prop · FW0323 · 1973-12-31 00:00:00 — Vad hyresgästen önskar i den situation somavses med förslaget är en omprövning av hyresvillkoren. Från denutgångspunkten kan det te sig nundre följdriktigt att hyresgästens uppsägningåtminstone formellt skall kunna leda till att hans besittningsskydd prövas.Inte heller för hyresvärden är det förenat med några fördelar att uppsägningengäller avflyttning, eftersom de villkor som hyresnämnden kan komma attfastställa får antas bli tUlämpliga också på det avtal som hyresvärden kansluta med ny hyresgäst. Goda skäl talar därför för att hyresgästens uppsägningi den här behandlade situationen inte bör gälla avflyttning utan endast avseatt villkoren för förhymingen skall omprövas av parterna och vid behovfastställas av hyresnämnden. Mot en sådan ordning kan emeUertid vissainvändningar göras. Det kan förekomma fall där hyresgästen vUl flytta, om haninte kan fä till stånd en ändring av hyresvillkoren till sin förmån. Dessa fallkan emellertid antas tUl antalet vida understiga de fall då hyresgästen endastvill ha en omprövning tUl stånd och är beredd att finna sig i de villkor somhyresnämnden fastställer som skäliga. En hyresgäst som är missnöjd med devillkor som en omprövning kan leda till har skilda möjligheter att ändå blifri från hyresavtalet, t. ex. genom att byta eller på annat sätt överlåtalägenheten eller, om hyresvärden motsätter sig överlåtelse, utnyttja sin rätttUl förtida uppsägning enligt 32 § andra stycket. Skulle överlåtelse ej kunnaske, har hyresgästen alltid möjlighet att säga upp avtalet för avflyttning vidnästa hyresperiods utgång, om ej hyresvärden tUlåter avflyttning till tidigaretidpunkt. På grund av det anförda förordar jag, attuppsägning från hyresgästens sida för att få tiU stånd omprövning avhyresvillkoren inte skall kunna medföra att hyresförhållandet mellan partemaupphör. Eftersom jag i det följande kommer att förorda att en särskild ordningskall gälla för att hyresnämndens prövning skall aktualiseras i dennasituation, bör hyresgästen inte ens alternativt ha möjlighet att säga uppavtalet för antingen avflyttning eller omprövning av villkoren. En uppsägningför avflyttning från hyresgästens sida bör därför alltid leda tUl att hyresgästenavflyttar, om Inte parterna kommer överens om nytt hyresavtal. Trots att sålunda uppsägning i förevarande fallskall avse omprövning av vUlkoren och inte avflyttning bör den initiativrättför hyresgästen som jag har förordat gälla endast när avtalet i princip ärförenat med besittningsskydd, dvs. när hyresförhållandet varat längre än niomånader i följd och lägenheten inte utgör del av upplåtarens egen bostad. Iannat fall skulle troligen en uppsägning för omprövning av hyresvillkoren frånhyresgästens sida mötas av en uppsägning för avflyttning från hyresvärdenssida. Ävenom hyresgästens initiativrätt inte bör leda till att hyresgästen 1973: 23 109 avflyttar,bör hyresgästen vara skyldig att delge hyresvärden uppsägning av avtalet.Härigenom markeras att hyresgästen inte vill att avtalet skall förlängas päoförändrade vUlkor. Uppsägningen bör ske med iakttagande av avtalad ellerlagstadgad uppsägningstid och endast kunna ske tUl den löpande hyresperiodensslut eller, som jag förut har föreslagit, i fråga om långstidskontrakt till denfardag som infaller närmast från uppsägningen. UppsägningenskaU innehålla att hyresgästen begär förlängning av avtalet pä ändrade vUIkor.I annat fall gäller uppsägningen för avflyttning och hyresgästen kan dä Inteåberopa något besittningsskydd. Det sistnämnda gäller också om den föreslagnauppsägningsrätten under löpande hyresperiod vid flerärsavtal. Sedan hyresavtalet har blivit uppsagt avhyresgästen för omprövning av hyresvillkoren, bör det ankomma på hyresgästenatt inom viss frist hänskjuta tvisten till hyresnämndens prövning, omöverenskommelse ej kan träffas med hyresvärden. Fristen bör vara densamma somnär hyresgästen hänskjuter förlängningstvist tUl hyresnämnden enligt 49 §,dvs. Fristen bör räknas för uppsägningen. Försummarbostadshyresgäst att efter uppsägning för villkorsändring hänskjuta tvistentill hyresnämnden, bör detta medföra att uppsägningen blir utan verkan och attavtalet sålunda fortsätter att gälla på oförändrade villkor. Sedantvisten hänskjutits tUl hyresnämnden får nämnden pröva och avgöra tvisten isamma ordning som gäller för förlängnlngstvlst och tvist om förstagångshyra.Hyresnämnden skaU höra parterna och kan avgöra tvisten även om hyresvärdenuteblir. Någonändring i den ordning som gäller när hyresvärden vill få tUl ståndvillkorsändring föreslås inte. Han får alltså säga upp hyresgästen tUlavflyttning, varefter villkoren får prövas i förlängningstvisten, omhyresgästen önskar sitta kvar i lägenheten. Bestämmelserna om rätt för bostadshyresgäst att tainitiativ till omprövning av hyresvillkoren bör få sm plats i 54 och 55 §§,där nu bestämmelsema om prövning av förstagångshyra i vissa orter finns. Sistnämndabestämmelser bör som jag förut har anfört utgå ur hyreslagen. Jag övergår så till frågan, huravida enmotsvarighet tUl bostadshyresgästens uppsägningsrätt för omprövning avhyresvUlkoren bör införas även för lokalhyresgäster. Onekligen föreligger vissagrundläggande skillnader mellan lokalhyra och bostadshyra. Dessa skillnader,som bl. a. har tagit sig uttryck i att besittningsskyddet inte har getts sammautformning, har viss betydelse även för frågan om hyresgästens initiativrätt. Fråganom valet av skyddsform för lokalhyresgäster har alltsedan hyreslagsreformen år1968 vid upprepade tillfällen varit föremål för diskussion, senast i sambandmed ändringarna i besittningsskyddsproceduren och i övergångsbestämmelsernatill ändring i hyresregleringslagen (se prop. 1972: 70 s. 16, CU 1972:29, rskr 1972: Prop.1973: 23 HO 220).I detta lagstiftningsärende har frågan inte aktualiserats av remissinstansernaI vidare mån än att fört fram tanken att hyresnämndskulle få bestämma vad som är en lokals marknadsvärde. I överensstämmelse medden ståndpunkt jag intog i lagstiftningsärendena finner jag inteanledning att nu ompröva valet av skyddsform för lokalhyresgäster. Denbedömning av en lokals marknadsvärde som utgör ett led vid prövningen avhyresgästens ersättningsanspråk är en värdering av i princip samma typ somförekommer exempelvis i expropriationsmål och bör ankomma på fastighetsdomstoloch inte på hyresnämnd. Jag kommer emellertid att uppmärksamt följa utvecklingenpå lokalhyresmarknaden för att ta upp frågan om skyddsform tUl förnyatövervägande om så skulle visa sig behövligt. Den fråga som först inställer sig är om deprincipiella skillnader som finns mellan upplåtelseformer med direktbesittningsskydd och sådana med indirekt besittningsskydd motiverar attinitiativrätt inte införs vid de senare upplåtelseformerna. och synes mena att så skulle vara fallet. Jagkan inte dela den meningen. Den inskränkning i parternas avtalsfrihet som denföreslagna uppsägningsrätten innebär får enligt min mening anses vara mycketmåttlig. Jag vill i sammahanget erinra om bestämmelserna i 8 kap. 27 § och i 64§ hyreslagen om jämkning m. m. av otUlbörliga avtalsvUlkor. Dessa bestämmelserkan ur vissa synpunkter sägas innefatta en ännu mera långtgående Inskränkning1 avtalsfriheten. Det bör dessutom betonas att det nu aktuella förslaget intesyftar till annat eller mera än att skapa garantier för att hyresgästen fårersättning för sina förluster, om han tvingas flytta för att undgå ett vederlagsom framstår som oskäligt. och tingsrättsynes vilja göra gällande att det inte skulle finnas behov av den föreslagnainitiativrätten för lokalhyresgäst, bl. a. med hänsyn till den ändring i övergångsbestämmelsernatill ändringar i hyresreglerlngslagen som har antagits. Den åberopade övergångsregleringen, som återfinns ipunkt 6 a i övergångsbestämmelsema, mnebär i sina huvuddrag att lokalhyresgäst,som för fortsatt förhyrning efter gått med på betydandehyreshöjning, har möjlighet att hos hyresnämnden