prop · FW03175 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt andra stycket skall återkaUelse även anses giltiglUl formen, om återkaUelsen i fråga om formen uppfyller vad som föreskrivs inågon av de lagar enligt vilka det återkallade förordnandet på gmnd av vad somsägs i art. 1 var giltigt. Etlförordnande enligt första stycket kan avse enbart återkallelse av ett tidigaretestamente och behöver sålunda inte innefatta ett nytt testamente.Återkallelse genom muntiigt testamente omfattas av bestämmelsen. Däremotomfattas enligt rapporten från konferensen inte återkallelse som anses ha ägtmm på grund av etl faktum eller en rättshandling med annat ändamål, t. ex.äktenskaps ingående eller äktenskaps-skUlnad. Närandra stycket medger tUlämpning av en lag enligt vUken testamentet vargiltigt, utesluter denna formulering tillämpning av en lag som kunde ha använtsmen med vars formföreskrifter testamentet faktiskt inte överensstämmer. 3 inkräktar konventionen inte på nu gällande eller blivande bestämmelseri de fördragssiutande staterna, enligt vilka testamentariska förordnandenanses giltiga även om de upprättas enligt formföreskrifter i annan lag än somanges i art. 1 och 2. Intet hindrar sålunda fördragsslutande stat från alluppställa egna mera liberala regler än konventionen. Art,4 och 5 upptar vissa bestämmelser om konventionens tillämpningsområde. 4 är konventionen tillämplig även på testamentariska förordnanden som hargjorts av två eller flera personer i samma handling. Frågan om lillåtlighetenfrån materiell synpunkt av inbördes testamenten berörs inte av konventionen. Menom en fråga som hänför sig lill inbördes testamente enligt domstolslandelsinlernalionellprivaträtlsliga principer är att uppfatta som en formfråga, blirkonventionen tillämplig. Verkan av att det ena men inte det andra förordnandeti ell inbördes testamente anses gUtigt lill formen regleras inte avkonventionen. Konventionen är inte heller tUlämplig på arvsavtal. 5 anses bestämmelser, som med hänsyn till testators ålder, nationaliteteller andra personliga förhållanden hos honom begränsar annars tillåtna formerför testamentariska förordnanden vara att hänföra tiU testamentes form.Detsamma gäller bestämmelser rörande behörighet att vara testamentsviltne. Somexempel på bestämmelser som omfattas av art. 5 kan nämnas föreskrifter attminderåriga och omyndiga endast får använda vissa typer av testamente. Däremotär konventionen inte tillämplig på frågor om behörighet att över huvud lagetupprätta testamente. Art68 innehåller vissa bestämmelser om sättet för tillämpning av konventionen. 6 skall de i konventionen upptagna bestämmelserna om tUlämplig lag gällaoberoende av ömsesidighet. Konventionen är till-lämplig även om berördapersoner inte är medborgare i någon av de fördragsslutande staterna eller om denlag som enligt föregående artiklar i konventionen är tUlämplig inte är lagen isådan stal. Innebörden av art. 6 är alltså alt de fördragsslutande staternamåste göra konventionens bestämmelser generellt tillämpliga. Art.7 innehåUer en ordre public-regel, enligt vUken lag som är tilllämplig enligtkonventionen inte kan åsidosättas annat än om dess tiU-lämpning skulle varauppenbart oförenlig med grunderna för vederbörande stats rättsordning. 8 äger konventionen tillämpning i alla de fall då testator avlidit efterikraftträdandet. Fördragsslutande stat kan dock enligt art. 13 göra förbehållom att tillämpa konventionen endast på testamentariska förordnanden somupprättats efter dess ikraftträdande. Enligt rapporten från konferensen skall,om testamente innehåller förordnande om sekundosuccession, tidpunkten förtestators död och alltså inte tidpunkten för den första lestamenlstagarensdöd vara avgörande för frågan om tillämpning av konventionen. Art. 913 reglerarmöjligheten att göra reservationer mot olika föreskrifter i konventionen. Art.9 som rör bestämmelsen i art. 1 tredje stycket och art. 13 som rör art. 8 haruppmärksammats i det föregående. Enligt art. 10 kan