prop · FW03128 · 1973-12-31 00:00:00 — Frågan om befälsordningen inom försvaret har varit aktuellunder . Den för armén gällande befälsordningen beslöts av (prop. 1960:109, SU 1960:1 13,rskr 1960:290). Beslutet var grundat påförslag av befälsutredning och innebar att statsmakterna togställning till de tre befälskårernas principiella uppbyggnad och kårernasuppgifter, rekrytering och utbildning. Befälsstrukturerna inom marinen ochflygvapnet är f. n, uppbyggda efter ett mönster som har gemensamma drag medbefälsordningen inom armén. Inom ramen för det syslem med i princip trebefälskårer, som sålunda tUlämpas inom krigsmakten, har behovet av personal istort sett kunnat tillgodoses. Personalen har även gjort värdefulla insatserinom ramen för det nuvarande systemet. Befälsordningarna för marinen ochflygvapnet utreds f. n. 1 viss utsträckning bygger de pågående utredningarna,som inledde sitt arbete i början resp, mitten av , på de principersom fastställdes för armén. Med hänsyn till utvecklingen inom försvaret och inomsamhället i övrigt har det emellertid visat sig att 1960 ärs principer måsteförnyas och vidareutvecklas för all motsvara dagens förutsättningar och inteminst morgondagens krav. Utvecklingen inom det allmänna utbildningsväsendet, risken för en bestående obalans mellan försvars- grenarnas befälsstrukturer och svårigheten att behållamilitär personal inom försvaret talar starkt för alt det behövs en gemensam ochmodern befälsordning för hela krigsmakten. Principerna för en sådan befälsordning bör nu fastställasav stalsmakterna så att arbelet med att i detalj utforma ett nytt system förutbildning och rekrytering av försvarets yrkesbefäl kan påbörjas utan dröjsmål. Jag vill dock i detta sammanhang betona all denhittillsvarande verksamheten i fråga om utbildning och rekrytering av befälinom försvaret naturligtvis inte har varit utan betydelse. Både de militäramyndigheterna och personalorganisationerna har tagit en rad initiativ ireformerande och utvecklande syfte. Inom försvaret har egna uppslag och modernaidéer från skola och samhällsliv utvecklats och praktiserats med framgång. Enfortsatt reformverksamhet innebär således i många viktiga hänseenden att mansuccessivt fullföljer vad som redan är underutveckling. Det är likväluppenbart alt det som har åstadkommits inte är tillräckligt för attkunna genomföra en gemensam befälsordning. Inom försvarsdepartementet bildades ensärskild arbetsgrupp som skulle skapa underlag för Kungl. Maj:ts ledning ochsamordning av utbildningsverksamheten inom försvaret. En huvuduppgift förarbetsgruppen blev att ta fram det principiella underlaget för beslut om en nybefälsordning. Gruppen har utarbetat en promemoria om principiellautgångsvärden för befälsstrukturer inom det svenska försvaret. Jag har i delföregående redogjort för det huvudsakliga innehållet i promemorian. Underremissbehandlingen har arbetsgruppens förslag fått ett övervägande positivtmottagande. Remissinstanserna har sålunda anslutit sig till de tankar om befälsslruklurensframtida utformning som förts fram i promemorian. De har dock bl. a. framhållitviklen av att de militära myndigheterna och personalorganisationerna fårmedverka aktivt i det fortsatta arbetet med att konkret utforma en nybefälsordning. Frågan om en ny befälsordning behandlades av riksdagenunder är 1971 (mol. 1971:695, FöU 1971:18, rskr 1971:267), uttaladedärvid bl. a, att målet borde vara att få en för försvarsgrenarna enhetligbefälsordning. förutsatte att arbetet med en sådan nybefälsordning skulle bedrivas med kraft. Jag lar i det följande upp vissa principiella frågor somhar avgörande betydelse för utformningen av en ny befälsordning