgrensindelning. 2.5 Uppföljnings- och bevakningsfrågor 2.5.1 Utredningsmaterial Med stöd av Kungl, Maj:ts bemyndigande den 29 december1967 tillkallades dels en sakkunnig med uppdrag alt utredaden fortsalla lokaliseringspoliliska stödverksamheten m, m,, dels en rådgivandenämnd åt den sakkunnige. Den sakkunnige har för sig och den rådgivande nämndenantagit benämningen lokaliseringsul-redning. Maj:t överlämnade 1 970 riksdagensrevisorers skrivelse rörande uppföljnings- och bevakningsfrågorm. m. lill lokaliseringsulredningen för att i tillämpliga delar beaktas vidfullgörandet av utredningsuppdraget. Med skrivelse har utredningen' avlämnatbetänkandet (Ds In 1971:8) Om uppföljningen av stödföretag _m. m. Tillbetänkandet har fogats ett särskilt yttrande. Yttranden över betänkandet har avgelts av justitiekanslem,hovrätten för Nedre , , kammarkollegium, statskontoret,(), bankinspektionen, ,riksskatieverket, kommerskollegium, som bifogat yttranden från vissahandelskammare och samtliga företagareföreningar, exportkredit-nämnden, mindre skeppsfarten, AMS, riksbanksfullmäktige, fullmäktigei , länsstyrelserna i , , ,, , , , ochNorrbottens län, vilka har bifogat yttranden från olika länsorgan,kredilupplysningsutredningen, offentlighets- ochsekrelesslagsliflningskommiltén, kommerskollegieutredningen, ,exekutionsväsendets organisalionsnämnd (EON), delegationen för de mindre ochmedelstora förelagen, föreningen revisorer, föreningenSveriges fögderichefer, föreningen ,. , ,, Stiftelsen , , , , Svenska revisorssamfundet,. Svenska utvecklingsaktiebolaget (SUAB), Sverigesakademikers centralorganisation (), SHIO, ,investeringsbank, , Sverigeskreditbank, TCO saml avdelningarna i , och Malmö avKöpmannaföreningarnas central för ackords- och konkursärenden(Ackordscentralen) gemensamt. Utredningens förslag har i samråd med övriga berördadepartement ' 1 utredningsarbetet i denna del har deltagit, utom densakkunnige landshövdingen , följande ledamöter i den rådgivandenämnden: ledamötema av lantbrukaren ,överlantmälaren , skoldirektören och länslantmätarenBo Turesson samt kanslirådet (t. o. m. ),direktören och fil. kand. dr. o. m. den 27 oktober1970). Prop, 1973:50 33 överarbetats inom , I anledning häravhar, som har anmälts i prop, 1973:1 (bil. 13 s. 150), inom inrikesdepartementetinrättats en expertgrupp med uppgift alt som försöksverksamhet centraltsamordna uppföljningen och bevakningen av statens fordringar i företag som harfäll statligt stöd och arbeta fram förslag till åtgärder i enskildauppföljningsärenden. 1 samma proposition har vidare anmälts att fortsattberedning pågick i fräga om utveckling av verksamheten på del regionala planet.Denna beredning är nu avslutad. 2,5,2 Nuvarande ordning Enligt kungörelsen (1960:372) om statligt kreditslöd tillhemslöjd, hantverk och småindustri (omtryckt 1968:354, ändrad 1970:181,1971:450) utgår statligt kreditslöd lill hemslöjd, hantverk och småindustri m.m. genom kommerskollegiel och företagareföreningarna i form av dels garanti förlån hos bank eller annan kreditinrättning (induslrigaranli-lån), delshantverks- och industrilån av medel ur statens hantverks- och industrilånefond.Dessutom finns särskilda bestämmelser om stathg garanti för lån lillturisthotell i . brev till kommerskollegium ochfullmäktige i angående föreskrifier i fråga om statlig garanti förlån lill turisthotell. Enligt kungörelsen utövar kommerskollegiet tillsyn överföretagareföreningarnas verksamhet (34 §). Kollegiet utfärdar de närmareföreskrifter som behövs för tillämpningen av kungörelsen samt förordnar omrevision av föreningarnas förvaltning och räkenskaper. skall utöva tillsyn över altinduslrigarantilån för vilket förening har tecknat garanti utnyttjas för avsettändamål och skall följa låntagarens verksamhet (17 §). Samma skyldigheteråvilar företagareförening också i fråga om hantverks- och induslrilån somföreningen har lämnat (31 §). I den mån förening får kännedom om förhållandensom utgör anledning att säga upp induslrigarantilån, skall föreningen ulandröjsmål inhämta anvisningar hos kommerskollegiel orh de åtgärder som lämpligenbör vidtas med avseende på lånet. I trängande fall får föreningen dock, om delpåkallas av hänsyn lill statens betalningsansvar, på