prop · FW03163 · 1973-12-31 00:00:00 — Sådan transportbör därvid uttryckligen anges som jämställd med resgodsbefordran. Förslag idetta avseende och i vad avser kontroll och analys, som behandlats tidigare,innebär att kungörelsen kan upphävas. Remissinstanserna.Utredningens förslag i dessa delar har biträtts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. Detär åtskUliga frågor som utredningen tagit upp och behandlat på tjänstebeskattningensområde. Därvid har utredningen också diskuterat vissa av skattetekniska skälmotiverade ändringar men avstått från att lägga fram förslag härom med hänsyntill de konsekvenser ändringarna skulle få i andra hänseenden. Utöver de av utredningenbehandlade frågorna tar jag i det följande upp ytterligare en somaktualiserats efter det utredningen avlämnade sitt betänkande. Uthyrningav skattepliktig vara utgör skattepliktig tjänsteprestation enligt 10 § 1 MF.Utredningen pekar på att uthyrning av vara ofta i verkligheten är en form avvaraförsäljning och föreslår därför att uthyrning utgår ur förteckningen överskattepliktiga tjänster i nyssnämnda författningsrum och att beskattningen istället regleras genom ett tillägg i anvisningarna till 2 § av innebörd attuthyrning i omsättningshänseende är att likställa med försäljning av vara.Flertalet remissinstanser har rest invändningar mot detta förslag och en allmänuppfattning är att uthyrning i första hand bör ses som en tjänst i mervärdeskattehänseende.Även jag anser det tveksamt om förslaget skulle medföra någon egentligförenkling i tillämpningshänseende. Enligt min mening bör därför nuvarandebestämmelser om skatteplikt för uthyrning gälla även i fortsättningen. Beskattningenav serveringstjänster är enligt utredningen förenad med problem främst av denanledningen att reducerad skatt enligt den s. k. 60-procentsregeln utgår påserveringsvaror som tillhandahålls för förtäring på stället medan full skattutgår på annan försäljning i serveringsrörelse. TUlkomsten av gatukök ochliknande rörelser har också komplicerat tUlämpningen av MF och föranlett kravpå en klarare avgränsning av området för den reducerade beskattningen. skulle de rådande problemen i allt väsentligt undanröjas om denreducerade beskattningen slopades för serveringstjänsterna. Någontillfredsställande lösning av problemen vid en bibehållen reducering har inteutredningen funnit och har också i detta sammanhang avvisat framförda förslagom att knyta den reducerade beskattningen till omsättningen i serveringsrörelsermed viss standard, viss storlek eller viss beljäningsform. Vidremissbehandlingen har förslag framförts om ett slopande av den reduceradebeskattningen. En sådan lösning avvisas dock med skärpa av företrädare förrestaurangbranschen, som bl. a. pekar på den allmänt dåUga lönsamheten inombranschen. Flera remissinstanser menar, att utredningen bör ytterligareundersöka möjUghetema att få lill stånd en tillfredsställande lösning. Detstår klart att de rådande problemen i väsentlig grad skulle undanröjas omserveringstjänstema undantogs från 60-procentsregelns till-lämpningsområde. Jaganser emellertid inte, att de skattetekniska skälen haren sådan tyngd att de motiverar en sådan ändring av nu gällande ordning.Följden härav skulle bli en skärpt beskattning av den livsmedelskonsumtion somi allt större utsträckning har formen av förtäring utom hemmet inyltoreslauranger, personalmatsalar osv. Detta är för mig tillräckliga skäl föratt förorda en fortsatt reducerad beskattning av serveringstjänsterna.Utredningen bör dock ytterligare undersöka möjligheterna alt finna någonlösning av nu föreliggande problem inom ramen för en i princip oförändradskattebelastning för konsumenterna. I syfte att undanröja enolikformighet i beskattningen föreslår utredningen att kontroll och analys avprover, som tas som ett led i läkarundersökning eller sjukvård, generelltundantas från skatteplikt. Vidare föreslär utredningen att ett generelltundanlag för kontroll och analys för utiändsk uppdragsgivares