prop · FW03143 · 1973-12-31 00:00:00 — I ett dylikt organ skulle även nu aktuellatransport-regleringar ha en naturlig plats. Kritiska synpunkter på utredningens förslag omtransportsäkerhetsorganets placering förs fram av arbetarskyddsstyrelsen,statskontoret, i , arbetsmiljöutredningen. och bilindustri-och bUgrossistförening. Arbetarskyddsstyrdsen finner det angeläget atttransportsäkerhetsorganet utses så att sambandet med annan produktkontrollblir fast förankrat. Om transportsäkerhetsorganet skulle sköta samtligatillsynsuppgifter enligt den nya lagstiftningen, skulle enligt styrelsensmening följden i flera fall bli en uppdelning av f. n. sammanhängandearbetsområden som förefaller föga ändamålsenlig. Eftersom styrelsen ochyrkesinspektionen vid sin tillsyn av efterlevnaden av arbetarskyddslagen kommeri nära beröring med många av de aktuella tillsynsfrågorna anser styrelsen denmöjligheten böra övervägas att viss tiUsyn enligt den nya lagstiftningenanförtros arbetarskyddsverket. Statskontoretanser övervägande skäl tala för att välja en relativt lös anknytning tillkommerskoUegium för myndighetsfunktionerna på transportsäkerhetsområdet. Tillstöd härför åberopas att det längre fram kan bli aktuellt med andra lösningar ifräga om huvudmannaskapet för verksamheten. Vidare hänvisar statskontoret till attdet nu närmast förestår ett uppbyggnadsskede som kommer att löpa parallelltmed en allmän omstrukturering av kommerskollegiets verksamhet. Enligtstatskontorets uppfattning ligger det närmast till hands att bUda en särskildtransport-säkerhetsnämnd som får svara för de centrala myndighetsfunktionernapå området men som kanslimässigt får falla tillbaka på kommerskollegiet ellerdess framtida motsvarighet. Till sin sammansättning bör nämnden åtminstone ihuvudsak byggas upp som den rådgivande nämnd som föreslagits av utredningen. Länsstyrelseni anser att vid valet av transportsäkerhetsorgan avgörande viktbör fästas vid att den myndighet som utses har tillgång till expertis iarbetarskyddsfrågor och till teknisk expertis för handhavande av de intrikatafrågor som hör samman med behandlingen av farligt gods. Vidare bedömerlänsstyrelsen det som viktigt,att myndigheten har en regional organisation somkan samarbeta med andra regionala myndigheter och med lokala organ.Länsstyrelsen ifrågasätter därför om det inte ligger närmast till hands attutse arbetarskyddsstyrelsen till transportsäkerhetsorgan.Arbetarskyddsstyrelsen har redan teknisk expertis i viss omfattning och harockså genom yrkesinspektionen tillgång till en regional organisation. har den inställningen att man bör sträva efter att samla arbetarskyddstillsynen på olika områdenunder en gemensam ledning och att sprängämnesinspektionen helt eller delvisbör integreras i arbetarskyddsverket. Detta medför att kommerskollegietsverksamhet beträffande de brandfarliga och explosiva varoma får omprövas. Dåregleringen av dessa varakategorier i stor utsträckning avserarbetarskyddsfrågor är det naturligt att dessa frågor förs över till arbetarskyddsstyrelsen.Enligt arbetsmiljöutredningen kommer därvid frågor om valet av myndighet somcentralt transportsäkerhetsorgan i ett annat läge. Valet torde i första handstå mellan arbetarskyddsstyrelsen, och detproduktkontrollorgan som kan komma att inrättas i anslutning tillmiljökontrollutredningens förslag. Olika skäl talar för olika myndigheter ochförst sedan arbetsmiljöutredningen slutfört sitt arbete torde definitivställning kunna tas till frågan om vilken myndighet som är mest lämpad attvara centralt transportsäkerhetsorgan. 