prop · FW03177 · 1973-12-31 00:00:00 — Isin promemoria (Ds Fi 1971: 10) anger förhandlingsutredningen sm principieUainställning till frågan om avtalsförbud så, att de offentiigt anställda ochderas personalorganisationer bör få påverka sina anställnings- eller arbetsvillkorgenom avtal, bara man inte därigenom inkräktar på det allmännas rätt attbestämma om den offentliga verksamheten eller hur den skall utövas. Medutgångspunkt i detta principiella synsätt har utredningen undersökt vilkafrågor i tjänstemannalagstiftningen som eventuellt kan göras avtalslUlåtna.Undersökningen i promemorian har begränsats till frågor som f, n, är avtalsförbjudnaenligt momenten a och b i 3 § andra stycket StjL och motsvarande bestämmelser iKtjL, Utredningenanser att frågor om inrättande eller indragning av tjänst ellertjänsteorganisationens utformning i övrigt (3 § andra stycket a StjL, 2 § andrastycket a KtjL) angår den offentliga verksamheten på ett sådant sätl att avtalinte bör få träffas därom. Idenna del föreslås alltså inte någon ändring. 3.3 Myndighetsarbetsuppgifter, ledningen och fördelningen av arbetet inom myndigheten arbetsuppgifter (3 § andra stycket b StjL, jfr 2 § andra stycket b KtjL)finner utredningen tämligen entydigt. Ominnebörden av uttrycket ledningen och fördelningen av arbetet inom myndighetenanför utredningen bl, a, följande. Påden privata arbetsmarknaden har arbetsgivarna så gott som genomgående hävdatsin rätt att utöva arbets- och driftledningen. AD har också förklarat att det ivårt land är en allmän rättsgrundsats alt arbetsgivaren har rätt alt leda ochfördela arbetet, alt ensam ulan inblandning från arbetarsidan handhaaffärsledningen och att leda företaget och bestämma om organisation ochverksamhetsformer. satskan inskränkas avtalsvägen, men den består om arbetsgivaren inte avstår frånden. De offentligamyndigheternas arbetsuppgifter anges mer eller mindre detaljerat iinstruktioner eller andra författningar. I vissa fall framgår del avarbetsuppgifternas bestämning både hur arbetet skall organiseras och när ochvar det skall fullgöras. Men det finns också verksamheter som statsmakternainte närmare har reglerat. I dessa fall kan verksledningen och till följd avdelegering även arbetsledningen på lägre nivå styra arbetsuppgifterna ochdärmed även verksamheten. har utvecklingen gått i riktning motbetydligt större frihet för myndigheterna alt själva utforma sin verksamhet.Myndigheternas arbete präglas inte längre i samma grad av all myndighetenendast har att leda och fördela detta arbete. Utredningen finner det uppenbartalt beslutanderätten här inte får begränsas genom avtal. Av det sagda följerenligt utredningen alt utformningen av myndighetens verksamhet bestäms dels avde arbetsuppgifter som myndigheten har liUddats, dels genom de beslut somverksledning och arbetsledning på lägre beslutsnivå träffar i fråga om arbetetoch dess utförande. Om man ger uttrycken "myndighelsarbetsuppgifter" och "ledningen av arbetet inom myndigheten" deninnebörd och det inbördes samband som har sagts, hur skall man då se på detsenare ledet av uttrycket, nämligen "fördelningen av arbetet inommyndigheten"? Fördelningen innefattar uppenbarligen alltid etl störreeller mindre mått av arbetsledning, framhåller utredningen. Till grund förarbetets fördelning ligger nämligen oftast överväganden med tanke påorganisation och effektivitet. Med angivna bakgmnd anser utredningen attuttrycken "myndighets arbetsuppgifter" och "ledningen ochfördelningen av arbetet inom myndigheten" lämpligen bör ersättas meduttrycket "myndighets verksamhet och hur denna skall bedrivas". Defrågor som läcks av detta uttryck skulle således inte kunna bli föremål föravtal. Som utredningen har konstaterat, får avtal inte träffas somändrar en myndighets av statsmakterna bestämda verksamhet. Utformas emellertidlagtexten på angivet sätt, innebär det enligt utredningen att det i ochför sig inte finns något hinder mot att avtal träffas om arbetets ledning ochfördelning. Om avtal i det enskilda fallet får träffas beror av de föreliggandeomständigheterna. Utredningenkommenterar särskilt den ändring i StjL och KtjL, varigenom allmänna frågor omarbetstidens förläggning har gjorts avlalsbara. 