räkning tas in iMF i ersättning för nu gällande bestämmelser härom i kungörelsen SFS 1970:563. Jag förordar att dessa ändringar genomförs och tas in som en ny punkt 9 i11 § MF. Jag biträder även utredningens förslag att under skatteplikten inrymmaförvaring av skattepliktig vara för skattskyldigs räkning i förening med attett s. k. kvalificerat undantag görs för sådan förvaring för utländskuppdragsgivares räkning. Vid utformningen av bestämmelserna härom iförfattningsförslagel har viss hänsyn tagits lill påpekanden som i denna frågagjorts vid remissbehandlingen i syfte all uppnå större klarhet ombestämmelsernas innebörd och räckvidd. Mervärdeskattensallmänna konstruktion medför att ej skattskyldig i allmänhet får en högreskattebelastning om utomstående anlitas för viss tjänst än om samma tjänstutförs i egen regi. Detta förhållande har påtalats i fråga om automatiskdatabehandling och föranlett utredningen att särskUt ta upp MF:s tillämpning påsådana tjänster. Den påtalade olikformigheten skulle man enligt utredningeninte komma till rätta med genom att undanta datatjänsterna frän beskattning.Följden skulle därvid bli antingen en kumulativ skattebelastning för deskattskyldiga eller, om undantaget ges formen av s. k. kvalificerat undantag,en opåkallad fullständig skattefrihet. Av praktiska skäl avvisar utredningenmöjligheten att tillämpa en reduceringsregel för att åstadkomma större likhet ibeskattningen av dessa tjänster. Något förslag tiU ändring av gällandebestämmelser framläggs inte utan utredningen hänvisar till möjligheten förKungl. Maj:t att med stöd av 12 § MF medge undantag från skatteplikt isärskilda fall. Vidremissbehandlingen har framfört, att en reduceradbeskattning av datatjänsterna bör övervägas och att, om derma lösning avvisas,Kungl. Maj:t bör mera generöst än utnyttja möjligheten att medgeundantag frän skatteplikt med stöd av 12 § MF. Föregen del ansluter jag mig till utredningens uppfattning alt nuvarande reglerbeträffande beskattningen av datatjänster bör bibehållas 11 1973.1 saml. Maj;ts möjUghet att medge undantag frän skatteplikt för dessatjänster får som hittUls bedömas med hänsyn tUl omständighetema i det enskildafallet. En förutsättning för ett sådant medgivande måste enligt minuppfattning vara, att beskattningen medför en mera betydande merbdastning. Utredningenföreslår i detta sammanhang även en omläggning av beskattningen avskrivbyråernas tjänster och att skatteplikt införs för sådanabokföringstjänster som inte imyms under skatteplikten för datatjänsterna.Utredningen framhåller att huvuddelen av skrivbyråernas verksamhet omfattas avden skattepUkt som föreligger inom tjänsteområdet. Om dessa alhnänna reglerkompletteras med skatteplikt för utskrifter och andra skrivtjänster skullebeskattningen bli av samma omfattning som det oklara begreppetskrivbyråverksamhet är avsett att täcka. Skatteplikt för bokföringstjänster ärenligt utredningen motiverad för att undanröja kumulativa skatteeffekter. Liksomremissinstanserna biträder jag förslaget att slopa den i 10 § 8 angivnaskattepUkten för skrivbyråverksamhet. Utredningens förslag att i stäUetföreskriva skatteplikt för skrivtjänster finner jag dock onödigt med hänsyn tUlatt ingående skatt för sådana tjänster är obetydlig. Ett flertalremissinstanser har anmärkt att skatteplikt för bokföringsljäns-ter kan medförapraktiska problem. Då den kumulativa skattebelastaing som skuUe undanröjas viden beskattning av dessa tjänster även i detta fall torde vara relativtobetydlig anser jag mig böra avvisa utredningens förslag på denna punkt. Mervärdeskattutgår på transport av vara men inte på personbefordran. Från skatteplikten förtransporter gäller enligt 11 § MF ett kvalificerat tmdantag, nämligen förttansporter i samband med renhållning. Detta undantag omfattar ävenbortforsling av sopor, avfall m. m. från fastighet enligt avtal som inte avserendast tillfälligt uppdrag. Sopförbränning och annat omhändertagande av soporoch avfall omfattas inte av