egen hand bestämma attlånet skall sägas upp. Om sådant beslut skall kommerskollegiel genastunderrättas (18 §). Uppkommer fråga om all bevaka eller skydda hantverks- ochindustrilån som företagareförening har lämnat ankommer del på föreningen altvidta erforderliga åtgärder för att undvika förlust på grund av lånet, såsomalt föranstalta om utmätning, lagsökning och bevakning i konkurs. Om del ärpåkallat får föreningen vidta åtgärder också för att möjliggöra verksamhetens fortbestånd.Innan förening vidtar åtgärder för alt rekonstruera förelag eller förvärvaförluslföretag, skall plan över åtgärderna upprättas av föreningen ochgodkännas av kommerskollegiel (32 §). I fråga om induslrigarantilån ankommer det på långivarenatt förvalla lånet under bankmässiga former och därvid beakta statens intressesom garantigivare. Uppkommer fråga om att bevaka eller skydda lånet vid 1 saml Nr 50 exekutivt förfarande eller annat spörsmål av betydelse förstatens betalningsansvar på grund av garantiålagandet, skall långivaren inhämtaanvisningar hos den företagareförening som har tecknat garantin (19 §).Långivare, som får kännedom om förhållanden, vilka utgör anledning tilluppsägning av induslrigarantilån, skall ulan dröjsmål underrätta denföretagareförening som har tecknat garantin (20 §). Långivare är slutligenskyldig all efter anmodan av kommerskollegiel eller den företagareförening,som har tecknat garantin ulan dröjsmål säga upp utlämnat induslrigarantilånlill återbetalning. Underlåter långivaren att fullgöra denna skyldighet, upphörgarantin att gälla (21 §). Det ankommer på kommerskollegiel och i enhghet medkollegiets anvisningar företagareförening att vidta erforderliga åtgärder föratt skydda staten mol förlust på grund av gjorda garantiåtaganden. Kollegietsom även har alt bevaka statsverkets rätt mol låntagaren får därvid biträdaackord eller eljesl efterge statens rätt på grund av industrigaranti-lånet. Omärende avser större belopp eller har principiell betydelse skall detunderställas Kungl. Maj:ts prövning (22 §). 1 fråga om slalligl regionalpolitiskt stöd förekommeruppföljnings- och bevakningsåtgärder i vederlagen bemärkelse beträffandeföretag som har fått lokaliseringsstöd, dvs. lokaliseringsbidrag,avskrivningslån, lokaliseringslån eller lånegaranti. Bestämmelser härom finnsi kungörelsen (1970:180, ändrad 1971:451, 1031, 1972:297 och 831) om statligtregionalpolitiskt stöd. AMS skall,med biträde av företagareföreningarna, tillse all lokaliseringsstöd utnyttjasför avsett ändamål och i överensstämmelse med föreskrivna villkor (39 §).Vidare skall styrelsen vidta åtgärder för ålerkrav av bidrag eller uppsägningav lån saml vid domstol eller myndighet bevaka statens rätt i mål eller ärendeom återbetalning av lokaliseringsstöd. skall, i förekommandefall med egen utredning, vidarebefordra redovisning, underrättelse eller annanuppgift som förening har fått enligt 18 § kungörelsen. Vad angår lånegarantiformengäller för långivare i allt väsentligt samma skyldigheter rörande garantilånensförvaltning och bevakning som föreligger för långivare i fråga ominduslrigarantilån. Däremot fullgör AMS och inle företagareföreningtillsynsuppgiflerna. För alt bereda de ansvariga myndigheterna möjlighet attfullgöra sina uppföljnings- och bevakningsuppdrag finns i de båda kungörelsernabestämmelser om skyldighet för de företag som har fåll statligt stöd alt ulananmaning lämna redovisning för verksamheten som bestäms avuppföljningsorganet (18 § kungörelsen om statligt regionalpolitiskt stöd och17 § kungörelsen om slalligl kreditslöd till hemslöjd, hantverk ochsmåindustri). Vidare skall förelagen rapportera om störreegendomsöverlåtelse eller nedläggning av väsentlig del av verksamheten e. d.Slutligen skall de bereda uppföljningsorganet tillfälle att granskaverksamheten och tillhandahålla de uppgifter som behövs för granskningen. 