prop · FW03101 · 1973-12-31 00:00:00 — Majrtsproposition nr 1973 Prop.1973:101 Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822), m. m.; given . Kungl,Maj:t viU härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokolletöver justitieärenden, föreslå att bifaUa de förslag om vars avlåtandetill föredraganden hemstäUt. Enligtnaturvårdslagen krävs tillsländ av för takt av sten, gms, sandeller lera. tillstånd vägras är ägaren i princip berättigad tillersättning av staien. Den i saraband raed ändringar i naturvårdslageninförda principen att ersättning inte skall utgå för värden som beror enbartpå förväntningar om ändring i pågående markanvändning föreslås nu gäUa ävenför täktverksamhet. Nuvarande bestämmelser om statens ersättningsskyldighetvid vägrat tillstånd upphävs. Ipropositionen föreslås vidare bestämmelser om omprövning avgällande täkttUlsländ. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 saml Nr 101 Lag om ändring i naturvårdstagen (1964: 822) Härigenom förordnas i fräga om naturvårdslagen (1964:822),' dels att 29 § skall upphöra att gälla, dels att 18, 25, 26, 31, 33 och 34 §§ skall ha nedanangivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Takt av sten, grus, sand eller lera för annat ändamål änmarkinnehavarens husbehov må ej ske utan tUlstånd. Vad nu sagtsavser dock ej läkt inom vattenområde och inkräktar ej heller på rätt sorameddelas genom inmutning enligt gruvlagen eller genom beslut av Konungen. äger förelägga äger förelägga den som söker täkttillstånd att, vid den som söker täkttillståndatt, vid äventyr att ansökningen avvisas, äventyr att ansökningen avvisas, framlägga täktplan av erforderlig framlägga täktplan av erforderlig omfattning. I samband med till- omfattning. I samband med till stånd må meddela så- stånd må meddela så dana föreskrifter att förelagets dana föreskrifter att företagels menliga inverkan pä landskapsbU- menliga inverkan på landskapsbil den såvitt möjligt begränsas eller den såvitt möjligt begränsas eller motverkas. Tillstånd må för sin motverkas. TiUstånd mä för sin giltighet göras beroende av att sä- giltighet göras beroende av alt sä kerhet ställes för fullgörandet av kerhet ställes för fullgörandet av sålunda föreskrivna åtgärder. sålunda föreskrivna åtgärder. sar sig sådan säkerhet otillräcklig, kan länsstyrelsenföreskriva att tillståndet skall gälla endast om ytterligare säkerhetställes. Om fullgörandet av föreskriven åtgärd ankommer på annan änmarkens innehavare, är innehavaren skyldig tåla att åtgärden vidtages. Ha förflutit från del läkt-lillslånd vunnit lagakraft, kan upphäva tillståndet helt eller delvis eller förena tillsiåndetmed ändrade föreskrifter. Visar del sig att meddelade föreskrifter ej ierforderlig mån begränsa eller motverka företagets menliga inverkan pålandskapsbilden, kan före utgången av angivna tid förenatillståndet med sådana ändrade föreskrifter som ej kunna anses oskäligt betungande. ' Lagen omtryckt 1972: 779. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ägare av fastighet och inne- Ägare av fastighet och inneha- havare av särskild rätt till fastig- vareav särskild rätt till fastighet het äro berättigade tUl ersättning äroberättigade till ersättning av av kronan i den utsträckning som kronan i denutsträckning sora an- anges i 26 och 2830 §§. Att i ges i 26, 28och 30 §§. Att i vissa vissa fall även borgenär, sora har falläven borgenär, sora har pant- panträtt i fastigheten, är berätti- rätti fastigheten, är berättigad till gad tUl ersättning fraragår av 34 § ersättningframgår av 34 § andra andra stycket. Om inlösen av fas- stycket.Ora inlösen av fastighet tighet stadgas i 27 §. stadgas i 27 §. I fråga om ersättning och inlösen skallexpropriationslagen (1972: 719) i tiUämpliga delar lända lill efterrättelse iden mån avvikande bestäraraelser ej raeddelas i denna lag. 4 kap. 3 §expropriationslagen skall äga tillärapning i fråga om värdeökning som ägt ramunder liden före det talan väcktes vid domstol. Medföra föreskrifier enUgt 8 