prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — Eftersomskeppsbyggen ej är regislreringsplikliga, måste inskrivningsplikt med avseendepå dem vara beroende av om förvärvaren vill ha bygget registrerat eller ej.Han kan alltså välja all i stället för att söka inskrivning för sitt förvärvanmäla bygget för avregistrering i behörig ordning, förutsatt givetvis atthinder inte möter mot avregistreringen (jfr 17 §). Inskrivningspliktär alltid fuUgjord genom registreringsanmälan. Förslaget tar upp en särskildbestämmelse om det. Andra stycket saknarmotsvarighet i kommittéförslaget. Det innebär, att dödsbo inte träffas avinskrivningsplikt redan vid dödsfallet utan först när det överlåter skeppeteller bygget. Fristen för att fullgöra inskrivningsplikten börjar i dessa falllöpa från överlåtelsen eller, om bouppteckningen då inte skulle ha blivitregistrerad, frän dagen för denna registrering. Att dödsbo harinskrivningsplikt för andra eventuella förvärv än det som dödsfallet medförföljer av första stycket. TUl denna bestämmelse har i departementsförslagetfogats en likaledes ny föreskrift som efter fastighetsrättslig förebild (20kap. 1 § andra stycket JB) ålägger make inskrivningsplikt efter bodelningendast om skeppet eller bygget tillhörde andra maken. Bestämmelsernai tredje stycket går ut från förutsättningen (jfr 3.4.4), att suspensivtvillkorade förvärv inte blir inskrivningspliktiga men välinskrivningsberättigade och att till formen resolutivt villkorade förvärvbehandlas som suspensivt villkorade, ifall de efter sin rätta innebörd börjämstäUas med sådana. Inskrivningsrättkan naturligtvis utövas endast på grundval av registrering. Det föreskrivs i13 § första stycket. Därför kan den bara utövas i skepp, som är svenskt. Svenskredare, som genom ofullbordat förvärv köpt utländskt skepp, kan således intevinna inskrivning i skeppsregistret för sin rätt på grund av förvärvet. Skeppetkan ju registreras först sedan förvärvet fullbordats och skeppet därigenomblivit svenskt. Möjligen kan han vinna sådan inskrivning i det utländska registret.En utlänning, som t. ex. under äganderättsförbehåll förvärvat svenskt skepp,kan på den andra sidan få inskrivning av sin rätt i skeppsregistret. Skeppetförlorar ju inte svensk nationalitet förrän förvärvet fullbordas. 1973: 42 307 Inskrivningför vUlkorat förvärv skall enligt 37 § förenas med anteckning i registret omförvärvsvillkoret. Inskrivningen ersätter ej inskrivningen av fångesmannensrätt, vilken alltså består med den begränsning som följer av den nyainskrivningen. Denna i sin tur kan därför inte befria från skyldighet att sökainskrivning enligt huvudregeln i första stycket, sedan förvärvet fullbordatseller eljest upphört alt vara vUlkorat. När denna slutliga inskrivning sker,skall fångesmannens inskrivning avföras. Departementsförslagetbeaktar, att det villkorade förvärvet måhända inte leder till fullbordat ellereljest slutiigt förvärv utan går åter. Överlålarens ursprungliga, ograveradeinskrivning måste då återsläUas genom att inskrivningen för det viUkorligaförvärvet avförs. Det skaU ske på hans eller förvärvarens ansökan. Jagåterkommer till det vid 34 § första stycket. Fördet fall att förvärvaren d sin tur överlåter sin rätt erinrar jag om 13 § andrastycket andra punkten departementsförslaget. Idenna paragraf (17 § i kommittéförslaget) reglerar departementsförslaget deninskrivningsmässiga behandlingen av reservation av skeppsnamn. Förstastycket anger förutsättningarna för namnreservation och föreskriver att densker genom inskrivning av det eller de namn som reserveras. Andra stycket löserkonkurrens mellan flera samtidiga ansökningar om namnreservation så attregistermyndigheten då skall anställa en skälighetsprövning (jfr bl. Tredje stycket anger när inskrivning skall avföras. Förslaget har i denna delbehandlats utförligt i den aUmänna motiveringen (3.4.7). Dessaparagrafer (1416 §§ i kommittéförslaget) reglerar avregistrering avregistrerat skepp eUer skeppsbygge. Hithörande frågor har