1 avvaktan härpå ligger det nära tillhands att lägga produktkontrollupp-giftema även i detta avseende på det nyssnämnda produktkontrollorganet. vill inte att transport-frågoma sprids utpå ännu flera håll än vad som förekommer . Lämpligare är därför enligtförbundet att transportsäkerhetsorganet läggs under statenstrafiksäkerhetsverk. anser att frågan orriett centralt säkerhetsverk bör tas upp till prövning. I den mån så ejsker bedömer förbundet andra verk med nära anknytning till säkerhetsfrågorlämpligare som central myndighet än kommerskollegium. Svenska kommunförbundetframhåller att räddningstjänstutredningen har föreslagit attsprängämnesinspektionen skall föras över från kommerskollegium till statensbrandinspektion. Om så sker är det enligt förbundets mening logiskt attbrandinspektionen blir tillsynsmyndighet även i frågor som berör transport avfarligt gods. Förslaget att transportsäkerhetsorganet skall få till sittförfogande en rådgivande nämnd stöds av en så gott som enhällig remissopinion.En rad synpunkter på nämndens sammansättning framförs dock. Bland de instansersöm uttryckligen tillstyrker inrättande av en rådgivande nämnd finns försvaretsmaterielverk, luftfartsverket, i , ABSvenska klorfabrikanter. , , kemiska industrikontor ochSveriges industriförbund. vill inte heller i förevarande delmotsätta sig utredningsförslaget. Enligt mening finns det starka skäl föratt starta med en mindre organisation som successivt kan byggas ut, om och närdet blir nödvändigt. Med en sådan ambition kan den rådgivande nämnden anståtills vidare. Viär i starkt medvetna om vikten av att skydda människor och miljö för derisker som den alltmera avancerade tekniska utvecklingen kan innebära.Åtgärder av skilda slag vidtas fortlöpande för att förstärka detta skydd. Detsenaste exemplet är de lagstiftnings- och organisationsåtgärder som nyligenvidtagits i fråga om hälso- och miljöfarliga varor. Transporter av farligtgods innefattar givetvis, liksom andra hanteringsmoment, betydande risker förskador på människor och miljö. Det är därför angeläget att också skyddet pådetta område vidareutvecklas och samordnas med åtgärder på andra områden. Fråganom säkerhetsföreskrifter för internationella transporter av farligt gods harsedan lång tid tillbaka varit föremål för uppmärksamhet. Ett flertalinternationella överenskommelser avseende olika transportgrenar har utarbetatsoch har också anslutit sig tiU dessa. I fråga om internationellalandsvägstransporter finns en europeisk överenskommelse omtransport av farligt gods på väg (ADR). Överenskommelsen, som innehållerdetaljerade tekniska säkerhetsföreskrifter för transport av olika slag avfarligt gods, trädde i kraft och gäller f. n. mellan elvaeuropeiska stater. Frågan om en svensk anslutning har behandlats av utredningenangående befordran av farligt gods på väg, m. m. Utredningenhar också haft i uppdrag att se över regleringen av nationella transporter avfarligt gods på väg och föreslå de författ-ningsmässiga och organisatoriskaändringar som kunde anses behövliga. har i första handbedömts otUlräckliga beträffande transporter av kemiska varor, såsom gifteroch frätande ämnen. Detta förhållande har också vid olika tUlfällenuppmärksammats av . Utredningenhar i ett första betänkande (SOU 1971:2023) förordat en svensk anslutningtill ADR. Som skäl för en anslutning anförs att en tUlämpning av ADR kommer attunderlätta handelsutbytet inom beträffande olika slag av farliga varor.Anslutningen medför också enligt utredningen att de intemationeUa landsvägstransporternaav farligt gods som börjar eller slutar i eller passerar vårt land underkastasmer betryggande säkerhetsföreskrifter än f. n. som transporternarör sig på svenskt område. Som fördragsslutande part har även störremöjligheter att påverka framtida revisioner av ADR än om vi står utanföröverenskommelsen. Ansluter sig inte till ADR finns risk för att vårtland kan komma i ett sämre läge i förhåUande till en ADR-stat. Överenskommelsenutgör nämligen inte hinder mot att strängare nationella bestämmelser tUlämpasmot stat som inte är ansluten till ADR, vUket däremotenligt överenskommelsen inte får ske gentemot annan 'ADR-stat. Enenhällig remissopinion har tillstyrkt förslaget om en svensk anslutning tillADR. Också jag finner utredningens argument i denna del övertygande. Jagförordar således att ansluter sig tUl ADR. Frågan om Sverigesanslutning