eller 9 § att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras eller att mark tages i anspråk, ärofastighetsägaren och innehavare av särskild rätt till fasligheten berättigadetill ersättning av kronan för den skada de härigenom lida. Innebär föreskrift enligt 8 § förbud alt vidtaga vissåtgärd ulan tillstånd, må ersättnmg i anledning av denföreskriften ej utgå med mindre tillstånd vägrats eller förenats med särskUdavillkor. Innebära föreskrifter enligt 8 eller 9 § förbud mol täktverksamhet,som avses i 18 §, eller medföra sådana föreskrifter all tillstånd till täktverksamhetvägras eller förenas med föreskrifter, och är i fall som sagts ej fråga omhinder i pågående markanvändning, äger 29 § motsvarande tillämpning. Har förbud meddelats enligt 11 § och vägras tUlstånd somdär avses, äger vad i första stycket stadgas ora föreskrifter enligt 8 eller 9§ raotsvarande tillärapning. 31 § Ersätining enligt 26 § sista styc- Ersättning enligt 26 § tredje ket skall besläraraas att utgå med stycket skall bestämraasatt utgå visst årligt belopp. Ersättningen med visst årligt belopp. Ersätt- mä, om särskUda skäl äro därtUl, ningen må, ora särskilda skäl äro avräknas å gottgörelse sora seder- därtill, avräknas å gottgörelse som mera kan koraraa att utgå jämlikt sedermera kan komma att utgå 26 § första stycket eller 27 §. jämlikt26 § första stycket eller Om särskilda skäl äro därtiU, mä Om särskilda skäl äro därtill, mä jämväl ersätining enligt 26 § förs- jämväl ersättningenligt 26 § förs- tastycket eller 2830 § på begäran antingen av kronan eller av fastighetsägareneller annan sakägare fastställas alt utgå med visst årligt belopp med rätt förkronan och den ersättningsberälligade att erhåUa omprövning vid ändrade förhållanden. tastycket, 28 eller 30 § på begäran antingen av kronan eller av fastighetsägareneller annan sakägare fastställas att utgå med visst årligt belopp raed rättför kronan och den ersättningsberättigade att erhålla oraprövning vid ändradeförhållanden. Har ej överenskoraraelse träffats ora ersätining enligt 26 eller 28 30 § eller om inlösen av fastighet enligt 27 § och har icke den, som vill göra anspråk på ersättning eller fordra inlösen, jämlikt 32 § första stycket förlorat sin talan, åUgger det honom att väcka talan mot kronan hos fastighetsdomsto len frän del laga kraft åkommit det beslut vara anspråket grundas, vid påföljd att han eljest gär rätten dartiU förlustig. Harej överenskommelse träffals om ersättning enligt 26, 28 eller 50 § eller ominlösen av fastighet enligt 27 § och har icke den, som vill göra anspråk påersättning eller fordra inlösen, jämlikt 32 § första stycket förlorat sintalan, åligger det alt väcka talan raot kronan hos fastighetsdomstoleninom från det laga kraft äkomrail det beslut vara anspråket grundas, vidpåföljd att han eljest går rätten därtUl förlustig. Kronanäger, då fråga uppkommit om meddelande av föreskrifter enUgt 8 eller 9 §, vidfastighetsdomstolen väcka talan mot sakägare om fastställande av de villkorsom, därest föreskrifterna meddelas, skola gälla beträffande ersättning ellerinlösen. Meddelas ej föreskrifier av det innehåU, som förutsatts vidfastighetsdomstolen, från det målet avgjorts genom lagakraftägande dora,skall doraen ej längre vara bindande för parterna. Är fastighetsägaren enligt26 § första stycket eller 28 eller 29 § tUlkommande ersättning bestämd att utgåpå en gång och har fastigheten genom det beslut, som föranlett rätten tillersättning, undergått sådan minskning i värde att den kan antagas ej utgörafull säkerhet för borgenär, sora då rätten tUl ersättnmg uppkom hade panträtti fastigheten, skall ersättningen nedsättas hos . Är fastighetsägaren enligt26 § första stycket eller 28 § tiUkommande ersättning bestämd att utgå på engäng och har fasligheten genom det beslut, som föranlett rätlen tillersättning, undergått sådan minskning i värde att den kan antagas ej utgörafull säkerhet för borgenär, som då rätten lill ersättning uppkom hade panträtti fastigheten, skall ersättningen