prop · FW0333 · 1973-12-31 00:00:00 — Inspektionen bör alltså ledas av en styrelse, bestående avordförande och åtta andra ledamöter. De krävande arbetsuppgifter som kommeratt åvila inspektionen gör det enligt min mening befogat att låta ordförandenvara heltidsanställd. Han bör också vara inspektionens chef. När det gäller styrelsemedlemmarnas kvalifikationer delarjag den från flera håll framförda uppfattningen att ordföranden bör vara lagfaren.Vad beträffar övriga styrelsemedlemmar är det, som framhåUit, angelägetatt flertalet av dem har nära kontakt med den allmänna opinionen genom arbetei eller i någon större organisation. Vidare är det lämpligt attstyrelsen innehåller en ledamot med särskild sakkunskap i datateknik ochinformationsbehandling samt att även personer med erfarenhet av offentligförvaltning resp, enskild näringsverksamhet är företrädda i styrelsen. Jag har redan i ett tidigare avsnitt betonatangelägenheten av att handläggningen hos datainspektionen inte blir onödigtomständlig eller tidskrävande. Det kan därför inte komma i fråga att allaärenden skulle behöva avgöras av styrelsen. Att som föreslagit tillskapaett arbetsutskott med uppgift att handlägga mera rutinbetonade ärenden anserjag dock mindre lämpUgt. I stället bör, liksom när det gäller andra statligamyndigheter, enklare ärenden avgöras av ordföranden ensam eller av annantjänsteman. Bestämmelser härom kan tas in i datainspektionens instruktion. Till de ärenden som sålunda skall avgöras av ordförandeneller annan tjänsteman bör, i enlighet med vad jag tidigare anfört, höra ärendenom tillstånd till sådana enklare register som regelmässigt kan antas intemedföra fara för otillbörligt integritetsintrång, har lämnat exempel påsådana register i den tidigare berörda bestämmelsen om undantag fråntillståndstvånget. Det är självklart att datainspektionen måste ha eningående kontakt med ADB-områdets metodik och praktik samt noga följautvecklingen på området. Enligt min mening kan detta ske på ett fullttillfredsställande sätt utan att man, som föreslagits vid remissbehandUngen,inrättar ett rådgivande organ med dataexpertis vid sidan av datainspektionen.Jag anser det inte heller påkallat att, som föreslagits från annat håll, inrättaett rådgivande organ med en bredare sammansättning. Dels förutsätter jag attall behövlig sakkunskap blir företrädd inom inspektionen, dels skulle ettsådant organ göra handläggningen alltför omständlig. Enligt OSK:s förslag skall vissabestämmelser om datainspektionens sammansättning tas in i datalagen. För förordar jag emellertid att, i enlighet med vad som är brakligt beträffandeandra myndigheter, alla sådana bestämmelser tas in i datainspektionensinstruktion. Prop.1973: 33 103 I ett följande avsnitt avser jag att ta upp vissaytterligare frågor om datainspektionens organisation och personalbehov. Jagämnar där också behandla frågor om avgifter för inspektionens verksamhet och omanslag för kommande budgetår. 6.3.7Datainspektionens roll som dalaombudsman OSK:s förslag innebär att datainspektionen ocksåskall fungera som en dataombudsman eller klagomur, dit allmänheten kan vändasig med klagomål och förfrågningar rörande användningen av ADB för personregistrering.Datainspektionens beslut skall enligt förslaget kunna överklagas hos Kungl.Maj:t. JK eller JO skaU kunna föra talan mot beslut varigenom tUlstånd tillpersonregister meddelats. VadOSK sålunda föreslagit har godtagits av flertalet remissinstanser. Från någrahåll har emellertid kritiska synpunkter förts fram. a. framhålls det somväsentiigt att rollen som ombudsman inte kommer i något slag avberoendeförhållande till andra funktioner. För att detta skall undvikasföreslår vissa remissinstanser att datainspektionen i sin helhet organiserasfristående från andra myndigheter, eventuellt som ett organ. Andrainstanser menar att funktionen som dataombudsman bör fullgöras av en särskUdtjänsteman inom datainspektionen eller att den bör lösgöras ur inspektionen ochutövas helt fristående. Flera remissinstanser