prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — I fastighetsrätten gäUer det nämligenatt mot bakgrand av ett formaliserat fastighetsköp tUlhandahålla substitut förförkommen eller förstörd köpehandling. Men varken skeppsköpet ellerskeppsbyggnadsavtalet blir formaliserat enligt vad jag förordar. Och prövningenmåste naturligtvis vara helt fri. 1973: 42 254 harjag föredragit att inte i mitt förslag ta upp någon motsvarighet tilllagfartssammanträde. I stäUet föreslår jag bestämmelser som, med viss förebud i19: 9 och 10 JB, erbjuder möjlighet att förelägga sökanden eller annan att i registerärendeinställa sig personligen eller genom ombud hos registermyndigheten för atthöras. Jag avser att senare föreslå tillämpningsföreskrifter av innehåll bl.a. att sådant sammanträde kan håUas på den ort i landet där det ärändamålsenligt med hänsyn till utredningen. Det bör exempelvis avutredningsekonomiska skäl kunna undvikas att sökanden och andra reser tillregistermyndighetens kansUort, om det av utredningstekniska skäl är att föredraatt sammanträdet håUs på annan ort. föreslagna befogenheten för registermyndigheten att avvisa anmälaneller ansökan i vissa fall kan, som erinrats under remissbehandlingen, i någonmån framstå som svårförenlig med det offentiigrättsliga syfte som bär uppframför allt registreringsplikten. Jag delar uppfattningen att denna möjUghetkan undvaras. Ofullständiga eller uppenbart ograndade framställningar kan fåändamålsenlig behandling även inom ramen för en ordning som föratsättermateriell prövning. föreslagit bör registerärenden inle kunna förklaras vilande såsomfallet är med exempelvis lagfartsärende. Men i stället bör ett uppskovsinstituterbjudas. Jag ansluter mig väsentiigen till vad kommittén föreslagit därvidlag.Enligt min mening bör emellertid uppskov vara obligatoriskt i vissa fall. Jagfår anledning återkomma till denna fråga i samband med att jag behandlar deenskUda bestämmelserna i mitt förslag. Besvärsförfarandetbör enligt min mening efterbUda det motsvarande fastighetsrättsligaförfarandet. behöver inte särskilt utpekas som besvärsinstans.Till skillnad från kommittén utgår jag nämligen frän att registermyndighetenskall ingå i en av våra tingsrätter. Besvär över dess beslut bör föras hos denhovrätt som överprövar tingsrättens avgöranden. Iövrigt ansluter jag mig tiU vad kommittén har föreslagit i denna dd. Partrederiethålls samman av den gemensamma egendomen, väsentUgen bestående av ett fartyg,och det gemensamma syftet att driva sjöfart med detta fartyg. Sammanslutningenär inte särskilt fast. Ombyte av redare kan i princip ske fritt och rederietutgör ej heller något självständigt rättssubjekt. Varje delägare svarar förrederiets förbindelser endast i förhållande tUl sin andel i fartyget men det ärvanligt att del- Prop.1973: 42 255 ägarnasärskilt åtar sig solidarisk ansvarighet för t. ex. hypotekslån. Redarensansvarighet är ej begränsad till hans andel utan han svarar för rederietsförbindelser med såväl andelen som sina övriga tillgångar. Någon skillnad görsalltså inte mellan rederiborgenärer och andra. Rederiets identitet bestäms utom av fartyget av dem som vid varje särskUt tUlfälle äger andel i detta. Nypartredare svarar ej för rederiförbindelser, som ingåtts innan han förvärvade sinandel. Däremot är han i förhållandet mellan redarna bunden av vad som gjortsoch beslutats före hans inträde i gemenskapen, dvs. han intar såtUlvida sammaställnuig som om han deltagit i partrederiet från början. Enpraktisk konsekvens av partrederiets säregna konstraktion är attrederiborgenär, som saknar pant- eUer retentionsrätt för sin fordran, inte kanta fartyget i anspråk för fordringen utan att denna gäller mot samtligadelägare. Är det inte fallet, måste han hålla sig till de fartygsandelar varsägare svarar för fordringen, dvs. för var sin del därav. Fartygsandelenger partredaren del också i den övriga egendom som gemenskapen kan ha, t. ex.driftsmedel. Kommitténhar, med utgångspunkt från att partrederiet alltjämt fyller ett