prop · FW03167 · 1973-12-31 00:00:00 — Härav följer att även kostnaderna för förfarandet skaU placerasföre den fordringen. Beredningens uttalandenhar avsett registrerade fartyg. Också oregistrerade fartyg och gods i fartygkan bli föremål för sjöpanträtt. Även för dessa fall bör anslutningsrätt kommaifråga enUgt beredningen. Remissyttrandena.I denna del har förslaget rönt ringa uppmärksamhet under remissbehandlingen.Nämnas kan att bankföreningen, som inte har någon erinran mot förslaget omutiösningsrätt, förutsätter att borgensmän skaU ingå bland deutlösningsberättigade intressentema. Fastighetsexekutionen vilar aUtsedan 1912 års lagstiftning på tvåhuvudprinciper, nämligen täckningsprincipen och övertagandeprincipen. Den förraprincipen innebär att någon försäljning inte får ske om inte alla sakägare medbättre rätt än exekutionssökanden blu: skyddade, övertagandeprincipen innebäratt fordringar på grand av inteckning skaU stå kvar i fastigheten, om de harförmånsrätt före exekutionsfordringen. Vid exekutiv försäljning av luftfartyggäUer täckningsprincipen men ej övertagandeprincipen. Vid fartygsförsäljningär ingendera principen tiUämplig. Inte heller upprättas f. n. någonsakägarförteckning vid fartygsexekution. Beredningen.Som redan framgått föreslår beredningen, alt täckningsprincipen skall införasvid försäljning av registrerade fartyg. Försäljning får sålunda ske endast omalla fordringar som har företräde framför exekutionsfordringen samt kostaadenför förfarandet blir täckta. När beredningen föreslår införande avtäckningsprincipen, följer därav att en förteckning måste göras upp. Härigenomblir det möjligt att bestämma skyddsbeloppet. Förfarandet är välkänt från fastighetsexekutionen och gäUer vid exekutiv försäljning av luftfartygoch intecknade reservdelar till luftfartyg. Termen sakägarförteckning ärhämtad från FfL och ersätter det tidigare något oegentUga uttrycketborgenärsförteckning. Förteckningen måste upprättas genast vid auktionen. Detär därför angeläget, att förteckningen förbereds före sammanträdet. Grundsatsenatt panträtt på grund av inteckning skall upphöra vid exekutiv försäljning slåsfast i sjöpanträttskonventionen art. 11 mom. 1. förslag harformats på grundval av det. Därav följer enligt beredningen att om fartyg säljsexekutivt, inleckningsborgenär skall få betalt fastän hans fordran inte ärförfallen tUl betalning. Detta gäller även inteckningar som faller inomskyddsbeloppet. Till skillnad från vad som gäller för fast egendom skall alltsåenligt beredningens mening överlagandeprincipen inte gälla. Denna ordningsammanhänger med att fartyg kan bli föremål för exekution snart sagt var somhelst i världen saml att fartyg har relativt begränsad livslängd och är underkastadesnabba värdeförändringar. Beredningens förslag ger emellertid möjlighet attavtala om att fordran med panträtt på grund av inteckning skall övertas avinroparen. I så fall skall inteckningen bestå och pantbrevet alltjämt gälla.Att inteckningar i övrigt upphör har ansetts påkallat med hänsyn lillsjöpanträttskonventionen. Undantag skulle enligt beredningen kunna göras försvenska fartyg men det kan ge upphov till misstag och leda lill svårigheterutomlands. Remissyttrandena.Beredningens ställningstaganden i fråga om täcknings- ochövertagandeprinciperna har inte föranlett uttalande frän remissinstansema. 2.6.4Handpenning, tillträde och övertagande av betalningsansvar I 95 § 1 mom. första punkten UL sägs beträffande fartyg som säljs avöverexekutor att en sjättedel av köpeskillingen skall betalas kontant.Inroparen kan emellertid i stället lämna pant eller borgen såsom för egen skuldför en femtedel av köpeskillingen. Inteckning i fartyg betraktas som pant meddet,värde som överexekutor tillerkänner den. Närhela köpeskillingen betalats, får köparen genast komma i besittning avfartyget. Fartyget är i köparens hand fritt från förra ägarens skuld, om inteköparen med inteckningshavarens medgivande övertagit skulden. Enligt 26 § lagenom inteckning i fartyg