fördragsslutande statförbehålla sig alt inte erkänna muntUga testamentariska förordnanden, aimat änunder extraordinära omständigheter, av den som är medborgare i staten och intesamtidigt är medborgare i annan stat. Enligt art. 11 kan fördragsslutande statgöra förbehåll alt, i enUghet med föreskrifter i sin egen lag, under vissasärskilt angivna fömtsättningar inte erkänna vissa former för utomlandsupprättade testamentariska förordnanden. Sådant förbehåll har verkan endast medavseende på egendom som finns i den stal som har gjort förbehållet. Enligt art.12 slutligen kan fördragsslutande stat göra förbehåll om att från konventionenstillämpningsområde utesluta testamentariska bestämmelser som enligt dess laginte är av arvsrältslig natur. Del kan t. ex. tänkas att enligt viss lagadoption kan ske eller ett utomäktenskapUgt barn erkännas genom testamente. Omen lag som innehåUer sådana bestämmelser enligt domstolslandels internationellaprivaträtt är tiUämplig på den föreliggande materieUa frågan, skall frågan omformen också för ett sådant testamente bedömas enligt , ominte reservationsmöjligheten enligt art. 12 utnyttjas. Enligtslutbestämmelserna i art. 1420 är konventionen öppen för undertecknande ochratifikation av stater som var representerade vid niondesession (art. 14). Konventionen har trätt i kraftden sedan tre stater deponerat sina ratifikationsinstrument.För stat som senare ratificerar konventionen träder den i kraft sextionde dagenefter det att statens ratifikationsinstrument har deponerats (art. 15). Statsom inte var företrädd vid nionde session kan ansluta sig tillkonventionen med verkan från sextionde dagen efter deposition avanslutningsinstrument (art. 16). Konventionen är sålunda öppen. Eftersom konventionsreglernaskall gälla utan krav på ömsesidighet, medför del inte någon ytterligareförpliktelse för konventionsstatema att andra stater utan någon prövning kanansluta sig till konventionen. Reservation enligt art. 913 skall göras senasti samband med ratifikation eller anslutning. Andra reservationer är intetiUåtna (art. 18). Bland övriga slutbestämmelser kan nämnas, att konventionengäller för femårsperioder med lyst förlängning men kan uppsägas (art. 19). Isin inledningsvis omnämnda PM angående formkrav för testamente m. m. anförfamiljerättskommittén, att rättshandlingar som vederbörande i en givensituation har haft gmndad anledning att anse som gUtiga inte bör kullkastasenbart därför att de kommer under bedömning av svensk domstol och svenskinternationell privaträtt blir tillämplig. Denna ståndpunkt har föranlettkommittén alt vid utarbetandet av lagförslag rörande internationelläktenskapsrätt och arvsrätt godta alternativa anknytningsfakta i åtskUligahänseenden, så att t.ex. en rättshandling skall anses giltig om den slår iöverensstämmelse med vederbörandes nationella lag eUer med lagen i den statdär han har hemvist eUer annan lag lill vilken finns viss anknytning (se SOU1969: 60). Liknande synpunkter ligger lill gmnd för Haagkonvenlionen.Självfallet är det enligt kommittén önskvärt att testamente, som upprättatsenligt en lag som testalor hade anledning anse tillämplig, inte blir ogUtigttill följd av formfel därför att en annan lag tillämpas efter lestators död. Devalmöjligheter som konventionen ger i fråga om tillämplig lag är enligtkommitténs mening fullt godtagbara från svensk synpunkt. KommitténframhåUer vidare att konventionen har vunnit anslutning från åtskilligabetydelsefulla stater, såsom , , och . Den befordrar sålunda rättslikheten på ett visserligenbegränsat men praktiskt betydelsefullt område. Kommittén kan inte finna annatän att bör ratificera konventionen. Ingenav reservationsmöjligheterna har utnyttjats i någon större utsträckning.Såvitt kommittén kan se finns det inte anledning för att göra någonreservation. Vad angår tillämpningen av domicUbegreppet (art. 1 tredje stycketoch art. 9) är det önskvärt t. ex. alt en tes- tatorkan använda engelsk form, om han enligt engelsk uppfattning