prop · FW0337 · 1973-12-31 00:00:00 — 1 falldå en utlännings iUegala innehav av sådan egendom kan antas ha samband med enpolitisk aktivitet från gärningsmannens sida torde regelmässigt övrigaförutsättningar för förvisning vara förhanden. I 2 kap, finns bestämmelser om svenskdomstols behörighet i brottmål Dessa bestämmelser medger att lagföring här ilandet i vidsträckt omfattning kan ske även för grövre brott som har begåttsutanför landets gränser. Vad särskilt angår kapning av luftfartyg kan lagföringför detta brott äga rum i , oavsett var brottet har begåtts och oavsettgärningsmannens nationalitet. 5,4 Regler om straffprocessuella tvångsmedel Grundläggande bestämmelser om användande av tvångsmedelsom led i en av polisen företagen förundersökning med anledning av misstanke ombrott finns i . Äv intresse i detta sammanhang är främstbestämmelserna om husrannsakan, kroppsvisitation, kontroll av post- ochtelegrafförsändelse m. m. samt telefonavlyssning. Husrannsakan och kroppsvisitation (28 kap.) Förekommer anledning att brott förövats, på vilket kanfölja fängelse, fär husrannsakan företas i hus, rum eller slutet förvaringsställeför eftersökande av föremål som är underkastat beslag eller eljest tillutrönande av omständighet som kan äga betydelse för utredning av brottet. Hosannan än den som kan misslänkas för brottet får husrannsakan företas endast ombrottet förövats hos honom eller den misstänkte gripits där eller eljestsynnerlig anledning förekommer att genom rannsakningen föremål som ärunderkastat beslag skall anträffas eller annan utredning vinnas om brottet (1 §).Husrannsakan fär också företas för eftersökande av person som skall gripas,anhållas, häktas eller hämtas (2 §), Husrannsakan får även i annat fall än somavses i 1 eller 2 § ske i lägenhet som är tillgänglig för allmänheten ellerbrukar utgöra tillhåll för lösdrivare eller förbrytare eller där sådant gods som eftersöks brukar uppköpas ellermottas som pant (3 §). Förordnande om husrannsakan meddelas av undersökningsledaren,åklagaren eller rätten (4 §). PoUsman får dock i vissa faU utan särskiltförordnande företa husrannsakan, bl. a. då fara är i dröjsmål (5 §). Vidhusrannsakan får inte olägenhet eller skada orsakas utöver vad som är oundgängligennödvändigt. Om det är nödvändigt fär rum eller förvaringsställe öppnas medvåld. Har så skett skall det efter förrättningen åter tillslutas (6 §), Såvittmöjligt skall vittne närvara vid husrannsakan (7 §). Över husrannsakan skallföras protokoll utvisande ändamålet med förrättningen och vad som därvidförekommit. Den hos vilken husrannsakan förekommit har rätt att på begäran fäbevis därom, innehållande även uppgift om det brott misstanken avser (9 §), Förändamål som anges i 1 eller 2 § får undersökningsledaren, åklagaren ellerpolisman företa undersökning på annat ställe än hus, rum eller slutet förvaringsställe,även om det inte är tillgängligt för allmänheten (10 §), Förekommer anledning att brott förövats, på vilket kanfölja fängelse, får kroppsvisitation företas för eftersökande av föremål som ärunderkastat beslag eller eljest för att utröna omständighet som kan ägabetydelse för utredningen om brottet. Annan än den som skäligen kan misstänkasför brottet får kroppsvisiteras endast om synnerlig anledning förekommer attdärigenom föremål som är underkastat beslag skall anträffas eller annanutredning vinnas om brottet (11 §), Beträffande kroppsvisitation gäller i tillämpUgadelar bl, a, vad som i 4 och 9 §§ är bestämt om husrannsakan. Skyldighet attföra protokoll över förrättningen och att meddela bevis därom gäller även vid kroppsvisitation.Visitation som är av mera väsentlig omfattning skall verkställas inomhus och islutet rum. Såvitt möjligt skall ett av förrättningsmannen anmodat trovärdigtvittne närvara. Kroppsvisitation av kvinna får inte verkställas eller bevittnasav annan än kvinna eller läkare (13 §). Kontroll av post- och telegrafförsändelse m. m. (27 kap.) Skriftlig handling, som skäligen kan antas äga betydelseför utredning om brott eller vara någon avhänd genom brott eller pä grund avbrott förverkat får tas i beslag (1 §). Skriftligt meddelande mellan denmisstänkte och någon