tar upp JO:s roll isammanhanget. Sålunda anser man bl. a. att uppgiften att bevaka aUmänhetensintressen i förhållande till myndigheterna helt och hållet bör åvUa JO, medandatainspektionens roll som ombudsman bör begränsas till att gäUa aUmänhetensrelationer till privata registerförare. JO avstyrker för sin del förslaget attriksdagens ombudsmän skall få föra formlig besvärstalan mot datainspektionensbeslut. Däremot, framhåller JO, skall ombudsmännen givetvis öva tillsyn överdatainspektionens verksamhet på samma sätt som över all annan offentiigverksamhet som bedrivs av myndighet. För min del anser jag det tiU en början självklartatt datainspektionen organiseras som en särskild myndighet, fristående frånandra myndigheter. Däremot finner jag inte anledning föreslå att inspektionenskall vara ett organ. Självfallet är det väsentiigt frånrättssäkerhetssynpunkt att datainspektionens beslut kan överklagas. Harinspektionen vägrat att bevUja tillstånd till personregister eller på annatsätt fattat beslut som går någon emot, har enligt vanliga regler den sombeslutet rör rätt att föra talan mot det. För att integritetsintressena skalltiUgodoses i erforderlig utsträckning är det emellertid viktigt att det ocksåfinns någon som har talerätt när det gäller posUiva beslut. Naturligtvis kandet diskuteras att för sådant ändamål inrätta en särskild dataombudsman. Ensådan ombudsman skulle i så fal! också utöva en allmän tillsyn över datainspektionensverksamhet och ta emot klagomål från allmänheten. 1973: 33 104 Enligt min mening skulle det emellertid innebära enöverorganisation att tillskapa en särskUd dataombudsman. Allmänhetens intressentorde kunna tillgodoses fullt ut genom de kontrollorgan som redan finns. Sålundaanser jag, när det gäller möjligheten att överklaga datainspektionens beslut,att denna uppgift bör läggas på JK. Som har anförts under remissbehandlingenfår JK anses lämpad att uppträda som aUmänt ombud i datalagenstillståndsärenden och där tillvarata privatlivsintressena. Däremot anser jaginte att motsvarande befogenhet bör tilläggas ombudsmän. Som JOsjälv framhållit torde det inte vara förenligt med JO:s uppgifter sådana dehittUls uppfattats att JO skall kunna föra formlig besvärstalan. Däremot bör JO, liksom när det gäller andramyndigheter, utöva en allmän tillsyn över datainspektionens verksamhet.Ingripande skall därvid kunna ske såväl efter klagomål från allmänheten somefter JO:s eget initiativ. Finner JO vid sin undersökning att datainspektionenbe-vUjat tillstånd tUl ett persomegister på aUtför lösa grander eller annars påsätt som kan äventyra enskildas behöriga rätt tUl integritet, bör JO på vanligtsätt kunna ingripa med kritik och i allvarliga fall genom åtal ellerframställning om disciplinär bestraffning. Givetvis bör JO också i vissa fallkunna ingripa direkt mot myndighet som för personregister. Genom den verksamhet som sålunda bör utövas av JKoch JO tillgodoses enligt min mening i tillfredsställande utsträckning behovetav kontroll från organ utanför datainspektionen. Dessutom bör självfallet denenskilde kunna vända sig med förfrågningar och klagomål direkt tUldatainspektionen. Jag förutsätter att erforderlig personal avdelas för att pådetta sätt ha hand om kontakterna med allmänheten. Det är också viktigt attdatainspektionen självmant sprider information om sin verksamhet och därigenomstärker aUmänhetens förtroende för verksamheten. 