prop · FW03187 · 1973-12-31 00:00:00 — TUl följd av uttrycket tillsynsmyndighet i deföreslagna 103 och 104 §§ tullstadgan skulle befogenheten att fatta beslut omifrågavarande importreglerade varor tas bort frän produktkontrollnämnden, somej är tUlsynsmyndighet men som har motsvarande befogenhet enligt 11 §kungörelsen (1973: 334) om hälso- och mUjöfarliga varor. serför sin del ej nägon olägenhet i att man genom bestämmelser i kungörelsen om hälso-ochmiljöfarliga varor såsom uttömmande reglerar förfarandet beträffandevaror som införts utan att gällande införselbestämmelser iakttagits. Om manlikväl skulle föredra att i tullstadgan införa generella bestämmelser av nuifrågavarande slag måste ill § i den nyssnämnda kungörelsen särskilt anges attbefogenhet som enligt 103 och 104 §§ tullstadgan ankommer på tillsynsmyndighetpå förevarande område i stället skall gälla produktkontrollnämnden. framhålUt i yttrande tiU tullagstiftningssakkunniga är det avolika skäl angeläget alt införsel av djur och växter sker under noggrannkontroll. förutsätter att detta skall kunna uppnås bl, a.genom ett nära samarbete mellan tullmyndigheterna och . Såvitt avser narkotikaframhåller att import och export i detalj regleras genominternationella överenskommelser, i första hand genom 1961 ärs allmärmanarkotikakonvention, som ratiflcerat. Naikotikaförordningen (1962:704,ändrad senast 1970:210) och tillämpningskungörelse tiU dennaär utformade helt i överensstämmelse med konventionens föreskrifter. Enligtdessa föratsätts, att narkotika blu- föremål för tuUbehandling vid införseloch att av godkänd importör därvid uppvisar av styrelsenutfärdat införsdcertifikat för det aktuella varapartiet. Om importören får rättatt ta hand om och förfoga över varan utan hinder av att den ej förtuUats,betyder delta ett avsteg från en intemationell överenskommelse som ochett 80-tal andra länder biträtt. Sodalslyrdsen anser sig därför ej kunnaacceptera den föreslagna ändringen. I förslaget till ändring i tuUstadgan, 102§ 3, föreskrivs vidare alt vara som avses i 101 § får förstöras under kontrollav tullmyndighet eller annan som denna godkänner. Narkotikaförordningens 4 §föreslås bli upphävd. Därigenom skulle den bestämmelse utgå som innebär attsocialstyrelsen bestämmer hur man förfar med egendom som tillfallit kronan. SocialstjTelsenanser alt styrelsen även i fortsättningen bör tillfrågas i sådana faU. EnUgt 7§ narkotikastrafflagen (1968: 64) gäller samma bestämmelse för narkotika somtagils i beslag. Som skäl för bibehållande av denna ordning även i fråga omnarkotika som tullmyndighet tar om hand, framhålls bl, a, att ide statistiska uppgifter, som skall in- lämnastUl FN:s generalsekreterare i , skall ange de mängder narkotika somförstörts, I vissa fall kan det vara önskvärt att en vara som är av intresseför forskning och vetenskapligt ändamål ej förstörs. Motsvarande bestämmelsefinns även i läkemedelsförordningen och styrelsen anser att även denna bestämmelsebör äga fortsatt giltighet. Generaltullstyrelsenkonstaterar att de sakkunnigas förslag innebär, att narkotika utan hinder avimportförbudet skall kunna förvaras på tullupplag eller tullager eller ifrihamn, vilket i princip gäller . Nyheten i förslaget, fortsätterstyrelsen, hänger samman med de ändrade förhållanden under vilka gods skallkunna förvaras på tullupplag och tullager. När den nya tullprocedurengenomförts kommer som regel godsvården inte att ombesörjas av utanav enskUda godsvårdare. Godset kommer inte som f, n, att förvaras undertullverkets lås. Med hänsyn till de särskilda problem som är förknippade mednarkotika är det angeläget att förvaringen på berörda lager regleras närmare, GeneraltuUstyrelsenföreslår därför att styrelsen efter samråd med fär utfärdaföreskrifter beträffande förvaring av narkotika på tullupplag och tullager samti frihamn. Desakkunnigas tanke att vissa tullupplagshåUare skulle åläggas att inrättatullupplag som lämpar sig för lagring av varuslag för vilket gäller särskUda förvaringsregleravvisas