tUl ADR är principiellt betydelsefull nied hänsyn till den vidareutvecklingen av skyddet mot skador av farliga varor och bör bl. a. av dettaskäl underställas . Beträffandetidpunkten för anslutningen har från olika håll framförts att en vissanpassningsperiod före anslutningens ikraftträdande är önskvärd. Jag bedömerinte att en anslutning medför sådana problem från anpassningssynpunkt att ensenare tidpunkt för anslutningen bör väljas av denna anledning. Det kan nämnasatt flertalet europeiska stater som berörs av svensk utlandstrafik redantUlämpar överenskommelsen. Svenska exportörer och transportföretag har alltså istor utsträckning redan fått inrätta sig efter överenskommelsenssäkerhetsföreskrifter. Under föratsättning att godkänneröverenskommelsen, kan ikraftträdandet för svensk del beräknas ske i början avår 1974. Enligt överenskommelsens art. 7 punkt 2 träder nämligenöverenskommelsen i kraft efter det att anslutningsinstrumentetdeponerats hos generalsekreterare. Innanjag tar upp övriga frågor som aktualiseras av en svensk anslutning tUl ADR,vill jag behandla utredningens förslag såvitt avser nationella transporter avfarligt gods. Viden reglering från säkerhetssynpunkt av transporterna av farligt gods måstegivetvis beaktas de samband som finns dels mellan hanteringsledet transportoch övriga hanteringsled, dels mellan olika transportsätt inom transportledet,dels mellan mUjö- och arbetarskyddsfrågor och övriga transportsäkerhetsfrågor.Nu nämnda samband medför samordningsbehov som verkar i olika riktningar.Utredningen har i sitt andra betänkande (Ds K 1972: 5) främst tagit fasta påsambandet mellan de olika transportsätten och föreslagit införande av ensärskild transportlagstiftning och inrättande av ett särskUttransportsäkerhetsorgan. Att en sådan lösning kan medföra problem har framgåttav remissbehandlingen. På grund av praktiska svårigheter har utredningen inteheller kunnat fullfölja sitt förslag helt utan ansett sig nödsakad att t. v.begränsa den eftersträvade fullständiga samordningen tiU landtransporter. nyssnämnda förslag lades fram utgjorde vägtrans-portema av giftigaoch frätande ämnen den mest eftersatta grappen från regleringssynpunkt. I frågaom övriga betydelsefulla varagrapper och i fråga om övriga transportsätt fannsredan regler och resurser som ger möjlighet tUl åtgärder för att tryggatransportsäkerheten. 3 1973.1 saml. ningensförslag innebar i detta läge den fördelen att frågan om reglering avgifttransporter m. m. på väg skulle få en författningsmässig och organisatorisklösning. Sedan utredningens förslag har lagts fram har emellertid en nyproduktkontrollagstiftning om hälso- och mUjöfarliga varor trätt i kraft.Denna nya lagstiftning avhjälper nämnda brister i fråga om möjligheternatill reglering av vägtransporter av varor med giftiga och frätande egenskaper.Också en ny, förstärkt tillsynsorganisation har tUlskapats. Redan med hänsyn till vadsom jag har nämnt nu framstår det enligt min mening som tveksamt, omutredningens förslag om en särskUd transportiagstiftning, som t. v. skulle fåendast begränsad räckvidd, och ett särskilt transportsäkerhetsorgan nu börgenomföras. DärtiU kommer, som arbetsmUjöutredningen har påpekat, att fråganom transportsäkerhet bör ses också mot bakgrund av de i detta sarnmanhang mycketviktiga arbetarskyddsfrågorna och atf ett slutiigt ställningstagande i fråga omtransportsäkerhetsregleringen därför bör ske först sedan nämnda utredning harslutfört sitt arbete. Jaghar vid mina överväganden kommit till den slutsatsen att frågan om nationellavägtransporter av farligt gods bör lösas inom ramen för gällande produktkontrollagstiftningoch i första hand handhasav de myndigheter som enligt denna lagstiftning haransvaret för olika varukategorier. På detta sätt kan man för vägtransporternasdel dra nytta av den sakkunskap i fråga om olika slags farligt gods som ärrepresenterad hos de skUda produktkontrollmyndigheterna. I princip innebär dennu föreslagna