gäller vidare att efter exekutiv försäljning förraägaren är fri från personligt ansvar för intecknad skuld i den mån denna kunnatbetalas av köpeskillingen. Däremot regleras inte inroparens ställning efteröverenskommelse om avräkning. Överenskommelsen kan vara begränsad lillavräkning av visst belopp men kan också innebära att köparen åtar sigpersonligt betalningsansvar. Beredningen.Beträffande fast egendom gäUer, att handpenningen skall motsvara en tiondel avköpeskillingen (se 35 § FfL). Vid fartygsförsäljning är viUkoren annorlunda.Eftersom övertagandeprincipen inte gäller betalas i regel hela eller i alltfall större delen av köpeskillingen kontant.Handpenningen bör därför enligt beredningens mening även uppgå tUlförhållandevis stor dd av köpeskUUngen. Eljest blir handpenningen knappasttillräcklig för att förmå inroparen all fullgöra sin återståendebetalningsskyldighet eller, om han ej gör det, i rimlig omfattning täckaersättning för den skada som genom försummelsen kan drabba exekutionssökandenoch andra.. Enligtberedningens förslag är den som ropar in fartyg liksom f. n. skyldig att lämnahandpenning. Den skall motsvara en sjättedel av köpeskillingen och minst denkostnad som skall utgå ur fartyget. Anledning saknas alt såsom vidfastighetsauklion maximera handpenningens belopp till vad som skall betalaskontant, eftersom övertagandeprincipen inte tillämpas utan köpeskillingen skaUbetalas i reda pengar, om ej annat avtalas. Beredningenföreslår i enUghet med gällande lag att inroparen skall få lämna säkerhet istället för alt betala handpenning kontant. Säkerheten skall täckahandpenningens belopp. Alt såsom f. n. kräva säkerhet för större beloppförefaUer beredningen ej behövligt. Inroparens valfrihet inrymmer möjligheten,att en del av handpenningen betalas kontant och säkerhet stäUs för återstoden.Lämnas säkerhet, skall överexekutor tillämpa bestämmelserna i 48 § 1 mom. UL.Överexekutor skaU pröva, om säkerheten kan godtas när den inte godkänts avvederparten. Med vederpart förstår beredningen envar som är berättigad tillutdelning ur köpeskillingen. Då det inte kan antas all samtiiga är närvarande,torde överexekutor i praktiken alltid få pröva säkerheten. Som framgår av 48 §UL får borgen inte godkännas annat än om den är proprieborgen och, om den hartecknats av tvä eller flera, dessa åtagit sig solidariskt ansvar. Till borgenräknas bl. a, bankgaranti. Beredningen framhåller, att pantbrev enligtsjölagskommitténs förslag ej är bärare av fordran och inte kan i och för sigtjäna som säkerhet. Emellertid bör pantborgenär kunna som säkerhet ställa sinmed panträtt i fartyget förenade fordran. Föratsättning för att sådan fordranskall kunna godkännas som säkerhet är, att fordringen läcks av köpeskUlingenoch kan anses betryggande. Vid denna prövning bör det enUgl 73 § 1 mom. förstapunkten UL åsatta värdet vara till ledning. Självfallet kan även andrafordringar godtas som säkerhet, Överexekutor skall beakta, att säkerheten vidbehov skall kunna realiseras och därvid läcka den förpliktelse som skallgaranteras. Säkerhetenfår inte svikta. Det belopp för vUket säkerheten gäller skall nämligen vidbestämmande av lägsta budet räknas som tillgängligt även om överexekutor ännuinte gjort bruk av säkerheten. Vad som gäller om handpenning bör enligt sakensnatur även gälla säkerhet för handpenning intill del belopp som säkerhetengäller. Beredningenanser all i överensstämmelse med vad som enligt 35 § tredje stycket FfLgäller beträffande fast egendom och enligt 17 § tredjestycket LfL beträffande luftfartyg staten, kommun, landstingskommun ochkommunalförbund bör vara befriade från skyldighet att lämna handpenning ellerstäUa säkerhet. Beredningenföreslår att inroparen får komma i besittning av fartyget, när köpeskUlingenbetalts till fullo. Förslaget skiljer sig i detta hänseende från 36 § FfLenligt vilken fördelningsdagen skall anses som tillträdesdag, menöverensstämmer med 17 § LfL. Detta sammanhänger med att fast egendom kan gebetydande