av generaltullstyrelsen. Upplags-hållaren måste i så fall få täckningför de extra kostnader som är förenade med ett sådant åliggande. Styrelsenanser i Ukhet med de sakkumiiga att ansvaret för att lämpliga förvaringslokalerfinns att tUlgå i första hand skaU ligga pä vederbörande importör. Kanimportören inte anvisa något tullupplag som uppfyller de särskilda krav påförvaring som kan gälla för viss vara bör förvaringsfrågan kunna lösas genominrättande av tiUfälligt tullupplag, där lämpliga förvaringslokaler finns,eller genom att importören får förvara varan i egna lokaler under tullmyndighetenslås. Styrelsen framhåUer i detta sammanhang alt särskUda regler gäller förförvaring av vissa varor enligt lagen (1973: 329) om hälso-och mUjöfarligavaror. Dessa regler torde i och för sig vara tillämpliga på vara som förvaraspå tullupplag eller tullager eller i frihamn, ErUigt 4 § nämnda lag äger Kungl,Maj:t eller myndighet som Kungl, Maj:t bestämmer medge undantag frän lagens tiUämpningi fråga om viss hantering eller import. Vidare gäller enligt 20 § kungörelsenom hälso-och mUjöfarliga varor att produktkontrollnämnden fär meddela bestämmelserom förvaring av gift eller vådligt ämne om förvaringen inte sker på apotek. Detär enligt generaltullstyrelsen angeläget alt man vid utformningen av de närmareföreskrifter som kan komma att gälla för förvaring av gift eUer vådligt ämnebeaktar de särskilda förhållanden som kommer att gälla vid förvaring av sådantämne på tullupplag eller tullager eller i frihamn. föreslår att ändringar och tillägg görs pä ett par punkter i förordningen (1967: 340) med vissabestämmelser om prisreglering på jordbmkets område. Enligt 14 § jordbruksregleringsför-ordningenkan avgifter tas ut då vara förs in i riket och förlullas och enligt 18 § kanavgifter tas ut då vara förs ut ur riket. Enligt de sakkunnigas förslag skall förtullningi vissa fall ske även i andra fall än vid införsel. Nämnden finner det därförangeläget att jordbruksreglerings-förordningen kompletteras med en bestämmelsesom gör det möjligt att ta ut avgift vid sådan förtullning. När det gällerinförselavgifter kommer avgiftsplikt då att inträda när varan passerarfrihamnsgräns eller tas ut från luUupplag. Det synes nämnden lämpligt att sammaregler till-lämpas även i fråga om ulförselavgifter. Nämnden föreslår därföralt en kompletterande bestämmelse härom införs i jordbruksregleringsför-ordningen.Eftersom 20 § lullagen reglerar frågan om ränta på oguldna införselavgifter,föreslår nämnden också att bestämmelserna om ränta i jordbmksregleringsförordningenbegränsas till att avse endast de avgifter som inte uppbärs av tullverketenligt tullagen. Med de förslag som läggs fram fullföljs den allmännaöversyn av tullagstiftningen som inleddes med förra årets beslut om en ny tullag(1973: 670), Denna översyn har bl, a,- tUl syfte att anpassa lagstiftningentill nya marknadsförhållanden och modern varuhanlering. Tullagen möjliggör enomfattande reform av själva tullförfarandet. Därigenom införs bl. a. ett enkelthemlagningsförfarande och ett system med privat godsvärd. En väsentlig nyhetär ocksä ätt importgodset skall tulltaxeras med ledning av deklaration. De nuaktuella förslagen innebär en anpassning av den övriga tullagstiftningen tillde nya procedurreglerna men också en allmän överarbetning av de berördaförfattningarna. De centrala bestämmelserna om uttagande av tull, omtullfrihet och om restitution sammanförs till en författning, entullförordning. Författningsförslagen som bygger pä tullagsliflningssakkunnigasbetänkande omfattar förutom den nämnda luUförordningen ocksä ändringar i enrad specialförfattningar. Betänkandet har i huvudsak tillstyrkts eller lämnatsulan erinran av remissinstansema. Också jag anser att betänkandet kan läggas lillgrund för ny lagstiftning. Den nyatullförordningen inleds enligt de sakkunnigas förslag med de nuvarande bemyndigandenaför Kungl. Maj:t att förordna om uttagande av särskild tullavgift, antidumping-och utjämning s t u 11 och om avvikelser