har domicil iEngland. bör enligt kommitténs mening inte reservera sig mot muntligatestamenten (art. 10). Sådana testamenten kan f. n. godtas enligt regeln"locus regit actum" lag. 11, som avser alt läcka bestämmelser av in-lernalionellrättslig karaktär ivissa främmande lagar, är inte aktuell för vår del. Bestämmelsen i art. 12 kanenligt kommittén föranleda tvekan om verkan av konventionen med avseende påfrågor som inte rör testators kvarlåtenskap. För att konventionen skalltillämpas på sådana fall krävs alt det av svensk intern eller internationellrätt följer att den åtgärd som är i fråga kan företas genom testamente. Underdenna förutsättning torde det inte finnas något att invända mot att frågan omformen för sådant testamente bedöms enligt konventionen. Vad slutiigen angårreservationsmöjligheten enligt art. 13 angående tiden för konventionensikraftträdande anför kommittén, alt konventionens regel i art. 8 beträffandeikraftträdandet står i god överensstämmelse med de principer som i motsvarandefall tillämpas i intern svensk rätt. överläggningar med de sakkunniga från , och Norgeuppnåddes enighet om alt konventionen borde kunna ratificeras utan någrareservationer. Kommitténframhåller att en svensk ratifikation av konventionen förutsätter ändring avbestämmelserna om testamentes form i nordiska arvskonventionen och i gällandesvensk internationell rätt. KommUtén har upprättat förslag tiU sådanaändringar. 3.3.1Fråga om ratifikation av Idepartementspromemorian framhålls att det sedan familjerättskommittén år 1969föreslog att skulle ratificera Haagkonventioneninte inträffat något som väsentUgen ändrat fömlsäll-ningarna för bedömningen avdenna fråga. Genom främjas enheten på ett visserligenbegränsat men praktiskt betydelsefullt intemationellrältsligt område. EnUglpromemorian synes den reglering av ämnet som konventionen innehåller fulltgodtagbar från saklig synpunkt. Konventionen gör det som regel möjligt attupprätthålla giltigheten av ett testamente i fråga om formen, när dettaupprättats enligt en lag till vilken testator hade rimlig anknytning. Familjerättskommitténhar i sitt betänkande (SOU 1969: 60) Internationell äktenskaps- och arvsrättlagt fram förslag till ny lag om internationellrättsliga förhållanden rörandedödsbo, innehållande bl. a. bestämmelser om testamentes form som grundar sigpå . I departementspromemorian berörs frågan om böravvakta 1973: 175 16 medratifikation av tills ställning tagits till familjerättskommitténsförslag i övrigt, så att aktuella ändringar på den internationella arvsrättensområde kan genomföras i ett sammanhang. Den fortsatta behandlingen avfamiljerätlskommilténs förslag som har visst samband med familjelagssakkunnigasarbete på en översyn av den intema svenska familjerätten måste dock underalla omständigheter ta ålskUlig tid i anspråk. har redan år 1961undertecknat och bör därför inte dröja ytterligare med attratificera den, om inte särskilda skal talar mot en ratifikation. Konventionenhar numera tillträtts av flera betydelsefulla stater, varför skälen för ensvensk ratifikation har vuxit i styrka. Från dansk och finsk sida ärman beredd att ratificera Haagkonvenlionen, och i är man i vart fallberedd att medverka tiU sådan ändring av nordiska arvskonventionen att övriganordiska stater kan ratificera . Ipromemorian föreslås på nu anförda skäl att ratificerarHaagkonventionen. Enligt promemorian synes del inte föreligga anledning förSverige alt utnyttja någon av de möjligheter till reservation som konventionenger. Inte heUer från dansk eller finsk sida torde några reservationer varaaktuella. 