prop · FW0394 · 1973-12-31 00:00:00 — För släpvagnar tiU bensin- eller gasoldrivna bilar beräknas skattentill det belopp som gäller för släpvagnar till brännoljedrivna bilar minskatmed bensin- resp. gasolskatlen på motsvarande merförbmkning av bränsle. Föratt kompensera bortfaUet av den särskUda motorbränsleskatten på brännoljaföreslår utredningen, att särskild fordonsskatt skall utgå för släpvagnar somdras av brännoljedrivet dragfordon. Skatten skall motsvara den skatt som fallerpå merförbrukning av brännolja när släpvagn kopplas till dragfordonet. Utredningensförslag går vidare ut på alt vissa äldre fordon skall undantas frånkilometerskatteplikt och i stället beläggas med fordonsskatt påsamma sätt som för andra motsvarande fordon och dessutom med särskildfordonsskatt motsvarande den kilomelerskatt som andra fordon träffas av. Remissinstansernahar lämnat utredningens förslag i fråga om fordonsskatt för bilar och bUdragnasläpvagnar utan erinran. Utredningensförslag på denna punkt innebär i princip att en beskattning på nuvarande nivåbibehålls för bilarna och de bildragna släpvagnarna. Jag finner detta väl moiiveratoch biträder förslaget, dock med den av mig i det föregående förordadeändringen att skatten för person-bUarna skall alltjämt utgå efter tjänstevikt.Vidare bör beaktas resultatet av den tidigare omnämnda undersökningen avförhållandet meUan tjänstevikt och totalvikt beträffande lastbUar och bussarmed tolalvikt ej över . Denna undersökning har visat att vissa mindresänkningar av den årliga fordonsskatten är motiverade. Det rör sig om beloppsom uppgår tiU högst ca och i flertalet fall håller de sig om- 7 1973.1 sanU. 1973: 94 78 De av mig förordade skatleskaloma har justerats med hänsynhärtill. Utredningensförslag tiU särskild fordonsskatt för vissa äldre bilar har iprincip behandlats i proposition 1972: 115. Därvid föreslogs inte någotsärskilt undantag från skyldighet att förse brännoljedrivna fordon av vissminsta ålder med kUometerräknarapparatur. För dessa fordon skall därför enligt muimening kilometerskatt utgå fr. o. m. , varför något behov av en särskUdfordonsskatt för dem inte finns. Beskattningav traktorer m. m. Utredningenhar av praktiska och kontrolllekniska skäl avvisat tanken på kilometerskatt eUerannan direkt körlängdsberoende skatt för traktorer och motorredskap. Förtraktorer som inte används för transporter på de allmänna vägarna (traktorer iklass II) föreslår utredningen ingen ändring av nuvarandeschablonmässiga beskattning. Beträffande andra traktorer, trafiktraktorer, ochdärmed likställda registrerade motorredskap föreslås att fordonsskatt skallutgå med i princip hälften av den skatt som före utgick förlastbUar med motsvarande tjänstevikt. För släpvagnar som dras avtrafiktraktorer och har en totalvikt över föreslår utredningen attfordonsskatt skall utgå med belopp som svarar mot den gäUande automobilskatlen.Trafiktraktorekipagen bör enligt utredningen behandlas som en enhet och bordedärför få sänkt skatt med hänsyn tUl deras korta årliga körsträckor. Enacceptabel beskattning uppnås dock enligt utredningen om man underlåter alt gåvidare med reform för släpvagnarna och inte heller höjerfordonsskatten för att kompensera bortfallet av brännoljeskatten. Fortfarandebör dock enligt utredningen möjlighet finnas att sätta ner skatten för trafiktraktorekipagenpå grand av korta körsträckor. Den icke specialdestinerade motorbränsleskattenpå brännolja föreslås tas ut i form av särskild fordonsskatt påtrafiktraktorer och släpvagnar till sådana fordon. Remissinstansernahar i stort sett accepterat utredningens förslag till beskattning av traktorer,motorredskap och släpvagnar tiU sådana fordon. Från branschhåll har dockframförts att man inle skall avstå från kilometerskatt på dessa fordon enbartav tekniska skäl. Det har också riktats kriiik från trafiksäkerhetssynpunkt motalt trafiktraktorekipagen inte får höjd skatt. Jagfinner ingen anledning att på grund av övergången till kilometerskatt föreslånågon ändring