från annars gällande tullbestämmelserpä grund av , avtal med EG och åtaganden omtullpreferenser till utvecklingsländerna. De nya bestämmelserna ansluter sig i aUtväsentiigt tiU vad som gäller. Den viktigaste ändringen in- 8 1973.1 saml. nebäratt bemyndigandena att förordna om särskild tullavgift, antidumping- och utjämningslullskall fä gälla ulan tidsbegränsning. I likhet med remissinstanserna har jagingenting alt erinra mot förslagen i denna del. Vad beträffar frågan om restitutionav särskild tullavgift, antidumping- och utjämningstull, finner jag liksom desakkunniga att denna bör avgöras när det blir aktuellt att införa sådan avgift. Desakkunnigas utformning av bemyndigandet för Kungl. Maj:t att medge tullfrihet försådana varuslag som inte tillverkas inom landet har föranlett mer delademeningar. Bemyndigandet tillskapades emedan det inte ansågs vare sig möjligteller lämpligt att i den tulltaxa som liUkom införa tullfrihet för allavaruslag som inte tillverkas inom landet. En sådan ordning skulle, menade man,både ha skapat stora tUlämpningssvårigheter och ha berett industrin problem vidändringar i tillverkningsprogrammen. ändrades bestämmelserna så attbemyndigandet kom att omfatta förordnande om tullfrihet inte blott för helavaruslag utan även för särskilda importfall. Tullfrihet skulle kunna komma ifråga dels när det inte var tulltekniskt möjligt att klart avgränsa detåsyftade varuslaget även om övriga villkor för tullfrihet var tillgodosedda,dels när utredningen var tidskrävande och importen ägde rum innantullfrihetsfrågan hunnit slutbehandlas. Det betonades att de allmänna riktiinjersom tidigare gäUt för dispensregeln i övrigt skulle vara oförändrade. Desakkunniga föreslår nu att beslut om särskilda importfall skaU kunna fattas avgeneraltullstyrelsen i samråd med kommerskollegium, om ämbetsverken är ense ombeslutet. I annat fall skall ärendet överlämnas tUl Kungl. Maj:t. Någraremissinstanser har tUlstyrkt förslaget. motsätter sigemellertid för sin del att beslutanderätten delegeras. hävdaratt en delegation måste omfatta alla ärenden om tullfrihet enligt 13 § tulltaxeringsförordningen(1960: 391), icke endast dem som berörs av de sakkunnigas förslag. Föregen del vill jag erinra om alt övervägandena i alla här avsedda ärenden iprincip inte skiljer sig från de aUmänna bedömningar som görs vid utformningenav tulltaxan. ÅtskilUga andra omständigheter än att ett varuslag inte är föremålför tUlverkning inom landet måste beaktas, inte minst frågor avnäringspolitisk och handelspolitisk art. Då det gäller ärenden om tullfrihetför särskilda importfall måste den grundläggande frågan först utredas om varantillverkas inom landet. Om sä inte är fallet skall i första hand ett generelltmedgivande lämnas. Endast om tulltekniska definitionssvårigheter föreliggereller om varan importerats innan tullfrihetsfrågan prövats blir det fråga omett beslut i det särskUda fallet. I praktiken torde det vara svårt att i förvägavskilja de ärenden f. ö, relativt fåtaliga som enligt de sakkunnigasförslag skulle avgöras av förvaltningsmyndighetema. Båda typerna av ärendenskall, som redan sagts, bedömas utifrån samma principer.Med hänsyn till vad jag här anfört har jag, även om förhållandena i flerahänseenden ändrats sedan institutet infördes, komm.it till den uppfattningen att den nuvarande ordningeninte bör ändras. Denuvarande bestämmelserna om tullvärde är baserade på en internationellkonvention. Grundprinciperna fastslås i tulltaxeringsförordningen (1960: 391)medan övriga bestämmdser meddelas av Kungl. De sakkunniga föreslår nuatt tullvärdebestämmdserna i fortsättningen i princip skall meddelas av Kungl.Maj:t, självfallet på grundval av konventionen. Förslaget, som närmast är av förfaltningsteknisknatur, har inte mött någon erinran vid remissbehandlingen. Även jag biträderdetsamma. Desakkunnigas förslag till bestämmelser om tullfrihet för varor av olika slageller avsedda för olika ändamål överensstämmer i allt väsentiigt medmotsvarande regler i den