2.5.3 lokaUseringsutrednings förslag tUIregional organisation har riktat sin uppmärksamhet påuppföljningen av den ekonomiska utvecklingen i slödföretagen. Uppföljningen ärnödvändig dels för att utröna om ändamålet med lämnat lokaliseringsstöd tillgodoses,dels för alt kunna angripa de problem som möter företagen, bl. a. för attförbättra resultaten, för att undvika eller begränsa försämringar ochmisslyckanden eller reducera verkningarna av förelagsnedläg-gelser. Enligt lokaliseringsutredningens mening har denföretagsmässiga uppföljningen f. n. en defensiv karaktär genom all dentämligen ensidigt är inriktad på att begränsa statens direkta förluster pålokaliseringsstödet när ett misslyckande är nära förestående eller harinträffat. En bidragande orsak till den nuvarande situationen är atttyngdpunkten i uppföljningsarbetet lagts vid åtgärder för att erhålla insynoch vid en kameral registrering av historiska ekonomiska fakta ulan all mansamtidigt har skapat möjligheter alt effektivt utnyttja informationen. Lokaliseringsulredningen anser därför att del behöverskapas en bättre handlingsberedskap inom uppföljningsverksamheten. Enligt lokaliseringsulredningens mening måsteuppföljningen dels ges en mer positiv inriktning, dels bedrivas aktivt på regionaloch central nivå. Del positiva bör ligga i all staten skall kunna gripa in påett så tidigt stadium som möjligt. Enligt utredningens mening är uppföljningsproblemen inleexklusiva för den lokaliseringspoliliska stödverksamheten utan gäller i hka höggrad induslrigaranlilåneverksamheten. Därtill kommer att det blir allt mervanligt all ett förelag har fått såväl lokaliseringslån som induslrigarantilåneller s. k. direktlån från företagareföreningarna. Utredningen anser det därförnaturligt alt samordna uppföljningen av dessa stödverksamheter. En visssamordning torde ske redan nu på del regionala planet, efiersomföretagareföreningarna är i viss utsträckning gemensamma uppföljningsorgan fördessa stödformer. Lokaliseringsulredningen har undersökt olika vägar altåstadkomma ökad handlingsberedskap och därvid kommit fram rill att vissaorganisatoriska förändringar måste vidtas. Utredningen har när del gäller den organisatoriskauppbyggnaden haft att välja mellan i huvudsak tre olika lösningar. En utväg äratt bygga ut handlingsberedskapen hos nuvarande uppföljningsorgan. En annan ärall skapa en helt ny organisation. Den tredje möjligheten är all åstadkomma enkombination av de båda lösningarna. All bygga ul handlingsberedskapen hos nuvarande organskulle enligt utredningen inte utan vidare lösa problemen. Bl.a. skullenuvarande samordningsproblem i stor utsträckning kvarstå. Att bygga upp en heltny organisation enbart för att tillgodose uppföljningsverksamheten kan rimligeninle komma i fråga. Däremot talar skäl för en begränsad nyorganisation iförening med vissa förbättringar inom del nuvarande uppföljningssystemets ram. Det gäller enligt utredningens mening att Prop, 1973:50 36 skapa handhngsberedskap och samordning på såväl centralsom regional nivå. Utgångspunkten för utredningen har varit den nuvaranderegionala organisationen. Utredningen har funnit att företagareföreningarnaendast i begränsad utsträckning tillgodoser de krav som utredningen ställer.Utredningen är medveten om att vissa föreningar har ägnat uppföljningsfrågomastor uppmärksamhet men anser att det finns stora brister när det gällerföreningarnas möjligheter att bevaka statens intressen. Det kan ifrågasättasom det är möjligt att påföra föreningama ytterligare eller allt tyngreuppgifter inom uppföljningen, när de f. n. har svårigheter att fullgöra denuvarande. Finansieringen av föreningarnas verksamhet framhålls i allmänhetsom det egentliga problemet i detla sammanhang. Från statens synpunkt spelarockså andra frågor en lika stor roll. Den pågående uppföljningsverksamheten ochi än högre grad den som utredningen nu föreslår kräver effektivare styrmedelför uppföljningsarbetet och en lösning av ansvarsfrågorna. Dessutom bör strävasefler att nå samma slagkraft var än i landet uppföljningen bedrivs. Med utredningens förslag skall uppföljningen på centralnivå aktiveras så att företagareföreningarna avlastas vissa större ärenden. Företagareföreningarna bör biträda de centralauppföljningsorganen med kontakter, konsultuppdrag och undersökningar avförhållandena på platsen m. m. Företagareföreningarna har oftast ingåendekännedom om de mindre och medelstora före lagen i länen. Del gör alt de i vissmån har en nyckelroll som rapportörer. De måste därför även i fortsättningen medverkai uppföljningsarbetet. Med utgångspunkt