behandlats utförligti den aUmänna motiveringen (3.4.6). I 76 § regleras delsavregistreringsgrunderna för både skepp och skeppsbyggen (3.4.6) dels ansvaretför avregistreringsanmälan. Det åligger ägaren att göra sådan anmälan.Anmälningsfristen är liksom fristen för registreringsanmälan en månad ochräknas från det avre-gistreringsgranden inträdde. I huvudsakligöverensstämmelse med kommittéförslaget föreskriver departementsförslagettillika, att om skepp övergått i utländsk hand, förre ägaren är jämte den nyeansvarig för att det anmäls för avregistrering. Det bör inte förbises, att omövergången sker enligt villkorat förvärv, som efter en realitetsbedömning avvillkoret skall anses ofullbordat (3.4.4), någon avregistreringsgrand ej Prop.1973: 42 308 föreligger.I stället har förvärvaren inskrivningsrätt och det oavsett att skeppet kommeratt förlora svensk nationalitet när det slutligt övergår i hans hand. I77 § tar förslaget upp de spärregler mot avregistrermg som motiveras av hänsyntill rättsägarna och till god ordning i registreringsförhållanden. Dessafrågor har behandlats uttömmande i det föregående (3.4.6). Dennaparagraf (18 § i kommittéförslaget) inleder bestämmelserna om rättsverkan avregistrering och inskrivning. De har behandlats uttömmande i den allmännamotiveringen (3.4.8.1). Iförsta stycket föreskrivs att registrering ej innebär bindande ställningstagandetill om den registrerade egendomen är vad registreringen förutsätter, dvs.skepp eller skepp under byggnad. Såväl dess karaktär av fartyg som desskaraktär av skepp eller blivande skepp kan alltså prövas i annan ordning.Förslaget slår i andra stycket efter fastighetsrättslig förebUd (19:16 JB) fastgrundsatsen, att inskrivning ej konstituerar materiell rätt i annan mån än somföljer av bestämmelserna i 1922 §§ om sakrättsskydd och godtrosförvärv på gmndav inskrivning m.m. I tredje stycket föreskrivs att rättsverkan enligt 1922§§, som vunnits genom inskrivning, ej upphör för det fall att skeppet ellerbygget avregistreras. Idessa paragrafer (1921 §§ i kommittéförslaget) regleras sakrättsskydd pågrund av inskrivning (19 §) och godtrosförvärv på grund av inskrivnmg (20 §). I21 § första stycket föreskrivs, att den rättsverkan som förslaget knyter tillansökning om inskrivning upphör ifall ansökningen avslås. Skulle inskrivetförvärv visa sig vara ogUtigt eller ej kunna göras gäUande av förvärvaren,förfaller enligt andra stycket inskrivningens rättsverkan. Dennaparagraf (22 § i kommittéförslaget) innehåller regler om att registrensinnehåll får processuell verkan. Densom enligt registret framstår som ägare tUl skepp eller skeppsbygge skallenligt förslagets första stycke vara legitimerad att svara för detsamma i målom bättre rätt därtill. Detta gäller såväl vanlig klandertalan som talan omföreträde vid dubbdföryttring, även om den inskrivne ägaren före rättegångenöverlåtit egendomen tiU annan. Legitimationen bryts i sistnämnda fall, om denandre före rättegången sö- 1973: 42 309 kerinskrivning för sitt förvärv (jfr de föreslagna bestämmelserna i 281 § andrastycket om inteckningslegitimation). Legitimationen blir inle beroende avtredje mans goda tro med avseende på vem sora är rätt ägare. Liksom ifastighetsrätten blir följden av inskrivningens legitimerande verkan attdomens rättskraft kommer att omfatta även överlåtelse, som skett förerättegången utan att inskrivning sökts för det förvärvet. Därför ger förslagetsådan förvärvare samma ställning i rättegången som han skulle ha haft omförvärvet ägt rum under denna. Han kan alltså på de förutsättningar RB angerinträda sora part eller intervenient i rättegången. Pä motsvarande sättregleras i andra stycket legitimationen att som ägare företräda skeppet ellerbygget i mål om betalning ur detta för fordran som är förenad med sjöpanträtteller panträtt på gmnd av inteckning eller retentionsrätt. Om tvist rörandeäganderätt är antecknad i registret, skall emellertid i stället den kunna sökassom innehar skeppet eller bygget med äganderättsanspråk. Att