av beskattningen av traktorer i klass II. Beträffandetrafiktraktorema och släpvagnarna tUl sådana fordon måste enligt min meningbeaktas, att de utför ett transportarbete som är likvärdigt med det som utförsav lastbilsekipagen. Skillnaden meUan de olika typerna av fordon ligger i attden årUga körsträckan för traktore- 1973: 94 79 kipagennormalt är lägre än för laslbUarna. Detla förhållande har emellertid redanbeaktats vid fastställandet av skatteskalorna för traktorer. AutomobUskattenför traktordragna släpvagnar är däremot densamma som skatten för bildragnasläpvagnar med samma vikt och av samma typ. Skatten för dessa släpvagnar harockså justerats vid genomförandet av den andra etappen av reform. Detföreligger, som utredningen påpekat, stora svårigheter att på etttillförlitligt sätt fastställa de faktorer som avgör trafiktraktorekipagenskostnadsansvar i förhållande till bilekipagens. Mot denna bakgrund och medbeaktande också av vad som framförts vid remissbehandlingen förordar jag allbeskattningen av trafiktraktorekipagen och de registrerade motorredskapen skallske enligt nuvarande skatteuttag med tillägg för den brännoljeskatt som bortfaller. TUläggför bortfallet av brännoljeskatt får beräknas schablonmässigt. Grovt sett utgårf. n. årlig automobilskatt och specialdestinerad brännoljeskatt för lastbilaroch bussar med ungefär lika stora belopp räknat. Detta förhållandeskulle närmast leda tiU att fordonsskatterna för trafiktraktorer ochregistrerade motorredskap borde räknas upp till dubbla belopp. Härigenom tordedock beskattningen komma att bli högre än som är motiverat med hänsyn tillfordonens korta körsträckor. Jag förordar därför att höjningen begränsas till50 % av den nuvarande traktorskatten. Beträffande släpvagnartill trafiktraktorer bör skatleskaloma i och för sig kunna ges en merschablonmässig utformning med hänsyn till att exakta uppgifter saknas för faststäUandeav dessa fordons kostnadsansvar. Skattesatserna skuUe dock skilja sig så litetfrån skattesatserna för släpvagnar som dras av kilometerskattepliktigt fordon,att samma skatteskalor kan användas för båda kategoriema släpvagnar. Detta harbeaktats i förslaget tiU VSF. Denej specialdestinerade motorbränsleskatten som faUer på trafiktraktorer kanberäknas till av fordonsskatten innan den förordade höjningengjorts. För släpvagnarnas del kan den ej specialdestinerade skatten beräknasutgöra 13/31 av fordonsskatlepålägget på grand av bortfallet av specialdestineradbrännoljeskatt. De nu angivna förhållandena har beaktats vid utarbetande avdet förslag till särskild fordonsskatt som ingår i författningsförslagen. Utredningenföreslår att nuvarande skattefrihet för kungahusets fordon, diplomatfordon,krigsmaktens fordon och specialutrustade brandfordon skall gäUa även i frågaom fordonsskatt och kilometerskatt. Däremot menar utredningen att det intefinns skäl att från beskattning undanta sjuktransportfordon. Dessa är i vissafall svåra att skilja från andra fordon. De flesta är bensindrivna, varförskattefrihet för de bränn- 1973: 94 80 oljedrivnaskulle ge dessa en favoriserad ställning. I fräga om ej special-utrastadebrandfordon föreslår utredningen ett slopande av skattefriheten efiersom dessafordon kan antas ha ungefär samma körlängd som andra fordon.Utredningen har också pekat på att både sjuktransport- och brandfordonen f. n.är befriade från bilaccis. Vidare föreslås att bärgningsbilarna även i forlsältningenskall beskattas på samma sätt som andra fordon med samma tolalvikt. Dennuvarande skattefriheten för handikappfordon bör enligt utredningens meningslopas och ersättas av ett bidragssystem i enlighet med det förslag härom somframfördes av handikapputredningen. Om detta förslag inte genomförs bör detnuvarande systemet med skattelättnader bibehåUas. Veleranfordonen bör enligtutredningen beskattas på samma sätt som andra fordon. Om så inte sker uppkommerpraktiska och administrativa svårigheter. De flesta är dessutom bensindrivnapersonbilar eller motorcyklar. Skulle svårigheter