skatteplikten och härav följer att ingående skattför sådan verksamhet ej kan avlyftas. Utredningen finner det önskvärt, atthela hanteringen av sopor och avfall behandlas lika och föreslår attomhändertagande och förstöring av sopor och avfall tas in under MF:s tillämpningsområdesom ett kvalificerat undantag från skatteplikten för tjänster. Undantaget börgälla både den kommunala renhållningen och annat omhändertagande av avfall förenskUdas och företags räkning. Utredningen avser emellertid dessutom, attdetsamma bör gälla även förstöring av andra varor än sopor och avfall. Skerförsäljning av skattepliktiga varor från sopförbränningsahstalt el. likn.anläggning uppkommer skattskyldighet enligt de allmänna reglerna. Detsamma börenligt utredningen gälla i fråga om försäljning av rötslam och annat somtillvaratagits vid rening av avloppsvatten. Utredningen anser inte attmervärde- skattenbör utsträckas tUl att omfatta de kommunala vatten- och reningsverkenstjänster. Utredningenhar också uppmärksammat att ersättning kan utgå för omhändertagande av varormed ett värde som kan utnyttjas. Ersättningen i sådant fall kan betraktas somvederlag för en skattepliktig tjänst, vUket skulle betyda att rätt tiU avdragför ingående skatt för den som omhändertar varan skulle begränsas. För attundanröja en sådan obefogad inskränkning i avdragsrätten föreslår utredningen,att det i anvisningama till 2 § 2 MF anges, att anskaffning av råvara ellerannan vara mot erhållande av ersättning inte utgör omsättning i mervärdeskattehänseende. Vidremissbehandlingen har från kommunhåll föreslagits att rening av avlopppsvattenjämställs med behandling av avfall, varigenom rätt till avdrag för ingåendeskatt skulle föreligga även för reningsverken. Vidare anses att detkvalificerade undantaget för transporter även bör omfatta transporter avrötslam fråri reningsverk tUl sopstation eller förbränningsanläggning och attomhändertagande av övergivna bilvrak bör få räknas som transport i samband medrenhälllning. Utredningensförslag tar sikte på att få tUl stånd enhetliga regler i fråga om transporteroch andra tjänster som har samband med omhändertagande av sopor och annatavfall. Jag anser förslagen väl grundade och förordar därav betingade ändringari 11 § och anvisningama till 2 § MF. Det från kommunhåll framförda önskemåletom undantag även för rening av avloppsvatten är jag inte nu beredd att taställning till. Praktiska och andra konsekvenser med ett sådant undantag börgranskas närmare och utredningen bör ta upp frågan i sitt fortsatta arbeteliksom frågan om transporter av rötslam från reningsverk. Enligtkungörelsen SFS 1970: 563 gäller undantag från skatteplikt för bl. a. transportav personbil eller motorcykel med fartyg i inrikes trafik, när transportenutförs i samband med befordran av fordonets förare med samma transportmedel. Utredningenförordar att dessa bestämmelser i stället tas in i MF och i så fall kankungörelsen upphävas. Jag biträder förslaget och förordar därav betingadeförfattningsändringar. Idetta sammanhang vill jag ta upp en fråga som inte behandlats av utredningen.Som redan nämnts föreligger skatteplikt för transport av vara. Denna utformningav skatteplikten medför att skatt inte utgår på yrkesmässig transport avobjekt, som inte utgör vara i mervärdeskattehänseende, t. ex. mynt ellervärdehandlingar. Denna begränsning i beskattning av transporter framstår somobefogad och orsakar också praktiska tillämpningsproblem. Jag förordar därföratt i 10 § 6 föreskriven skatteplikt för transport av vara eller förmedling avsådan transport ändras till att gälla transport eller förmedling av transportsom ej utgör personbefordran. Slutligenföreslår utredningen, alt nu gällande undanlag från skalleplikt för denobligatoriska kontrollbesiktningen av motorfordon utsträcks tUl att omfattaäven den besiktning som skall ske av den mä-tarapparatur som diesddrivna fordonskall vara utrustade med efter övergången lill kilometerskatt för sådanafordon. Jag biträder detta