1970' 164 (s. 18)uttalades som jag redan har nämnt att avtal inte får träffas om denutläggning av fastställda arbetsuppgifter som sker genom upprättande avtjänstgöringslistor e. d. Med den av utredningen ifrågasatta lagändringenskulle avtal däremot enligt utredningens bedömande få träffas om denfördelning som sker i tjänstgöringslista av den arbetstid som myndighetenfinner vara erforderlig för verksamhetens bedrivande. 3.4Rätt till annan ledighet än semester Ifråga om offentiig tjänstemans rätt tUl annan ledighet än semester (3 § andrastycket b StjL, 2 § andra stycket b KtjL) anför utredningen i huvudsakföljande. Fråganom de offentliga tjänstemännens förmåner under tjänstledighet regleras iallmänhet genom avtal. Fråganom och för hur ledighet skall beviljas prövas av arbetsgivaren.Utredningen finner det inte nödvändigt att frågan i sin helhet är avtalsförbjuden.Avtal bör emellertid lika litet som andra avtal få angå myndighetensverksamhet, Slopas det nuvarande avlalsförbudet, kan frågan i och för sigregleras i någon senare paragraf i lagen. Å andra sidan synes det intenödvändigt alt frågan alls lagregleras, framhåller utredningen. Man kan tabort avlalsförbudet i lagarna och nöja sig med en motivskrivning av innebördatt man i avtal inte får inskränka det allmännas beslutanderätt i fråga ommyndighets eller inrättnings verksamhet. Utredningen stannar för sistnämndaalternativ och anser det alltså tillräckligt att frågan belyses i motiven ändrad lagslift- 4 Remissyttrandena 4.1 Principiella synpunkter Flertaletremissinstanser instämmer i utredningens principuttalande eller lämnar detta ihuvudsak utan erinran. Bland dessa instanser märks ,fortifikationsförvaltningen, sjukhuset, postverket, , ,, domänverket. Personalorganisationernavill gå längre än utredningen. LO ifrågasätter sålunda om inte utredningenvarit alltför återhållsam när del gällt att utvidga det avtalsbara området. Etltraditionellt synsätt har enligt LO alltför mycket fått stå i vägen för en fömtsättningslösbedömning av hur långt ett medinflytande kan beredas arbetslagarparten utan attdelta inkräktar på de samhäUdigt demokratiska beslutsfunktionerna och denoffentliga verksamhetens speciella krav. Förslaget får dock anses vara etl stegi rätt riktning, även om den nya gränsdragningen mellan det avtalsbara och det avtalsförbjudnaområdet förefaller något vag. SF understryker de anställdas berättigade kravpå medinflytande samt statsmakternas anlagbara behov av att i beslut ommyndighets arbetsuppgifter beakta de anställdas uppfattning, kunnande och rätttill inflytande. Den begränsning som automatiskt följer av att statsmakternaoch myndighetema har rätten att besluta om myndigheternas arbetsuppgiftermåste enligt SF anses ge en tillräcklig avgränsning av det avtalsförbjudnaområ- det,I bl, a, organisationsfrågor bör en obligatorisk överläggningsrätt införas. SRanser att i princip inga frågor skall vara undantagna från av-lalsbarhet. SACOförutsätter att utredningen verkligen åsyftar en reell utvidgning av detavtalsbara området. En sådan förändring bör betyda att avtal skall få träffasså länge detta inte utgör ett absolut hinder för alt myndighet skaU kunnafullgöra sin verksamhet. Med absolut hinder menar att verksamheten bliromöjlig att fullgöra. TCO-S, som anser att även de offentligt anställdas rätt lillöverläggningar i avtalsförbjudna frågor bör regleras i delta sammanhang,förutsätter att personalorganisationerna får medverka vid utfärdandet averforderliga anvisningar och tillämpningsföreskrifter. hävdar alt utredningen borde ha prövat möjlighetenatt ersätta KtjL med de arbetsrättsliga villkor som gäller på den privataarbetsmarknaden. anser, att de stats-och förvaltningsrältsligaintressen som kan behöva skyddas för obehörig påverkan i princip bör kunnabeaktas