prop · FW0399 · 1973-12-31 00:00:00 — Verket kan därför baratillstyrka alt framställningen beaktas vid en eventuell översyn. , sora har sararått med , erinrar i yttrandeden om att de anställningar hos primärkommunerna som görpersonlig pensionsräll möjlig är myckel få. En omplacering av här avseddtjänsteman skulle därför oftast innebära att han förflyttas till enanställning som inle medger personlig pensionsrätt. Med hänsyn till deekonomiska konsekvenserna för primärkommunerna har förbundet i flera fall måstavråda komrauner från att göra sådana omplaceringar. De har i stället uppmanatsatt placera tjänstemannen i annan anställning först sedan han har tillerkäntssjukpension enligt SPR. Förbundet framhåller vidare alt nuvarande bestämmelser ompersonlig pensionsräll enligt SPR innebär onödiga sjukpensionskostnader förstaten i alla de fall där arbetsoförmågan närmast har karaktär avyrkes-invaliditet och där arbetstagaren kan utföra annat arbete som kommunenkan erbjuda. Man måste beakta att dessa bestämmelser i hög grad försvårar derehabiliteringsinsatser den kommunala arbetsgivaren finner naturliga. En sådankonsekvens är både från allmän personalpolitisk synpunkt och med hänsyn tillindividen ytterst beklaglig. fraraställning syftar, enligt vadkommunförbundet anför vidare, närmast till att utvidga den personliga pensionsrätlen,så att den kan behållas när tjänsteman av hälsoskäl förflyttas tUl anställningutanför nuvarande tillämpningsområde. Förbundet kan inte finna att dekonsekvenser som pensionsverket ifrågasätter behöver befaras, om Kungl. Maj:tefter medgivande föreskriver på vilka villkor och i vilkenomfattning personlig pensionsräll enligt SPR får behållas för tjänsteman som äranställd hos kommun och som av hälsoskäl förflyttas till anställning utanför SPR:stUlämpningsområde. Frågan om åtgärder för att underlätta att i arbetslivetbehålla perso ner med visst arbetshinder, s. k. partiellt arbetsföra, har röntallt större uppmärksamhet. Denna fråga har stor betydelse från både ekonomiskoch social synpunkt. Inom den statliga och statsunderstödda verksamheten harde partiellt arbetsföras problem också ägnats ett be- har numera tilluppgift att följa utvecklingen av de partiellt arbetsförasanställningsförhållanden och meddela övriga myndigheter anvisningar för tillämpningenav gällande bestämmelser inom detta område. Till nämndens förfogande står ettsärskilt anslag för lönekostnader vid omskolning av partiellt arbetsföra inomdet statiigt reglerade området. Vidare utnyttjar Kungl. Maj:t möjligheten attinrätta personliga tjänster för att behålla vissa partiellt arbetsföra iyrkesarbete. De olika möjligheter för att underlätta för partielltarbetsföra all verka inom den offentiiga förvaltningen, för vilka jag nu harredogjort, är uttryck för statens ansvar som arbetsgivare gentemot anställdamed olika begränsningar i arbetskapaciteten. Personalnämndenhar föreslagit åtgärder för alt arbetstagare med personlig statlig pensionsrällskall kunna omplaceras lill annan anställning utan alt därvid förloraden personliga pensionsrätlen. har efter samråd medLandstingsförbundet i allt väsentligt anslutit sig till personalnämndens förslag. tjänsteman med personlig statlig pensionsrätt ärliksom annan tjänsteman hos kommun skyldig att fuUgöra andra arbetsuppgiftereller låta sig förflyttas till annat arbete inom kommunen. Däremot är han inteenligt avtal skyldig att utföra arbete utom kommunen. Antalet komraunalaanställningar, till vilka arbetstagare kan omplaceras med behållen personlig pensionsräll,är förhållandevis ringa. Möjligheterna att undvika sjukpensionering genomöverföring till annan anställning är därför begränsade. Ett fortsatt utnyttjande av en partiellt arbetsförskvarvarande arbetsförmåga är avgjort alt föredra framför sjukpensionering. Förde koraraunala tjänstemän med personlig pensionsrätt, sora på grund av nedsattarbetsförmåga inte kan utföra sitt vanliga arbete, finns det enligt min meningskäl att vidga möjligheterna att behåUa