avkastning, varför tiUträdesdagen bör vara i förväg bestämd. Fartygger regelmässigt inte avkastning utan kan i stället drastora kostnader för hamnavgifter och vakthållning m. m. MöjUgheten av snabbttillträde är därför i sin mån ägnad att höja köpeskUUngen. Enligtberedningens förslag skall ogulden del av den kontanta köpeskUlingen betalassenast vid sammanträdet för fördelning av köpeskillingen. Om den som enligtsakägarförteckningen är betalningsberätti-gad har medgivit avräkning när det ärtUlåtet, skall det avräknade beloppet dras av från vad som skall betalas. Omköparen avtalat om avräkning med den enligt förteckningenbetalningsberättigade men förteckningen sedermera visar sig felaktig på denpunkten, måste köparen betala det avräknade beloppet tUl den rätta borgenären,om han inte lyckas utverka anstånd av denne. Köpets gUtighet är emeUertid inteberoende därav. Näravräkning medgivits blir enligt beredningens förslag köparen personUgenbetalningsskyldig för vad som enligt överenskommelse avräknas påköpeskillingen och förre ägaren fri från ansvar därför. Remissyttrandena.Advokatsamfundet ifrågasätter om det finns anledning att upprätthålla enskiUnad mellan fastigheter och fartyg när det g'äller kravet på handpenning(1/10 respektive 1/6). Det kan nämligen föratsättas all överenskommelser omövertagande av intecknmgslån även i fortsättaingen blir vanliga. att ju högre handpenningskravet sätts desto större blir riskenatt man inte får ut det bästa priset vid auktionen, eftersom handpenningenkräver god Ukviditet hos köparen i ett läge då han ännu inte kan bruka fartygetsom realsäkerhet för finansiering av inköpet. Bankföreningentar upp frågan om skyldighet att lämna handpenning eUer ställa s'äkerhet.Praktiska förenklingar skulle enligt bankföreningen uppnås om de reguljärakreditinstituten befriades härifrån. I 151 § UL ges föreskrifter om förfarandet vid fördelning avköpeskUling m. m. när fråga om gUtighet av fordran eUer inteckning är beroendepå särskild prövning eller avgjord genom beslut sominte vunnit laga kraft. Enligt 1 mom. skall vad som enligt förmånsrättslagenkan belöpa på fordringen eller på inteckningen avsättas vid fördelningen tiUsfrågan om borgenärens rätt blivit slutligt avgjord. Samma förfaringssätt skalltUlämpas när inteckning är sökt men ej beviljad. Om fordran eljest är tvistig,skaU borgenären enligt 2 mom. hänvisas att väcka talan vid domstol och vad sombelöper på fordringen avsättas. I 3 mom. stadgas, att medel som kan belöpa påvillkorlig fordran skall avsättas till dess vUlkoret har uppfyllts ellerförfallit. Beredningenanmärker, att i fall som avses i 151 § 1 mom. UL är rättslig prövning anhängigeller kan väntas. Frågan vUken borgenär som har rätt tUl de avsatta medlen blirdärför i allmänhet besvarad . Om däremot 2 mom. i samma paragraf ärtillämpligt, kan det dröja . Det är angeläget, att initiativ tas för attfå tvisten avgjord. Hänvisningen att väckatalan är f. n. inte förenad med nägon påföljd och frågan om rätt till deavsatta medlen kan därför förbli svävande. Beträffande försäljning avfartyg har representanter för det praktiska rättsUvet framhålUt, att vidfördelning av köpeskillingen stundom flera olika belopp blir avsatta somtvistiga och att det kan bU svårt att avgöra vUka personer som behöverinstämmas. Särskilda svårigheter uppstår, om en eller flera intressenter ärutländska. Som tvistigt borde därför endast avsättas belopp som vidköpeskillingsfördelningen är föremål för rättegång. Beredningen anför, attföratsättning för att medel skall avsättas enligt 2 mom. är, att fordran ärtvistig. Härmed avses, att tillgängligt bevismaterial ej är till fyllest föratt fordringeris existens, belopp eller plats i förmånsrättsordningen skallanses styrkt på sådant sätt som måste förutsättas för utbetalning. Att olikamerungar kan råda om vad en rättsregel innebär för visst fall hör i allmänhetinte hit. Har t. ex. borgenärerna olika meningar angående den ordning i vilkenfordran skall njuta betalning, får auktionsförrättaren