och respekteras lika väl genom uttryckliga förbehåll i avtal som genomi lag fastställda inskränkningar. Förslaget får emellertid ses som en viktigdellösning och ett mycket betydelsefuUt steg på vägen mot en mer fullständigoch aUmän lösning av avtalsrättens formella utformning och materiella innehåll,menar förbundet. Någrainstanser motsätter sig principiellt tanken att utvidga det avtalsbaraområdet, nämligen ÖB, och . Avde remissinstanser som särskilt har uttalat sig om förslaget, såvitt rörinrättande eller indragning av tjänst eller tjänsteorganisationens utformningi övrigt, har det övervägande antalet godtagit utredningens inställning. Hithör , som säger att bibehållande av här aktuella lagmm ioförändrad lydelse är en nödvändig förutsättning för den offentligaverksamhetens bedrivande på ett ekonomiskt och effektivt sätt. SAV fömtsätteratt lagreglerna förbjuder inte bara avtal som direkt reglerar där angivnafrågor utan också avtal som indirekt skulle hindra arbetsgivaren att bestämmai dessa frågor. Till dem som delar utredningens mening hör också ,, , , , domänverket, förenadefabriksverken och de båda kommunförbunden. FrånpersonalorganisationshåU framförs krav på ökat medinflytande även när detgäller organisationsfrågor o, d. När det gäller antagande, tiUsättning,uppsägning etc. av de anställda, anser SF att full medbestämmanderätt skallgenomföras. TCO-S förklarar sig inte kunna godtaga utredningens uttalande attfrågan om det statliga tjänstebegreppet angår den offentliga verksamheten påett sådant sätt, att avtal därom inte bör få träffas. Anställningsformen t. ex. är enligt ämne som inte inkräktar på statens eller kommunernas rätt alt bestämma omden offentliga verksamheten eller hur den skall utövas. 4.3 Myndighets arbetsuppgifter, ledningen och fördelningenav arbetet inom myndigheten Allmänt torde kunna sägas att grundtanken iändringsförslaget i fråga om myndighets arbetsuppgifter samt ledningen ochfördelningen av myndighetens arbete har mottagits positivt, som manpå skilda håll har diskuterat lagtextens utformning och efterlystpreciseringar. Från affärsverkshåll framhålls bl. a. att en vidgadförhandlingsrätt kan leda lill försämrade konkurrensförhållanden. Någramyndigheter avstyrker förslaget, medan ett par andra anser att tillräckligtunderlag saknas för ett ställningstagande. En del speciella problem har ocksåberörts. Till de positiva instanserna hör ,, sjukhuset, statens vägverk, SAV, UKÄ,, domänverket, förenade fabriksverken, SF och . SA V har sålunda ingen erinran mot den föreslagnagränsdragningen mellan avtalsbara och icke avlalsbara frågor. Men SAV förutsätteratt lagtexten på vissa punkter skall tolkas på sätt som verket anger. a. från att avtal inte skall få träffas om vilka dagar myndigheten skallbedriva sin verksamhet, vUka tider verksamheten skall pågå, vilkaarbetsuppgifter som skall utföras av viss tjänsteman, osv. Om denna tolkninginte stämmer överens med den av förhandlingsutredningen avsedda innebörden,anser SAV det värdefullt om detta kunde komma till uttryck i propositionen. AD:s ordförande, som ingående uppehåUer sig vid frågan omvad som egentligen bör inläggas i det av utredningen valda uttrycket "myndighetsverksamhet och hur denna skall bedrivas", tvekar om det lämpliga i altgenomföra lagändringen utan en föregående kartläggning av förslagets praktiskakonsekvenser och en mera konkret redovisning härav i lagens förarbeten. Dennatvekan förstärks ytterligare av att utredningens promemoria inte innehållernågra överväganden om det rättsläge som skulle uppstå om vissa men inte allafrågor om ledning och fördelning av arbetet lämnades fria för avtal. Möjligenfår det uppfattas som en utgångspunkt för utredningen att det avtalsförbjudnaområdet skulle mera konsekvent begränsas tUl frågor som är av betydelse förmyndigheternas möjligheter att genomföra sina uppgifter, medan i varje fallfrågor som kunde påstås vara neutrala från dessa synpunkter skulle kunna bUavtalsbara. Även med en sådan uttolkning