begära att hyran skall trappasupp tUl den överenskomna nivån successivt, dock högst räknat frånden . Beträffande de närmare detaljema av övergångsregleringenhänvisas till lagtexten (SFS 1972: 251). Otvivelaktigt har den åsyftade övergångsregleringenfått avsedd verkan, nämligen att i fall där lokalhyresgäst träffat avtal ombetydande hyreshöjning ge hyresgästen rådrum att successivt anpassa sig till dennya hyran eller att i lugn och ro se sig om efter annan lokal. Men regleringenkan inte sägas göra den föreslagna mitiativrätten för lokalhyresgäst obehövUg.För det första gäller övergångsbestämmelsen bara i fråga om lokaler som varunderkastade hyresregleringen vid utgången av . Det finns alltsåett betydande antal lokaler beträffande vilka bestämmelsen över huvud Inteäger tUlämpning. För det andra hindrar bestämmelsen inte att lokalhyresgästen såvida han inte flyttar från lägenheten eller träffar överenskommelse omannan hyra förr eller senare måste betala den hyra som har avtalats, alldelesoberoende av om denna hyra är marknadsmässig eller ej. Vid prövning av frågasom avses i övergångsbestämmelsen sker nämligen inte någon prövning frånhyresnämndens sida av skäligheten av den avtalade hyran. För egen del ser jag frågan om rätt för hyresgästenatt med bibehållet besittningsskydd säga upp avtalet för vUlkorsändring som enfråga om jämställdhet mellan parterna i avtalsförhållandet även när det gällerlokalhyresförhållanden. De erinringar som framställs mot förslaget kan inteanses bärande. Jag biträder därför förslaget att Införa rätt även för lokalhyresgäst att med bibehållet besittningsskydd säga upp avtalet för villkorsändring.På samma sätt och av motsvarande skäl bör även anläggningsarrendatortillerkännas rätt att säga upp avtalet för vUlkorsändring. Som framgår av promemorieförslagen och vad jagförut har anfört leder ett initiativ från nyttjanderättshavarens sida till olikaresultat i fråga om bostadshyresgäst, å ena sidan, samt lokalhyresgäst och anläggningsarrendator,å andra sidan. För bostadshyresgästens del medför uppsägningen inte atthyresförhållandet upphör utan endast att en omprövning av vUlkoren skall ske medledning av braksvärdereglema. Lokalhyresgästens eller anläggningsarrendatomsuppsägning däremot leder till att hyresförhållandet upphör, om överenskommelseom förlängning av avtalet ej träffas. Den nyhet som föresläs är atthyresgästen eller arrendatorn, fastän han själv säger upp avtalet, får rätt tUlersättning, om han tvingas flytta därför att fastighetsägaren vägrar fortsattupplåtelse eller ställer oskäUga villkor för sådan upplåtelse. och vissa branschorganisationer anför om tillämpningenav den föreslagna lagstiftningen mot bakgmnden av att lokalhyresmarknaden ärkonjunkturkänslig kan jag ansluta mig till. har förordat, att enuppsägningsrätt för hyresgästen vid långtidsavtal skall gälla också förlokalhyresgäster. Avvägningen mellan hyresvärdens och hyresgästens intressenär emellertid betydligt svårare i det hänseende som är i fråga när detgäller lokaler än beträffande bostadslägenheter. Under alla omständighetermåste hyresvärden ges samma uppsägningsrätt som hyresgästen. tidsavtalhar emeUertid inte säUan hyrans storlek avpassats med hänsyn tUl hyresperiodenslängd och utsikterna tUl ändring I det aUmänna hyresläget. En uppsägning frånendera parten skulle helt kunna kullkasta de föratsättningar under vUka denandra parten ingått avtalet. Jag finner därför Inte skäl att föreslå någonrätt till uppsägning under löpande avtalstid i fråga om lokaler. Skulle tUl följdav avtalstidens längd och därunder mträffade ändrade förhållanden etthyresvUlkor bil stridande mot god sed i hyresförhållanden eller eljestotiUbörligt, kan det jämkas enligt 64 §. Betäffandehärefter den ordning som bör gäUa, när lokalhyresgäst vUl påkaUa ändring avhyresvillkoren vid hyrestidens utgång, innebär förslaget i promemoria II följande.Har hyresgästen sagt upp avtalet och i uppsägningen begärt förlängning avavtalet