förkrigsmakten. I anslutning därtill behandlas ocksä vissa särskilda frågor somhar tagits upp i promemorian och remissyttrandena. Dessutom lämnas förslag tillorganisatoriska riktlinjer för det fortsatta arbetet med att omsätta deprincipiella utgångsvärdena i nya system för utbildning, rekrytering m. m. Allt yrkesbefäl inom krigsmakten tjänstgör i såväl krigs-som fredsorganisationen. Inom båda dessa huvuduppgifter skall befälet uppfyUatre väsentliga krav, nämligen att vara chef, fackman och utbildare. Sambandetmellan uppgifterna i krigsorganisationen och i fredsorganisationen är av såvälfunktionell som ekonomisk och organisatorisk art. Krigets krav styr befälets insatser och därmed också kraven på yrkesbefälet, I krig skall yrkesbefälet verka i kraft av den utbildning och denverksamhet som har genomförts i fred. Detta speglar som jag ser det dagenskrav. Kommande förändringar i den teknologiska och materiella miljön visar dockatt man även inom en framtida krigsorganisation måste ställa stora krav påpersonalens kvalitet. Detta gäller alla uppgiftsnivåer. Vidare blir kraven påförmåga att handla självständigt framträdande liksom kraven på förmåga attinstruera, leda och ha kontakt med människor. De trehuvuduppgifterna som yrkesbefälet har i krig och fred - att vara chef, fackmanoch utbildare förenar dem som utövar dessa uppgifter i sådan grad att en nygrundsyn på befälsstrukturen är motiverad. Yrkesbefälet bör i fortsättningenses som en enda grupp med gemensam identitet. Den totala mängden uppgifter för yrkesofficerare måstenaturligtvis med hänsyn till krigsmaktens mångskiftande karaktär fördelas påpersonal som utbildas för att verka inom olika områden och på skildakompetensnivåer. Inom ramen för den helhet som yrkesofficerarna bildar måstedärför finnas en indelning i kompetensgrupper, som grundas på de faktiskabehoven inom krigs- och fredsorganisationen. Att bestämma antaletkompetensgrupper och de olika gruppernas uppgifter och utbildning samt hururvalet till dem skall ske bör bli en väsentlig uppgift vid detaljutformningenav en ny befälsordning. Vad jag nu har anfört gäller förhållanden inom denmilitära organisationen i krig och fred. Det är emellertid enligt min meningsjälvklart att även förhållandena inom samhället i övrigt nu och i framtiden- på ett avgörande sätt måste påverka befälssystemet i olika avseenden, t, ex,i fråga om rekrytering, utbildning och arbetsmiljö. Jag vill i del följandeberöra några sådana förhållanden som jag finner särskilt betydelsefulla. Den politiska och sociala utvecklingen i vårt land präglasi ökad omfattning av strävanden all praktiskt förverkliga gemensamma demokratiskaideal. Därvid står individen och individens rätt och möjligheter tillsjälvförverkligande och utveckling i förgrunden. Förändringarna inom bl. a.undervisningsväsende och arbetsliv visar detta. Inom skolans område är det inte endast den kvantitativautvecklingen som har betydelse. Av stor vikt är också nya begrepp och idéerinom organisation och pedagogik samt ändrade relationer mellan lärare ochelever. Inom arbetslivet finns parallellt med förstärkningen avtryggheten för de anställda en ökad strävan att vidga den enskildes medinflytande.Dessa strävanden måste också prägla utvecklingen inom försvaret. Vid det fortlöpande arbetet med att modernisera ochvidareutveckla befälsstruktur och befälsutbildning inom krigsmakten måstesamhällsutvecklingen få utöva ett avgörande inflytande på förändringarna.Försvarets integrerade ställning i samhället måste befästas och fördjupas ävenom den militäre yrkesutövarens uppgifter i många avseenden är speciella. En modern befälsstruktur för det svenska försvaret