6.3.8Obehörigt förfarande med ADB-material påpekar att datalagen innefattar ettkontrollsystem som är avsett att hindra den som är ansvarig för ett registeratt använda tekniken tiU skada för enskild. Efterlevnaden av datalagensföreskrifter garanteras bl. a. genom särskilda straffbestämmelser. Dessa äremellertid endast i ringa utsträckning tillämpliga på annan än registerföraren.Om någon annan gör sig skyldig till obehörigt förfarande med ADB-material kanhan visserligen ibland straffas enligt , bl. a. för intrång iförvar, tUlgreppsbrott, skadegörelse eller förfalskning. I viss utsträckning ärdet emellertid, påpekar , möjligt att vidta obehörigt förfarande meddataregister utan att förfarandet blir åtkomligt enligt nuvarande bestämmelser.OSK föreslår därför att i 4 kap. skall föras in en nystraffbestämmelse som omfattar de fallen att någon Prop.1973: 33 105 olovligen bereder sig till tillgång till upptagning förADB eller olovligen ändrar eller utplånar sådan upptagning. Straffet för sådangärning, som enligt bör betecknas dataintrång, föreslås bli böter ellerfängelse i högst . Gärningen föreslås alltid höra under allmänt åtal.Däremot anser det inte erforderligt att kriminalisera försök ellerförberedelse. Vad sålunda föreslagit hargodtagits av de allra flesta remissinstanserna. Från något håll anser manemellertid att ändring och utplånande av datalagrad information skall bedömassom förfalskningsbrott. Vidare ifrågasätts om inte försök och eventuellt ocksåförberedelse till dataintrång bör kriminaliseras. Enligt några remissinstansers mening bör det övervägas attföra in en straffbestämmelse i som direkt tar sikte på otUlbörligtintegritetsintrång och sålunda kompletterar datalagen. En sådan straffbestämmelsekan enligt JO omfatta det fallet att någon olovligen registrerar och förmedlaruppgifter om enskUds personliga förhållanden och gör det på ett sätt som ledertill skada eller förklenande för den enskilde. För min del anser jag att datalagens bestämmelser omtUlståndstvång m. m. och de därtUl knutna särskUda straffbestämmelserna utgörett tiUräckligt medel för att hindra att någon inrättar eUer för personorienteradeADB-register på ett sätt som medför otillbörligt integritetsintrång. Jag finnerdet sålunda obehövligt, åtminstone till dess att man har fått närmareerfarenheter av datalagens tUlämpning, att vid sidan om datalagen föra in encentral bestämmelse i som kriminaliserar OtUlbörligtintegritetsintrång. Emellertid anser jag liksom attdet behövs straffbestämmelser som helt allmänt skyddar datalagrat material motobehöriga åtgärder, oavsett om åtgärderna medför otillbörligtintegritetsintrång eller ej. Det är sålunda en fråga om skydd för alla slag avdataregister, även sådana som inte innehåUer personinformation. Till detstraffbara området bör höra dels förfarande som innebär att någon olovligenbereder sig tillgång tUl upptagning för ADB, med eller utanbesittningsrubbning, dels fall då någon olovligen ändrar eller utplånar sådanupptagning eller då upptagning olovligen förs in i ett register. Som har påpekat kan vissa avbrottsbalkens nuvarande bestämmelser bli tillämpliga på sådant obehörigtförfarande med datamaterial som har angetts. I sådant fall bör i förstahand dessa bestämmelser tiUämpas. Sålunda bör exempelvis straff ådömas förtillgreppsbrott, i den mån besittningsrubbning har ägt rum. Vidare bör ändringeller utplånande av ADB-upptagning bedömas som förfalskningsbrott, i den månföremålet för åtgärden är att betrakta som urkund. Frågan i vilkenutsträckning upptagning bör anses som urkund ämnar jag återkomma till ispecialmotiveringen. Prop.1973: 33 106 Som har påpekat är detemellertid i viss utsträckning möjUgt att vidta obehörig åtgärd motdataregister utan att förfarandet blir åtkomligt enligt bestämmelserna ibrottsbalken. Det behövs därför en kompletterande straffbestämmelse. Eftersomdet är fråga om förfaranden av ganska skiftande karaktär, kan bestämmelseninte på ett naturligt sätt fogas in i något av kapitel. I ställetbör den enligt min mening tas in i datalagen. Straffbestämmelsen bör i enlighet med OSK:s förslagomfatta de fallen att någon olovligen bereder sig tillgång till upptagning förADB eller olovligen ändrar eller utplånar sådan upptagning. HärtUl bör läggasdet fallet att någon olovligen för in en ny upptagning i ett datasystem. Motden föreslagna brottsbenämningen dataintrång har jag inte något att invända.Jag godtar vidare förslaget till straffskala, dvs. böter eller fängelse , liksom förslaget att gärningen alltid skall höra under allmänt åtal. I de fall då obehörigt förfarande med dataregister fallerunder