borgenär som harsjöpanträtt för sin fordran även kan vända sig mot befälhavaren, framgår av258 § sjölagsförslaget. Dennaparagraf (23 § i kommittéförslaget) tar upp de bestämmelser om skepps- ochskeppsbyggnadsregislrens publicitetsverkan som jag har behandlat i den aUmännamotiveringen (3.4.8,4). Bestämmelserna föratsätter, att registermyndigheten fårinformation om vissa förhållanden, bl. a. om äganderättstvist vid domstol.Detta får tillgodoses genom tillämpningsföreskrifter. Dennaparagraf (24 § i kommittéförslaget) innehåller bestämmelser om lagkonflikter,som såvitt gäller skeppsbyggen beror av art. 9 i skeppsbyggnadskonventionen.För konsekvensens skull har bestämmelserna gjorts pä motsvarande sätttillämpliga för fartyg. Att skUja mellan skepp och båt är meningslöst här,eftersom bestämmelserna inte gäller svenska fartyg. När det gäller fråganvilket lands lag som reglerar sakrätt lill fartyg under byggnad kan det varatveksamt om ett allmänt erkänt statut finns. I första hand torde valet ståmellan lagen på den ort där egendomen finns, den s. k. lex rei sitae, ochregisterlandets lag. Dessa båda statuter sammanfaller sora regel i fråga om skeppsbyggen.Registrering av byggen som utförs i annat land än registerlandet förekommerdock på vissa håll utomlands. Men bygget kan efter sjösättning uppträda somfartyg och genom förflyttning från byggnadslandets område t, ex, för provtureller kanske för att fullbordas i annat land ändra dessa föratsättningar.Reglerna om färdiga fartyg kan då helt eller delvi» 1973: 42 310 I fråga om fartyg anses vanligen registerlandets (dvs. som regelflagglandets) lag vara allmänt sakrättsstatut. Enligtskeppsbyggnadskonventionen art. 6 skall rättsverkan av inskrivning bedömasenligt byggnadslandets lag och enligt art. 9 skall äganderätt till bygge sominskrivits i fördragsslutande stat erkännas i övriga konventionsstater med denföreträdesrätt äganderätten har enligt den statens lag. För tiden föresjösättningen kommer detta för vår del alt innebära tillämpning av lex reisitae och registerlandets lag, eftersom konventionen föreskriver att byggeendast får registreras i den stat där det utförs. Efter sjösättningen är regelnockså förenlig med vad som i allmänhet gäller i fråga om färdiga fartyg.Förslaget innebär en för fartyg och byggen gemensam huvudregel iöverensstämmelse med skeppsbyggnadskonventionens krav. Dennaparagraf inleder bestämmelserna om registrerings- och inskrivningsförfarandet. Första stycket har vissmotsvarighet i 25 § första stycket i kommittéförslaget och fastighetsrällsligförebild i 19 kap. 1 § andra stycket JB. Här definieras det grundläggandebegreppet registerärende. Sålunda innebär bestämmelsen, att registerärenden ärärenden om registrering och avregistrering av skepp och skeppsbyggen, ominskrivning av äganderätt till skepp eller skeppsbyggen, om inteckning i sådanegendom, om inskrivning av skeppsnamn samt ora annan införing i skepps- ellerskeppsbyggnadsregistret, sora sker enligt lag eller annan författning. Med"annan införing" avses bl. a. anteckning som skall göras iskepps-dier skeppsbyggnadsregistret på grund av föreskrift i SjöL eller annorstädes. Attett ärende är att anse som registerärende medför, att det till skillnad frånärenden om båtregistrering, om utfärdande av nationalitetshandling och andraslag av ärenden som kommer att handläggas av registermyndigheten skall tasupp på inskrivningsdag enligt andra stycket i denna paragraf och, som jagredan angivit (3.3.2 och 3.4.9), handläggas i en judiciellt präglad ordning. Andrastycket, som saknar motsvarighet i kommittéförslaget, innehåller dengrundläggande bestämmelsen om inskrivningsdagar. Den fastighetsrättsligaförebilden finns i 19: 5 JB. I vårt land ärhandläggningen av faslighelsrättsliga inskrivningsärenden sedan gammaltintermiltent, dvs. knuten till bestämda sessioner, efter 1932 årsinskrivningsreform kallade inskrivningsdagar. Detta system har bevarats i JBoch tillämpas f. n. också vid handläggningen av ärenden om