föreligga att monterakilometerräknare på brännoljedrivna fordon bör Konungen eller myndighet som Konungenbestämmer kunna förordna att fordonsskatt i stället för kUometerskatt skallutgå. Utredningenföreslär vidare att dispens från skatteplikt skall kunna medges för fordon somframförs utanför det med allmänna medel bekostade vägnätet. Detta bör dock skemed stor restriktivitet. Som exempel på fall då dispens bör kunna medges angesbl. a. brukande av fordon på ö ulan allmän väg eUer färjeförbindelse, ianläggningsarbete för kraftverk eUer inom gruvområde. Fråga om dispens börenligt utredningen prövas som en skattefråga och handläggas enligt VSF. Beträffandedessa skatiepliktsfrågor har vid remissbehandlingen endast anförts atttillräckliga skäl inle föreligger att införa skalleplikt för ambulanser och attdet av utredningen föreslagna bidragssystemet i fråga om handikappfordonen ärbättre än det nuvarande systemet. Deundantag från skatteplikt som utredningen föreslagit har sin motsvarighet inuvarande automobilskatteförordning. Om undantagen förs över till VSF uppkommerskattefrihet också från kUometerskatt, vilket är en lättnad i förhållande tillnuvarande beskattning. Med hänsyn bl. a. lin att det är fråga om speciellafordon av relativt litet antal, kan jag ansluta mig tUl utredningens förslagom fortsatt undantag från skatteplikt för kungahusets fordon, diplomatfordon,krigsmaktens fordon och specialutrustade brandfordon. För diplomatfordonensdel gäller f. ö. redan nu skattefrihet för drivmedel. Jag kan också ansluta migtill utredningens förslag att slopa den nuvarande skallefriheten försjuktransportfordon och ej specialutrustade fordon för brandväsendet. Dessakan, som utredningen framhållit, antas ha normala körsträckor och dessutom föreliggeri vissa faU svårigheter att skilja dem från andra skattepliktiga fordon. Jagfinner dock ingen anledning att förorda någon ändring i bestämmelsema om bilaccisför nu avsedda fordon. Prop.1973: 94 81 Enligt min mening står det klart alt de förmåner somhandikappade nu åtnjuter i form av befrielse från årlig automobilskatt samtbidrag till drivmedelsskatt och återbetalning av bilaccis är mycket välmotiverade. Det är ett angeläget behov för många handikappade att ha tUlgångtill bil för färd tiU och från arbetsplats eller ulbildningsställe. Utredningenhar anfört, att det nuvarande systemet medför vissa praktiska svårigheter.Främst torde detla bero på, alt den handikappade får ansöka om bidrag och måstegöra detta inom särskilda tidsfrister. Delta kan medföra risk för förlust avbidrag eller annan förmån. De nämndaomständigheterna förtjänar enligt min mening alt beaktas. Detta kan emellertidske inom ramen för det nuvarande systemet. Det bör även i fortsättningen kunnakrävas av handikappad, all han ansöker om befrielse från skatteplikt till väglrafikskattför fordon som han förvärvat. Sådan skattebefrielse bör medges enligt denpraxis som tillämpas. Har skallebefrielse medgivits bör ev. återbetalning avbilaccis och utbetalning av bidrag för drivmedeisskalt kunna göras utansärskild ansökan av den handikappade. Bidraget bör därvid utgå så länge fordonetägs av den handikappade och är befriat från väglrafikskatt. Jag avser att iannat sammanhang återkomma med förslag om sådana ändringar som i enlighet medvad jag nu antytt erfordras i förordningen (1956: 545) angående omsättningsskaltå motorfordon i vissa fall och förordningen (1960: 603) om bidrag till vanföraägare av motorfordon. Den i detlasammanhang förordade omläggningen lill kilometerskatt bör enligt min meninginte föranleda andra ändringar i vägtrafikbeskatlningen än sådana som ärmotiverade av själva omläggningen. Detla innebär all jag inle är beredd altföreslå ändringar beträffande bärgningsbUar eller andra fordon enbart på grundav deras låga årliga körsträcka. I fråga om fordon som uteslutande framförs utanför det medallmänna medel bekostade vägnätet finner jag utredningens förslag väl ägnatatt leda lill ett riktigt och ändamålsenligt resultat. Jag