praktisktbehov för sjöfarten, föreslagit att partrederiet bevaras i aUt väsentligtoförändrat. Kommittén har särskilt övervägt, om rederiets borgenärer börberättigas att ta fartyget i anspråk för sina fordringar i stället förfartygsandelar men har funnit att en sådan reform skulle sätta grandlägganderegler för partrederi ur spel på ett sätt som ej vore väl förenligt med dennaspeciella bolagsform. KommittéförslagetvUar på nordisk överenskommelse. Vissa skillnader finns dock mdlan de nordiskatexterna. Sålunda går de nya norska bestämmelsema ut på att delad ansvarighetinte gäUer på grund av lagen utan konstitueras först genom altredarnas avtal om sådan ansvarighet anmäls till skeppsregistret. Vddareförutsätter de norska reglerna att partrederi skall kunna äga mer än ettfartyg. Partrederietsgrandläggande rättsliga konstruktion har under remissbehandlingen kritiseratsför att väl vara fördelaktig för redarna men ofördelaktig förrederiborgenärerna. De problem som är förknippade med verkställighet mot partrederietoch med den rättsliga behandlingen av andra rederitiUgångar än fartyget harsärskilt framhållits. Vidare har efterlysts klarhet i frågan när ett partrederiskall anses vara stiftat och hur länge det består. Det har ocksä förordats, attrederiet ges karaktär av handelsbolag med rätt för bolagsmännen att särskiltstipulera delad ansvarighet. Partrederiethar som förat påpekats gamla anor. Dess grandläggande konstraktion bärpåtaglig prägel av det. Delad ansvarighet med dess skilda konsekvenser framstårsom säregen i en rättsordning som i övrigt genomgående hyllarsolidaritetsgrundsatsen i fråga om gemen- 1973: 42 256 Det är också betecknande attrederiborgenärema i praktiken i åtskUliga fall kräver soUdariskansvarsförbindelse av partredare. Emellertid fyUerrederigemenskap med delad ansvarighet alltjämt en praktisk funktion inomhandels- och fiskeflottorna, inte minst med tanke på hur kapitalkrävandeanskaffning av modernt tonnage är. Både på dansk och finsk sida synes man varainställd på att bevara det traditionella partrederiet. Den norska lagändringenintroducerar visserligen solidarisk ansvarighet i partrederiförhållanden menmedger som nämnts att partrederi drivs under delad ansvarighet ungefär somhittills. Jag förordar därför, attpartrederiet får bestå som självständig, sjörättslig bolagsform med deladansvarighet. bör man emellertid enligt min mening stäUa upp ettvisst publicitetskrav för att bolagsformens för delägarna förmånligaansvarsregler skall erkännas. Om sålunda flera sluter sig samman för attgemensamt men under delad ansvarighet driva sjöfart med eget fartyg, vilketför närvarande utan vidare torde konstituera ett partrederi, bör det framdelesdessutom krävas att överenskommelsen har anmälts för registrering för attsammanslutningen skall erkännas såsom partrederi. Praktiskt taget allapartrede-riägda fartyg kommer att vara införda i skepps- eller båtregistret. Registreringkan därför lämpligen ske hos registermyndigheten. Innan registreringsanmälangjorts koinmer då redarna att enligt allmänna grundsatser bära solidarisktansvar för de förbindelser de ingår för sammanslutningens räkning. Förförbindelser, som ingås efter det att anmälan gjorts, blir de i ställetansvariga pro rata parte. Sluter sig redare samman för att driva sjöfart utanatt delad ansvarighet är förutsatt, torde det följakligen bli handelsbolagenligt vanliga bolagsrättsliga regler. Jagföreslår en ordning som den jag här skisserat. Den nordiska rättslikheten blirknappast Udande av det. Ty förslaget ligger i själva verket principiellt mycketnära den norska lösningen. Partrederiförhållande börkunna etableras även utan att ett fartyg anskaffats. Det torde, som jag redanantytt, även vara gällande rätts ståndpunkt. Delad ansvarighet kan alltså gällavid exempelvis beställning av fartyg, som skall drivas av partrederi, ellerköp av kontorsinventarier. Den delade ansvarigheten består givetvis tillspartrederiet upplösts. Upplösningen sker genom fartygets försäljning och skifteav tillgångama. Skulle rederiförbindelse ingås efter det att fartyget sålts, t.ex. genom att försäljningen eller skiftet drar särskild kostnad, bör den enligtmin mening binda delägarna endast i förhållande till andelama i den mån ejannat åtagande föreligger. Detsamma bör även älla t. ex. sådana förpliktelsersom redamas köprättsliga ansvar gentemot den som köpt fartyget av dem vidrederiupplösningen. 