inteckning ifartyg. Utmärkande för detta system är att såväl ansökan som beslut alltidhänförs till viss inskrivningsdag och att inskrivningsdagarna därför äravgörande för inträdet 1973: 42 311 avde med inskrivning förenade rättsverkningarna. I många andra länder förekommerdäremot permanent handläggning, vilket innebär att ansökan kan göras och beslutfattas vilken arbetsdag som helst, varvid rättsverkningarnas inträde tordefölja det faktiska händelseförloppet. Deparlementsförslagetinför, som redan angivils (3.4.9), en ordning med intermiltent handläggning avregisterärenden genom att varje arbetsdag intill utgörinskrivningsdag. Jag viU betona nödvändigheten av att skepp och skeppsbyggenmellan befinner sig i ett statiskt rättsläge i alla deavseenden där materiell rättsverkan knutits till inskrivning. Det är särskiltviktigt alt detla gäller inleckningsbdastning och äganderättsförhållanden. Densom vill inlåta sig på en rättshandling rörande visst skepp eller bygge kan dåtrygga sig mot överraskningar, om han före rättshandlingen skaffar upplysningom vad som förekommit intiU den senaste inskrivningsdagens slut. Enförutsällning för att registerärenden skall kunna handläggas varje arbetsdag äratt registermyndigheten ges sådan kapacitet att handläggningen kan ske snabbtoch säkert. Jag har varit inne pä detta i det föregående. En smidig och enkelregistreringsteknik samt goda personella och materieUa resurser blirnödvändiga. Jag kommer i ett annat sammanhang alt söka tUlgodose dessa krav ochbehov i anslagsäskanden och förslag till administrativa föreskrifter. Tredjestycket i denna paragraf innehåller i första punkten en bestämmelse som görtvistemålsreglerna subsidiärt tillämpliga i registerärenden. Jag har berörtdenna fråga i den allmänna motiveringen (3,4,9), I andra punkten, som med enmindre justering motsvarar 2 § tredje stycket i kommittéförslaget, ges enallmän hänvisning till till-lämpningsföreskrifler, avsedda att meddelas avKungl. De fastighetsrätlsliga förebilderna rinns i 19 kap. 3 § andrastycket resp. 23 § JB. Förstaoch andra styckena i denna paragraf (närmast 25 § tredje stycket och 26 §tredje stycket i kommittéförslaget) har förebild i 19: 6 och 7 JB ochinnehåller grandläggande föreskrifter om dagbokföring och aktbildning m, m. iregisterärenden. Detaljreglering av dessa frågor får ske genomtillämpningsföreskrifter. Tredjestycket (närmast 27 § tredje stycket i kommittéförslaget) har sinfastighelsrältsliga förebUd i 19: 4 JB, och innehåller alltså bestämmelser omföreläggande och utdömande av vite. Jag har berört dem i den allmännamotiveringen (3.4.9) men skall här uppehålla mig ytterligare något vid denyheter som departementsförslaget innebär. Iett modernt registrerings- och inskrivningsförfarande kan vite inle undvarassom tvångsmedel. Departementsförslaget innehåller, i huvud- 1973: 42 312 sakligöverensstämmelse med kommittéförslaget, flera bestämmelser om vite iregisterärenden. Vissa allmänna bestämmelser om vite i rättegång meddelas i 9:8 RB. Dessa bör gälla även i fråga om vite sora förelagts avregistermyndigheten. Men i likhet med vad som gäller enligt JB bör avvikelsegöras på en punkt, nämligen beträffande föreskriften om maximum för vitesbelopp. Enligt RB får vite ej sättas högre än till eller, då frågaär om nytt föreläggande sedan vite utdömts, . Med tanke på de ytterstbetydande förmögenhetsvärden som kan stå på spel i förevarande sammanhangskulle en beloppsbegränsning stundom kunna äventyra syftet med ettvitesföreläggande. Departementsförslaget tar därför upp bestämmelse om att vitefår bestämmas till högre belopp än som annars gäller. Kommittéförslaget haringen direkt motsvarighet därlUl. Men enligt det förslaget skulle allmännaförvaltningsrättsliga regler ha haft subsidiär tillämpning i registrerings- ochinskrivningsärenden och någon allmän förvaltningsrättslig regel, som begränsarvites bdopp, finns inte. Enligtolika bestämmelser i departementsförslaget föreläggs vite avregistermyndigheten. Som jag har angett