förslag och förordar därav betingad ändring i 11 § 7MF, Bestämmelser om avdragsrälten finns i 17 och 18 §§ MF ochanvisningama tiU 17 §, Bestämmelserna innebär bl. a. att skattskyldig somdriver verksamhet i egen fastighet får göra avdrag för den ingåendemervärdeskatt som hänför sig till fastighetens användning i verksamheten. Motsvarandegäller enUgt 17 § tredje stycket om fastigheten ägs av ett enbartfastighetsförvaltande företag som i sin tur ägs av den som är skattskyldig.Sistnämnda bestämmelse reglerar alltså avdragsrätten bl, a, i fråga omrörelsedrivande moderbolag och fastighetsförvaltande dotterbolag. Motsvarandegäller emellertid också i det fall den verksamhet som medför skattskyldighethelt ägs av annan än den skatlskyldige och denne även är ensam ägare till denfastighet i vilken verksamheten bedrivs. Härigenom regleras också detförhållandet att etl moderbolag äger fastighet i vilken helägt dotterbolagdriver verksamhet, RNhar i bindande förklarmg (RN II1969; 30) uttalat all s, k,kom-missionärsbolag eller kommissionärsförening enligt 43 § 2 mom, KL inteskall vara skattskyldigt. Skattskyldigheten åvilar i stället det företag somredovisar dess rörelse. Utredningen.Mervärdeskatten bygger bl, a, på att varje skattskyldig skall behandlas somsjälvständig person, även om den skattskyldige är ett företag som ingår ikoncern eller annan intressegemenskap. Avsteg härifrån har gjorts endastbeträffande fastighetsförvaltande företag. Enligt utredningens uppfattning ärdet förenat med vissa kontrollsvårigheter att generellt tillåta gemensamredovisning av mervärdeskatt för koncerner och andra intressegemenskaper. Närfräga är om transaktioner mellan skattskyldiga företag i koncernen saknarmervärdeskatten materiell betydelse. Däremot kan kumulativa skatteeffekteruppkomma, om ett företag i koncernen inte är skattskyldigt medan andra är del.Sådana effekter har i princip undanröjts i fråga om fastighetsföivallning inomkoncerner. Vad som därefter återstår i form av kumulativa skatteeffek- tertorde enligt utredningen normalt vara av ringa betydelse. Skulle det visa sigatt effekterna i något fall är större än norm.alt kan, framhåller utredningen,, Maj:t, som redan skett, förordna om skattskyldighet för visst företag ien koncern med stöd av 2 § tredje stycket i MF, 1det fall ett koncernbolag enligt arrende- eller kommissionsavtal driver annatkoncernbolags rörelse i faslighet som ägs av det sistnämnda bolaget kan länkasatt det bolag som äger fastigheten kan anses som rörelsedrivande enligt KL,För att undvika tveksamhet om tillämpningen av MF i sådana fall, där bolagetsverksamhet faktiskt utgör fastighetsförvaltning, föreslår utredningen etttillägg i anvisningama till 17 § MF av innebörd, alt bestämmelserna gälleroberoende av till vilken förvärvskälla det fastighetsförvaltande företagelsverksamhet är att hänföra enligt KL, Utredningenframhåller vidare, att ett fastighetsförvaltande koncernföretag kan ha ävenannan verksamhet, t, ex, kapitalförvaltning eller egen rörelse. Eftersom sådantföretag inte är enbart fastighetsförvaltande gäUer inte bestämmelserna i 17 §andra stycket MF, Utredningen anser alt kravet på enbart fastighetsförvaltningutan olägenheter kan slopas och föreslår sådan ändring. Remissinstanserna.KF anser förslagen i fråga om avdragsrätten vid koncemförhållanden särskilt välmotiverade, eftersom de bättre än tidigare regler ger uttryck för derealiteter som återspeglas i praktiken. i SödermaiUands länförordar att de nu gällande bestämmelserna om avdragsrätt vidkoncemförhållanden bör utformas så alt avdragsrätlen får överföras i de fallaktieägaren äger fastighet, där rörelse drivs i bolagsform och aktierna ibolaget ägs av flera aktieägare, SAF och pekar på attde särskilda bestämmelserna om avdragsrält i koncernförhållanden endast gällerdå del är fråga om fastighetsförvaltning men inte exempelvis mellan dotterbolaginom en koncern. Än mindre finns någon möjlighet att göra överflyttningar avavdragsrätlen i andra fall, t. ex, då