1973: 42 257 Dethar både i doktrinen och under remissbehandlingen yppats tvekan rörande denrättsliga behandlingen av sådana partrederiets tillgångar som ej utgörs avfartyget, dvs. driftstUlskott, intjänt frakt, inventarier och annat, somvisserligen i regel är obetydligt jämfört med fartyget. Tveksamheten hänför sigtUl spörsmålet om sädana tillgångar eventuellt utgör någon rederietssjälvständiga förmögenhet över vilken kan förfogas särskilt. Som jag har antytti det föregående anser jag att så ej är förhållandet. RederitUlgångarna ärsamfäUda och underkastade samma regler vare sig de utgörs av fartyg eller avdriftsmedel. Ett motsatt betraktelsesätt skulle kunna leda tUl erkännande aven partrederiets självständiga förmögenhetsmassa. Och det är enligt min meningoförenligt med granderna för partrederiet såsom bolagsform. Den som förvärvarandel i fartyg tiUhörigt partrederi förvärvar alltså en rätt tillpartredarnas övriga samfällda egendom, en rätt som får sin begränsning av atthan enligt lagen är bunden av vad hans medredare beslutat före hans inträde igemenskapen. Han torde inte kunna göra anspråk på att få förfoga fritt överdenna rätt tUl samfälld egendom. Vadbeträffar problemet med verkstäUighet mot partrederi förhåller det sig så attdom mot samtUga partredare kan verkställas i fartyget i stället för i andelarnabara om delägarna och deras ansvar för gälden är desamma vid verkstäUighetensom när domen föll. Att domen i så fall med bortseende från att partrederietej är juridisk person formeUt meddelas mot partrederiet, eventuelltföreträtt av huvudredaren, kan i och för sig inte förbättraexekutionsborgenärens läge. Har någon av delägarna därefter betalt sin andel avgälden, är verkställighet i fartyget utesluten och kan alltså endast ske iåterstående andelar och i övriga andelsägares enskUda tillgångar i övrigt. Detföljer av den delade ansvarigheten. Och skulle någon andel ha övergått tUlannan innan verkställighet sker, är den andelen fredad för exekution emedan dennye redaren inte svarar för sädana partrederiets förbindelser som ingåtts förehans inträde som partredare. Däremot förblir den som sålunda överlåtit sinandel ansvarig för sådan gäld med sina övriga tUlgångar. Men attverkställighet kan riktas mot dessa tillgångar löser uppenbarligen inte detproblem som möter här. Detta skulle givetvis undanröjas, om nytillträdandepartredare ålades samma ansvarighet mot tredje man för rederiförbindelser somfångesmannen eller åtminstone fick svara för sådana förbindelser med sin andeli fartyget. Men det skulle i realiteten innebära att fordringar mot partrederiutrastades med en sakrättslig verkan, som inte skulle kunna förenas med deregler om sakrättsskydd på grand av inskrivning som jag förordat i det föregåendeoch som skall gälla även i fråga om förvärv av skeppsandelar. Denna svårighetskulle visserligen lösas genom att rederifordringar förenades medlegalpanträtt i partredarnas resp. andelar. Men det skulle väcka spörsmål ominte legalpanträtt i fartyg borde tUlerkännas mot- 17 1973.1 saml Nr 42 1973: 42 258 svarandefordran mot ensamredare. Konsekvenserna av en sådan ordning skulleuppenbarligen bli vittgående och svåra att överblicka. Jag är inte beredd attta ett sådant steg och förordar därför, att det inte görs någon ändring i nuvaranderegler om nytUlträdande partredares ansvarighet för rederiets förbindelser. Partrederiföreträds utåt av en huvudredare, om sådan utsetts. Har ingen huvudredareutsetts, får tredje man som vill söka rederiet välja vem han vill att svara förde övriga. Huvudredaren skall vara "svensk undersåte" och bosatt häri landet. Men han