måstege möjlighet för organisationen all på bästa sätt ta till vara varje enskildindivids kapacitet och förmåga. Förutsättningar bör finnas för alla att med beaktande av den individuella mognadslakten nå depositioner i verksamheten som svarar mot deras inneboende förutsättningar ochpersonliga kvaliteter. Jag vill också understryka vikten av att praktiskerfarenhet tas till vara och utnyttjas på ett konstruktivt sätt. Värnpliktenoch värnpliktssystemet är ocksä av största vikt när det gäller den principieUainriktningen av yrkesofficerens uppgifter, rekrytering och utbildning.Värnpliktstjänstgöringen är den avgörande förutsättningen för alt viorganisatoriskt skall kunna förverkliga de försvarsresurser som vårsäkerhetspolitik i så stor utsträckning vilar på. Det är därför ett oavvisligtkrav på yrkesofficeren all han har god kännedom om värnplikten och dess ideellaoch praktiska förutsättningar liksom också praktisk insikt i och erfarenhet av värnpliktsulbildningenoch dess vUlkor, Huvuddelen av de manliga medborgarna genomgårvärnpliktsutbildning. Denna utbildning är kvantitativt en utomordentlig rekryleringslUlgång,Med rekrytering genom värnplikten finns goda möjligheter alt få en önskvärdbredd i urvalet av yrkesofficerare. Förutom på de nu angivna allmänna förutsättningarna föralt förverkliga en befälsstruktur med en gemensam identitet, yrkesofficeren,vill jag peka på vissa mera speciella åtgärder som det enligt min mening ärangeläget alt beakta vid utformningen av ett nytt system. Fördelningen av krigs- och fredsorganisationensbefälsuppgifter mellan olika kompetensgrupper av yrkesofficerare,reservofficerare och värnpliktsbefäl måsle ske efler en realistisk analys avbefälets uppgifter i organisationen. Principen om rekrytering genom värnplikten måste gesstörre praktisk betydelse än som är fallet. Behörighetsreglerna måsteanpassas tUl utvecklingen inom det civila utbUdningsväsendet och enligt denormer som kan komma alt bestämmas där. För vissl yrkesbefäl kan liksom hittillsbehövas särskilda rekryterings- och utbildningsvägar samt särskildaurvalskriterier. Krigsmaktens behov av personal som vid lillräckligt låg ålderkan ges kvalificerade uppgifter måste särskilt beaktas. På grundval av de metoder som redan finns inom försvaretmåste utbildningen av yrkesofficerare vidareutvecklas och reformeras medsärskild hänsyn till utvecklingen inom det allmänna utbildningsväsendet i frågaom s, k. varvad utbildning, återkommande utbildning m, m. Den praktiskaerfarenheten måste ges större vikt än nu vid utbildning och urval. Särskilt börmöjligheterna att ge del redan utbildade yrkesbefälet erforderlig ochändamålsenlig vidareutbildning uppmärksammas. Försvarels inomverksulbUdning och det civila samhälletsolika utbildningsåtgärder måste samordnas för alt bl, a, ge möjlighet lill sneddningmellan olika kompetensgrupper vid olika ålderslägen. Systemet bör göras merflexibelt än med större möjligheter för den enskilde att av egen kraftoch förmåga gå vidare till allt mer kvalificerade uppgifter. Dessa möjligheterbör kompletteras med att man överväger förutsätlningarna att i vissutsträckning anställa sådan personal utanför krigsmakten som har lämplig utbUdningför de militära uppgifterna. Vid utformningen av befälsslrukturen måstetillfredsställande beford-ringsmöjligheter bibehållas. Kompetensgruppernasantal och definition måste studeras noga. Målet måsle vara att allayrkesofficerare under hela den yrkesverksamma liden skall kunna fåarbetsuppgifter som motsvarar deras utbUdning och erfarenhet. Hänsyn måsleockså tas lill behovet av samordning inom och mellan försvarsgrenarna, Yrkesbefälels medinflytande inte bara på