nuvarande tulltaxeringsförord-ningens 5 och 8 §§. Deändringar som föreslås är av måttlig omfattning eller har redaktionellkaraktär. Förslagen har mött erinringar från remissinstansernas sida endast påett fåtal punkter. Jag inskränker mig till att beröra endast dessa fall. anser att tullfriheten för delar till vapen och ammunition förmilitärt bruk bör utökas till att omfatta hela vapensystem och delar härtilloavsett om delarna kan utnyttjas för annat ändamål. Denna fråga behandlades ianslutning till att tullfriheten för delar till vapen och ammunition infördesår efter framställning av ge-neraltullstyrdsen (se prop. 1963:128, BeU1963:39, rskr 1963:162). Tullfriheten för delarna sammanhänger med att vapenoch ammunUion för militärt bruk är tullfria. Delar och komponenter som ingår ihela vapensystem är däremot i stor utsträckning tullbdagda och inte alltid anpassadespeciellt för militärt bruk. Jag är inte beredd att tUlstyrka en utvidgning avtullfriheten bl. a. med hänsyn till att detta skulle innebära att tuUskyddet iviss mån försvagas för delar och komponenter lill vapensystem med ett allmäntanvändningsområde och dessutom skulle medföra tulltekniska problem. hävdar för sin del att sjöfarten bör få åtnjuta tullfrihet förbl. a. hamnutrustning i samma utsträckning som luftfarten i fråga ommarkutrustning m. m. för flygfält. Beträffande tullfriheten för luftfartens delbör emellertid vissa specieUa förhållanden beaktas. Den är sålunda föranledd aven konvention av om internationell civil luftfart. Nägonmotsvarande överenskommelse när det gäller tullfrihet för sjöfartsutrastningföreligger inte. Den luftfartsutrustning som omfattas av tullfriheten ärvidare speciellt avpassad för sitt ändamål. Sådan materiel som har ett mer aUmäntanvändningsområde är sålunda inte tullfri. Hamnutrustnmg är mer sällankonstruerad för användning endast i hamnarna. En tullfrihet för sådanutrustning skulle skapa avgränsningsproblem och medföra kontrollsvårigheter förtull- myndighetema.Jag är därför inte beredd att tUlmölesgå önskemål. Generaltullstyrelsenframför några förslag till ändring och tillägg av mindre omfattning. a.föreslår styrelsen att tullfrihet skall kunna medges för hålkort, band och annatmedium med registrerade data för statistikmaskiner eller datorer. Styrelsenifrågasätter också om inte en särskUd regel om uttagande av ränta bör införasför det fall att tullfrihet för vara med viss användning upphör. Jaganser att de sakkunnigas förslag till tullfrihet som motsvarar reglema i tulltaxeringsförordningens5 och 8 §§ bör genomföras med endast de ändringar och tUlägg som generaltuUstyrelsenföreslår. Med hänsyn till att en översyn pågår av bestämmelserna om ränta och restavgiftpä skatt och andra avgifter, inklusive tull (jfr SOU 1973: 33), föreslår jag ejnu nägon sädan regel om ränta som generaltuUstyrelsen ifrågasatt. Närdet gäller reglerna om tullfrihet för varor som införs i s. k. egentliggränstrafik, dvs, för varor som införs av befolkningen i gränstrakterna motFinland och , föreslår de sakkunniga inte någon ändring i sak. Detsammagäller bestämmelserna om tullfrihet och tullnedsättning vid återinförsel avsvenska eller i förtullade varor. Enremissinstans hemställer emellertid att tullfrihet införs för import avreservdelar i vissa fall. Det kan, framhålls det, visa sig fördelaktigare attreparera en vara här i landet med användande av reservdelar som har beställtsfrån leverantören än att återsända varan till denne för reparation. Omen vara vid förtullningen visar sig vara skadad skall hänsyn i regel tas tillskadan när tullvärdet bestäms. Om reservdelar som är avsedda att användas vidreparation av skadan därefter införs och förtullas finns det enligt min meningi allmänhet inte skäl att medge tullfrihet för dessa reservdelar. Annorlundakan det förhålla sig om en skada eller brist upptäcks sedan varan förtullatsoch använts här . Jag anser därför att regler bör tillskapas som medgeratt varan återstäUs i avtalsenligt skick med hjälp av importerade reservdelareller