behöver inte själv vara delägare i fartyget. Han har legalställningsfuUmakt, som omfattar sådana förbindelser vilka "rederirörelsenvanligen medför", dvs. att anställa resp. entiediga befälhavare ochinstruera denne, uppbära betalningar till rederiet och svara för rederietinför rätta. Processfullmakten omfattar ej att väcka talan. Huvudredaren ärinte behörig att låna pengar på rederiets vägnar eller att sälja eller"förpanta" fartyget eller att försäkra det. Han kan när som helstskiljas frän befattningen. Om han är majoritetsdelägare, kan det ske genom dom. Kommittéförslagetinnebär, att till huvudredare skall kunna utses ej endast svensk medborgareutan även annat svenskt rättssubjekt eller här i landet bosatt dansk, finskeller norsk medborgare. Denna utvidgning till andra nordiska medborgare saknarmotsvarighet i de danska och norska förslagen. Ställningsfullmakten utvidgasenligt förslaget till att omfatta behörighet att ta sedvanlig försäkring förfartyget, dvs. i första hand kasko-, krigs- och ansvarighetsförsäkring.Processuellt innebär förslaget, att huvudredaren även skall kunna väcka talanpå redarnas vägnar. Det skall anmälas till att huvudredareutsetts, annars får tredje man vända sig mot vem han vill av redarna att svaraför dem alla. Tredje man skall alltså inte behöva pä annat sätt utreda omredarna valt huvudredare än genom förfrågan hos . Slutligenbevaras möjligheten att skilja huvudredaren från hans uppdrag. Vidremissbehandlingen har förordals, att huvudredare blir obligatorisk iparirederi, eftersom pariredarna eljest kan vältra över ansvaret på varandra.Att även juridisk person skaU kunna vara huvudredare har hälsats medtillfredsställelse som det ifrågasatts om andra nordiska medborgarebör fä utses till huvudredare med hänsyn till att ömsesidighet inte kan uppnås. Vadangår frågan om obligatorisk huvudredare är det enligt min mening sä att detexempelvis inom fiskeflottan i en del fall skulle vara olämpligt att tvinga inpartredarna under enhetlig ledning. Inom storsjöfarten, där på den andra sidanavsaknad av huvudredare i partrederi skulle kunna innebära vissa olägenheter,torde praktikens krav ändå 1973: 42 259 ledatill att huvudredare regelmässigt utses. Jag finner därför inte skäl attföreslå att gällande rätts ståndpunkt i denna fråga frångås. I fräga omnationalitelskravet bör ej förbises alt stränga krav motverkar att fartyg försunder svensk flagg, även när det annars kunde vara önskvärt. Jag tänkersärskilt på vissa fall av samverkan mellan nordiska redare eller mellannordiska varvs- och rederiintressen. En liberal reglering härvidlag liggerockså i linje med de villkor jag förordat när det gäller frågan om fartygsnationalitet. Jag godtar därför kommittéförslaget trots bristen på en i ochför sig önskvärd ömsesidighet. Även i övrigt finner jag kommittéförslaget idenna del ändamålsenligt. Besluti rederiangelägenheter träffas vid allmänt sammanträde, till vilket redarnakallats genom kungörelse eller delgivning på annat sätt. De närvarande beslutarmed enkel röstövervikt, varvid röstetalet beräknas efter anddsstorlek. I denmån beslutet ej strider mot rederiändamålet blir det bindande även förfrånvarande redare. Huvudredaren har utslagsröst vid lika röstetal, om det ejgäller val av huvudredare, i vilket fall fäller utslaget i sådanasituationer.. Protokoll skall föras och skall förvaras hos huvudredaren. Kommittéförslagetbevarar i huvudsak gällande ordning. Allmänt sammanträde föreslås dock kunnaundvaras för beslut varom saratliga redare likväl är ense. Kungördseddgivningslopas och ersätts med delgivning på annat lämpligt sätt. Om kallelse säntslill redare genom rekommenderat brev eller tdemedddande under hans senastkända adress, skall han anses ha fått del av kallelsen. ProtokoU skall förasendast då redare begär det. Huvudredaren skall underrätta frånvarande redareom beslut som träffats vid allmänt sammanträde. Underremissbehandlingen har framhållits, att kallelserna bör innehålla besked omvilka frågor som skall behandlas, eftersom