står det emellertid enligt AD:sordförande klart att bristen på konkretion i promemorian lämnar den i beråd somskall avgöra om en viss fråga blivit avtalsbar efter lagändringen. Detförefaller som om den offentlige arbetsgivaren isnart sagt varje tvist om avtalsbarheten skulle kunna påslå att tvistefråganuppvisar åtmmslone någon eller några aspekter som har att göra med myndighetensmöjligheter att fullgöra sin verksamhet på avsett sätt. 1 sammanhangetframhåller AD:s ordförande att AD är skyldig att ex offido pröva om en omtvistad bestämmelse i kollektivavtal på det offentiiga området rör ett avtalsbart ämne. Varje ovisshet på denna punkt ökar uppenbarligen risken för all AD nödgas förklara ett avtal ogiltigt i omtvistat hänseende trots alt parterna anser avtalet bindande, påpekar han. EnligtSJ synes del ovedersägligt att ledningen och fördelningen av arbetet utgör ett väsentiigtled i myndighetens verksamhet. Ansvaret torde inte kunna avlyftas genomhänvisning till överenskommelse med personalorganisationerna. Myndighetensuppfattning måste enligt SJ förutsättas bli bestämmande vid förhandling somförs i dessa frågor. Den föreslagna ändringen torde inte ge något ökat spelramför myndigheten alt låta ställningstagandena bli beroende av andra faktorer ände som beaktas också enligt nuvarande ordning. Upphöjer man de nuvarande överläggningarnamellan myndigheterna och organisationerna lill förhandlingsfrågor, blirdessutom följden i många fall alt förhandlingen kommer att föras av SAV.Därigenom beskärs myndighetens möjlighet att påverka slutresultatet, menar SJ. I fråga om den föreslagnalagtextens utformning m. m. menar generaltuUstyrelsen att den föreslagnaformuleringen ger ett bättre uttryck för nu rådande faktiska förhållanden.Styrelsen kan dock inte finna alt förslaget innebär någon reell ändring av dennuvarande gränsdragningen mellan avtalsbara och icke avlalsbara frågor. Enligtstyrelsens mening torde den föreslagna formuleringen i stort sett täcka äveninnebörden av den nuvarande lagtexten. Formellt öppnas kanske en viss möjlighetall träffa avtal om arbetets ledning och fördelning, men med den föreslagnagenerella skrivningen torde i praktiken frågor därom alltjämt falla utanför detavlalsbara området. Detta finner styrelsen naturligt, eftersom myndighetenalltjämt skall svara självständigt för sin verksamhet. Bland organisationernafinner SR att den föreslagna utvidgningen av det avtalsbara området ärutomordentligt begränsad, eftersom avtalet inte får inkräkta på myndigheternasrätt att bestämma om verksamheten och hur denna skall bedrivas. Nyheten tordei allt väsentiigt endast komma att gälla ledningen och fördelningen av arbetetpå ganska låg nivå. Med de erfarenheter som har erhållits om arbetsgivarensbenägenhet att tolka oklara skrivningar negativt för de anställda är SR myckettveksamt till den föreslagna formuleringen. En fördel med förslaget kan enligtSR vara alt myndigheterna inte behöver vara rädda för att avtala om frågor, sombörjar snudda vid ledningen och fördelningen av arbetet i sådana fall därarbetsgivarparten och arbets- 2 Riksdagen1973.1 saml. tagarpartenär överens om lösningen. anser att det av utredningens förslag kanförefalla som om någon verklig förändring inte har varit åsyftad. Skallreformen ha något reellt innehåU, måste den innebära att inskränkningaråtminstone i viss mån sker i arbetsgivarens nu ensidiga bestämmanderätt överhur myndighels verksahihet skall bedrivas. menar att det är mera adekvatatt förbjuda avtal som omöjliggör verksamhetens bedrivande än avtal om hurmyndighetens verksamhet skall bedrivas. TCO-S konstaterar att förslaget innebären utvidgning av del avlalsbara området samt att man försökt att åstadkomma enklarare gränsdragning. Den gräns som eftersträvas har emellertid, även om denflyttats i en för de anställda positiv riktning, enligt TCO-S knappast blivitklarare. I fråga om SF hänvisas till vad som har anförts i avsnittet 4.1. Ingen avpersonalorganisationerna ställer sig sålunda avvisande