3.3.2Åtgärder som krävs för att göra en ratifikation av möjlig Defördragsslutande staterna föipliktar sig genom att genereUttillämpa konventionens regler om tiUämplig lag i fråga om formen förtestamentariska förordnanden. Den innehåller inte något förbehåll för äldrekonventioner. Konventionen hindrar inte all testamentariska förordnanden ansesgiltiga även om de upprättats enligt formföreskrift i annan lag än som ärtillämplig enligt konventionen. Däremot får fördragsslutande stat inteuppställa strängare krav för gUtighet än konventionen medger. Varken 1937 årslag eller nordiska arvskonvenlionen ger samma frihet vid valet av tillämpliglag som . De måste därför ändras. Detsynes enligt departementspromemorian inte föreligga något behov av att ta medytterligare anknytningsfakta för valet av tillämplig lag än dem som äruppräknade i . Vid de nordiska överläggningarna har enighetnåtts om att den internordiska regleringen i motsats till vad som torde varafallet beträffande Haagkonvenlionen bör omfatta även tUlämplig lag i fråga omformlös återkaUelse av testamente. Något hinder härför finns inte enUgtHaagkonventionen. Enighet har också förelegat om att formlösa återkallelser börbehandlas enligt samma regler som de återkallelser genom testamentariskaförordnanden som faller under . Denreglering varom man sålunda vid de nordiska överläggningarna enatsför den nordiska arvskonventionens vidkommande och som sammanfattningsvis kanbeskrivas som en transformering av bestämmelser med dettUlägget att de skall tillämpas också i fråga om formlös återkallelse avtestamente synes från svensk synpunkt lämplig också i förhållande till andrarättssystem än de nordiska. Motsvarande ändringar bör därför enligt promemoriangöras lag. Ipromemorian framläggs förslag lill erforderliga ändringar lag och iden nordiska arvskonvenlionen. 3.3.3Förslag till ändring lag Bestämmelserom tillämplig lag för testamente och återkallelse av testamente finns i 1 kap.4 § lag. I promemorian föreslås att bestämmelserna i denna paragrafanpassas till reglerna i . I detta sammanhangdiskuteras bl. a. de i som sidoordnade anknytningsfaktaupptagna begreppen domicil och "résidence habituelle". I förslagettill ändring lag används uttrycket '"hemvist", vilketavser att läcka begreppet "résidence habituelle". Det har upprepadegånger i samband med arbete förklarats att "résidencehabituelle" är ett faktiskt begrepp. Detta torde dock enligt promemorianinte hindra all viss hänsyn tas också tUl testators avsikter när det gäller allbedöma om vistelsen i ett land är stadigvarande (habituelle). "Résidencehabituelle" om tillämplig lag beträffandeinternationella köp av lösa saker och om erkännandeoch verkstäUighet av avgöranden om underhåll till barn motsvaras också av"hemvist" i de svenska lagar (1964: 528 resp. 1965: 723) varigenomkonventionsregleringen införlivats med svensk rätt. Vid de nordiskaöverläggningarna rörande Haagkonvenlionen om testamentes form har från svensksida uttalals önskan att använda uttrycket "hemvist" och för danskoch norsk del har valls uttrycken "bopael" resp. "bopel". Ullrycketdomicil i syftar på det legala domicUbegreppet i olikarättssystem, bl. a. det engelska. Vid de nordiska överläggningarna har råttenighet om att detta begrepp bör få direkt motsvarighet i de nordiskatexterna. Del skuUe dock vara missvisande att i den nordiska arvskonvenlionenuppta hemvist och domicil som sidoordnade begrepp eftersom något frånhemvistet skUt domicU inte kan tänkas förekomma i de nordiska länderna. Också isvensk lagtext skuUe det le sig främmande all ställa samman hemvist ochdomicil. Härtill kommer att enligt konventionens huvudregel frågan om testatorhade domicil på viss ort skall bedömas enligt lagen på den orten. För attHaagkonventionens krav skall tillgodoses föreslås därför alt det i 1937 2 1973.1 saml. årslag las upp en särskUd bestämmelse av innebörd att, om teslator enligt lagenpå främmande ort hade domicU på den orten, detta domicU får åberopas i ställetför hemvist i fall som avses i paragrafen. Konventionens bestämmelserom återkallelse av testamentariska förordnanden kan enligt promemorian erbjudavissa tolkningssvårigheter. Om man antog att konventionen lägger hinder i vägenför sådan formlös återkallelse som kan ske enligt bl. a. svensk rätt, skulleSverige knappast kunna ratificera konventionen. Emellertid kan enligtpromemorian inte antas att så