på ändrade villkor, skall han från uppsägningen hänskjutatvisten till . Han skall därvid ange den ändring somhan önskar i de avtalade villkoren. Gör han inte det, skall nämnden kunnaförelägga honom att precisera sma önskemål. Om hyresgästen å sin sida harfullgjort vad som sålunda åligger honom, skall hyresnämnden se till atthyresvärden uppger antingen de vUlkor som han för sin del ställer upp för attförlänga hyresförhållandet eller orsaken tUl att han inte alls vill medgeförlängning. skaU sedan försöka föriika parterna. Kan de inteenas om förlängning av hyresförhållandet och villkoren för förlängningen,skall nämnden Inte meddela något beslut utan avskriva ärendet. Hyresgästen blirdå tvungen att flytta, men kan i stället föra talan om ersättning enligtbesittningsskyddsreglerna. Frågor om verkan av hyresgästens eller hyresvärdenspassivitet i vissa fall behandlas särskilt i det följande. Förslageti promemoria II innebär, att lokalhyresgästens uppsägning skall bliutan verkan bl. a., om han underlåter att inom angiven tid hänskjuta tvistentill . I den delen kritiseras promemorieförslaget avett par remissinstanser. Sålunda framför fastighetsägareförbundet erinringarmot att hyresvärden enligt förslaget kommer att kunna under flera månaderhållas i ovisshet om vad som skall ske med anledning av hyresgästensuppsägning. En olycklig konsekvens av förslaget I denna del är enligt Malmötingsrätt att hyresgästen måste säga upp avtalet på nytt, om förhandlingamaleder tUl att hyresgästen önskar flytta. Tingsrätten förordar därför enhuvudregel av Innebörd att hyresgästens uppsägning i nu åsyftade fall skallgälla och betraktas som avseende hyresavtalets upphörande. Ifråga om verkan av att lokaUiyresgästen inte anhängiggör tvisten hos hyresnämndeninom föreskriven tid har man enligt mitt förmenande att välja mellan tvålösningar. Den ena är den som förordas I promemoria II och denandra den som förespråkar. TUl stöd för den förstnämndalösningen åberopas i promemoria II att den synes Prop.1973: 23 113 medföramindre risker för rättsförlust för hyresgästen än den andra lösningen. I dettauttalande kan jag obetingat instämma. Vad som från fastighetsägarförbundet åberopasmot den ordning som föresläs i promemoria II vägerenligt min mening lätt jämfört med de anförda rättssäkerhetsskälen. Någrasvårigheter för lokalhyresgästen att tUlämpa den föreslagna ordningenföreligger enligt min mening inte. Skulle situationen vara den attlokalhyresgästen, efter att ha använt sig av sin initiativrätt, vill lämnalokalen men fastighetsägaren motsätter sig det, får hyresgästen hänskjutatvisten till . Kan parterna inte enas om förlängning avhyresförhållandet och de nya villkoren, upphör avtalet att gäUa vid hyrestidensutgång. Skulle mot all förmodan fastighetsägaren inte i denna situation höra avsig till nämnden (jfr 58 a § tredje stycket hyreslagen i promemoria II), förlängs enligt förslaget visserligen avtalet men på de vUlkor somhyresgästen önskar. Möjligheten för hyresgästen att träffa överenskommelse omatt avtalet skall upphöra att gälla är då självklart stora. F. ö. är jag inteövertygad om att det fall som diskuteras är särskUt praktiskt. Lokalhyresgästenkan lätt undvika att råka m i den angivna situationen genom att ta uppförhandlingar med hyresvärden och rätta innehållet i sin uppsägning efterförhandlingsresultatet. Dessutom har jag svårt att föreställa mig atthyresvärden efter hyresgästens uppsägning skulle motsätta sig enöverenskommelse som befriar honom från risken att betala skadestånd. Följden av att hyresgästen inte hänskjutertvistefrågan tUl hyresnämnden inom den tid som föreskrivs bör, som föreslås ipromemoria II, således vara att uppsägning blir utan verkan.Motsvarande bör gälla, om hjTcsgästens ansökan avvisas med stöd av de nuföreslagna bestämmelsema. Både och fastighetsägareförbundetriktar kritik mot det i promemoria II framstäUda förslaget, atthyresavtalet skall förlängas på de villkor som lokalhyresgästen