tUlbehör utan extra tullkostnader. Detta kan uppnås genom att tullfriheteller tullnedsättning medges för de importerade reservdelarna eller tUlbehörenpå sådant sätt att tullsatsen för dessa inte överstiger den tullsats somtillämpades för den vara som delarna eller tillbehören är avsedda för. Dettorde få ankomma på Kungl, Maj:t att utfärda erforderliga närmareföreskrifter. Jagföreslår att de nuvarande reglerna om tullfrihet för gränstrafiken och vid återinförselmed nämnda ändring överförs till den nya tullförordningen. Ifråga om egentiigt emballage innebär utredningsförslaget ingen saklig ändring.När det gäller containers och andra iransporltek-niska hjälpmedel föreslås denändringen att Kungl. Maj:t i fortsättningen skall få meddela de närmarebestämmelserna om tullfrihet. Jag tillstyrker förslagen som inte mötterinringar vid remissbehandlingen. Temporärtullfrihet kan medges för transportmedel och andra särskUt angivna slag avvaror som skall användas tillfälligt i landet och sedan ålerulföras. Desakkunniga föreslår ändringar endast på ett fåtal punkter. Maj:t ellertullmyndighet skall kunna medge temporär tullfrihet även i andra fall än demsom anges i luUförordningen, om särskUda skäl föreligger. Vidare föreslåsvissa mindre ändringar avseende delar, tillbehör och material lUltransportmedel. Remissinstanserna har inte haft något all erinra mot dessaförslag. GeneraltuUstyrelsen föreslär ytterligare ett par smärre utvidgningarav möjligheterna att medge temporär tuUfrihet. Jag biträder de sakkunnigas ochgeneraltuUstyrelsens förslag. Idetta sammanhang har berörts en fräga om tullbehandlingen av cistemvagnar.Denna fråga utreds f. n. i annan ordning och jag tar därför inte upp den här. Omen vara som innehas med temporär tullfrihet inte utförs eller används istrid mot villkoren för tullfriheten skall varan enligt utredningsförslagetförtullas. Det föresläs också att tullagens bestämmelser om särskild avgiftskall få motsvarande tillämpning för den händelse tull inte kan las ut. Ianslutning tiU regeln om förtullning vill generaltullstyrelsen ha ett tiUäggvarav framgår alt varan i stället för att utföras ur landet kan föras tillfrihamn för senare utförsel. Huvudregelni 2 § tullagen är att vara som införs till tullområdet skall förtullas. Enligtsamma paragraf får dock vara innehas med temporär tullfrihet utan att förtullas.Vara behöver inte heller förlullas, om den förvaras i frihamn eller påtullupplag eller tullager. Härav följer enligt min mening att någon särskildbestämmelse ej behöver intas i luUförordningen vare sig om att varan skallförtullas om tiden för den temporära tullfriheten har löpt ut eller om att förtullningej skall ske om varan föres till frihamn eller lägges upp på tullupplag eller tullager,I luUförordningen bör emellertid upptas bestämmelser om att vara som innehasmed temporär tullfrihet i princip skall förtullas, om den används i strid motde villkor som gäller för tullfriheten, samt regler om särskild avgift i falldå varan gått förlorad eller tull eller annan införselavgift eljest inte kantas ut av varan. Tullrestitutionlämnas f. n. i form av allmän industrirestitution, varvs- och flygindustrirestitution,handdsrestitution, särskild och reducerad restitution. som erlagts närvaran infördes kan restitueras antingen när varan återutförs (handdsrestitution,särskild och reducerad restitution),när en vara utförs som tillverkats, reparerats e. d. med användande av hitinfört material (allmän industrirestitution) eUer när den införda varan använtsvid byggande av fartyg eller flygplan eller liknande arbeten (varvs- och flygindustrirestitution). Närdet gäUer aUmän industrirestitution, varvsindustri- och flygindustrirestitutionsom i förslaget benämns industrirestitution, varvsrestitution och flygrestitutionföreslår de sakkunniga all bestämmelserna om sådan restitution överförs till luUförordningenmed vissa smärre jämkningar, Jag tillstyrker förslaget. Sålunda bör varvs- och flygrestitutionkunna medges så snart den införda varan