ett företag inom en koncern bedriverforskningsarbete för andra koncernföretags räkning. Organisationerna godtardock att nuvarande ordning bibehålls under förutsättning alt Kungl, Maj:t istörre utsträckning än som varit fallet utnyttjar sin möjlighet attförordna om skattskyldighet för visst företag i en koncern med stöd av 2 §tredje stycket MF, Frågan om koncernredovisningen bör ytterligare undersökas,Handdskamrarna i och anser det icke vara förenat med någrastörre svårigheter alt lösa frågan om koncerners redovisning så att dessa gesvalfrihet beträffande redovisningen. I 17 § MF stadgas, att skattskyldig med vissa begränsningar fårvid redovisning av skatt dra av ingående skatt som hänför sig till förvärveller införsel för verksamhet som medför skattskyldighet, RNhar i anvisning angående tillämpningen av MF vid skadereglering av vissaförsäkringsfall m, m, (RN II1969; 114) uttalat bl. a. följande.Skattskyldig som lider skada på gods som utgör varulager eller inventarier iverksamheten och uppbär ersättning härför av den som vållat skadan ellerdennes försäkringsgivare bör redovisa mervärdeskatt för ersättningen endast omäganderätten till det skadade godset övergår till den som utger ersättningen.Om ersättning uppbärs från den skadelidandes försäkringsgivare börersättningen inte i något fall anses som skattepliktig omsättning. Denskadelidande bör äga rätt till avdrag för ingående mervärdeskatt på reparationeller ersättningsanskaffning av skadat eller förlorat gods under föratsättningdels att fråga är om förvärv för verksamhet som medför skattskyldighet, delsatt avdraget kan styrkas med faktura utstäUd på den skadeUdande. RNhar i förhandsbesked (RN II1969; 144) förklarat bl. a., att företag,som lämnade garanti på skattepliktiga varor som företaget sålde, ägde rätt tillavdrag för ingående skatt som hänförde sig tUl reparationer eller utbyten ienlighet med garantiutfästelse. Avdragsrätten skulle gälla oberoende av omkostnaderna i anledning av garantiutfästelse bestreds av bolaget direkt ellerav dess försäkringsgivare, under förutsättning att avdraget kunde styrkas genomfaktura utställd på företaget. I annat ärende omförhandsbesked var fråga om avhjälpande av skada som åstadkoms av företag somvar redovisningsskyldigt enligt MF. Som föratsättning angavs gälla attkostaaden för avhjälpande av skadan var avdragsgill enligt KL som driftkostnadhos den skadevållande. RR fann i meddelad dom i ärendet, att kostnader förersättning eller reparation av skadad egendom fick under de av bolaget iansökningen angivna förutsättningarna anses utgöra normalt påräkneUgakostnader i bolagets verksamhet, till vilka hänsyn lagits i de kalkyler somligger till grund för bolagets priser. Den mervärdeskatt som bolaget erlade vidnyanskaffningen resp. reparationen var vid angivna förhållanden hänförlig tiUförvärv för bolagets skattepliktiga verksamhet. Bolaget var därför berättigatatt dra av skatten såsom ingående skatt. Reparation av skadad egendom påbolagets egen verkstad var inte att anse som skattepliktig omsättning i form avuttag ur verksamheten. Idet fall försäkringsbolag på grand av ansvarighetsförsäkring betalar fakturaavseende reparation av skadad egendom eller nyanskaffning av likvärdig egendomfann RR, att kostnaden för nyanskaffning resp. reparation, oavsett på vemfakturan utställes, inte utgjorde nägon kost- nadför bolaget och att på grand härav bolaget ej hade rätt till avdrag förmervärdeskatten. Med anledning av denna domhar RSV uttalat bl. a., att skattskyldig skadevållare, som haransvarighetsförsäkring, inte har rätt tUl avdrag för ingående skatt som hänförsig till avhjälpande av skadan om fakturan med skatten inräknad betalas avförsäkringsgivaren. I annat fall föreligger sådan rätt om kostnadema förskadans avhjälpande normalt utgör sådana kostnader, till vilka hänsyn tagits ide kalkyler som ligger till grund för prissättningen. Verket har i övrigtuttalat att dess anvisning om skadereglering och beslut om vissagarantireparationer