utformningen avde värnpliktigas utbildning och tjänstgöring utan ocksä på den egnaarbetssituationen och miljön måste utvecklas i takt med den allmännasamhällsutvecklingen. Förhållandena för reservofficerare och värnpliktsbefäl ifråga om uppgiftsinriklning och urval, rekrytering, utbUdning och medinflytandemåsle i tUlämpliga delar präglas av de vägledande idéer, som jag har angett föryrkesofficerarna. Reserv- och värnpliklsbefälet kommer även att haavgörande betydelse för krigsorganisationens funktionsduglighet. Det är därförbetydelsefullt att bl, a, rekryterings- och utbildningssystem utformas så attbehovet av välutbildad personal inom dessa befälsgrupper kan tUlgodoses,Behovet av modernt utformad information är här av stor betydelse. Som jagredan inledningsvis konstaterat har krigsmaktens ledning och berördapersonalorganisationer i princip anslutit sig lill de av mig redovisadetankegångarna för utformning av en framlida befälsstruktur. Befälsförbunden hari anslutning härtill framhållit att fortsatta överväganden enligt deras meningmåste beröra principiella frågor om bl, a, innebörden av en gemensam,grundläggande kompetensnivå och uppgifter inom denna, tidpunkter för urval iutbildningsgången, krav på teoretisk kompetens och lidpunkt för dess inhämtandesaml underlag för bedömning av befälslämplighet. Jag finner all de av förbunden redovisade synpunkterna pådessa och andra liknande frågor är av stort intresse. De bör enligt minuppfattning ingå som en del av det bedömningsunderlag som man har all arbetamed när reformerna skall förverkligas. Min uppfattning är att möjligheterna attfinna lösningar som tillgodoser både individens ambitioner och de generellaekonomiska - organisatoriska kraven måste bedömas som goda, eftersom allaberörda parter är eniga om att gemensamt nå fram lill positiva lösningar inomramen för begreppet yrkesofficer. Under förutsättning att inte har något atterinra mot vad jag anfört om utgångsvärden för en reformering av krigsmaklens befälsstrukluravser jag att inom försvarsdepartementet fortsätta arbetet med att la framunderlag rill de reformer som behövs inom befälsområdet, TUl departementet bördärvid knytas en särskUd delegation för samråd i dessa frågor, 1 delegationenbör ingå representanter för krigsmaklen och personalorganisationerna. Tilldelegationen bör också knytas ledamöter av . Tyngdpunkten i detfortsatta arbetet måste naturligen ligga vid frågor om avvägning avbefälsgruppernas uppgifter inom krigs- och fredsorganisationen samt omyrkesbefälets rekrytering, urval och utbildning. För att den nu angivnahandläggningsgången skall vara möjlig har Prop,1973:128 23 jag av pågående utredningar om befälsordningen inommarinen och flygvapnet marinens befälsutredning och militära tjänstgöringsåldersutredningen inhämtat alt utredningsarbetet nått så långt all resultatet av delta arbetekan ingå i underlaget för de fortsatta övervägandena, I det föregående har jag redogjort för de principer sombör ligga till grund för en ny befälsordning inom krigsmakten och för några avde särskUda åtgärder som måste vidtas för att principerna skaU kunnaförverkligas. Jag vUl i detta sammanhang framhålla den avgörande betydelse somförsvarets myndigheter och organisationer har för all praktiskt genomförasystemet. Under åberopande av del anförda hemställer jag att Kungl, Maj:lbereder tillfälle att avge yttrande med anledning av vad jag har anfört idet föregående. Med bifall lill vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl, Höghet Kronprinsen-Regentenatt till skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga lill dettaprotokoll utvisar. ;orc()()ry>.Oil-cnrycken \lt, Slhliii 7.1 : 785 S