önskar, omhyresvärden underlåter att efter föreläggande av hyresnämnden uppge de villkorsom han uppställer för att förlänga hyresförhållandet eller orsaken till atthan vägrar medge förlängning. a. attfall kan tänkas där hyresvärdens passivitet är ursäktlig. Den kritik somframförs av tingsrätten gäller närmast processuella frågor, bl. a. frågan hurrättsregeln skall kunna projiceras på det enskilda avtalet. Den bärande tanken bakom den föreslagnabestämmelsen är att hyresvärden genom att förhala saken inte skall kunnatvinga fram en avflyttning från lokalhyresgästens sida utan att denne fåtttillfälle att bedöma sina möjligheter att få ersättning. Riktigheten av dettaresonemang lär knappast kunna sättas i fråga. Enligt min mening är den föreslagnaordningen ett både verksamt och lämpligt medel att få hyresvärden att agera.Den omständigheten att hyresvärden i något enstaka 8 1973.1 saml. Prop.1973: 23 114 undantagsfallkan ha giltig ursäkt för sin underlåtenhet att iaktta hyresnämndensföreläggande föranleder inte till annan bedömning. Möjligheten av laga förfallför den som skall vara verksam har inte i andra sammanhang ansetts böra läggahinder i vägen för införande av processuella eller andra frister. Debestämmelser om förfarandet vid nämnden i ärenden av detta slag som jag kommeratt föreslå i det följande, medför dessutom att laga förfall för hyresvärdenkan beaktas i större utsträckning än enligt promemorieförslaget. Under hänvisning till vad som har anförts förordarjag att den I promemoria IIföreslagna ordningen genomförs. Fördet fall att hyresvärdens passivitet medför att avtalet skall anses förlängtpå de av hyresgästen fordrade villkoren, bör förlängningen anses som avtal omfortsatt förhyrning. Som anför bör förfarandereglerna iden blivande lagen om arrendenämnder och hyresnämnder anpassas till debestämmelser i hyreslagen om lokalhyresgästs initiativrätt som diskuteras här.Jag återkommer till frågan i anslutning till förslaget till lag om arrendenämnderoch hyresnämnder. Här skall endast nämnas, att jag med anledning av tingsrättensyttrande avser att föreslå att hyresnämnden med stöd av bestämmelsen om verkanav hyresvärdens passivitet skall få fastställa de nya hyresvillkoren. Vidarekommer jag att föreslå att beslutet skall få överklagas. Härmed torde,åtminstone till en del, de synpunkter som tingsrätten anför till stöd förinförande av något slags återvin-ningsinstitut vara tUlgodosedda. uppehåUer sig tämligen ingående vidfrågan om vUket bud från hyresvärdens sida som skall läggas tUl grund för prövningenav lokalhyresgästens ersättningsanspråk. Enligt min mening är det rimligt atthan inte utan vidare skall vara bunden vid det bud som han uppger med anledningav hyresnämndens föreläggande. Avsikten är ju att, när hyresgästen har sagt uppavtalet för villkorsändring, förlik-ningsförhandlingen skaU komma tUl stånd föratt eventuellt fortsättas sedan ärendet hänskjutits till nämnden. Det synesdärför rimligt att hyresvärden skall kunna få åberopa de vUlkor han har avgettvid förhandlingarna. De nuvarande bestämmelserna om besittningsskydd vid lokalhyratorde bygga på detta synsätt (jfr kungörelsen, 1972: 253, om ändring iinstraktionen, 1971: 698, för arrendenämnderna och hyresnämnderna).Tingsrättens förslag, att ett uppenbart underbud från lokalhyresgästens sidaskall kunna leda till att det skadestånd som han skulle vara berättigad tUl avhyresvärden jämkas eller faller bort, kan jag inte biträda. Som nämnts bör motsvarande ordning införas vidanläggningsarrende. Vad som har anförts i det föregående om lokalhyresgästsuppsägningsrätt äger motsvarande tillämpning vid anläggningsarrende. 