förordar därför attbestämmelser i enlighet med utredningens förslag införs i VSF. Däremot finnerjag det inle möjligt att biträda det vid remissbehandlingen framfördaönskemålet om skattelättnader för fordon som i viss utsträckning används på enskUdavägar. Utredningen föreslår att länsstyrelserna skall vararegionala beskattningsmyndigheter och RSV central beskattningsmyndighel ifråga om vägtrafikskatlen. Länsstyrelserna, som är regionalaregistreringsmyndigheter, har tillgång lill de uppgifter som behövs för påföringav skatt. Denna påföring skall därför enligt förslaget ske genom automatisk behandlingav registrerade data genom bilregistrets försorg. Tvister i registrerings-eller skattefrågor skaU handläggas av länsstyrelserna. Efterbeskattning,skattetillägg och förseningsavgift skall komma i fråga be- 1973: 94 82 träffandevägtrafikskatt på i princip samma sätt som gäller vid annan beskattning.Länsstyrelserna bör enhgt utredningen handlägga även dessa frågor. Rätt foram iskatteärende bör vara i det län där ägaren hör hemma, ellerlänsstyrelsen i i fall då annan länsstyrelse inte är rättforum. RSV:suppgifter som central beskattningsmyndighet skulle enligt förslaget vara attgenom föreskrifier och anvisningar främja en riktig och enhetlig tillämpning avVSF samt att svara för den centrala kontrollen. RSV bör också medverka vidprogrammeringen av datamaskiner för skattepåföringen. Verket skall kunnaföreskriva alt länsstyrelse inhämtar verkets yttrande innan ärende avgörs. Ettallmänt ombud skall euligt utredningens förslag finnas hos RSV med uppgift bådeatt föra det allmännas talan och att tillvarata den enskUdes intressen. Besväröver länsstyrelses beslut i skattefråga skall enligt utredningens förslag förashos kammarrätt. Delsamma skall gälla för besvär över länsstyrelses beslut ifråga om nedsättning av skatt på traktorer och släpvagnar (SFS 1969:553),restitution av skatt på lastbilar (SFS 1970: 888) och återbetalning av skattvid utlandskörning (SFS 1971: 321). Däremothar utredningen föreslagit alt frågor om dispens från registreringsplikt vid körningutanför det med allmänna medel bekostade vägnätet skaU handläggas somskattefrågor av RSV, vars beslut skall kunna överklagas till Kungl. Ettfåtal remissinstanser har tagit upp hithörande frågor. RSV har anfört att verketbör vara central förvaltningsmyndighet, om görs tUlbeskattningsmyndighet. Kammarrätten i är av samma uppfattning ochanför dessutom att allmänt ombud bör finnas hos varje länsstyrelse och intecentralt hos RSV. Utredningens förslag ifråga om beskattningsmyndigheter m. m. kan jag i stort sett acceptera. Påföringav skatt bör i likhet med vad som till-lämpas göras med hjälp avautomatisk databehandling i bilregistret. Länsstyrelserna bör svara för dettaarbete i egenskap av beskattningsmyndigheler med anlitande av bilregistret.Det är också enligt min uppfattning väl motiverat att RSV här som i andrasammanhang ges ställning av central myndighet med befogenhet att meddela anvisningarför länsstyrelserna. Därutöver bör verket äga rätt att utfärda föreskrifterför länsstyrelsernas handläggning av ärenden i fråga om vägtrafikbeskattningenutom när det gäller beslut med materiell eller saklig innebörd. För dettaändamål synes det tiUräckligt att RSV betecknas som centralförvaltningsmyndighet. Vidare firmer jag det lämpligt att frågor om dispensfrån registreringsplikt vid körning utanför det med allmänna medel bekostadevägnätet handläggs som skattefrågor av RSV. Maj:t torde kunna utfärdabestämmelser härom. Prop.1973: 94 83 Införandetav ett allmänt ombud i fråga om vägtrafikbeskattningen är väl motiverat.Ombudels uppgift bör vara att föra det allmännas talan men med rätt att föratalan även till skattskyldigs förmån. Av praktiska skäl synes det lämpligastatt ett allmänt ombud, som är fallet i fråga om mervärdeskatt, placeras hosvarje länsstyrelse. Uppgiften alt vara allmänt ombud bör anförtros tjänstemanhos . Jagvill i delta sammanhang ta upp ytterligare en fråga som rör