skulle vara förhållandet. Däremot synes det varaklart att åtminstone art. 2 första stycket avser endast återkallelser som skergenom testamentariska förordnanden. Del är något oklart om andra stycket iart. 2 har ell vidare tillämpningsområde än första stycket. Den meningen haråtminstone framförts, att en formlös återkallelse skulle falla under konventionen,om testamentet upprättats enligt en lag som tillåter sådan återkallelse, vilketär fallet med t. ex. de danska, finska och svenska lagarna. Det är emellertidockså möjligt alt andra stycket anknyter lill bestämmelsen i första stycket.Intet hindrar enligt promemorian, att det sålunda oreglerade området behandlasenligt samma regler som gäller för de återkallelser som konventionen omfattar.Detta är också innebörden av den i promemorian föreslagna ändringen i 1937 årslag. I promemorian behandlashärefter bestämmelserna i och i 3 kap. I § lag omstater med flenättssystem. Både enligt konventionen och enligt svensk lagskall, när den nationella lagen utgörs av ett rättssystem som inte är enhetiigtför hela landet, tillämplig lag bestämmas enligt de regler som gäller häromenligt lagen i vederbörande land. Däremot skUjer sig konventionen och densvenska lagen ål när det gäUer bestämmandel av tillämplig lag då regler häromsaknas i landet i fråga. Den svenska regeln lag har motsvarighet i 7kap. 1 § lagen (1904: 26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållandenrörande äktenskap och förmynderskap. Om ratificerar Haagkonventionenom testamente bör dess bestämmelser angående stater med flerrättssystem införlivasmed svensk rätt såvitt angår testamentes form. Konventionens bestämmelser, somhar motsvarighet i etl par andra Haagkonvenlioner, synes enligt promemorianlämpa sig bättre som internationellrättslig huvudregel än gällandebestämmelser i svensk rätt,. har också i sina förslag tiUny lagstiftning om inlernationellrällsliga förhållanden rörande äktenskap resp.dödsbo upptagit regler som nära ansluter till regeln i omtestamentes form. Med hänsyn härtill föreslås nu att 3 kap. 1 § lagändras till överensstämmelse med inte bara i fråga omtestamentes form ulan för alla frågor som avses i lagen. I promemorian påpekasslutligen att ordre public-regeln i art. 7 i läcks av 1 kap.12 § lag, där det före- skrivsatt bestämmelse i utländsk lag som är uppenbart oförenlig med grunderna förrättsordningen här i riket inte får vinna tUlämpning här. 3.3.4Förslag till ändringar i den nordiska regleringen Ipromemorian redovisas de förslag till ändringar i nordiska arvskonvenlionen omvilka enighet har nåtts vid de nordiska överläggningama. Art.8 i konventionen, som behandlar testamentes form, avser f. n. endast fall dåtestator vid sin död vad medborgare i fördragsslutande stat och hade hemvist isådan stal. Denna begränsning föreslås alltjämt skola gälla, bl. a. därför attföljande artiklar i konventionen bygger på den. Konventionen reglerar f. n.endast sådana faU då testamente har upprättats enligt lagen i fördragsslutandestat. Att upprätthåUa denna begränsning synes enligt promemorian inte lämpligt.Eftersom enligt samma regler skall gälla för situationer medanknytning tiU stater utanför som för intemordiska förhåUanden skulleen sådan begränsning i den nordiska konventionen bli missvisande. Denföreslagna lydelsen av art. 8 reglerar därför alla fall då testalor vid sin dödvar medborgare i nordisk stat och hade hemvist i sådan stat. Deföreslagna nya bestämmelserna i art. 8 ansluter lill reglerom tillämplig lag. I likhet med vad som förordas beträffande lagföreslås all samma regler skall gäUa också i fråga om sådan återkallelse avtestamente som inte sker i form av ett testamentariskt förordnande. Vidareföreskrivs i förslaget att bestämmelserna om upprättande av testamente harmotsvarande tillämpning också i fråga om ändring av testamente. Från svensksynpunkt är detta en självklarhet, varför motsvarande föreskrift saknas iförslaget till ändring lag. Ilikhet med vad som föreslås beträffande lag