nedsättas hos . Omborgenär som avses i första stycket lider förlust till följd av alt nedsättningej skett, har han rätt till ersättning av kronan för förlusten mot avskrivning åfordringshandlingen. Detsamma gäller, om borgenär lider förlust därigenom altersättning blivit för lågt beräknad och ersätt- ningen till följd av överenskommelse mdlan kronan och den ersättningsberättigadeeller av annan anledning ej blivit prövad av domstol. Talan om ersättningenligt detta stycke skall väckas vid fastighetsdomstolen. Denna lagträder i kraft den 1 juU 1973. I fräga ora täkttUlständsora vunnit laga kraft före denna lags ikraftträdande räknas i 18 § fjärdestycket angiven tid från lagens ikraftträdande. Talan oraersättning till följd av alt tillstånd som avses i 18 § vägrats eller förenatsmed föreskrifter prövas enligt äldre bestäraraelser, om ansökan om täkttillständhar inkomrait till före utgången av . Lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385) Härigenom förordnas, att 22 § byggnadslagen (1947: 385)' skaUha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 22 § Medför fastställd generalplan att Medförfastställd generalplan att pågående markanvändning avse- pågående markanvändning avsevärt försvåras, äromarkens ägare värt försvåras, äro markens ägare och innehavare av särskildrätt till och innehavare av särskild rätt lill marken berättigade tillersättning marken berättigade lill ersätining av koraraunen för den skadade av koraraunen för den skada de härigenom lida. Innebär fastställd härigenom lida. generalplan förbud mot täktverksamhet som avses i 18 § naturvårdslagen(1964: 822) eller medför sådan plan att tidsland till läkt-verksamhet vägras eller förenas med föreskrifter, och är i fall som sagts ef frågaom hinder i pågående markanvändning, äger i fråga omersättningsskyldighet för kommunen 29 § naturvårdslagen motsvarande tUlämpning. Ersättning kan bestämmas att utgå med visst årligt belopp,med rätt för såväl kommunen som markens ägare eller annan sakägare att erhålla oraprövningvid ändrade förhållanden. Vad i fräga ora ersättningen avtalats elleruppenbarligen förutsatts skola gälla mellan kommunen och sakägare gälle jämvälmot den som efter planens fastställande förvärvat sakägarens rätt tUl marken. 1 Lagen omtryckt 1972: 775. It 1973.1 saml.Nr 101 Uppkommeri fall som avses i första stycket första punkten synnerligt men vidanvändningen av fastighet sora marken tUlhör, är kommunen skyldig att lösafastigheten. Ersättning enligt förstastycket första punkten pä grund av att åtgärd som avses i 17 § första stycket ickefår vidtagas utgår endast om det i den ordning som anges i 17 § andra stycketfastställts alt åtgärden är av beskaffenhet alt kunna väsentligt försvåraområdets användning för avsett ändamål. Motsvarande gäUer i fråga om inlösen. Uppkommeri fall som avses i första stycket synnerligt men vid användningen av faslighetsom raarken lUlhör, är komraunen skyldig att lösa fastigheten. Ersättningenligt första stycket på grund av att åtgärd sora avses i 17 § första stycketicke fär vidtagas utgår endast ora det i den ordning som anges i 17 § andrastycket fastställts alt åtgärden är av beskaffenhet att kunna väsentligtförsvåra områdets användning för avsett ändamål. Motsvarande gäller i fråga ominlösen. Dennalag träder i kraft . Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet införHans Majrt Konungen i statsrådet på . Närvarande: Statsministern , statsråden ,, , , , , , , ,, , , , . Statsrådet anmäler efter geraensara beredning raedstatsrådets övriga ledamöter fräga om upphävande av ersättningsbestämmelserna i29 § naturvårdslagen, in. m. och anför. Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande den 23 raaj 1969 tiUkalladessakkunniga för att utreda frågan ora sarafälligheter för läkt av grus ra. (direktiv Ju 51). De sakkunnigai har antagit namnet grustäktskommittén. Komraitténavläranade belänkandet (SOU 1972: 46) Landskapsvärd genora läktsaraverkan.Betänkandet innehåller förslag till lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822, omtryckt 1972: 779) (NVL), lag ora täktsarafälligheter och lag ora ändringi lagen (1939: 608) om enskilda vägar. Inom justitiedeparteraentet har upprättats en proraeraoria(Ds Ju 1972: 34) ora ersätining enligt NVL vid vägrat tillstånd till täktverksamhet.I promemorian föreslås att nuvarande ersättningsbeslämradser i 29 § NVLupphävs. Promemorian innehåller förslag till lag om ändring i NVL och lag oraändring i byggnadslagen (1947: 385, oratryckt 1972: 775) (BL). Dessa lagförslagtorde fä fogas tiU statsrådsprotokoUet i detta ärende som bilaga. Efter gemensara remiss har yttranden över betänkandet och proraeraorianavgetts av , hovrätten över och , sorafastighetsdomstol, som fastighetsdomstol, statens vägverk, kararaarkollegiet,bankinspektionen, riksantikvarieärabetet, lantbraksstyrelsen, statensnaturvårdsverk, statens planverk, lantmäteristyrelsen, länsstyrelserna i ,, Väst- 1 , ordförande, samtriksdagsledamöterna . raanlands,Östergötiands, och , domänverket, Sverigesgeologiska undersökning (SGU), naturvårdskomraittén, bygglagutredningen,. Svenska komraunal-tekniska föreningen, , advokatsarafund, (),Gms- och raakadaraför-eningen, . , , allraänna hypoteksbank,Föreningen meUan orabudsraännen hos landshypoteksinstitulion ochSvenska . Lantmäteristyrelsenhar bifogat yttranden av överlanlraätarmyndig-heterna i Stockholras,, , och samt län.Länsstyrelsen i län har bifogat yttranden av och Håbokommuner, i länet och i . Yttrandenhar dessutom inkommit från komraun och en av komraun tillsatt korarailtéför grustäklsfrägor (koramuns grustäktskomraitlé). Avskäl som jag komraer att ange senare (avsnitt 6.4) redovisas i det följande i frägaom grustäktskommitténs förslag och remissynpunkterna på det endasthuvudlinjerna. 2Gällande ordning m. m. Slentäkterdrivs för ett flertal användningsområden. En del stenraate-rial används för tiUverkningav byggnadssten och prydnadssten. Den raest omfattande stenbrytningen gällerdock urberg för tillverkning av makadam samt kalksten och skiffer förcementindustrien. Grusförbrukningeni landet har uppskattats lill något över 7 000 000 mper år. Den steg sedan kraftigt och beräknades till omkring 45 000 000 m år1967, vartUI kora ungefär 15 000 000 m raakadam. Förbrukningen väntas öka 5terligare.Grovt räknat används hälften av materialet till vägar, utfyllnader och dyliktsamt hälften tiU byggnadsindustrien. Grus- och makadarainduslriens totala omsättningberäknas f. n. uppgå till . Ungefär hälftenhärav utgörs av transportkostnader. Täktverksamhetmedför ofta stora ingrepp i landskapsbilden. De allmänt sett störstasvårigheterna för naturvården vällas av grus- och sand-täkter i fyndigheter sombildats under den senaste inlandsisens avsmält-ningsskede i förra av åsar ochdeltan eller genom vägverkan säsom slrandvallar eller svallgras. Av betydelseär framför allt exploateringen av rullstensäsarna, som anses vara särskUtskyddsvärda och läranar det bästa raaterialet, t. ex. vid betongtUlverkningsärat utbyggnad och underhåll av vägnätet. Enligt18 § NVL gäller tiU skydd för landskapsbUden allmänt till- ständslvång för viss täktverksamhet. Täkl av sten, grus,sand eUer lera för annat ändamål än markinnehavarens husbehov får inte ske utantillstånd av . Bestämmelsen gäller inte läkt inom vattenområdeoch inkräktar inte heller på rätt som raeddelas genora inmutning enligtgruvlagen eller genora beslut av Kungl. Om husbehovsläkt tenderar attäga rum i sädan orafattning eUer på sådant sätt alt en känslig landskapsbUdpåverkas, har enligt 19 och 20 §§ NVL vissa möjligheter attingripa. Dessa paragrafer gäller däremot inte företag vars tillåtiighet skallprövas enligt vattenlagen (1918: 523). Länsstyrelsenkan enligt 18 § andra stycket NVL förelägga den som söker läkllillständ attframlägga täktplan. Täktplanen bör vara av sådan omfattning att den tiUåter ensamlad bedöraning ur naturvårdssynpunkl av den tekniskt och ekonomiskt rationellasteexploateringen av den ifrågavarande fyndigheten, och detla oavsett om