RSV:sarbetsuppgifter. Restitution av skatt på bensin som använts till drift av skördetröskoreller jordbrukstraktorer handläggs f. n. av . Med hänsyntill att det är fråga om en ren skattefråga är det moiiverat att föra överhandläggningen av dessa ärenden på RSV. Restitution av skatt på bensin somanvänts tUl drift av motorsåg i vissa fall handläggs nu av länsstyrelsema.Denna ordning bör enligt min mening gälla även i fortsättningen. Maj:tbör kunna utfärda erforderliga föreskrifter i nu berörda avseenden. Skattenedsättningpå traktorer och släpvagnar med korta körsträckor medges nu enligt kungörelsenSFS 1969: 553. Det finns enligt min mening inte anledning att göra någon annanändring av de bestämmelser som gäller än att besvär över beslut i ärenden avdetta slag bör anföras hos kammarrätt. Restitution av skatt medges i vissafall vid reserv-registreruig (i fortsättningen avställning) av lastbUar enligtkungörelsen SFS 1970: 888. Bestämmelsema härom berörs inle av omläggningen tillkUometerskatt och det saknas enligt min mening skäl för att i materiellthänseende göra någon ändring i de nu gällande bestämmelserna. Utredningenföreslår som redan antytts att det nya administrativa på-följdssyslemet påskatteområdet i form av skattetUlägg och förseningsavgift skall tillämpas påvägtrafikskatten. Även skattebrottslagen skall enligt förslaget ägatillämpning. Dessutom föreslås särskilda straff för manipulationer medkilometerräknarna och för brukande av fordon som inte har föreskriven räknarapparaturinmonterad eller för vilket skatt ej erlagts eller föreskriven uppgift ejlämnats. Underlåtenhet att vid färd medföra skatlekvitto skall också kunnabestraffas. Motförslaget i denna del har anmärkts att vissa lättnader i straffansvaret börgöras för anställd chaufför och att smärre fel bör drabbas endast avadministrativ sanktion. Dessutom har ifrågasatts om skattekvitto behövermedföras under färd med hänsyn till kontrollmärkessyslemet. Utredningens förslag tillpåföljdssystem innebär en anpassning till vad som gäller i fråga omannan beskattning. Jag biträder förslaget. De lättnader i straffansvaret föranställd chaufför som efterlysts i ett par remissyttranden anser jag knappastvara behövliga med hänsyn tUl vad jag förordar i fråga om uppbörden av skattoch kontrollmärkessys-temet. Innan kontroUmärke sänds till fordonsägaren skallskatt för for- 1973: 94 84 Delta bör gälla även tidigare förfallen skatt för vUken ägareneller tidigare ägare har alt svara. Finns kontrollmärke och skattekvitto vidöverlåtelse av fordon eller vid brukande av fordon kan alltså med fog antas,att ingen obetald skatt finns som utför hinder för fordonets bmkande. Skyldighetenatt medföra skattekvilto vid färd med fordonet anser jag tills vidare bör varakvar. När erfarenheter vunnits av det nya kontrollmärkessyslemet bör frågan omett slopande av skyldigheten kunna prövas på nytt. Liksom nu bör man kunnaundvika påföljd för underlåtenhet alt medföra kvittot genom alt visa upp det iefterhand. Uppvisandet bör av praktiska skäl göras hos polismyndighet. Förfordon som är registrerade i utgår f. n. i princip automobilskatt ävenvid körning utomlands. Härifrån har undantag gjorts för tyngre brännoljedrivna laslbUaroch bussar samt släpvagnar för vilka återbetalning av automobUskatt kan skeenligt särskilda bestämmelser. (SFS 1971: 321). Drivmeddsbeskallningen träffarallt bränsle som köps i . Utföres i inköptbeskattat bränsle återbetalas skatten härpå. Skattefri införsel är tillålen avhögst bränsle i fordons tank. I utiandetregistrerade fordon beskatias med en dagskalt, som ersätter automobUskatten.För dessa fordon gäller samma bestämmelser om in-och utförsel av drivmedel somför svenska fordon. Genom konventioner och bilaterala avtal har dock i mycketstor utsträckning uppnåtts att svenska fordon inle beskattas i utlandetsamtidigt som utländska fordon inte beskattas här. Personbilar beskattas endasti undantagsfall vid körning i annat land än hemlandet; Utredningenföreslår att fr. o. m. återbetalning av