lösningen för nationella vägtransporter av farligt gods att föratt exemplifiera statens industriverk också fortsättningsvis skall handharegleringen i fråga om brandfarliga och explosiva varor, produktkontrollnämndenregleringen i fråga om hälso- och miljöfarliga varor och statens strålskyddsinstitutregleringen i fråga om radioaktiva varor. Denlösning som jag sålunda har stannat för innebär alltså att jag inte kan biträdautredningens förslag om en transportlagstiftning och en tiUsynsorganisation vidsidan av produktkontrollsystemet i övrigt. Ett av syftena med utredningensförslag var att främja en utveckling mot likartade bestämmelser för olikatransportmedel. En harmonisering av bestämmelserna om transport av farligtgods med olika transportmedel sker dock främst på det intemationeUa planet.Enligt min mening kan inte utan att öka rådande mångfald av bestämmelser ensidigt införa någon reglering som avser samtliga transportgrenar. Istället bör i det internationella arbetet verka för den harmoniseringav bestämmelsema som redan har påbörjats och vidta åtgärder i takt medframstegen i detta arbete. Ettav utredningens argument för ett centralt transportsäkerhetsorgan var behovetav samordning av och enhetiighet i regleringen av transportsäkerhetsfrågorna.Detta behov har också uppmärksammats vid remissbehandlingen. Jag delar heltuppfattningen att det på detta område är angeläget att få till stånd en ökadsamordning. Detta gäller främst den svenska bevakningen av och deltagandet idet fortsatta internationella arbetet på vägtransportområdet och utarbetandetav till-lämpningsföreskrifter för nationella vägtransporter av farligt gods.Ett samordningsbehov föreligger också i fråga om regleringen av olikatransportsätt. Slutligen bör möjligheter skapas att insamla och spridainformation om säkerhetsfrågorna vid såväl nationella som internationellavägtransporter av farligt gods. Dessa behov tillgodoses enligt min mening bästom en myndighet får det samlade ansvaret för samordningen. Efter samråd medchefen för industridepartementet har jag funnit det lämpligt att tillsamordnande myndighet utses statens industriverk, som har övertagitkommerskollegiets verksamhet beträffande förordningarna om explosiva ochbrandfarliga varor och som därmed fått befattning med de volymmässigt mestbetydande transporterna av farligt gods. Föratt ytterligare främja samordningen och därtill skapa ett forum för diskussionoch information om i första hand vägtransporter av farligt gods förordar jagatt det av utredningen framförda förslaget om en rådgivande nämnd genornförs.Nämnden, som bör knytas till den föreslagna samordnande myndigheten,statens industriverk, bör inte ha några beslutande funktioner utan fungera somen förbindelselänk mellan de myndigheter och organisationer som främst har attta befattning med frågor rörande vägtransport av farligt gods. I nämnden börsåledes i första hand ingå representanter för de myndigheter som kommer atthandlägga frågor rörande sådana transporter. Med hänsyn till arbetarskyddsfrågornasstora betydelse i sammanhanget bör också arbetarskyddsstyrelsen vararepresenterad i nämnden. Vidare bör ingå representanter för vägtrafikensarbetsgivar- och arbetstagarsidor samt för organ som svarar för samhälletsräddningstjänst. För att möjliggöra ett informationsutbyte med företrädare förövriga trafikgrenar bör i nämnden ingå även representanter för sjö- ochluftfartsverken samt statens jämvägar. Det sistnämnda är särskilt värdefulltmed tanke på det fortsatta intemationeUa harmoniseringsarbetet. Det tordeankomma på Kungl. Maj:t att besluta om nämndens sammansättning och benämning. Jagvill påpeka att den föreslagna organisatoriska ordningen får ses som en lösningtills vidare i avvaktan på att man får ytterligare underlag för en bedömninggenom bl.a. arbetsmiljöutredningens fortsatta arbete och de erfarenheter somkan utvinnas sedan det föreslagna systemet varit i kraft . Jagövergår nu till de särskilda frågor som uppkommer i samband