honom närstående eller mellan närstående inbördes får docktas i beslag hos den misstänkte eller närstående endast om for brottet ärstadgat lägst fängelse (2 §), Brev, telegram eller annan försändelse som finns i post-eller vård, får tas i beslag endast om för brottet är stadgatfängelse eller däröver samt försändelsen hos mottagaren skulle varaunderkastad beslag (3 §), Den som med laga rätt verkställer husrannsakan eller kroppsvisitationfår lägga beslag på skriftlig handling som därvid påträffas (4 §), Skriftlig handUng,som eljest påträffas, får efter beslut av undersökningsledaren eller åklagarentas i beslag. Är fara i dröjsmål får även utan sådant beslut åtgärden vidtas avpolisman, dock inte i fråga om försändelse i post- eller telegrafverkets vård. Prop, 1973:37 55 Är anledning att försändelse som fär tas i beslag, skallinkomma till post-, telegraf-, järnvägs- eller annan befordringsanstalt, kanrätten förordna, att försändelsen, när den inkommer, skall kvarhållas, tilldess frågan om beslag blivit avgjord (9 §), Förordnande skall meddelas attgälla , högst en månad, från den dag, då förordnandet delgavsanstaltens föreståndare. I förordnandet skall intagas underrättelse, attmeddelande om åtgärden inte får utan tillstånd av undersökningsledaren elleråklagaren lämnas avsändaren, mottagaren eller annan. När försändelse kvarhållitspå grund av förordnande, skall föreståndaren utan dröjsmål göra anmälan hos densom begärt förordnandet. Denne har att pröva, om försändelsen skaUtas i beslag (9 §). Tas försändelsen i beslag, skall, sä snart det kan ske utanmen för utredningen, mottagaren och, om avsändaren är känd, även denneunderrättas. Post- eller telegrafförsändelse, handelsbok eller annanenskild handling som tas i beslag vare sig i samband med husrannsakan, kroppsvisitationeller i övrigt får, med visst undantag, inte undersökas närmare av annan änrätten, undersökningsledaren eller åklagaren (12 § och 28 kap, 8 §), Detsammagäller öppnande av brev eller annan sluten handling (27 kap, 12 §), Handlingenskall undersökas möjligt. Kan innehållet i post-diertelegrafförsändelse i sin helhet eller till någon del utan men för utredningenmeddelas mottagaren, skall avskrift eller utdrag av handlingen tillställashonom ofördröjligen. Telefonavlyssning (27 kap.) Enligt 27 kap. 16 § får avhörande avtelefonsamtal medges endast när någon kan skäligen misstänkas för brott, förvilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . Sådant tillståndfår meddelas endast av rätten på yrkande av undersökningsledaren elleråklagaren. Som förutsättning gäller att åtgärden skall vara av synnerligbetydelse för utredningen. Beslutet får avse samtal till och från telefonapparat,som innehas av den misstänkte eUer kan antas komma att begagnas av honom.Tillståndet skall meddelas att gälla , högst , från den dag dåtillståndet delgavs telefonanstaltens föreståndare. Beträffande granskning avuppteckning som gjorts när samtal avlyssnats skall vad som föreskrivs i 27 kap.12 § om undersökning och granskning av enskild handling äga tillämpning.Hänvisningen innebär bl. a. att uppteckningen inte fär med undantag för visstfaU undersökas närmare av annan än rätten, undersökningsledaren elleråklagaren. Av 27 kap. 16 § följer slutligen att, i den mån uppteckningeninnehåller något som inte är av betydelse för utredningen, den skall förstörasomedelbart efter granskningen. 5,4.2 Vissa andra lagar Rörande användande av telefonavlyssning vidförundersökning av begånget brott finns utöver bestämmelser vissa särskilda Sålunda skall enligt lagen (1969:36) om telefonavlyssningvid förundersökning ang. grovt narkotikabrott m. m. bestämmelserna i 27 kap,16 § äga motsvarande tillämpning vid sådan förundersökning,trots att för brottet är stadgat lindrigare straff än fängelse , GUtighetstidenför tillstånd får dock bestämmas till högst en månad från den dag, dätillståndet delgavs telefonanstaltens föreståndare, är tidsbegränsad.Dess giltighetstid har successivt förlängts, senast för tiden t, o. m. den 30juni 1973 (SFS 1972:195), Lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedeli vissa brottmål är tillämplig endast när fråga är om vissa