läkt isådan omfattning skulle koraraa att beröra även andra fastigheter än sökandens (prop.1964: 148 s. 75). sökanden trots föreläggande inle företer täktplan, kanansökningen avvisas ulan prövning i sak. I saraband raed tillstånd kanlänsstyrelsen raeddela föreskrifter för att begränsa eller raotverka företagetsmenliga inverkan på landskapsbUden. Tillstånd kan göras beroende av attsäkerhet ställs för fullgörandet av föreskrivna åtgärder. Täkttillständ kanbegränsas till . Ett tUlstånd kan ocksä begränsas till viss person(sökanden). Annars lorde det gälla även för fraratida innehavare av takten (prop.1964: 148 s. 76). fullgörandet av föreskriven åtgärd ankoraraer pä annanän raar-kens innehavare, är innehavaren enligt 18 § tredje stycket NVL skyldigtåla att åtgärden vidtages. Enligt 37 § NVL kan den sora uppsåtligen eller av oaktsamhetutför takt i strid mot 18 § eller föreskrift som meddelats i samband med täkt-tiUständdömas till böter eller fängelse . kan ocksåenligt 39 § NVL vid vite förelägga honom alt rätta vad olagligen skett.Alternativt finns möjlighet tiU handräckning. I 29 § NVL finns bestämmelser om ersättning av staien ianledning av läktregleringen. Har tillstånd sora avses i 18 § vägrats ellerförenats raed föreskrifier och kan till följd härav marken av ägaren användasbara pä sätt som står i uppenbart missförhållande till dess värde vid den tidpunktdå NVL trädde i kraft, , är ägaren berättigad till ersättningav staien för den skada han härigenom lider. Innehavare av sädan nyttjanderätteller annan särskild rätt till raarken sora upplåtits före den 1 januari 1965har sararaa ersättningsrätt. Den sora vill göra anspråk på ersätining måsteenligt 33 § första stycket NVL väcka talan mot kronan hos fastighetsdomstol inoraett är frän det alt det ersältningsgrundande beslutet vann laga kraft. Täktverksamhet som pågick när NVL trädde i kraft ulan att tillsländerfordrats enUgt äldre lag men som kräver tillstånd enligt 18 § NVL får enligt 46 § fortgå till dess förordnarannat. För att verksaraheten skall få fortgå efter fordrasdock att tUlstånd sökts . Om tillstånd till fortsatt läkt vägraseller förenas med föreskrifter och detta medför att kostnader som nedlagts för tUlvaratagandeav fyndigheten blir onyttiga, skall skälig gottgörelse utgå härför, om intesärskilda skäl talar däremot. 29 och 46 §§ NVL har inte ändrats i sak (se dock prop.1972: 111 bil. 2 och 3 s. 354). Övriga ersättningsbestämmelser i ändradesdäremot med verkan från (prop. 1972: 111 bU. 2 och 3, CU35, rskr 348, SFS 1972: 779). Ändringarna går bl. a. ut på ati de begränsningari markägarens handlingsfrihet soni beslut om naturreservat eller landskapsskyddsförordnandeinnebär skall grunda rätt till ersättning av staten endast ora pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras (26 och 28 §§ NVL). I pågående markanvändninginräknas vad fastighetsägaren enligt detaljplanebestämmelser, byggnadslov ochtillstånd enligt NVL, exempelvis täkttillstånd, får använda marken till, underförutsättning att ändringen i markens användning framstår som aktuell (prop.1972: 111 bil 2 och 3 s. 334 f). I anslutning till dessa ändringar infördes en särbestäraradsei 26 § Iredje stycket NVL av följande innehåll. Innebär nalurreservalsföreskrifterförbud mot täktverksamhet eller medför sådana föreskrifier alt tillstånd till täktverksamhetvägras eller förenas med föreskrifier, och är det inte fräga om hinder ipågående markanvändning, skall 29 § NVL äga motsvarande tillämpning. Motsvarandeändring har för generalplanefaUet upptagils i 22 § första stycket BL i lydelseenligt SFS 1972: 775. Enligt statens naturvårdsverks årsbok 1971 (tabell 9 på s.214 f) har lill verket inkommit uppgift om 10,163 tillståndsbeslutenligt 18 § NVL och 85 avslagsbeslut enligt sararaa paragraf, I årsboken (s,167) anges, all en av orsakerna till det ringa antalet avslagsbeslut är attgrus betingar ett högt pris och att de begränsade medel som ställ lillförfogande endast räckt till för alt skydda ett fåtal av de från