någon av bestämmelser är även försök och förberedelsestraffbart i viss utsträckning. Att så är fallet är naturligt med hänsyn tillgärningens art och de stora värden det här kan vara fråga om. Enligt min meningbör försök och förberedelse i princip vara kriminaliserat även när det gällersådant förfarande som omfattas av den förordade bestämmelsen omdataintrång i datalagen. Undantag bör dock göras för fall då gärningen, om denhade fullbordats, hade varit att anse som ringa. föreslår alt huvuddelen avdatalagens bestämmelser, bl, a, de som rör tillståndsgivningen ochregisterförarens skyldigheter, skall träda L kraft ,Datainspektionen skall dock enligt förslaget inrättas redan den 1 juli 1973.Under sitt första verksamhetsår skall inspektionen fortsätta kartläggningen avbefintliga dataregister samt utarbeta arbetsrutiner och blanketter m, m. Föratt datainspektionen skall få de befogenheter som krävs föreslår att vissaav datalagens regler, bl, a, sådana som behandlar tillsynen, skall träda ikraft . I fråga om existerandetillståndspliktiga dataregister föreslår att ansökan skall göras före den 1januari 1975, Registren skall därefter få brukas till dess ansökan prövats. Dennarätt att bruka registren övergångsvis bör dock enligt OSK:s mening avse endasten oförändrad användning. Utvidgning i fråga om innehåll, användning ellerutlämnande skall alltså inte få ske utan tillstånd. föreslår slutligen attdatainspektionen före skall få la emot och pröva ansökningar omtillstånd såvitt avser tiden därefter. 1973: 33 107 De övergångsbestämmelser som OSKsålunda föreslagit har i allmänhet godtagits av remissinstanserna. Kritik haremellertid riktats mot de föreslagna bestämmelserna om redan befintiigadataregister. Sålunda anser åtskilliga remissinstanser att det skulle verkastarkt hämmande för rationaliseringsverksamheten, om rätten att övergångsvisbruka befintiiga register skulle avse endast en oförändrad användning. TCOföreslår att ändring i registrens användning skall kunna ske på villkor attändringen anmäls till datainspektionen. Från några håll anser man att tillståndinte alls skall behöva sökas för personregister som redan är inrättade närdatalagen träder i kraft utan att tillståndsprövningen beträffande sådanaregister helt och hållet skall ersättas av ett anmälningsförfarande. För min del har jag inte något atterinra mot att huvuddelen av datalagens bestämmelser, bl. a. de som rörtillståndsprövningen, får gälla fr. o. m. men attdatainspektionen inrättas . Genom att inspektionen på detsättet får god tid på sig att utarbeta arbetsrutiner och blanketter m. m. underlättasövergången till det nya tillståndssystemet. För att övergången skall gå såsmidigt som möjligt finner jag det vidare lämpligt att, som föreslagit,datainspektionen redan före skall få pröva ansökningar omtillstånd som avser tiden därefter. När det i övrigt gällerdatainspektionens arbetsuppgifter före bör dehuvudsakligen avse en genomgång av befintliga dataregister. För detta ändamålbör, som har förslagit, datalagens bestämmelser om tillsyn och om rätt tilltillträde tUl dataanläggningar m, m, sättas i kraft somdatainspektionen inrättas, I enlighet med OSK:s förslag bör inspektionen iprincip inte ha någon rätt att meddela föreskrifter såvitt avser tiden före den1 . Från denna regel bör dock enligt min mening undantag kunna ske, omsärskilda skäl föreligger. Sålunda bör datainspektionen kunna meddelaföreskrifter, om den vid sina undersökningar finner att ett visst dataregisterhar medfört otillbörligt integritetsintrång som ej är obetydligt eller att detföreligger överhängande fara för sådant intrång. Föreskrifterna bör givetvisgå ut på att inskränka personregistrets användning på ett sådant sätt attrisken för integritetsintrång undanröjs. Jag avser att i specialmotiveringennärmare ange vilka slag av föreskrifter som kan bli aktuella. När det gäller personregister somhar inrättats före kan det enligt min mening inte komma i frågaatt, som föreslagits av vissa remissinstanser, registren