i den allmänna motiveringen (3.4.9)innebär förslaget dessutom, att registermyndigheten också skall döma ut vitet.Denna lösning har bl. a. fördelen att främja snabb handläggning avregisterärenden. I detta sammanhang vill jag nämna att jag ämnar ta upp förslagom att genom tillämpningsföreskrifter förbehålla registermyndighetensinskrivningsdomare handläggningen av sädana frågor i den mån de är avinvecklad beskaffenhet. Myndigheten bör självmant se till att meddeladeföriägganden också iakttas. Frågan om vites utdömande skall därför tas upp utanatt yrkande därom framställts. Den i 25 § tredje stycket departementsförslagetupptagna hänvisningen till RB medför enligt min mening ej att vite skulle kunnaföreläggas i andra fall än dem som särskUt anges i lagen. Dennaparagraf (26 § första och andra styckena i kommittéförslaget) har delvis sinfastighetsrättsliga förebild i 19:12 JB. Förstastycket innehåller i sitt första led en uttömmande uppräkning av de beslut iregisterärenden som skall föras in i skepps- och skeppsbyggnadsregistren.Först och främst måste uppenbarligen aUa slutliga beslut föras in i registren.Slutliga beslut är beslut varigenom anmälan eller ansökan bifalles, avslåseller förklaras förfallen. Men också vissa förberedande beslut bör föras in iregistren. Med hänsyn till de rättsverkningar som är knutna till anmälan omregistrering och ansökan om inskrivning måste sålunda viss införing ske iregistret den inskrivningsdag en anmälan eller ansökan första gångenbehandlas, även om beslutet endast innebär uppskov. Däremot finns det ingenanledning att i registret föra in förberedande beslut, som inte kan medföranågon 1973: 42 313 rättsverkan.Sådana beslut tas upp i dagboken eller akten enligt 26 § andra stycket. Normaltkommer införingen att utgöra hela beslutet i ärendet. Ty i fråga om beslut, sominnebär bifall, behöver skälen överhuvudtaget inte redovisas. Men skälen förbeslutet skall redovisas i dagboken eller akten, om beslutet innebär attanmälan eller ansökan ej bifalles. Detta har fått komma till uttryck i andraledet av förevarande stycke. Andra stycket reglerar denprincipiellt viktiga frågan om registrens vitsord i förhållande till dehandlingar som ligger tUl gmnd för införing och till vad som i övrigtförekommit i ärendet. föreslagit och i likhet med vad somgäller inom det fastighetsrätlsliga inskrivningsväsendet bör registren ha ettsjälvständigt vitsord. Införing i register skall alltså utgöra den enda formvari det av registermyndigheten fattade beslutet framträder utåt. I enlighethärmed föreskrivs i detta stycke, att sådant beslut i registerärende som enligtförsta stycket skall föras in i register meddelas genom sådan införing ochskall anses ha det innehåU som framgår av registret. Jagvill här också erinra om att departementsförslaget i 39 § tar upp bestämmelserom rättelse av införing. Dennaparagraf (27 § första stycket i kommittéförslaget) innehåller bestämmelser omskyldighet för registermyndigheten att lämna underrättelser angående vissabeslut. Den fastighetsrättsliga förebilden finns i 19:13 JB. Ilikhet med vad som gäller inom fastighetsrätten bör huvudregeln vara attsökanden får skaffa sig kännedom om beslut i registerärende genom att lösaexpedition i ärendet. Men för att förebygga alt han försitter besvärstiden börregistermyndigheten vara skyldig att särskilt underrätta honom då beslut gåtthonom emot. Så är inte bara fallet när anmälan eller ansökan avslagits ellerförklarats förfallen utan också när uppskov beslutats. De skäl som sålundaföranleder skyldighet att underrätta sökanden talar också för att annan som hörtsi ärendet bör underrättas om beslut som gått honom emot. Beträffande en särskildgmpp av beslut, nämligen dem varigenom äganderätt skrivs in, har jag som jagangett i den allmänna motiveringen (3.4,8.3) funnit det påkallat att åläggaregistermyndigheten en mer vittgående underrättelseplikt gentemot annan änsökanden. Den förat inskrivne ägaren bör sålunda alltid underrättas om sådantbeslut för att