brott mot riketssäkerhet m. m. Bestämmelserna i 5 § om telefonkontroll bygger på rättegångsbalkensbestämmelser i ämnet men går avsevärt längre än dessa. I paragrafens förstastycke föreskrivs att tillstånd enUgt 27 kap, 16 § kanmeddelas trots att för brottet är stadgat lindrigare straff än fängelse i tvåår. Enligt andra stycket kan rätten meddela tillstånd till att telefonsamtalinställs eller fördröjs, till att telefonapparat avstängs för samtal och tillatt uppgift lämnas om samtal, som expedierats eller beställts till eller fråntelefonapparat. Giltighetstiden för tillstånd till nu nämnda åtgärder kanbestämmas till högst en månad, Lagen är tidsbegränsad. Dess giltighetstid harsuccessivt förlängts, senast för tiden t. o. m. (SFS1972:234). 5.5 Vissa regler om tvångsmedel av utomprocessuellkaraktär Enligt varusmugglingslagen (1960:418) kan i vissa fallföretas kroppsvisitation även utan att konkret misstanke om brott förehgger.Finner sålunda chef för tull-, kust- eller gränsbevakning skärpning av tullkontrollenav persontrafiken till eller frän utlandet med viss lägenhet eller för visstidrymd på någon plats oundgängligen nödvändig fär efter bevakningschefensförordnande kroppsvisitation verkställas ä envar, som ankommer eller avreserfrån platsen. Sådant förordnande skall ofördröjligen underställasgeneraltullstyrelsens prövning men går likväl genast i verkställighet. I detta sammanhang bör också nämnas att tulltjänstemanenligt 22 § tullstadgan (1927:391) får förrätta nödig visitation av resgods. Enligt lag (1970:926), om särskild kontroll på flygplatskan sådan kontroll äga rum till förekommande av s. k. flygplanskapning ochliknande brott som utgör allvarlig fara för luftfartens säkerhet. Förordnandeom särskild kontroll meddelas av efter samråd medluftfartsverket och skall avse , högst för varje gäng. Ärfara i dröjsmål får polismyndighet förordna om särskild kontroll. Vidkontrollen skall vapen och liknande föremål eftersökas. PoUsman får undersökaresgods m. m. inom flygplatsens område samt kroppsvisitera resande och andrasom uppehäUer sig på flygplatsen. Kontrollen får äga rum i förebyggande syfteutan att några konkreta misstankar om brott föreligger. Kroppsvisitation avkvinna får verkställas eller bevittnas endast av kvinna om ej undersökningen skergenom elektrisk metalldetektor. Bakgrundentill lagen om särskild kontroll på flygplats var de allt vanligare flygplanskapningarna.I den prop. (1970:204) som låg till grund tor lagstiftningen anförde (s. 10)föredragande departementschefen att flygplanskapningarna otvivelaktigt utgjordeett mycket allvarligt problem för den internationella luftfarten. Redan kapningarvars ändamål blott är att möjliggöra flykt från ett land till ett annat innebari allmänhet stora risker för passagerare och besättning i luftfartyg. Riskernafick anses ha ökat väsentligt sedan en del politiska grupper böqatutnyttja flygplanskapning som ett politiskt påtryckningsmedel. Den sålundaantydda internationella situationen var enligt departementschefens meningägnad alt väcka oro för den lufttrafik som har anknytning till . Det vardärför angeläget att så effektiva åtgärder som möjligt .vidtogs i föratt hindra kapning och liknande brott. För att samordna planläggningen av säkerhetsarbetet vidfrämst våra större flygplatser har särskilda säkerhetskommittéer inrättats. Centraltfinns en rikskommilté med representanter från , luftfartsverket,generalpost- och generaltullstyrelserna. Vid , och Bulltoftaflygplatser finns lokala kommittéer med motsvarande representation. Förnärvarande planeras kommittéer vid ett tiotal andra flygplatser.Flygbolagsrepresentanter ingår som experter i både riks- och lokalkommittéerna. 