helt och hållet skulleundantas från tillståndsprövningen och underkastas endast ettanmälningsförfarande. Som påpekats av i har mängd centrala register byggts upp , och det är angelägetatt de blir 1973: 33 108 föremålför en grundlig prövning från integritetsskyddssynpunkt. Även om prövningen avbefintliga register i de flesta faU torde resultera i att tillstånd ges tillfortsatt förande, eventuellt sedan integritetskränkande inslag avlägsnatseller modifierats, är det enligt min mening värdefullt att ha kvar möjlighetenatt helt och hållet förbjuda ett register. Som påpekat är det emellertid omöjligt fördatainspektionen att genomföra en tillståndsprövning av samtligaexisterande dataregister. Det är dessutom nödvändigt att de som för registerfår att anpassa registren till de nya reglerna. Jag biträder därförOSK:s förslag att sådana register som är i bruk vid utgången av skallfå fortsätta att föras . För att så långt möjligtundvika otillbörligt integritetsintrång bör dock denna övergångstid göras såkort som möjligt. Jag finner det lämpligt att i enlighet med OSK:s förslagföreskriva att ansökan om tillstånd skall göras före och attregistren därefter skall få brakas till dess ansökningen slutligt har prövats. Även om datainspektionen ges stora resurser tordedet inte kunna undvikas att prövningen av befintliga register blir tämligentidskrävande. Det kan därför, som åtskilliga remissinstanser påpekat, verkastarkt hämmande för rationaliseringsverksamheten, om rätten att övergångsvisbruka befintliga register skulle avse endast en oförändrad användning. Jaganser därför att OSK:s förslag bör mjukas upp på denna punkt. Enligt minmening tillgodoses intcgritetsskyddsintressena i behövlig utsträckning, omförändringar i befintliga register får vidtas efter anmälan tilldatainspektionen. En sådan anmälan kommer naturligtvis ofta att utgöraanledning för datainspektionen att göra en närmare undersökning av registret.Finner datainspektionen därvid att det föreligger fara för otillbörligtintegritetsintrång, har inspektionen möjlighet att med omedelbar verkanmeddela erforderliga föreskrifter. Det kan också på grand av innehållet i enanmälan finnas anledning att behandla tillståndsansökningen med förtur. Den nuförordade anmälningsskyldigheten bör vara straffsanktionerad. I enlighet med det anförda har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. ändringar i tryckfrihetsförordningen, 2. datalag, 3. lag om ändring i lagen (1937: 249) ominskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar. Prop.1973: 33 109 8.1Förslaget till ändringar i tryckfrihetsförordningen Huvudregeln beträffande tekniska upptagningar hartagits in i 2 kap. 2 § andra stycket. I enlighet med vad jag förordat i denaUmänna motiveringen har regeln getts det innehållet att kapitietsbestämmelser om handling skall tillämpas även på upptagning för ADB eller annanupptagning som kan läsas eller avlyssnas endast med tekniskt hjälpmedel. Dettainnebär att inte bara 2 kap. TF utan även vissa regler som direkt anknyter tUldetta kapitel, t. ex. bestämmelserna om handlingar i 86 § regeringsformen, i 1kap. 1 § TF och i sekretesslagen, kommer att gälla i tillämpliga delarbeträffande tekniska upptagningar. Införsden nu förordade bestämmelsen om tekniska upptagningar kan, som framgår av vadjag har anfört i den allmänna motiveringen, ett flertal paragrafer i 2 kap. TFlämnas helt oförändrade. Jag har tidigare beträffande 1 § anfört att den intebehöver förses med något till-lägg i fråga om tekniska upptagningar, vare sig iförsta eUer andra stycket. Inte heller anser jag det påkallat att, som harföreslagit, i detta sammanhang göra någon ändring i första styckets uppräkningav de grunder enligt vUka offentiighetsprmcipen får inskränkas. Som harframhållits av massmedieutredningen kommer hitaörande frågor att bli föremålför ingående överväganden i samband med den allmänna översynen av TF. övrigt gäller 2 kap. 1 § har föreslagit att andra stycket, utöverhänvisningen till sekretesslagen, skall förses