frånvarande redare måste finna sigi vad de närvarande beslutat vid allmänt sammanträde. I övrigt harkommittéförslaget godtagits i denna del. Jagfinner kommitténs förslag till modernisering av nuvarande ordning på det helataget ändamålsenligt. Emellertid anser jag att det är lämpligt att kallelse tUlallmänt sammanträde innehåller upplysning ej endast om tid och plats utan ävenom vad som skall förekomma vid sammanträdet. Den norska texten innefattar ocksåföreskrift härom. Bådeden danska och den norska texten erbjuder möjlighet att ulan allmäntsammanträde träffa avgöranden i brådskande angelägenheter, oavsett om redarnaär ense om avgörandet eller ej. En sådan ordning har uppenbara praktiskafördelar och bör enligt min mening införas också hos oss. Enligt de danska ochnorska texterna gäller inga särskilda krav pä majoritet för sådant beslut.Dessa regler skall emel- Prop.1973: 42 260 lertidses mot bakgrund av en allmän dansk resp. norsk regel om att beslut kräverabsolut majoritet, dvs. att det måste biträdas av redare som tillsammans ägermer än hälften av fartyget. En generell regel av denna innebörd är jag dockinte beredd att föreslå i stället för den traditionella svenska regeln attrelativ majoritet mer än för de vid sammanträdetföreträdda andelarna räcker för beslut. Den särskilda regeln om beslut ibrådskande ärenden bör därför innehålla att sådant beslut kräver absolutmajoritet. Varjepartredare skall bidra till rederiets verksamhet i förhållande till storlekenav sin andel. Nödgas han tillskjuta mer på grund av medredares försumlighet,har han rätt tUl åtta procents ränta på förskottet och till täckning avkostnaderna för försäkring av sin risk med anledning av förskottet. Han harrätt att avräkna sin fordran på utdelning som belöper på den försumliges andeloch har legalpanträtt i den andelen till säkerhet för sin regressfordran. Villhan ej efter avslutad resa riskera sin andel i ny resa eller reparera fartygetifall det skadats, kan han dra sig ur gemenskapen genom s. k. abandon dvs.avstående utan lösen av sin andel. EnUgtkommittéförslaget skall panträtt i medredares andel till säkerhet fördriftsförskott ej längre förekomma. Detta harmonierar med att andelspanträttäven i övrigt är utesluten enligt sjölagsförslaget. Förskottsräntan bestämsenligt alla de nordiska förslagen till det officiella diskontot ökat med fyraprocent men skall utgöra lägst . Försäkringskostnader blir intelängre ersättningsgilla. Rätten till avräkning på den försumlige medredarensutdelning skall däremot bestå. Kommittén har ansett detla vara tillräckligttill förskottsgivarens skydd. Kommittéförslagethar i denna del inte föranlett någon erinran under remissbehandlingen. Ävenjag biträder förslaget i sak. Detär huvudredaren som svarar för rederiets räkenskaper och som redovisar förmedredarna. Redovisning sker för kalenderår inom en månad från årets utgång.Den läggs fram vid allmänt sararaanlräde och fär därefter klandras genom atttalan anhängiggörs vid domstol vid äventyr av klanderrättensförlust. Vinstsom ej behövs för driften skall delas ut. Vinst eller förlust skall fördelas påpartredarna efler andelsstorlek. Kommittéförslagetgär ut pä att huvudredaren skall svara för att rederiets bokföring sker enligtlag och alt redovisning kommer varje redare tillhanda senast eflervarje kalenderårs utgång. 1973: 42 261 klanderfristav skall räknas från redovisningens mottagande. Något allmäntsammanträde för redovisning behövs aUtså inte. Kominitténs förslag harinte mött någon erinran under remissbehandlingen. Jag biträder förslaget. 