1 detta sammanhang kan nämnas att ochluftfartsverket i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställt ominrättande av en särskild flygplatspolis på de svenska internationellaflygplatserna. Vidare har dessa myndigheter tagit initiativtill nordiska överläggningar för att söka åstadkomma gemensamma åtgärder föratt öka säkerheten och kontrollmöjligheterna på de nordiska flygplatserna. Inom ramen för kommissionens uppdrag har aktualiseratsfrågor om den kriminalpolitiska behandlingen av vissa kategorier lagöverträdaresom undergår frihetsberövande påföljd. De frågor som avses gäller placering iöppen anstalt, permissioner och villkorlig frigivning. Regler om placering i sluten eller öppen anstalt finns i42, 53 och 57 §§ lagen (1964:541) om behandling i fängvärdsanstalt (behandlingslagen).Bestämmelserna innebär att placeringen skall ske pä grundval av endifferentierad bedömning med hänsyn till såväl påföljdens art som den intagnespersonliga förhållanden. Bestämmelser om korttidspermission finns i 36 § behandUngslagen,Där föreskrivs att, om fara för missbruk inte kan anses föreligga, intagen kanfå tillstånd att besöka närstående som är svårt sjuk eller bevista närståendesbegravning. Han kan ocksä i annat fall, när det med hänsyn till anstaltstidenslängd eller eljest finns starka skäl för det, få lämna Prop,1973:37 58 Enligt vårdcirkulär (nr 2/1968 medsenare ändringar) kan korttidspermission vara av två slag, nämUgen dels regelbundenpermission som kan som ett led i behandlingen komma ifråga med vissa tidsmellanrum, och dels särskild permission, som oavsettanstaltstidens längd kan förekomma om starka skäl för permission föreligger.För regelbunden permission gäller vissa kvaUfika-tionstider. I allmänhet beslutar kriminalvårdsdirektören eUer, när detgäUer korttidspermission, styresmannen vid anstalten i frågor om placering isluten eller öppen anstalt eller om korttidspermission. Föreskrifter härom finnsi tillämpningskungörelsen (1964:630) till behandlingslagen. Sedan den 1 juli1972 (prop. 1972:67) ankommer det emellertid på attbesluta i sådana frågor när det gäller personer som dömts till fängelse i lägsttvå är eller till internering med en minsta tid av eller däröver. I defall finner lämpligt kan den dock överlämna frågan tillprövning i den eljest föreskrivna ordningen. Den som undergår frihetsberövande påföljd kan vidare undervissa förutsättningar beviljas långtidspermission (50, 55 och 60 §§ behandlingslagen).I fråga om den som undergår fängelse meddelas beslut härom i regel av denövervakningsnämnd till vars verksamhetsområde anstalten hör. När det gällerungdomsfängelse och internering ankommer det i princip påungdomsfängelsenämnden respektive interneringsnämnden att besluta i frågan. Delegeringkan dock under vissa förutsättningar ske till övervakningsnämnd och tillstyresman vid anstalt. EnUgt 26 kap. 6 § får den som undergårfängelse villkorligt friges sedan två tredjedelar av tiden eller,om särskilda skäl föreligger, halva tiden avtjänats. Frigivning får dock inteske förrän verkställigheten pågätt . Fråga om vUlkorlig frigivning av den som undergår fängelsei skall prövas av kriminalvärdsnämnden. I övriga fall prövas frägaom villkorlig frigivning av vederbörande övervakningsnämnd. Den som för undergående av ungdomsfängelse ellerinternering är intagen i anstalt skall enligt 29 kap. 4 § och 30 kap. 5 §brottsbalken överföras till värd utom anstalt under de förutsättningar somnärmare anges i dessa bestämmelser. Beslut härom meddelas av ungdomsfängelsenämndenrespektive interneringsnämnden. Dessa nämnder kan dock uppdra åt denövervakningsnämnd, till vars verksamhetsområde anstalten hör, att närmarebestämma dag för övergången. I den omnämnda prop. 1972:67 med förslag till vissa ätgärdermot narkotikamissbruket m, m. drogs upp särskilda riktlinjer för den kriminalpolitiskabehandlingen av vissa kategorier lagöverträdare som döms till långvarigafrihetsstraff för brott av viss beskaffenhet. Närmast avsågs den organiseradeyrkesmässiga kriminalitet, ofta av internationell karaktär, som på senare årvunnit insteg här i landet. Särskilt nämndes den grova illegalanarkotikahanteringen och den verksamhet som bedrivs av internationella bedragarligor. 