med en anslutning tillADR. Enligt överenskommelsen krävs att regeringen i fördragsslutande statutser behöriga myndigheter för vissa speciellt angivna uppgifter för vilka jaghar redogjort tidigare. Vid valet av svenska myndigheter bör utgångspunktenvara att de särskilda uppgiftema tilldelas myndigheter inom vilkas verksamhetsområdeifrågavarande uppgifter naturligen faller. Vidare bör uppgifterna koncentrerastill så få myndigheter som möjligt. Det torde ankomma på Kungl. Maj:t att utsebehöriga myndigheter för nu berörda ADR-uppgifter. Som utredningen har påpekatkan det bli fråga om ytterligare myndighetsuppgifter méd anledning av en svenskanslutning. Jag delar utredningens uppfattning att en särskild myndighet böråläggas ansvaret för sådana tillkommande ADR-frågor, i den mån dessa inteenligt instruktion eller särskild föreskrift faller inom annan myndighetskompetensområde. Det är min avsikt att föreslå Kungl. Maj:t att statensindustriverk med hänsyn till de samordnande funktioner, som enligt vad jagnyss har förordat skall tillkomma verket ges ansvaret även för dessa frågor; Ettgenomförande av de förslag för vilka jag har redogjort i det föregåendeförutsätter vissa lagstiftningsåtgärder. Omriksdagen godkänner ADR, bör en kungörelse utfärdas vari bl.a. tillkännages attöverenskommelsen skall tiUämpas på sådan internationell vägtransport av farligtgods som berör och annan fördragsslutande stat. Vidare bör ikungörelsen anges tidpunkten för överenskommelsens ikraftträdande för svensktvidkommande och utses behöriga myndigheter för vissa uppgifter som följer avöverenskommelsen. Själva överenskommelsen bör fogas vid kungörelsen som bUaga.I kungörelsen bör anges på vilket sätt överenskommelsens bilagor, vilka tordevara alltför omfångsrika för att publiceras i , skalloffentliggöras. Det torde vara lämpligt att den myndighet som enligt vad somhar anförts tidigare bör få samordnande funktioner dvs. statens industriverk ges i uppdrag att publicera översättningen till svenska av bUagorna A och i den lydelse dessa har då överenskommelsen träder i kraft för svensktvidkommande och att därefter på samma sätt fortlöpande publicera ändringar ibilagorna. Vidare bör i förordningen (1949: 341) om explosiva varor, förordningen(1961: 568) om brandfarliga varor och läkemedelsförordningen (1962: 701), vUkaförfattningar utfärdats efter hörande, samt i vissa kungörelserinföras en hänvisning varav framgår att i fråga om internationell transport påväg av farligt gods finns särskilda bestämmelser. Ändringarna i nyssnämndaförordningar torde inte vara av den beskaffenhet att yttrandebehöver inhämtas över författningsförslagen. Närdet gäller regleringen av inrikes vägtransporter av farligt gods förutsätterjag i likhet med utredningen att vederbörande förvaltningsmyndigheter meddelarföreskrifter som i huvudsak ansluter till ADR-reglerna. kommer idetta hänseende att ha en samordnande funktion. Behörigheten för produktkontrollnämndenatt meddela sådana föreskrifter såvitt avser det område på vUket lagen (1973:329) om hälso- och miljöfarliga varor är tUlämplig följer av. kungörelsen(1973: 334) om hälso- och miljöfarliga vafor. I fråga om transport avradioaktiva ämnen har enligt kungörelsen (1958:652) med tillämpningsföreskrifter till strålskyddslagen behörighet att meddelaföreskrifter. Den reglering som f. n. finns i förordningarna om explosiva ochbrandfarliga varor har avseende också på vägtransporter av ifrågavarande varoroch den ger statens industriverk behörighet att meddela närmare föreskrifter.Regleringen avviker dock i väsentlig mån, bl. a. i fråga om varornasklassindelning, från ADR-systemet. En översyn av nämnda förordningar bör därförske i syfte att möjliggöra en anpassning av de nationellatransportbestämmelserna till ADR-reglerna. Jag har inhämtat att chefen förindustridepartementet avser att ta upp denna fråga i annat sammanhang. I denmån det utöver vad som jag har nämnt nu behövs författningsändringar fÖr atten