rätten till sådan pension underfortsatt koraraunal tjänstgöring. Jag förordar att tjänstemannen får behållasin pensionsräll om han förs över till annan anställning, sora haneljest inte skulle kunna omplaceras till utan att förlora pensionsrätten. Detbör i så fall förutsättas att beslut om sådan överföring meddelas avvederbörande komraun efler raedgivande av personalnämnden. Den reglering som behövs för att genomföra mitt förslagbör utformas så att bestämraelserna blir enkla och smidiga att tiUämpa. Idetta syfte bör pensionslönen i här avsett fall få bestämmas med utgångspunkt iden lön som tjänstemannen åtnjutit i den tjänst, från vUken han avgår medpensionsförmån. Pensionslönen bör dock inte få understiga den pensionslön somskulle ha gällt om han med oförändrad lönegradsplacering hade stått kvar i dentjänst som han lämnade av hälsoskäl. 1973: 99 14 sionsverketbör meddela föreskrifier för malrikelföring och rapportering om tjänstemannensanställningsförhållanden. Kungl.Maj:t bör inhämta bemyndigande att besluta om den reglering av pensionsrätlenför kommunala tjänstemän med personlig pensionsräll som jag här harföreslagit. Ändradegrunder för prövning av frågan om pension åt efterlevande efter vissa f. d.statsanställda Huvuddelenav statens arbetstagare, både lönegradsplacerade och arvodesanställda, har pensionsrällenligt SPR. I den mån detla inle är fallet, t. ex. beroende på grunderna föravlöningens bestämmande eller på levnadsåldern vid anställningens början, kan Kungl.Maj:t besluta om pension i särskild ordning (s. k. bemyndigandepension) åtarbetstagaren eller hans efterlevande. Pensionen bestäras i så fall väsentligenmed motsvarande tillämpning av reglementet. I vissa fall sker dock en 10-procen-tigminskning av tjänslelidsfaklorn. Bemyndigande att besluta om sådan pensionlämnades vid riksdag (prop. 1960: 151, SU 1960: 143, rskr 1960: 323). Kungl.Maj:l har också befogenhet att besluta om pension i särskild ordning förefterlevande efler statliga arbetstagare som har avgått från ickepensionsberättigande statlig anställning före SPR:s tUlkomst. Härvid gällerdel främst efterlevande efter arbetstagare, som själv har tillerkänts pensioni särskild ordning eller arbetstagare med s. k. summarisk arbelarpension (SFS1934:585, 1942:696, 1947:490). Ifrågavarande pensioner åt efterlevande bestämsväsentligen med anpassning till de grunder som tillämpats vid avvägningen avarbetstagarens pension. Bemyndigande all besluta om dessa pensioner utverkadesvid riksdag (prop. 1930: 1 bU. 11 s. 28, BU 1930: 22, rskr 1930: 74;jfr prop. 1959: 151, SU 1959: 110, rskr 1959: 258). Ompension skall ges åt efterlevande som avses i föregående stycke, förutsätts attdet föreligger ömmande omständigheter, dvs. ett verkligt behov av understöd.Härvid brukar i första hand fordras att den efterlevande änkan saknartillräckliga medel för sitt uppehälle. Detla krav innebär dock inte attfullständig avsaknad av medel är ett villkor för understöd. Ersättning förarbete eller pension på grund av anställning anses inte böra utesluta änkanfrån rätt tUl pension, när det uppburna beloppet är OtUlräckligt för sedvanligförsörjning. Detsamma gäller inkomster av annat slag. Vid bedömningen beaktasinte tiUgången på kapital. Hänsyn tas endast till avkastningen. Man beaktarinte heUer om änkan har anhöriga som kan försörja henne. Är änkans arbetsförmåganedsatt på grund av ålder, sjukdom dier annan omständighet har det däremotbetydelse vid prövningen av hennes ekonomiska situation. 