naturvårdssynpunklvärdefullaste fyndigheterna. Enligt framställningen i årsboken har medel blotti undanlagsfall kunnat avsättas för all t. ex. förhindra olägenheterna från landsskapsbildssynpunktav en spridning av täktverksamheten sora ofta ter sig omotiverad även frånteknisk och ekonomisk synpunkt. I årsboken anförs även en annan orsak tUl de fåavslagsbeslulen i bl. a. täklärenden. När fråga väckts om exploatering i någonform inom områden med hög prioritet från naturvårdssynpunkt har man sökt skyddaområdet sora naturreservat, varvid vanligen inle raeddelar besluti ansökningsärendet. Enligt uppgift från har under budgetåren196465 197172 ersättning enligt 29 § NVL utgått med . Av detlabelopp hänför sig . till 196566, . till 1970 71 och 27 450kr. tre ersättningsobjekl pä 730 850, 20 600 och (senaturvärdsverkets årsbok 1971 s. 212 f). Skydd mot olämplig täktverksamhet erhållesemellertid inte bara genom läktregleringen i 18 § NVL ulan ocksä genomförordnande om naturreservat eller förvärv av marken, varför de återgivnasiffrorna inle innebär någon uttömmande redovisning av statens kostnader. Enligt gällande rätt kan läktsamverkan raellan flerafastigheter i princip komma lill stånd endast pä friviUig väg genom avtal raellanfastig-helsägarna. Ett sådant avtal har verkan bara mellan avtalsparterna ochsåledes inte mellan de fasligheter sora parterna representerar. Inora ramenför fastighetsbildningen kan dock en läktsamverkan ges fastare former. föreslår att förbättrad landskapsvårdskall åstadkoraraas genom samfäUighetsbildning. Syfiet är att genomföra enfrån naturvårdssynpunkt lämplig lokalisering och sam.ordning av den täktverksamhetsom gäller sten, grus, sand och lera i fyndigheter sora berör två eller flerafastigheter. Koraraittén föreslär en särskild lag ora täkl-samfälligheter somanknyter till bestämmelserna i om täkttillslånd (18 §) och om ersättning avstaien vid vägrat täkttillständ (29 §). Som ett alternativ lill den föreslagna lösningen nämner grusläklskom-raillénatt i BL skulle införas ett med rättsverkningar förenat annat av kommittén omnämnt alternativ är att i fastighelsbildningslagen(1970: 988, omtryckt 1971: 1035) införa särbesläraraelser för läktsamfäUigheter.Komraittén avvisar båda dessa alternativ och påpekar dels att det inte finnsskäl att tillgripa tvångsinlösen av äganderätt till mark sora ett raedel attåstadkomma samordnad täktverksamhet dels all en faslighetsbildningsåtgärd iprincip föratsätter alt ändamålet är av stadigvarande betydelse förfastigheterna. Kommittén framhåUer att frågan om tillstånd till täkl frånen fastighet f. n. prövas enbart med utgångspunkt i denna fastighets förhållanden.Om den sökta takten anses skada landskapsbilden, bör ansökningen därför iprincip avslås med därav följande risk för ersättningsskyldighet för staten trots att samma kvantitet skiUle kunna ulan raotsvarande skada tas ut frånen angränsande fastighet. Genom den samverkan mellan fastigheter i form av en täktsamfällighelsora komraittén föreslår kan planläggningen av den behövliga brytningen istället ske ulan hänsyn till fastighetsgränserna. Härigenora ökas enligt koraraitténväsentligt möjlighetema att skydda landskapsbUden, utan att nödvändigexploatering för den skuU hindras. Enligt komraitléns förslag koraraer alla delägarnai samfälligheten i åtnjutande av det ekonomiska utbytet av den tillåtnabrytningen. När det gäller fördelningen av vinsten blir det likgUtigt på vilken fastighet brytningen sker. Med enlämplig utforraning av läktsamfälligheten kan enligt koramittén resultatet fördelägarna också bli sådant att ersättningsskyldighet för staten i regel undviks. Enligt komraitléns förslag skall sarafällighetsbildningengrundas pä sådant täkttUlständ som raeddelar enligt 18 § NVL.Enligt förslaget skall tiUstånd vid sidan av de viUkor sora redanf. n. kan uppställas kunna innefatta alt täktverksaraheten för sökandensfastighet och andra fastigheter skaU omhänderhas av en samfällighet i enlighetraed bestämraelserna i den särskilda lagen.