anpassning till ADR av nationella transportbestämmelser skall kunna ske börstatens industriverk få i uppgift att i samråd med vederbörande förvaltningsmyndighetanmäla förhållandet till Kungl. Idetta sammanhang vill jag också i korthet beröra frågan om lokalatrafikföreskrifter som innebär förbud mot trafik med fordon som transporterarfarligt gods. Sådana trafikföreskrifter kan enligt gällande bestämmelsermeddelas av trafiknämnden och de kan avse viss väg eller vägsträcka eUersamtiiga vägar inom visst område. Förbud av nu ifrågavarande slag torde f. n.inte vara vanliga i vårt land. Delvis kan detta bero på avsaknaden av särskUtvägmärke för ändamålet. Utsikter finns att man inom en ganska nära framtid pågrandval av en europeisk överenskommelse kan införa ett sådant förbudsmärke iSverige. Med hänsyn härtUl och med tanke på det tilltagande intresset i vårtland för miljöskydd, kan önskemål om förbud mot farliga transporter väntas blivanligare i fortsättningen. För att lokala regleringar av denna art skall kunnaske med den överblick över förhållandena inom större områden som behövs i dettasammanhang bör befogenheten att meddela lokal trafikföreskrift innebärandeförbud mot trafik med fordon som transporterar farligt gods flyttas över fråntrafiknämnderna till länsstyrelserna. Jag avser att senare föreslå Kungl. Maj:tatt meddela nödvändiga bestämmelser härom. Deframlagda förslagen medför ökade arbetsuppgifter som nödvändiggörresursförstärkningar för vissa myndigheter. Det är på nuvarande stadium svårtatt ange omfattningen av de personal- förstärkningarsom kan anses behövliga. De myndigheter som främst är aktuella, statensindustriverk och den till knutnaproduktkontrollnämnden, har i sin nuvarande organisation vissa resurser avbetydelse för den verksamhet som det här är fräga om. Målsättningen bör varaatt verksamheten enligt den beskrivna organisatoriska modellen bör kunnafungera från . Mot den bakgrunden anser jag, efter samråd medcheferna för berörda departement, att frågan om inrättandet av nya tjänsterbör prövas i samband med den ordinarie budgetbehandlingen för budgetåret1974/75. Detär emeUertid angeläget att snabbt kunna sätta igång arbetet medtillämpningsföreskrifter och att kunna vidta de åtgärder som föranleds av enanslutning till ADR. Jag anser det därför nödvändigt med vissaresursförstärkningar redan från . Dessa som i första handavser inrättande av några arvodesbefattningar för verksamheten vid industriverket resp. produktkontrollnämnden kan lämpligenunder bekostas med medel från sjätte huvudtitelns reservationsanslagtill Kommittéer m. m. för /74. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. 1. godkänna den europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg, 2. godkänna de av mig förordaderiktiinjerna för en reglering i fråga om vägtransport av farligt gods. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten att tillriksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bUaga tUl detta protokollutvisar. Europeisk överenskommelse om internationell transport av farligt gods på väg (ADR) och därtill hörande signaturprotokoll European Agreement concerning the international carriage of dangerousgoods by road (ADR) TheContracting Parties, Desiring to increase the safety of intemational transportby road, Haveagreed as follows: Article1 For the purpose of this Agreement, (a) The term "vehicle" shallmean motor vehicles, articulated vehicles, traders and semitrailers, as definedin article 4 of the Convention on Road Träff ic of , otherthan vehicles belonging to or under the orders of the armed forces of a ContractingParty; (b) The term "dangerousgoods" shall mean those substances and artides the intemational carriageby road of which is prohibited by, or authorized only on certam conditions by,annexes A and B; (c) The term "internationaltransport" shall mean any transport operation per-formed on the territoryof at least two Contracting Parties by vehicles defined in (a) above.