1973: 99 15 Behovsprövningen vid behandling av frågor om pension isärskild ordning har en begränsad räckvidd inom den statliga personalpensioneringen.Endast frågor ora sådan pension ål efterlevande efter arbetstagare, som avgåttfrån statsanställning före tillkomsten av SPR, avgörs med beaktande av behovssynpunkler. Maj:l avgjort ett tjugotal ärenden ianledning av här avsedda efterlevandes ansökningar om pension. Bara i några fåav dessa fall har den sökande haft så slora inkomster att ansökningen ansettsböra avslås. Att behovsprövningen berövar en efterlevande möjligheten all fåpension tillhör alltså undantagen. Prövningenav den pensionssökandes inkomst- och förmögenhetsförhållanden är mindretilltalande från den enskUdes synpunkt. Härtill kommer att behovsprövning inletillämpas i motsvarande fall där avgång ur tjänst inträffat efter den 30 juni1959. Det finns enligt min mening skäl att avskaffabehovsprövningen vid behandling av frågor om pensioner till de efterlevande somavses här. Jag förordar alt detla sker. bemyndigande härtill börinhämtas. VII, Förbättrade pensionsförmåner för vissa personer , som är född , tjänstgjordesom folkskollärare i olika distrikt åren 19381945 och vikarierade därefter enkortare tid som föreståndare vid särskola. Han var vidare rektor (tidigareföreståndare) vid särskola läsåren 1946/471964/65. AUtsedan dess har han varitförordnad för bestämd lid på reklorstjänst vid sådan skola. Nuvarandeförordnande, sora avser tjänst som rektor (lönegrad Up 21) och tjänst som särskolchefvid läns landstings särskolor, utlöper , Högraark har i skrivelse anhållit allfå behålla den pensionslön som gäller för honom i tjänsten som rektor om hanvid förordnandets utlöpande går över till lärartjänst vid särskola. Som skälför sin ansökan uppger han alt arbelet i nuvarande skolledarbefaltningar är såkrävande att han inte orkar uppehålla dem ännu en förordnandeperiod. Sociala styrelsen vid läns landstingtillstyrker i yttrande ansökningen med hänvisning tillHögmarks sällsynt långa tjänstgöring som skolledare vid särskola. Statens personal pensionsverk, som yttrat sig i ärendetden , anser sig av principiella skäl inte kunna tillstyrkabifall lill ansökningen. Högraark har under varit skolledare vid olikasärskolor och är nu 59 är. Planerade ändringar av särskolverksamheten inom Kronobergsläns landsting koramer att göra arbetet som rektor och särskolchef mer krävande.Högmark önskar därför lämna sina nuvarande skolledartjänster den 30 juni 1973och gå över till en lärartjänst. Hans villkor för övergången är all fåpensionslön som om han vore rektor. Enligt statens pensionslöneförordning (1959: 286) fårarbetstagare inle behålla sin pensionslön i senaste förordnandetjänst eflerövergång till annan anställning, om han inle under fortlöpandehar innehaft en eller flera ordinarie tjänster, som tillsalls med förordnandeför bestämd lid, eller anställningar som kan jämstäUas med sådana tjänster. Jag delar pensionsverkels uppfattning om det principielltbetänkliga i att göra avsteg från denna bestämmelse. Starka skäl talaremellertid för att Högmark, efler tjänst som skolledare, under desista åren av sin aktiva tid med bibehållen pensionsrätt får ägna sig åt ett mindrekrävande arbete som lärare. Jag förordar på anförda skäl att Högmark vid övergång tilllärartjänst får behålla den pensionslön som skulle ha gällt om han under lidenden 1 juli 1961den hade varit tillsalt med förordnande förbestämd lid på den reklorstjänst som han då innehade. Maj:t bör inhämta bemyndigande attbesluta om detta. B. F. d. skötaren , som är född , var anställdsom skötare vid Salberga sjukhus fr. o. m. t. o. m. den 30april 1965. var han tjänstledig med C-avdrag. Hanlämnade sin tjänst närmast på grund av försämrat hälsotillstånd och hustrunsbortgång. Vid avgången hade han 1 månad kvar lill pensioneringsperiodensnedre gräns, som i hans fall var . På grund av sin anställning har hanrätt till egenlivränla enligt SPR , dvs. fr. o. m. den 1 juni1974. Livräntans bruttobelopp har fastställts till . flyttade till , där hanbosatte sig och erhöll arbete inom mentalvården. I brev till den 28 juni 1965frågade bl. a. om han måste vara i svensk statstjänst föratt få pension. , som besvarade brevet Prop.1973: 99 17 1965, kunde inte ge fullständig information eftersom Wadlinginte lämnat nödvändiga uppgifter. I brev och den 23 november1965 lämnade uppgifter om sina anställningsförhållanden och upprepadesin fråga. reste tillbaka liU ocherhöll åter anställning vid Salberga