ej undandra sig attpröva frågan. Beredningen anser det något tveksamt, hur man skall förfara omdet är klart att viss fordran föreligger men det däremot är ovisst vem som ärrätt innehavare av fordringen. I detta läge kan beloppet ej utbetalas förränden senare frågan blir klarlagd. Den exekutiva myndigheten skulle här kunnanedsätta den utdelning som belöper på fordringen i enlighet med lagen (1927:56) om gälds betalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar. En sådanomväg synes emellertid beredningen onödig. Myndigheten syns i sfället böratills vidare behålla beloppet. Skälet till att tidsfristinte ges i hänvisningen att väcka talan torde vara, att lagstiftaren har utgåttfrån att vederbörande har intresse av att utan tidsutdräkt få rätten till deavsatta medlen prövad. I praktiken blir emellertid medlen emellanåt stående.Anledningen kan vara, att det avsatta beloppet ej är tillräckligt stort för att manskall vilja föra eu process därom. Enligt beredningen kan borgenären också drasig för rättegång, om talan måste väckas mot flera parter och kanske vid olikadomstolar. Förekommer utländska borgenärer, kan ytterligare komplikationeruppstå. Beredningen finner det otUlfredsställande, om frågan omfördelning av avsalta medel skulle fä bli svävande . Beredningenföreslår därför, att borgenär skall kunna föreläggas att stämma vid äventyr atthans rätt går förlorad (jfr 69 § UL och 5 § FfL). Talan skall enligtberedningens förslag vara väckt senast efter det att föreläggandeddgetts honom. I föreläggandet skall anges vem borgenären skall stämma. Talanskall riktas mot den eller de sakägare som enligt sekundärfördelningen ärberättigade tiU medlen i andra hand. Sekundärfördelningen skall som i andrahand berättigad att uppbära avsatta medel ta upp nödlidande borgenär.Beredningen erinrar om att detta inte behöver vara närmast efterföljandeborgenär. Han berörs ej av tvisten, om andra tillgängliga medel täcker hansfordran. Även gäldenären kan tas upp i sekundärfördelningen såsom berättigadatt uppbära överskott eller därför att han har ägarhypotek. Beredningen anser det f. n. inte helt klart vilken domstolsom är rätt forum för tvist av ifrågavarande slag. Detta gäller också, när deni andra hand berättigade väcker negativ fastslälldsetalan. Som ifrågavarandetvister har betydelse för fördelningen bör enligt beredningens mening domstoleni den ort där förrättningsmannen är bli exklusivt forum. Föreläggandet för partatt väcka talan skall ange behörig domstol. Den som medlen i andra handtillkommer kan la initiativet och väcka talan. Även hans talan kan givetvisväckas vid den domstol där förrättningsmannen är, dvs, den domstol lill vilkenutmätningsmannens tjänstgöringsområde hör eller, om målet är anhängigt hosöverexekutor, domstolen i den ort där överexekutor är. Borgenär som inte efterkommer föreläggandet och alltsåej väckt talan inom angiven lid och vid rätt domstol skall enligtberedningens förslag förlora sin rätt till medlen. Denna påföljd skall dock ejinträda, om motparten inom angiven lid väckt talan i saken. Avsatta medel skall fördelas sedan tiden för talansväckande gått lill ända eller, om talan väckts, tvisten blivit slutiigtavgjord. Beredningen menar, att man kan utgå från att den berättigade självanmäler sig föi att lyfta medlen. Om borgenären skall väcka talan mot fleraborgenärer men inte stämmer in alla, förlorar han sin rätt till de medel som iandra hand skall tillfalla dem som han underlåtit att instämma. Att borgenärgår miste om nedsatta medel innebär enligt beredningens mening ej, att hansmateriella rätt i övrigt går förlorad om den kan bli av betydelse i annatsammanhang. Beredningen framhåller, alt det kan inträffa, att fleraborgenärer be- rörsav tvist om vem medlen skall tillfalla. Det kan vara fråga om ett belopp som iandra hand skall fördelas på olika händer eUer om en rad fordringar som ärtvistiga och påverkar varandra eller andra fordringar. Vid försäljning avspecialobjekl såsom fartyg kan sådana situationer