i dessa allmänna överväganden föreslårutredningen alt företagareföreningarna som skall handha uppföljnings-och bevakningsverksamheten på regional nivå. De bör därför utnyttjas iuppföljningsarbetet bl. a. för utredningar och förhandlingar i all denutsträckning som är möjlig med hänsyn lill deras kapacitet. Genom altföreningarnas ekonomiska och personella resurser saml arbetssätt varierarmellan olika län, går del inle att i förväg göra någon bestämd arbetsfördelningmellan den centrala uppföljningsmyndighet som utredningen föreslår ochföreningarna. Utredningen menar emellertid all kravet på ökadhandlingsberedskap och ytterligare arbetsuppgifter fordrar alt föreningarna fårmyndighets-status. Föreningarna anses också ha för dåliga resurser för attkunna klara de ökade arbetsuppgifter som en aktivare uppföljningsverksamhelkräver. För det fall att föreningarna inle skulle ombildas, bör länsstyrelsernafullgöra de uppgifter som fordrar myndighels ställning. I sådant fall anserutredningen all länsstyrelserna bör tillföras medel för att anställa erforderligaexperter eller för all köpa konsullljänsler. Utredningen erinrar även om desynpunkter som har förts fram i betänkandet (SOU 1969:49 s. 139)Lokaliserings- och regionalpolitik, nämligen att statens stöd tillkonsultverksamhet på förevarande område har en orimligt liten omfattning ijämförelse med de belopp som f. n. ulgår till lantbruksnämnder ochskogsvårdsstyrelser. Endast omkring hälfien av remissinstanserna har yttrat sigöver utredningens förslag lill regional organisation för uppföljnings- ochbevakningsverksamheten. Av dessa instanser framför riksbanksfullmäktige,statskontoret, LO saml delegationen för de mindre och medelstora företagenuppfattningen alt frågan om regionall uppföljningsorgan bör bli föremål förfortsatt utredning, varvid bl. a. företagareföreningarnas framlida status börprövas. , , samtStiftelsen anser företagareföreningarna i nuvarandeorganisationsform vara ändamålsenliga som regionala organ. Till sammauppfattning synes TCO närmast ansluta sig. ,, och Södermanlandshandelskammare, föreningen revisorer samtlänsstyrelserna i , , , ,, , , och anseratt i samtliga faU eller begränsat till sådana ärenden som krävermyndighelskompetens bör svara för den regionala uppföljningen och bevakningen. När delgäller valet av det organ på regional nivå som skall svara för samordning ochbeslut i uppföljningsfrågor anser i all endastlänsstyrelserna bör kunna komma i fråga. Vägande skäl härför är, attregionalpoliliska synpunkter oftast måste läggas på de åtgärder som kan bliaktuella. Ytterligare ell skäl som talar för att den regionalauppföljningsverksamheten bör åvila är de utökade uppgifter förlänsstyrelsen, som föreslås i samarbetsulredningens belänkande (SOU 1970:41)Företag och samhälle. Den information som företagen enligtsamarbetsulredningens förslag skulle lämna till torde vara avstort värde i det regionala uppföljningsarbetet. finner del naturligt att företagareföreningarna liksom skallvara tillsynsorgan och kontaktytor på regional nivå men stryker under vikten avalt föreningarnas uppföljningsresurser förstärks. Del allmänna har störrefördelar all vinna på en upprustning av den regionala uppföljningsverksamhetenän genom inrättandet av en central myndighet. Även samordningsproblemen bör kunnalösas på regional nivå. Förbundet anser inrättandet av ett permanentsamråds-organ mellan länsstyrelse, kronofogde och företagareförening, främst ifråga om industri- och hantverksföretag, vara påkallat. Därigenom skulleåtgärder kunna sättas in på ett tidigt stadium för all lägga tillrätta denegativa faktorer som är orsaken till eftersläpningen i skatteinbetalningarna,och risken för företagsnedläggelse reduceras. Flertaletav de förut nämnda remissinstanser som förordar all länsstyrelserna bör få ökadeuppgifter inom uppföljnings- och bevakningsverk-samheten förutsätter en närasamverkan mellan länsstyrelse, företagareförening och länsarbetsnämnd.Företagareföreningarna föreslår enhälligt att länsstyrelserna skall utöva densamordnande funktionen på regional nivå i de fall då uppföljningsverksamhelenställer formella krav på handläggning av offentlig myndighet. Prop,1973:50 38 2,6,1 Regionalpolitiskt stöd utom