sjukhus. Han fick då veta att raenlalvårdenhade kommunaliserats /67 och all lill följd därav kommunalapensionsbestämmdser gällde för de anställda inom menlal-vården. Detta hademedfört en framflyttning av den tidpunkt vid vilken han skulle kunna få rätt tUlålderspension på grund av anställning inom svensk menlalvård. Dennaförskjutning innebar att rätt att avgå raed ålderspension skulle inträda förstden , dvs. fera år senare än annars. Den nya anställningen vid Salberga sjukhus varade undertiden den 1 augusti 1967den . Västraanlands läns landstings förvaltningsulskotlavslog en ansökan av honom om förtidspension enligt landslingskommunalapensionsbestämmdser. Först när återvänt till fickhan del av pensionsverkets svar på breven och den 23 november1965. I svarsbrevet, som var dagtecknat och expedierat ,framhölls bl. a. att menlalvården hade komraunaliserals och alt haderätt lill livränta på grund av den föregående statligaanställningen. lar i skrivelse upp frågan omförbättrade pensionsvillkor. Han framhåller att han skulle ha haft rätt attavgå raed pension , ora han /67 ellerdäromkring hade stått kvar i anställningen vid Salberga sjukhus och bibehållitdenna tjänst till den lidpunkt då han fyllt . Hade han erhållit säkrareuppgifter om innebörden av mentalvårdens kommunalisering skuUe han ha handlatannorlunda än som skett och därigenom fått förmånligare pensionsvUlkor. Under åberopande av dessa omständigheter anhåller Wadlingi första hand ora pension . I andra hand önskar han alt hans egenlivränlaskall börja utgå från den åldern. Statens personal pensionsverk anför i yttrande den 12 septeraber1972 att sådana omständigheter knappast synes ha förelegat vid Wad-lings avgångur statstjänst att han hade kunnat bevUjas förtidspension om han hade ansöktdärom. , som inte kan tillstyrka att han beviljas pension i särskUdordning, anser det av prindpidla skäl och med hänsyn till omständigheternatveksamt om ansökan över huvud taget skall föranleda någon åtgärd. Medhänsyn till de särskilda omständigheter sora föreligger vill verket dock inlemotsätta sig att han tillerkänns någon form av ersättning. Prop.1973: 99 18 var anställd vid Salberga sjukhus under åren19351965, alltså sammanlagt . Vid sin avgång hade han 1 månadkvar till pensioneringsperiodens nedre gräns som han skulle ha uppnått vid 60års ålder. På gmnd av anställningen har han inte rätt lill annan pensionsförmånän egenlivränla . I brev till den 8 septemberoch den 23 noveraber 1965 frågade om vad som förutsattes från hans sidaför att han skulle kunna få pension på grund av sin anställning vid sjukhuset.Att dessa brev besvarades så sent får anses ha medverkat lillalt han inte, som han tänkt sig, hade kunnat kvalificera sig för rätt tillpension genora att åter ta anställning vid sjukhuset. Med beaktande härav ochmed hänsyn till omständigheterna i övrigt anser jag att han bör tillerkännasnågon form av ersätining. Det förefaller lämpligt att ersättningen utges i form avhöjning av livräntan. Eftersom nu har inkomst av arbete, anser jag atthöjningen bör utgå från den tidpunkt, då livräntan börjar utbetalas. Denhöjning jag sålunda avser bör bestämmas enligt de grunder som gäller förhöjning av ålderspension enligt SPR. Det förutsätts att den på angivet sätthöjda livräntan skall samordnas raed förmåner på grund av socialförsäkring somom det är fråga om pension. Vid samordningen bör dock i förevarande fallbortses från förraåner enligt utländsk lagstiftning. Maj:t bör inhämta bemyndigande attbesluta om höjning av livränta enligt vad jag här har föreslagit. Pension åt vissa personer Städerskan MatUda Biering är född ochskulle ha uppnått pensioneringsperiodens nedre gräns omhon hade varit underkastad . Hon anställdes somstäderska vid och har fortfarande kvar den anställningen.Tjänstgöringsskyldighetens omfattning har överstigit halvtid. En f. d. städerska, , som tillerkäntsavkortad ålderspension enligt SPR, har hos Kungl. Maj:t anhållit all som tjänstårför pension få tUlgodoräkna sig