13.3Avtal med obestämd hyra m. m. Hyran och andra villkor bestäms enligt hyreslagen frånsett bestämmelserna om prövning av förstagångshyra och jämkning av otillbörligaavtalsvillkor helt fritt genom överenskommelse mellan hyresvärden ochhyresgästen. Någon skyldighet för parterna att träffa definitiv uppgörelse omhyrans storlek för hela hyrestiden föreligger inte utan de kan komma överens omatt hyran tills vidare skall utgå med visst preliminärt belopp i avvaktan påatt den slutliga hyran bestäms. Vidare förekommer att hyrans storlek knyts tillvisst index, t. ex. konsumentprisindex, eller att hyresvärden förbehåller sigatt på grund av ändringar i det aUmänna hyresläget få ensidigt höja hyran. I promemorian anförs att systemet medpreliminärhyror i flera avseenden är ofördelaktigt för hyresgästen, särskilt ide fall då krav framställs efter Inflyttningen eUer när det riktasmot hyresgäst som redan har flyttat frän lägenheten. I promemorian föreslås atti hyreslagen införs en bestämmelse av innehåll att hyresgäst, om hyran harutgått med visst belopp , inte i efterhand är skyldig att utgehögre hyra . Bestämmelsen föreslås gälla endast bostadslägenheter.Inte heller bör enligt promemorian bestämmelsen omfatta ersättning för värmeoch varmvatten och kostnad för vatten och avlopp. Förekomsten av indexklausuler och andrabestämmelser i hyresavtal om rätt för hyresvärden att ensidigt höja hyranutgör, som framgår av det förut anförda, en grund för promemorians förslag atthyresgäst skall få säga upp avtalet för villkorsändring. Frånsett förslaget omförbud mot retroaktiv hyra behandlas däremot inte frågan om tillåtligheten avsådana avtalsbestämmelser i promemorian. Promemorians förslag att hyresgäst inte skall varaskyldig att betala retroaktiv hyra i vissa fall lämnas 1 allmänhet utan erinranunder remissbehandlingen. I anslutning till frågan om rätt förbostadshyresgäst att få tUl stånd en omprövning av hyresvillkoren haremellertid ett par remissinstanser tagit upp frågan om indexklausuler vid avtalom hyra av bostadslägenhet. Som framgår av dessa yttranden har i praxis sådanaklausuler i vissa fall underkänts som oförenUga med braksvärdeprincipen.Hyresnämnden för anför att, om hyresgästen får rätt att säga uppavtalet för villkorsändring, de tidigare skälen för att underkännaindexklausuler är tUlämpliga. Nämnden framhåller emellertidsamtidigt att allvarliga erinringar kvarstår mot sådana klausuler, som enligtnämndens förmodan kan komma att bil vanliga. Hyresgästernas riksförbundIfrågasätter om det Inte skulle vara riktigast att helt underkänna klausulersom är oförenUga med braksvärdesystemet. Prop.1973: 23 116 Frågan om tillåtlighet av bestämmelser ompreliminär hyra är bara en del av den större frågan om tUlåtligheten avindexklausuler eller över huvud taget av avtalsbestämmelser som ger hyresvärdenrätt att ensidigt höja hyran. Vad som brakar benämnas preliminär hyra är inteannat än en å contobetalning av den hyra som hyresvärden i avtalet har gettsrätt att bestämma ensidigt. väljs I stället den konstraktionenatt viss hyra avtalas med rätt för hyresvärden att utan att behöva säga uppavtalet för villkorsändring höja hyran med retroaktiv verkan. Oavsett vUkenrättslig konstruktion som har valts är situationen den att hyran förlägenheten inte är på förhand bestämd till sin storlek under längre ellerkortare tid. Jag vill därför först ta upp frågan om det inte finns skäl attinföra generellt förbud mot indexklausuler och andra avtalsbestämmelser sominnebär att hyran inte är bestämd till sitt belopp på förhand. Jag uppehållermig därvid i första hand vid avtal om hyra av bostadslägenhet. Som anförs I promemoria II finnsinte någon index som är helt lämplig när det gäUer hyresavtal. I brist på sådananknyts hyran ofta tUl konsumentprisindex. Det är emellertid uppenbart attdenna, som är avpassad för helt andra ändamål, är en föga lämplig mätare avkostnadsläget när det gäller hyreslägenheter. En hyressättning som över enföljd av hyresperioder sker med hjälp av en Indexklausul utan att denna blirföremål för omprövning kan lätt komma i strid med braksvärdeprincipen,eftersom den leder till att hyran följer penningvärdets förändringar utanhänsyn tUl ändringar I lägenhetens braksvärde till följd av förslitning och nyastandardkrav.