skyddas mot rättsförlust främst till följd av bestämmelserna omgodtrosförvärv. Genom en sådan ordning ges denne tillfälle att besvärsvägen fåundanröjt beslut, varigenom någon som inte är rätt ägare skrivits in, t. ex. pågrand av förfalskad åtkomsthandling. Underrättelsenbör aUlid innehålla själva beslutet sådant det framgår 1973: 42 314 avregistret jämte besvärshänvisning. Har skälen för beslutet antecknats idagboken eller akten, bör också de tas med i underrättelsen. Om sökandenanlitat ombud, bör underrättelse sändas till ombudet i stället för tillsökanden enligt de regler som gäller beträffande ombud i rättegång. Förenasuppskovsbeslut med särskilt föreläggande som genast tillställs sökanden, kandet vara lämpligt alt underrättelsen om själva beslutet biläggs föreläggandet.Är detta avfattat så att det rymmer beslutet jämte fullföljdshänvisning, bördet vara tillräckligt att sökanden tillställs föreläggandet. Bestämmelserom det sätt på vilket underrättelse skall ske meddelas lämpligen i form avtiUämpningsföreskrifter. Dennaparagraf (27 § andra stycket i kommittéförslaget) reglerar besvärsförfarandet iregisterärenden. Den fastighetsrätlsliga förebilden finns i 19: 14 JB.Bestämmelserna avviker från kommittéförslaget i fråga om utgångspunkten förbesvärstiden. Det beror på departementsförslagets system medinskrivningsdagar. Dessutom utpekar deparlementsförslaget inte hovrättsom andra instans (jfr 3.4.9). Enligtförsta stycket förs talan mot beslut i registerärende genom besvär ihovrätten, varvid besvärsinlagan inges till registermyndigheten. Underremissbehandlingen har förordals att besvärsliden räknas från den dag sökandeneller annan fick del av beslutet. Enligt min niening tillgodoses emellertidrättssäkerheten på tiUfredsställande sätt genom den förhållandevis långabesvärstid, från den inskrivningsdag beslutet hänför sig till, somföreskrivs i andra stycket. Även adressater utomlands bör därander kunna nåsutan att deras rådrum blir oskäligt kort. Jag räknar inte med att besvärstidenslängd skaU behöva medföra några väsentliga olägenheter. I likhet med vad somanses gälla inom fastighetsrätten bör näraligen ett inte lagakraftvunnet beslutora registrering eller inskrivning ha verkan intill dess beslutet blivit undanröjteller åtminstone till dess besvär anförts. gäller endast i fråga om slutiigt beslut. Beträffande andra besluttorde allmänna bestämmelser om besvärstid bli tillämpliga i den män sädanabeslut får överklagas särskilt. Jag erinrar om 52: 1 RB. att talan mot beslut i registerärende förs i hovrätten följerenligt 21 § RP att RBs bestämmelser om fullföljd av talan till hovrätt ochhögsta domstolen samt om rättegången där skall ha motsvarande tillämpning. Itredje stycket har tagils upp bestämmelser rörande vissa anteckningar somskall göras i skepps- eller skeppsbyggnadsregistret med anledning av besväröver beslut i registerärende. Registeranteckning skall göras om besvär överalla beslut som förts in i skepps- eller skepps- 1973: 42 315 byggnadsregistret.En sådan anteckning har inle någon rältsbildande betydelse utan är enbart enupplysning till tredje man. Anteckning om slutligt beslut med anledning avbesvären skall ej göras förrän beslutet vunnit laga kraft. Av bestämmelserna i52: 13 och 56: 13 RB följer, att högre rätt skall sända avskrift av sitt besluttUl registermyndigheten, så snart beslutet vunnit laga kraft. Om innehållet isådant beslut bör registeranteckning göras den inskrivningsdag då beslutetkommer in till registermyndigheten. Paragrafen(28 och 31 §§ i kommittéförslaget) slår i första stycket fast, att anmälaneller ansökan i registerärende skall vara skriftlig. I andra stycket gesregistermyndigheten befogenhet alt förelägga vite för fullgörande avregistrerings-, avregistrerings- och inskrivningsplikt samt att självmant vidtaåtgärder för avregistrering när avregistreringsgrand inträtt för skepp ellerbygge enligt 16 §. Bestämmelsen har förebild i 20: 3 JB. Jag har behandlat deni den allmänna motiveringen (3.4.6).