när hon tjänstgjort vid Tekniskamuseet. Statens bidrag till Tekniska museels verksamhet täcker merän hälften av utgifterna för driften. Inkomsterna i övrigt utgörs främst av 1973: 99 19 entré- och visningsavgifter samt av bidrag frånnäringslivet och museets vänförening. Statsbidraget bestäms av Kungl. Maj:l ochriksdagen i samma ordning som vid anslagstilldelningen till statens verk ochgrundas alltså på en prövning av de behov museet har redovisat i sinaansökningar om anslag. Pensionsräll enligt SPR har endast den lönegradsplaceradepersonalen vid museet, vars anställningsvillkor regleras i avtal som tillkommitunder raedverkan av . Av de icke lönegradsplacerade arbetslagarna vid museet ärdet endast en nu verksam städerskan som tjänstgör i sådan omfaltningalt pensionsräll skulle kunna komma i fråga. Alders-mässigt har hon redanuppnått nedre gränsen av den pensioneringsperiod som gäller för städerska.Eftersom samma löne- och anställningsvillkor gäller för henne som för statligastäderskor bör hon få uppbära pension efter avgång från sin anställning vidmuseet. Efterlämnar hon vid sitt frånfälle anhöriga bör de få åtnjutafamiljepension, om det finns förutsättningar enligt SPR. I överensstämraelsehärmed bör medges att som tjänstår för pension tillgodoräkna dentid hon tjänstgjort vid museet. Maj:t bör inhämta bemyndigande altbesluta om pension lill Biering och hennes eventuella efterlevande. Pension åt f. d. städerskan , sora är född , hartjänstgjort sora städerska hos den 1 raaj 1939den 31december 1971. tiU utgången av varierade hennes arbetstidmellan 22,4 och 31,6 limmar för alt därefter nedgå till under halvtid.Den utgjorde i genomsnitt den 1 augusti 1956den31 och understeg under återstående del avanställningstiden. Nedgången berodde på att drog in den manuellatelefonavdelningen i och att hennes städområdeminskades i samband därmed. har inte kunnat bli underkastad i sinanställning hos , efiersom hennes sysselsättningsgrad understigithalvtid fr. o. m. . Inle heUer uppfyUer hon förutsättningarnaför erhållande av pension i särskild ordning enligt beslut av Kungl. har i skrivelse anhållit ompension eller gratifikation. erinrar i yttrande om berördaförhållanden av organisatorisk art och deras inverkan på arbetsförhåUanden. Verket vill med hänsyn till långa anställ- Prop.1973: 99 20 ningstid inte motsätta sig att hon får åtnjuta pensioneller gratifikation med lämpligt belopp. anför i yttrande den 24 maj1972 alt ämbetsverket ifrågasätter om inte skulle kunna beviljas pensioni särskild ordning, trots att sysselsättningsgraden gått ned under halvlid. uppfyller förutsätlningarna förgratifikation. Omständigheterna i hennes fall är emellertid sådana att det kanövervägas om inte pension bör utgå i stället. har varit anställd i statlig tjänst , . Den nedgång i hennes sysselsättningsgrad som skedde den1 berodde ytterst på indragning av den manuellatelefonavdelningen, inte på omständigheter som hon kunde råda över. Särskiltmed hänsyn härtill får det anses skäligt alt hon tillerkänns pension i särskildordning. Pensionen bör utgå fr. o. m. . Efterlämnar hon vidsitt frånfälle anhöriga bör de få åtnjuta farailjepension, om det finnsförutsättningar enligt SPR. Maj:t bör inhärata bemyndigande allbesluta om pension åt och hennes eventuella efterlevande enligtvad jag här har föreslagit. Efterlevande till f. d. förste assistenten föddes och avled den 12 juli1964. Efter att ha avlagt civilingenjörsexamen och tjänstgjortvid och anställdes vidTekniska högskolan i . Frånsett ett kortare avbrott varhan fortlöpande anställd där t.o.m. . AnstäUningen var början förenad med avlöning i form av arvode men blev förstextra och senare extra ordinarie. Senast var han förste assistent i lönegrad Ae19. Hans anställning upphörde på grund av omorganisation vid den institutiondär han tjänstgjorde. Sedan han hade slutat tjänstgöra vid Tekniska högskolanarbetade han t. o ra. för statens råd (nämnd) för byggnadsforskning.Avlöning utgick därvid av forskningsmedel. samma årvar han arbetsoförmögen på grund av sjukdom. har tillerkänt farailjelivränla enligt SPR fr. o. ra. dagen efler hans frånfälle.Livräntan har grundats på den lid då han hade lönegrads-placerad anställningvid Tekniska högskolan. 