3.5.6 Partredareslösningsrätt vid andelsövergång Partrederifår ej brytas för det att andel övergår i annans hand eller medredare bliromyndig dier försätts i konkurs. Medredarna har emellertid bl. a. rätt attlösa tUl sig andel, som genom annan försäljning än sådan som sker på offentiigauktion har kommit i utomståendes hand. Lösen skall motsvara köpeskUlingen. Densom vill utöva lösningsrätt skall ge det tillkänna vid äventyr avlösningsrättens förlust. Vill flera utöva sådan rätt, fördelas den på demefter deras resp. andelar i fartyget. Kommittéförslagetutmönstrar förbudet att bryta rederiet och inför i stället bl. a. rätt tilluppsägning . Lösningsrätt skall kunna utövas även när andelenövergått till utomstående på annat sätt än genom försäljning. Men undantagföreslås gälla för det fall att förvärvaren är överlåtarens make, avkomlingeller avkomlings make och för förvärv genom exekutiv försäljning eller inrop påoffentiig auktion. I övrigt föreslås, att lösenbeloppet skall bestämmas avskiljemän, ifall tvist uppstår, och att därvid avtalat vederlag skall gälla omdet mte befinns avsevärt avvika från det verkliga värdet. Kommittéförslaget har intemött någon erinran under remissbehandlingen. Också för egen del kan jag ihuvudsak biträda förslaget. Enligtmin mening bör det dock fastslås, att lösen skall ges för andelens fullavärde. Vid bestämmande av detta värde kommer givetvis avtalat vederlagregelmässigt att bli av stor betydelse. Rättatt upplösa partrederi har alltid redare som är majoritetsdelägare. Den som ärminoritetsdelägare har samma rätt för det fall att han kan visa att rederietförvaltas på sådant sätt att hans rätt kränks. Därmed likställer SjöL de fallatt huvudredaren skiljts från sin befattning av domstol eller att fartygetutan minoritetsdelägarens åtgärd eller samtycke förlorat svensk nationaUtet ochdärför avförts ur fartygsregistret. För det sistnämnda fallet finns dessutomsärskilda regler om tvångsinlösen av andel vars övergång i utländsk ägo medförtnationalitetsförlust. Reglema finns upptagna i 1 kap. SjöL och gäller vid aUsamäganderätt i fartyg. Vid upplösning av partrederi säljs fartyget på offenthgauktion, varvid skiljemän i tvistiga fall bestämmer försäljnings-vUlkor ochförsäljningsort. Kommitténföreslår en vidgning av upplösningsrätten, så att varje redare skall kunnabegära upplösning med sex månaders varsel, om 1973: 42 262 interederiavtalet reser hinder däremot, exempelvis genom att vara slutet påbestämd tid. Meningen är att redare ej utan vidare skall behöva finna sig i entidsobestämd bundenhet. Vidare skall minoritetsddägare kunna begära upplösningav rederiet när medredare blivit ur stånd atc fullgöra sina förpliktelser sompartredare. Detta skall gälla oavsett om medredaren gått i konkurs eller inte.Fartygets försäljning vid rederiets upplösning skall enligt kommittéförslagetske enUgt lagen om samäganderätt i den män redarna ej enats om annat. God manenligt samäganderättslagen skall bestämma försäljningsort vid rederiupplösningsom äger rum medan fartyget är utomlands, ifall redarna inte kan enas om orten. Föratt förebygga missbrak av upplösningsrätten berättigar kommittéförslagetpartredare att lösa ut medredare som vill upplösa rederiet. Dessutom föreslås,att den senare skall kunna välja att, i stället för att begära upplösning, lösaut medredare tUl vilken särskild upplösnuigs-grand hänför sig. Såvitt gällerpartrederiförhållanden ersätter kommittéförslaget i den delen de nuvarandereglerna om tvångsinlösen av andel i fartyg för att återställa fartygs svenskanationalitet. För andra fall av samägande av svenska fartyg anser kommittén,att sådana regler om tvångsinlösen kan undvaras. Kommittéförslagethar mottagits positivt under remissbehandlingen. Frånsett en detaljanmärkning,som jag återkommer till vid min behandling av de enskilda bestämmelsema, harpåpekats att lösningsrätt vid anddsövergång och utiösningsrätt kan komma attkonkurrera, att upplösningsrätt och utlösningsrätt kan sammanträffa samt attutlösningsrätten i sådana fall bör ta över upplösningsrätten, även om det föreliggerett majoritetsbeslut om rederiets upplösning. Kommittéförslagetöverensstämmer nära med motsvarande danska och norska texter. Reglerna omupplösning har enligt min mening fått en i huvudsak ändamålsenlig utformning.Det är också rimligt, att den som vill bevara rederiet får möjlighet att göradet genom att lösa ut medredare som begär upplösning eller till vUkenupplösningsgrund hänför sig.