till förslaget.Genomgående vill organisationerna ha besked om att en vidgad avtalsbarhet verkUgenåsyftas. Exempelvis SF understryker vikten av att det i en blivande propositionklart sägs ut att det inte skall föreligga något hinder mot avtal om arbetetsledning och fördelning, såvitt det inte berör myndigheternas arbetsuppgifter. Åtskilligaremissinstanser pekar på riskerna för uppkommande till-lämpningssvårigheter.Kriminalvårdsstyrelsen finner sålunda att den föreslagna bestämningen av det avtalsförbjudnaområdet lätt kan föranleda tvekan om en konkret fråga inkräktar på dettaområde eller inte. Visserligen ger utredningens överfäganden och det anfördaexemplet en viss ledning. Svårigheter kan enligt styrelsens mening ändå uppstå,när det gäller alt avgöra vad som berör myndighets av statsmaktema bestämdaverksamhet eller myndighets kompetens att besluta hur verksamheten skallbedrivas. Försvarets civilförvaltning anser också att den föreslagna formuleringenkan medföra besvärUga gränsdragningsproblem med risk för oenhetligtillämpning. finner del därför erforderligt alt i eneventuell proposition närmare riktlinjer lämnas beträffande arten ochomfattningen av den utökade avtalsfriheten. Behov av tillämpningsföreskrifterföreligger också enligt ämbetsverkets mening. Liknande synpunkter har ävenframförts av bl. a. , , , AD:s ordförande,domänverket och . Fortifikationsförvaltningenanför att utredningens skäl för att utvidga det avtalsbara området synes någotallmänt hållna. Viktiga klarlägganden saknas om förslagets konsekvenser, såsomhur det kan tänkas påverka arbetsledningens effektivitet, hur ansvaret förarbetets ledning skall anordnas, hur och i vilka former avtal omarbetets led ning och fördelning skall träffas, osv. Sådant klarläggandeefterlyses också av ÖB, , postverket, AD:s ordförande ochstatens vattenfallsverk. motsätter sig inte den föreslagnaändringen. mensätter i fråga om det är lämpligt alt den träder i kraft, innan man bättre kanöverblicka vilka ändringar som kan behövas på avtalsbara områden. En grupp om sjuremissinstanser avstyrker utredningens förslag i förevarande del, nämligendels ÖB, , och SJ, dels från andra utgångspunkter 5Ö och de bägge kommunförbunden. ÖB framhåller att förhållandena inomkrigsmakten är särpräglade. Han anser därför att militära myndigheter även ifortsättningen måste ha oinskränkt rätt till ledning och fördelning av arbetet.Socialstyrelsen finner lagrummets nuvarande lydelse väl ägnad alt vara ett stödför den verksamhet inom bl. a. vårdområdet som styrdsen har att svara för. Denhittillsvarande ordningen, att personalorganisationernas yttrande inhämtasinnan styrelsen eller underställd myndighet beslutar om t. ex. fast Ijänstgöringslista,har från styrelsens utgångspunkter fungerat väl. Görs denna fråga avtalsbar,torde det medföra komplicerade situationer bl. a. på vårdområdet, där det är avstörsta betydelse att arbetsgivarparten har det slutliga avgörandet,och SJ anför Uknande synpunkter. SJ stryker under behovet av attfördelning av tjänstgöring och upprättande av tjänstgöringsturlistoruttryckligen hänförs till "myndighets verksamhet och hur denna skallbedrivas". SÖ finner alt den föreslagna gränsdragningen mellanavtalstillåtna och avtalsförbjudna frågor är alltför oklar för att läggas tiUgrund för en lagstiftnmg. Liknande synpunkter anförs av och . Vad gäller den reella avgränsningenav det avlalsbara området i tjänstemannalagarna instämmer kommunförbundet att avtalsförbud bör behållas bara i de fall därverkligt motiv härför föreligger. Med den föreslagna utformningen av avtalsförbudethänvisas man till en bedömning från fall till fall. Etl par remissmyndighetertar upp särskilda problem. Försvarets civilförvaltning framhåller sålunda attgenomförandet av programbudgete-ring medför att styrningen av myndighetemasverksamhet låses mer än f. n., vilket innebär en viss begränsning avmöjligheterna alt vidga det avtalsbara området. pekar på att verketgenom delegering har fått det fulla ansvaret