använts vid byggande, reparation m.m,av fartyg eller luftfartyg. Tidpunkten då arbetet har slutförts skall alltsåinte som f, n, behöva avvaktas. Även om ägare av luftfartyg inte driververkstadsrörelse bör han i fortsättningen kunna få flygrestitution. Restitutionbör också kunna medges vid tUlverkning, reparation m. m. av delar och tillbehörtUl luftfartyg, Handelsreslitutionkan medges den som utför varor ur landet som han tidigare importerat, omutförseln sker i samband med försäljning. Ett villkor för restitution är f, n.att varorna inte återsänds tUl produktions- eUer inköpslandet eller lillproducentens eller den ursprunglige säljarens ombud i annat land. Enligtförslaget får restitution medges i samband med försäljning lill annan änproducenten eller leverantören dier ombud för någon av dem, även om köparenfinns i produktions-dier inköpslandet. Remissinstanserna har ej haft något atterinra mot förslaget. Också jag kan godta det. Särskildrestitution kan medges endast i vissa klart definierade fall eller dåsynnerliga skäl eljest föreligger. Möjlighetenatt få särskUd restitution bör enligt de sakkunniga kunna utvidgas. Den endainskränkningen av betydelse skulle bli att varan inte har använts här i landetannat än i samband med provning eller under förhållanden som kan jämställas medprovning eller som kunnat medföra temporär tullfrihet. Av remissinstanserna ärdet endast som motsätter sig den föreslagna utvidgningen.Verkels invändning mot förslaget sammanhänger med att rätten till restitutionskulle vidgas, inte bara när det gäller tuU, utan också när det gäller sådanskall som uppbärs vid import. Härigenom kan vissa olikheter i beskattningenkomma att uppslå meUan inhemska och importerade varor. EnUgtmin mening kan vissa skäl anföras som talar emot en utvidgning av rätten tillrestitution i enlighet med vad de sakkunniga föreslår. Jag vill särskilt pekapå det förhållandet att restitution skaU kunna åtnjutas även för varor som utbjuditstill försäljning här i landet. Detta kan innebära oUkheter ikonkurrensvillkoren mellan inhemska och importerade varor. Med hänsyn lill debetydande kontrollsvårigheter som en i detalj reglerad begränsning i rätten tUlsärskUd restitution innebär förtullverket finner jag emellertid inte anledning alt undanta andra varor frånsärskild restitution av tull än sådana som har använts här i riket. När detgäller skatter kan konkurrensolikheterna som anför dockbli större. Jag är därför inte beredd att föreslå att möjligheten tillåterbetalning av sådana skatter utsträcks lika långt som då det gäller särskUdrestitution av tull. Jag förordar därför att Kungl. Maj:t bemyndigas attmeddela föreskrifter om restitution av skatt i samband med särskild restitutionav tull. Dessa föreskrifter bör i huvudsak ansluta sig lill nu gällanderegler. Förvaror som endast tillfälligt har använts här i landet och därefter återutförskan medges reducerad restitution. Detta gäller för rullande järnvägsmaterieljämte ersättningsdelar och för materiel som skall användas för tekniska ochandra ändamål. Även för maskiner, apparater och instrument jämte delar kanreducerad restitution medges i vissa situationer, t, ex, när varan inte är i avtalsenligtskick men används tills ny leverans hinner ske, Restitutionsbelöppet motsvararerlagd tull med ett procentuellt avdrag. Desakkunniga föreslår att reducerad restitution skall kunna medges för alla slagsvaror utom sådana som har kort förslitningslid, Kungl, Maj:l föreslås få bemyndigandeatt närmare besluta om vilka varor som här avses. ochkommerskollegium anser emellertid att rätten till reducerad restitution börbegränsas till att omfatta investeringsvaror som transportmedel, maskiner ochinstrument med delar och tillbehör samt materiel för anläggningsarbeten ochliknande. För konsumtionsvaror borde reducerad restitution däremot ej komma ifråga. Jag ansluter mig till de båda remissinstansernas uppfattning och har föravsikt att senare föreslå Kungl, Maj:t att begränsa restilutionsrälten lillinvesteringsvaror.