fordonsskatt och avräkning av kilomelerskattskall göras för alla kilometerskatteplikliga motorfordon som brukas utomlands.Dessutom bör återbetalning av fordonsskatt ske för släpvagnar som dras avsådant fordon. Ay praktiska skäl föreslås, att återbetalning skall medges förfordon med en lägsta skattevikt om . Utredningenhar också lämnat förslag på hur det praktiska och administrativa förfarandetbör utformas. Förslaget bygger på den nu gällande kungörelsen i ämnet (SFS1971:321). Någon ansökan behövs dock ej i fråga om kUometerskattepllktigafordon eftersom man i det datamaskinella debiteringssystemet kan beakta utlandskömingarnamed ledning av avstämplade kort vid ut- och inpasseringar över gränsen. Beträffandede utländska fordon som framförs i föreslår utredningen, att enmotsvarighet till nuvarande dagskatl skall utgå som ersättning förfordonsskatten i den mån internationella konventioner eller avtal inteförhindrar delta. Därjämte föreslås alt en särskUd dagskatt Prop.1973: 94 85 (dagskatt II) skallutgå som ersättning för beskattningen av brännolja med belopp som svarar motden genomsnittliga brännoljeförbrukningen för uppskattade körsträckor iSverige. Utländska personbUar anser utredningen kunna undantas från dessadagskatter. Vidremissbehandlingen har från bl. a. åkeribranschens sida framhållits vikten avatt svenska transporter inte missgynnas i den internationella konkurrensen.Transportnämnden har påtalat att den av utredningen föreslagna dagskatt II är aUtför schablonmässig.Generaltullstyrelsen har påpekat att tullmyndigheterna får ökadarbetsbelastning vid ett genomförande av utredningens förslag och föreslårförenklingar bl. a. i form av ett deklarationsförfarande och slopadåterbetalning av skatt för personbilar. Beskattningenav fordon i internationell trafik inrymmer särskilda problem. Det är utantvekan ett starkt intresse alt beskattningen så litet som möjligt påverkarkonkurrensen mellan transportförelag från olika länder. Fullständig likhet ibeskattningshänseende kan uppnås endast om varje land tar ut samma skatt förinhemska och utiändska fordon vid användning inom landet och ingen skatt vid körningutom landet. Ett sådant system förutsätter att i princip alla fordonkontrolleras vid ut- och inresa till ett land och att uttag eller restitutionav skatt sker på grundval härav. Ett godtagbart resultat torde i många fall kunna uppnås omvarje land beskattar de i landet registrerade fordonen även vid användning utomlandsmen tillåter fordon frän de andra länderna att köra skattefritt inom landet.Som förutsättning härför gäller dock att skaltenivån i de olika ländema ärjämförbar. Genom konventioner och bilaterala avtal har uppnåtts atten mycket stor del av den internationella trafiken inle beskattas i annat landän hemlandet. Härigenom har bl. a. stora praktiska fördelar vunnits. Av deländer med vilka har stort transportutbyte är det endast Väst-Tysklandsom slår utanför internationella skatteöverenskommelser. Jag har inlefunnit anledning att gå ifrån de principer, lill vilka anslutit siggenom de internationella överenskommelserna. Även i fortsättningen börbeskattningen i av den. internationella trafiken bygga på den s. k.nationalitetsprincipen, dvs. på beskattning i av fordon registrerade iSverige oberoende av var fordonen används. bör utländska fordon underförutsättning av ömsesidighet få framföras skattefritt i vidtillfälligt brukande här. Emellertid bör beaktas, att de för svensk transportnäringsviktiga transporterna till och från samt genom sistnämnda landbeskattas i detta land. Vidare beläggs svenska fordon för transporter i Norgemed norsk kilomelerskatt. Denna omständighet motiverar enligt min mening attsvensk skatt inte tas ut av svenska fordon vid färd i dessa länder. Visserligenär den nuvarande möjligheten till återbetalning Prop.1973: 94 86 intebegränsad till nu avsedda transporter. I avvaktan på en lösning avbeskattningsfrågan i dessa fall bör dock f. n. ingen begränsning av de nuvarandeförmånerna vid utlandskörning göras.