uppslå i fråga omsjöpanträttshavare m. fl. Vid fartygs exekution kan svårigheter vållas av attborgenärer från utländska hamnar som fartyget anlöpt anmäler fordringar förvilka sjöpantrält åberopas osv. Om deras förmånsrätt bestrids, kan överexekutorfå avsätta medel som belöper på fordringarna och en besvärande situationuppstå. Utgången av dessa tvister kan inverka på utdelningen för ett stortantal andra intressenter. För parterna kan då den i 2 mom. i beredningensförslag anvisade vägen att väcka talan vid domstol bli alltför betungande ochen smidigare ordning synes därför önskvärd. Den möjlighet som närmast erbjudersig är att låta förrättningsmannen själv slita tvisten och lägga sitt avgörandetill grund för fördelningen. Parterna torde ofta vara tUlfreds med en prövningi enkla former för alt utan oproportionerliga kostnader få saken ur världen.Beredningen anser, att ett sådant förenklat förfarande bör kunna äga rum undervissa förutsättningar. Förutsättningför att tvist som inverkar på fördelningen skall få lösas på detta sätt börtiU en början vara, att tvisten berör flera parter. En tvist mellan endast tvåparter bör kunna slitas i den reguljära ordningen. Om tvisten rör fler än tväborgenärer, bör tillika krävas alt medlens fördelning inte kan utan betydandeolägenhet för parterna avslutas utan att tvisten avgjorts. Beredningenframhåller, att förenklat förfarande kan ge avsevärda praktiska ochprocessekonomiska fördelar. Detta kan vara fallet vid försäljning avspecialobjekt. Bestämmelsen kan enligt förslaget tillämpas när försäljningenhandlagts av överexekutor, dvs. när fast egendom, registrerat fartyg,luftfartyg eller intecknade reservdelar lill luftfartyg sålts. Det är ejavsett, att överexekutor efter klagan över fördelningsförslag skall få ta upptvist, beträffande vilken utmätningsman gett föreläggande att väcka talan. Enligtberedningen skall överexekutor själv under angivna förutsättningar prövatvisten, om det är ändamålsenligt. Överexekutor får göra eu diskrelionärbedömning, om tvisten är sådan att den lämpligen bör avgöras av honom. Han kandärvid finna, att tvistefrågan i det särskilda fallet är så invecklad alt denbör prövas av allmän domstol eller att förfarandet inför överexekutor skulle taså att fördelningen inte bör anstå. Om parternas representanter godtarprövning av överexekutor, bör det tillmätas stor betydelse. När överexekutorbeslutat att själv pröva tvist, skall föreläggande att väcka talan ej ges. Beslutaröverexekutor att ta upp tvist till prövning, skall avgörandet enligtberedningens förslag tas in i utslaget om medlens fördelning. Detta innebär,att tvisten och fördelningen skall avgöras . Tvistens lösning kommeratt ligga lill grund för fördelningen. fandedet processuella förfarandet hos överexekutor torde i stort sett särskUdabestämmdser kunna undvaras, överexekutor får tillämpa vad som eljest gäller föröverexekutors handläggning av stridiga frågor. Vissa grandläggande regler somgäller för domstolsprocess i tvistemål bör emellertid iakttas. Enligtberedningens förslag skall sålunda muntlig förhandUng äga rum. Förhandlingenkan ske vid fördelningssammanträdet, om saken då är tUlräckligt förberedd,eller vid senare tiUfälle. överexekutor bör, om det behövs, förordna ommuntiig eUer skriftlig förberedelse. Vadberedningen sagt om att tvisten och frågan om medlens fördelning skall avgörassamtidigt utgör ej hinder mot att medel, som ej berörs av tvisten, fördelasutan avvaktan på avgörandet av tvisten, om det låter sig göras med hänsyn tillförmånsrättsordningen. Läget blir då detsamma som när köpeskUlingsförddningöverklagats i viss del och den i övrigt ej påverkas av den talan somfullföljts. Remissyttrandena.Beredningens förslag har i huvudsak passerat utan erinran underremissbehandlingen. De anmärkningar som framförts rör väsentiigen detaljer. Vad gäller den avberedningen föreslagna forumregeln, att talan skall väckas vid domstol tUlvilken utmätningsmannens tjänstgöringsområde hör, invänder hovrätten för