stöd tiUturistanläggningar Det regionalpolitiska stödet omfattar f, n.lokaliseringsstöd, investeringsstöd vid utflyttning av central privatförvaltning från storstadsområde, utbildningsslöd, sysselsällningsstöd ochflyttningsstöd till arbetskraft med kvalificerad yrkesutbildning. De nuvarandereglerna för den regionalpoliliska stödverksamheten grundar sig påstatsmakternas beslut (prop. 1970:75, SU 1970:103, rskr 1970:270). Som jag förut har nämnt har ihuvudsaklig överensstämmelse med förslagen i prop, 1972:111 (bil, 1) godkäntallmänna grunder för utformningen av de fortsatta regionalpoliliskastödåtgärderna. Jag har i del föregående (2.2.1) redogjort för riksdagensbeslut. De ställningstaganden som sålunda har gjorts ulgör utgångspunkten förde förslag i fråga om utformningen av del regionalpoliliska stödet som jaglägger fram i det följande. Beträffande lokaliseringsstödet behandlar jag först fråganom vad som skall vara stödberältigad verksamhet. Lokaliseringsstöd kan f. n.utgå lill den som utövar eller ämnar utöva industriell eller industriliknandeverksamhet. Inom det allmänna stödområdet kan stöd utgå också tillindustriserviceföretag. Maj:t kan enligt bemyndigandedessutom bevilja enskilt förelag som flyttar ul central förvaltningsenhet frånstorstadsområde lokaliseringsstöd vid investeringar i byggnader, dock inte omdet är fräga om investeringar för att öppna filialkontor eller för all startaannan lokal verksamhet. Med industriell verksamhet avses i detla sammanhangverksamhet som innebär någon form av tillverkning, bearbetning eller förädling.Till industriliknande verksamhet hänförs i första hand sådana funktioner somtidigare utfördes som ett led i tillverkningskedjan i industriföretagens egenregi men som ofta är utbrutna och sammanförda lill särskilda förändamålet bildade förelag. Det skall vara fråga om verksamhet som ligger näratillverkningsmomentet. Exempel påinduslri-hknande verksamhet är (prop, 1970:75s, 206) djupfrysningsföretag, kafferosterier, större fotolaboratorier,verksamhet som innefattar viss bearbetning av naturprodukter, såsom sågning avskiffer, sortering av grus i sorleringsverk och verksamhet vid stenkross, omden bedrivs i större omfattning och har permanent karaktär. Vid sidan avindustriliknande verksamhet faller grossist- och detaljhandelsföretag,lagringsverksamhel i anslutning till Iransporlfunkfionen saml djuruppfödnings-och odlingsverksamhet. Till industriserviceföretag räknas (prop. 1970:75 s. 207)endast sådana serviceföretag som har specialiserat sig på att tillhandahållaindustrin tjänster knutna till den industriella produktionsprocessen, t.ex.maskin- och verktygsservice, laboratorier för mekanisk ellerkemisk kontroll och provning, övrig kontroll av tillverkningsprocessen,montering och reparation av maskiner, konstruktion av maskiner och verktyg förproduktionsprocessen, tekniska beräkningar utförda av datacentraler ellermelodstu-dier avseende tillverkningsprocessen. Däremot undantas mera allmänservice, t. ex. kontroll-, underhålls- eller reparationsarbeten beträffandemarkanläggningar, byggnader och tillbehör till byggnader, kontorsmaskinereller bilar, truckar och andra mobila transportmedel, liksom bränsle-ochkraftleveranser, kontorstjänster, personalvårdstjänster, städnings-tjänster,vakttjänster o. d. Generellt undantas också servicetjänster inom sektorernaadministration, marknadsföring och utvecklingsarbete. Nuvarandeavgränsningar av stödberältigad verksamhet har i allmänhet inte medfört någrasvårare problem i tillämpningen. Härtill kommer att stödformerna i fråga omskilda stödverksamheter föreslås bli mer hkartade än f. n. Någon genomgripandeändring i avgränsningen av stödberältigad verksamhet behövs därför inte. En vidgning av vad som skall hänföras lill stödberältigadverksamhet bör emellertid övervägas i fråga om vissa typer avserviceverksamhet. Förslag härom har förts fram i olika sammanhang. Vidremissbehandlingen av lokaliseringsutrednings belänkande (SOU1969:49) Lokaliserings- och regionalpolitik anfördes sålunda från flera hållatt lokaliseringsstöd i princip borde kunna utgå till all ekonomisk verksamhetsom inle har rent lokal karaktär och som kan tänkas påverka den ekonomiskautvecklingen inom stödområdet.