för den poslala verksamheten.Detta ansvar, som innefattar skyldigheter av olika slag mot såväl ägaren-statenoch kunderna-allmänheten som personalen, blir särskilt framträdande med tankepå verkets ensamrätt till brevbefordran. Denna speciella ansvars-problemalikhar inte beaktats av utredningen. kan inte ta slutlig ställning tiUförslaget enbart på grundval av den framlagda promemorian. Frågan om förslagets återverkningarpå fredsplikten och på ämbets-ansvaret behandlas av AD:s ordförande. Hanerinrar sålunda om att frågor om rätten att leda och fördela arbetet för denprivata arbetsmarknadens del f. n. anses omfattade av fredsplikt under löpande avtals- period,oavsett om avtalet innehåller bestämmelser därom. Av promemorian framgår intefullt tydligt om tanken är att rättsläget efter den föreslagna lagändringenskulle bli detsamma på den offentliga arbetsmarknaden. Det torde enligt AD:sordförande bli svårt att i praktiken arbeta med ett system där frågor, som kananses ligga utanför den kärna av arbetets ledning och fördelning som rörmyndighetens verksamhet och hur den skall bedrivas, kan uppfattas som renaintressefrågor under löpande avtalsperiod. Dessa frågor skulle då kunna bliföremål för or-ganisationsmässiga förhandlingar 'även i enskilda detaljer och isista hand leda till stridsålgärder. Även mot denna bakgmnd finner AD:s ordförandebehövligt med en noggrannare redovisning av förslagets sakliga innebörd. Hananmärker också på den oklarhet som enligt hans mening vidlåder förslagelsåterverkningar på ämbetsansvaret i dess nuvarande utformning. F. n. tordetjänstemännens genom ämbetsansvar och disciplinärt ansvar sanktioneradeskyldighet att ställa sig lill efterrättelse givna föreskrifter i tjänstenmotsvaras av avlalsförbudet beträffande myndighets arbetsuppgifter ellerledning och fördelning av arbetet. 4.4Rätt till annan ledighet än semester Detövervägande antalet remissinstanser bl. a. alla personalorga-nisationema utomSR tiUstyrker ändringsförslaget i fråga om rätten till annan ledighet änsemester eller lämnar förslaget utan erinran. Bland de positiva instansernafinns exempelvis , som finner det särskilt värdefullt att genom förslagetfrågor om rätt till tjänstledighet för t. ex. fortbildning och vidareutbildninggörs avtalsbara. tUlstyrker förslaget äveni denna del såsom ett betydelsefullt steg på vägen mot en mera allmän lösningav avtalsrättens utformning och materiella innehåU. Någraremissinstanser diskuterar förslagels innebörd. SAV förutsätter alt avtal omrätt till ledighet är ogiltigt inte bara om del inkräktar på statens rätt attbestämma om myndighetens verksamhet utan också om det i annat hänseendeinkräktar pä arbetsgivarens beslutanderätt enligt 3 § StjL eller 2 § KtjL. AD:sordförande finner förslaget oklart. Av promemorian framgår inte om iavtalsförbudet rörande "myndighets verksamhet och hur denna skallbedrivas" ligger att avtal i varje fall inte skall få träffas av sådaninnebörd, att arbetsgivaren fråntas rätten att i det enskilda fallet avgöra omtjänsteman skall få ledighet. Det synes alltid kunna påstås vara enangelägenhet som angår rätta bedrivandet av verksamheten, huruvida ledighet kanberedas en tjänsteman i enlighet med hans önskemål i det enskUda fallet. AD:sordförande efterlyser preciseringar och exemplifieringar av den föreslagnalagändringens innebörd. SR ifrågasätter om inte uttrycket "myndighetsverksamhet och hur denna skall bedrivas" slår bort möjligheten till avtalom annan ledighet SR finner det därför tveksamt om förslaget innebär någon ändring isak. Denna tvekan delas av ytterligare några instanser. Ettpar myndigheter anlägger lagtekniska aspekter. pekar på att det avbestämmelser i lag följer att rätten till tjänstledighet i många fall är ovUlkorligredan i nuläget, t. ex. för värnpliktstjänstgöring eller barnsbörd. åsikt bör det i klarhetens intresse framgå av lagtexten i vilkafall avtalsförbud föreligger. Att ersätta ett sådant stadgande med ett allmäntmotivuttalande finner otUlfredsställande.