tills vidare bör kunna gälla. I gäller i fråga om skada på gods under transport, somsker på skattskyldig avsändares ansvar, att denne inte skall betala skatt omvarorna förloras och i annat fall att han skall betala skatt endast på denersättning han uppbär av mottagaren. Sker transporten på mottagarens ansvarskall full skatt utgå. Mottagaren får avdrag för skatten enligt de allmännareglema. Sker transporten på transportföretagets ansvar kan detta inte räknaden i utbetalade ersättning ingående mervärdeskatten som avdragsgill ingåendemervärdeskatt. Ifråga om andra skador än transportskador gäUer, att skadelidande får göraavdrag enligt allmänna regler för skatt som hänför sig till ersättningsanskaffningeller reparationer till avhjälpande av skada. Avdragsrätten gäller oberoendeav om den skadelidande själv får bära förlusten eller får denna täckt avskadevåUare eller försäkringsbolag. Skadelidandeskall inte betala skatt på kostnader för avhjälpande av skador på egna varoreller inventarier, för vilka avdragsrätt föreligger. Föreligger endast delvisavdragsrält skall skatt erläggas tUl den del avdragsrätt mte föreligger. Iräkning till skadevållare på ersättning för skada får skatt inte debiteras. Skattskyldigskadevållande, som får ersätta skada och därvid påförs skatt, får göra avdragför skatten endast om det är fråga om varor som han skadat när de omhänderhaflsav honom för reparation eller om det gäller en arkitekt eUer ingenjör som pågrund av felprojektering ådrar sig ersättningsansvar som omfattar reparation avden berörda byggnaden. I synes frågan omförsäkringsfall och skadestånd från mervärdeskattesynpunkt ha prövats i endastkonkreta fall. Ett av dessa gällde en skattskyldig som skadat en bU som varinlämnad hos honom för reparation. Skadan reparerades av den skattskyldige,som uppbar ersättning (exkl. mervärdeskatt) från egen försäkringsgivare.Skadereparationen ansågs vara avsedd för brak i verksamheten, varföravdragsrätt förelåg. Ettannat fall gällde ett rörledningsföretag, som vid arbete på fastig- het orsakade skada på golv. Reparation utfördes delvis iegen regi, delvis genom entreprenör. Skadekostnaderna täcktes av försäkring.Rörledningsförelaget ansågs inte ha omsatt tjänst eller ha gjortskattepliktigt uttag. Mervärdeskatt skulle alltså inte redovisas. Vidare haransetts att en skatlskyldig, som i biltrafik skadat annan tillhörig bil, intehade rätt lill avdrag för ingående skatt som hänförde sig till skadansavhjälpande. Utredningen konstaterar, att tvekan uppståttvid tillämpningen av MF i skadestånds- eller försäkringsfall främst när detgäller att avgöra vem som i förekommande fall äger rätt till avdrag för ingåendemervärdeskatt som hänför sig till skadans avhjälpande. Enligt utredningensmening är det klart att avdragsrätten i första hand bör tUlkomma den som liditskadan. Har den skadelidande möjlighet alt få kostnadsersättning för skadan avskadevållande eller av försäkringsgivare bör detta inte inverka på denskadelidandes avdragsrätt. Även om skadan i sin helhet ersätts av annan bördärför avdragsrätt i princip föreligga. Utredningen föreslår att första stycketav anvisningarna lill 17 § MF i förtydligande syfte kompletteras med enbestämmelse som innebär att förvärv eller införsel för verksamhet föreliggeräven om den skattskyldiges kostnader för förvärvet bestrids direkt ellerslutligt av skadevållande eller försäkringsgivare. Utredningen tillägger, attden skadelidande, om han själv reparerat skadan, inte skaU debitera skatt påden ersättning som utkrävs av den skadevållande eller av annan. I det fall ersättning för skada utges i form av felfrittgods som anskaffas för ändamålet eller tas ur den skadevåUandes lager eller dåskadan repareras av den skadevållande eller genom hans eller försäkringsgivaresförsorg anser utredningen att övervägande skäl talar för att den skadevållandei princip ges rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till avhjälpandeav skada som han orsakat i sin verksamhet.