har i förslaget lagils uppen bestämmelse av innebörd att, om teslator enligt lagen i intefördragsslutande stat hade domicil i den staten, delta domicil får åberopas istället för hemvist i fall som avses i artikeln. Av hänvisningen till vad somsägs om hemvist följer enligt promemorian att även domicil utgör en anknytningtill viss ort, och alt det sålunda är lagen på denna ort som skall tillämpas,om särskilda lagar gäller för olika områden av den främmande staten. Iövrigt har det enligt promemorian inte ansetts behövligt att belasta dennordiska konventionen med bestämmelser som saknar betydelse när det gällertillämpningen av nordisk lag men som kan behövas när den nordiska konventionenmedför tillämpning av lagen i utomnordisk stat. Därför föreslås i art. 8 enbestämmelse all, om i övrigt enligt artikeln uppstår fråga om tillämpning avlagen i inte fördragsslutande stat, de allmänna regler som gäller härom i varjefördragsslutande stat skall tiUämpas. Bestämmelsen syftar enligt promemorian påde regler om ordre public och om stater med flerrättssystem som skall gälla förtUl- lämpningav Haagkonvenlionen utanför nordiska förhållanden. Dessa regler återfinns förSveriges vidkommande lag. Ipromemorian erinras om art. 12 första stycket i nordiska arvskonvenlionen.Denna bestämmelse innebär bl. a. att fråga om bindande verkan av gåva fördödsfalls skull skall bedömas enligt lagen i den av staterna där arvlåtaren(givaren) hade hemvist när rättshandlingen företogs, om arvlåtaren vid sin dödvar medborgare i fördragssiutande stat och hade hemvist i sådan stat. Enligtsvensk lag (17 kap. 3 § andra punkten ) är utfästelse om gåva, sominte får göras gällande under givarens livstid, giltig bara såvitt följer avvad som är föreskrivet i fråga om testamente. Uppkommer vid tillämpning avnordiska arvskonventionen fråga om en handling, som betecknats som gåvobrev menmateriellt sett är ett testamente, är gUtig tUl formen, skall denna frågabedömas enligt reglema i art. 8. Däremot är dessa regler inte tUlämpliga påarvsavtal. Idepartementspromemorian föreslås sålunda att lag och den nordiskaarvskonvenlionen får i sak överensstämmande regler om till-lämplig lag i frågaom formen för testamente och för återkallelse av testamente. Regleringen i dennordiska konventionen föreslås bli införlivad med svensk rätt genom ändring ilagen om dödsbo efter dansk, finsk, isländsk eUer norsk medborgare, som hadehemvist här i riket, m. m. Eftersom den nordiska konventionens regler omtillämplig lag i sak överensstämmer med dem som föreslås införda i 1937 årslag, synes det enligt promemorian tillräckligt att göra en allmän hänvisningtill denna lag. En sådan allmän hänvisning föreslås intagen i 9 § lagen omdödsbo efter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvisthär i riket, m. m. 4 övriga ändringar i den nordiska arvskonventionen Idepartementspromemorian föreslås i övrigt vissa ändringar i nordiskaarvskonventionen som innebär en anpassning av huvudsakligen teknisk natur tiUny nordisk arvslagstiftning. 1, 2 och 7 2 första stycket har efterlevande make rätt att sitta i oskiftat bo medbröstarvinge, om detta följer av lagen i den stal där den avlidne hade hemvist.Hade den avlidne inte hemvist där kan dock bröstarvinge med visst förbehåll yrka alt bodelning skall ske, om han har rätt till detenligt lagen i den stat där den. avlidne var medborgare. Enligt artikelns andrastycke gäller att när sådan bodelning skett efter svensk medborgareefterlevande maken har den rätt att ta ut egendom till visst penningvärde somär föreskriven i Bestämmelsen syftar på regeln i 13 kap. 12 § andra stycketgiftermålsbalken, vilken ger maken rätt alt i andra fall än då den avlidneefterlämnar barn som inte är också efterlevande makens bam av giftorättsgodset, såvitt det räcker, ta ut egendom till så stort värde attden jämte egendom som kan enskilt tillhöra maken motsvarar fyra gånger det vidtiden för dödsfallet gällande basbeloppet enligt lagen (1962: 381) om aUmänförsäkring.