med hänvisning till annansamfäUt stiftad lag enligt vUken tUlgången till allmänna handlingar ellerupptagningar skall kunna inskränkas. Möjligheten att på detta sätt inskränkaoffentlighetsprincipen genom annan lag än sekretesslagen föreslås bliutnyttjad genom den tidigare berörda bestämmelsen i datalagen om förbud attlämna ut uppgift ur ADB-register, om det finns anledning anta att uppgiftenskall användas antingen för ADB inom landet utan tillstånd eller i utlandet.Jag har redan i avsnittet 6,3,5 i den allmänna motiveringen förordat att denföreslagna förbuds-regeln införs. har jag emellertid uttryckt som minuppfattning att såväl denna regel som övriga inskränkningar i offentlighetsprincipenbör tas in i sekretesslagen. Det anförda leder till att 2 kap, 1 § andrastycket TF inte, utöver den nuvarande hänvisningen tUl sekretesslagen, behöverkompletteras med hänvisning tiU annan lag, I fråga om 2 kap, 3 §, som handlar om begreppetmyndighet, finner jag lika Utet som skäl att nu föreslå någon ändring.Däremot har ett tUlägg gjorts i 4 §, Vad beträffar 2 kap, 5 och 6 §§ har jag redan i denallmänna motiveringen antytt att dessa paragrafer bör lämnas oförändrade. Omdet bUr aktuellt att tillämpa dem på tekniska upptagningar, torde en sådan tillämpning kunna ske utan större svårighet. Viss tvekankan naturligtvis uppkomma, när det gäller upptagning som har kommit in tilleller upprättats hos privat företag e. d. och som enligt den tidigare förordaderegeln i 2 kap. 2 § tredje stycket skall anses förvarad hos myndighet. I frågaom sådan upptagning bör 2 kap. 5 § första stycket tillämpas så, attupptagningen anses inkommen till myndighet, så snart någon myndighet ellerbefattningshavare som anges i lagrummet förfogar över upptagningen. Påmotsvarande sätt bör reglerna i 5 § andra stycket om upprättande avförteckning, protokoll etc. ta sikte på den myndighet som verkställerifrågavarande åtgärd och som därvid använder sig av upptagning som finns hosprivat företag e. d. Därvid bör exempelvis bestämmelsen om handlingar somhänför sig tiU visst mål eller ärende tolkas så, att upptagning som hör tillvisst mål eller ärende men som finns i en privat dataanläggning skall ansesupprättad, dvs. allmän, när utskrift av upptagningen har expedierats avmyndigheten eller, om expedition ej äger rum, när målet eller ärendet ärslutbehandlat. För det fall att en myndighet för annan myndighets räkninghar hand om teknisk bearbetning av sådan upptagning som kan anses utgöra protokolle. d., bör reglerna i 2 kap. 5 § andra stycket om protokoll och därmedjämförliga anteckningar tillämpas så, att upptagningen inte är att anse somallmän förrän den myndighet på vilken sådan åtgärd ankommer har justerat ellerannars färdigställt protokollet. Det nu sagda har tillämpning på bl, a,länsstyrelserna, som på datateknisk väg framställer stommar o. d. som är jämförbaramed protokoll. I 2 kap. 7 § har idepartementsförslaget gjorts ett smärre tUlägg i huvudsaklig överensstämmelsemed vad har föreslagit. Vidare har 8 § försetts med vissa särbestämmelserom tUlhandahåUande av teknisk upptagning. Paragrafen har dessutom ändrats iredaktionellt hänseende. Även 9 § har blivit föremål för vissa ändringar. De ändringar som har föreslagit i 2 kap. 10, 11 och 13§§ är enligt min mening obehövliga, om tekniska upptagningar i enlighet med vadjag förordat i det föregående jämställs med handlingar. Detsamma gällerbestämmelserna om hemligstämpllng i 14 §. Dessa bestämmelser kräver emellertiden kommentar. Enligt OSK:s uppfattning bör hemligstämpling av ADB-upptagningske i den formen att en etikett anbringas på det hölje vari upptagningenförvaras. Som har påpekats av DAFA är emellertid detta inte någon lämpUg regel,eftersom höljet normalt tas bort vid databehandling. I stället bör i enlighetmed DAFA:s förslag hemliga upptagningar skyddas mot obehörig åtkomst genom attspanar byggs in i datamaskinen eller i programmen. Dessutom kan det i vissafall vara lämpligt att anbringa hemligstämpel på den handling där bl.