1973: 99 21 har i skrivelse, sora inkommit tillfinansdepartementet , ansökt om familjepension efter sinavlidne make. tillstyrker i yttrande den 20septeraber 1972 att tillerkänns pension av statsmedel med hänsynlill de speciella omständigheter som föreligger. Om pension inte kan komma ifråga, bör del enligt pensionsverket åtminstone medges alt hennes livräntaräknas upp med beaktande av den tid var arvodesanslälld vidTekniska högskolan. har varit statligt anställd eller arbetatmot avlöning av statliga forskningsmedel nästan ulan avbrott tillkort före sin död . Det är uppenbart att han var oförmögen att fullgöraett arbete, när anställningen upphörde / 64, och alltsåskulle ha kunnat få sjukpension, om han då hade innehaft anställning medpensionsrätt enligt SPR. Jag finner det under dessa förhållanden skäligt allNilssons efterlevande hustru bereds rätt lill familjepension istället för familjdivränta. Pensionen bör utgå fr. o. ra. Maj:t bör inhämta bemyndigande attbesluta om farailjepension åt enligt vad jag här har föreslagit. D. F. d. sekreteraren , sora är född , harsedan den 3 noveraber 1933 tjänstgjort som sekreterare vid i . Arvode för tjänstgöringen började utgå den 1april 1955. Fr. o. m. har det uppgått till . om året.Enligt institutets nuvarande föreståndare har arbetsuppgifterna inneburittjänstgöring på halvtid och svarat mol dem som ankommer på kontors- ellerkansliskrivare i statstjänst. Hennes arbete vid institutet upphörde den 30september 1971. Genom beslut av riksdag (prop. 1969: 79, SU 1969:91, rskr 1969:220) tillerkändes make, f.d. föreståndaren för TessininstitutetGunnar , statlig pension bl. a. pä grund av sin verksamhet somföreståndare för institutet. Frågan om pension till togs upp i raotion1972: 1065. Motionärerna hemställde alt hon skulle tillerkännas hel pension medbeaktande av sin 38-åriga tjänstgöring hos institutet. Enligt KrU 1972: 6 varde uppgifter som i motionen lämnades om denna tjänstgöring otillräckliga somunderlag för det föreslagna riksdagsbeslutet om pension åt henne. Utskotteterinrade om sitt i betänkandet 1971: 27 gjorda uttalande om hennes möjlighetatt erhåUa familjepension och avstyrkte det yrkande om tjänstepension åthenne som förelåg 1973: 99 22 biföll (rskr 1972: 52) vad utskoltetsålunda hemställt. har hos statenspersonalpensionsverk ansökt om ålderspension enligt SPR på grund av den nämndatjänstgöringen. Styrelsen för , som har yttrat sig i deltaärende , framhåller att de möjligheter, som kan finnas attbevilja pension i särskild ordning, med hänsyn till omständigheternainte bör lämnas oprövade. , som med yttrande den 2 juni1972 överlämnat ansökan för Kungl. Maj:ls prövning, anför attverket inte har kunnat bifalla den eftersom hon saknat pen-sionsriitt enligt statiigabestämmelser. Med beaktande av de speciella omständigheterna i ärendet finnerpensionsverket skäl ifrågasätta ora inte bör beredas statligpension i särskild ordning. har härvid särskilt tagit hänsyntill alt hennes arvode huvudsakligen bekostats av statsmedel och till attpensionen åt beslämls bl, a, på gmnd av hans tjänstgöring somföreståndare för . När riksdag behandlade frågan om pension tillRagna , fanns det inte tillräckliga uppgifter om hennes tjänstgöringvid som underlag för ett positivt beslut i ärendet. Frågan har utretts ytterligare och del finns nuskäl alt pröva den på nytt. har tjänstgjort vid undernästan och därvid uppburit arvode som bekostats av svenska statens medelunder . Det synes under dessa förhållanden rimligt att honerhåller en statiig pension. Härvid har jag också beaktat att den pension, somhennes man tillerkänts enligt beslut av riksdag,delvis har grundats på hans tjänstgöring som föreståndare vid institutet. Den pension jag sålunda föreslår åt börutgå fr. o. m. .