VästraSverige, EON och kronofogdeföreningen, att uttrycket 'är oklart. De anmärker,att det finns kronofogdedistrikt som omfattar flera hela eller delar av fleradomsagor varför ett förtydligande är på sin plats. finnerdet lämpligt att talan väcks vid den domstol till vilken kronofogdemyndighetenscentralort hör. , och sjörättsföreningen i är kritiskamot forumregeln. menar, att den oklarhet om rätt forum somberedningens förslag medför skulle kunna undanröjas och föreslår altsjörättsforum enligt SjöL skall vara behörig domstol. förordar också sjörättsforum. De åberopar att ifrågavarandetvister oftast kommer att avse frågor med starkt sjörättslig anknytning. Sveahovrätt anför, att när överexekutor själv tar upp tvist detta beror på attsaken under angivna omständigheter får anses brådskande. Utslaget kan dockuppenbarligen inte bli definitivt förrän det vunnit laga kraft, och det kandärför ifrågasättas om något egentligen är vunnet med alt överexekutor självtar upp tvisten; utslaget kan givetvis bli bindande för de närvarande genomgodkännande, men detta kan lika väl ske med ett ulddningsförslag. Det är dockmöjligt att något är vunnet med överexekutors utslagsrätt för den händelsefullföljdstiden begränsas. Några sådana bestämmelser finns inte i förslaget. EONfinner förslaget att överexekutor skall kunna lösa vissa tvister mellanparter särskilt tUlfredsstäUande. De praktiska och processekonomiska fördelamaav en sådan ordning anser nämnden vara stora. Nämnden ifrågasätter, om intedenna ordning bör kunna komma tUl anv'ändning oavsett antalet borgenärer. vUlinte motsätta sig förslaget, som utan tvekan har praktiska fördelar, menifrågasätter om inte överexekutors rätt att ta upp tvist bör göras beroende avhemställan av de parter, som berörs av tvisten. Hovrätten för VästraSverige delar beredningens uppfattning att det i vissa fall kan vara onödigtbetungande för partema att väcka talan vid domstol och att en smidigare ordningdärför är önskvärd. Hovrätten har sålunda i och för sig inte någon erinran motatt överexekutor tiUäggs befogenhet att i samband med köpeskiUingsförddningenpröva tvistig fordran. Denna möjlighet bör emellertid enligt hovrättens meningendast stå tUl buds när parterna är ense därom och då ett sådant förfarandekan väntas ge avsevärda praktiska och processekonomiska fördelar. Förslaget att överexekutorsjälv skall få pröva tvist har mottagits negativt endast av iStockholms län. Enligt rånsstyrelsens mening är det inte lämpligt att överlåtaprövningen av hithörande komplicerade frågor på överexekutor. Förslaget synslänsstyrelsen desto mer betänkligt som hithörande arbetsuppgifter i framtidenavses skola ankomma på kronofogdemyndigheterna. För att frågan om fördelning avavsatta medel ej skall bli svävande anser dettill fyllest med den föreslagna nya bestämmelsen om föreläggande för borgenäratt väcka talan vid domstol . 2.8Verkan av exekutiv försäljning Enligt 213 § 2 mom. UL skaU klagan över auktion, som överexekutorhållit, eller över försäljning, som han verkställt i annan ordning, föras från försäljnuigsdagen. Försäljningen vinner laga kraft, om talan ejföres inom angiven tid. Enligt 201 § UL skall däremot beslut om utmätning inteta åt sig laga kraft annat än mot gäldenären och borgenären och, i fråga omfast egendom, mot den som före utmätningen förvärvat egendomen frånutmätningsgäldenären. Beredningen.Avsikten med den nyssnämnda 201 § UL såvitt rör fast egendom är, att den somförvärvat egendomen från gäldenären, men ej fört talan mot utmätaingen i denordning som anges i lagrammet inte skaU kunna angripa lagakraftvunnenförsäljning, som skett med anledning av utmätningen. Härmed åsy.tas talan ombättre rätt I vilken omfattning extraordinärt rättsmedel kan föranleda att exekutivförsäljning upphävs är en svårbedömd fräga. Möjligheten att använda sådanträttsmedel kan ej bestridas men det är uppenbart, alt tillämpningen måste skemed beaktande av de exekutiva åtgärdernas särskilda beskaffenhet. Beredningenanser, alt bl.