1 propositionen framhöUsatt många av dessa kategorier lagöverträdare till skillnad frän det övrigabrottslingsklientelet inte är åtkomUga för en aktiv kriminalvård, baserad påsociala stödåtgärder m. m. Med hänsyn tiU deras bestämda attityd till fortsattbrottslig verksamhet bedömdes förutsättningarna för en positiv påverkan genomskilda kriminalvårdsåtgärder i dessa fall över huvud taget ytterst begränsade.Med hänsyn till rymningsfaran och risken för fortsatt brottslighet av specielltsamhällsfarlig natur framhölls som angeläget att ifrågavarande kategorierlagöverträdare inte beviljas permissioner eller får förmånen av vård i öppenanstalt i samma omfattning som . Vidare underströks det angelägna i attmöjligheterna till vUlkoriig frigivning efter halva verkställighetstidenanvänds med största återhållsamhet i fråga om dessa lagöverträdare. De angivnariktlinjerna godtogs av . Prop,1973:37 60 6 Utlänningslagstiftning i vissaandra Huvudprinciperna för utlännings (icke nordbos) rätt tillinresa och vistelse (pass, uppehållstillständ m. i respektive land ärdesamma som de svenska. Detsamma gäller möjligheterna att förenauppehållstillstånd med särskilda föreskrifter. Genom den nordiska passkontrollöverenskommelsen (se nedanunder 7) föreligger stor överensstämmelse mellan de nordiska ländernas reglerom avvisning. Till skillnad mot den svenska utlänningslagen har emellertidsåväl som och dessutom en allmänt hållen avvisningsgrund,varigenom utlänning kan avvisas om det anses påkallat med hänsyn tillomständigheterna. Även när det gäller bestämmelserna om utvisning ärreglerna i stort sett likartade med de svenska. och haremellertid ocksä här en allmänt utformad grund för utvisning av ungefär sammainnebörd som den allmänna avvisningsgrunden. Beträffande förvarstagande skiljer sig reglerna frän desvenska främst när det gäller möjligheten att klaga på ett sådant beslut.Danmark och har bestämda fullföljdsregler till domstol medan icketillåter någon överprövning. har som bekant endast en begränsadöverprövning om förvarstagandet överskrider en månad genom att ärendet då skallunderställas Kungl. Det kan i detta sammanhang nämnas att ,som tillsatts efter rekommendation, har i sitt betänkande"Utlänningspolitik och Utlänningslagstiftning i " (16/1970) rekommenderatbl. a. att de allmänna grunderna för avvisning och utvisning slopas samt attbesvärsregler med överprövningsrätt för domstol införs beträffandeförvarstagande. I fråga om begreppet politisk asyl anger varken den danskaeUer finska lagtexten några närmare begränsningar av möjligheterna att avlägsnapolitiska flyktingar. Den norska Fremmedloven uttalar däremot - helt iöverensstämmelse med den svenska utlänningslagens huvudregel att den somskall avlägsnas ur landet får inte sändas till land där han kan frukta politiskförföljelse eller inte vara trygg mot att sändas till sådant land. Denna regelskall enligt Fremmedloven dock inte kunna åberopas av utlänning, som skäligenkan anses utgöra en fara för rikets säkerhet eller 1 Upplysningar har inhämtats angående utlänningslagstiftningeni vissa andra länder, som haft en ej obetydlig invandring. Deterhållna materialet har varit av skiftande omfattning, varför den följanderedovisningen inte kan göra anspråk på att vara fuUständig. som genom lagakraftvunnen dom dömts för synnerligt (saerlig)allvarligt brott och på grund härav utgör en samhällsfara. Den västtyska utlänningslagen gäller för hela republiken,men tillämpningen ankommer först och främst på varje delstats egnamyndigheter. Genom föreskrifter och årligapraxisdiskussioner meUan delstaterna och söker man docktillse att en enhetlig tillämpninguppnås. Utlänning,som vill resa in i och vistas i landet mäste utöver pass i princip ha uppehållstillstånd,som utfärdas av respektive utlänningsmyndighet. Sådant tillstånd meddelassåvida inte utlänningens närvaro inkräktar på landets intressen. Detla är somregel fallet när sädana omständigheter föreligger som kan medföra utvisning.Uppehållstillstånd kan när som helst begränsas till och visst områdesamt förenas med villkor och ålägganden. Vissa utlänningar är befriade frånskyldighet att ha uppehållstillstånd. Beträffande sådan utlänning kanemellertid inrikesministern förordna om anmälningsskyldighet. Utlänning, somstadigvarande vistats i landet och som anpassat sig till landetssociala och ekonomiska liv, kan erhålla ett utvidgat tillstånd, som motsvarardet svenska bosättningstillständet. Detta kan inte förenas med några inskränkningareller villkor. Utlänningsrätt att bedriva politisk verksamhet kan inskränkas eller förbjudas om deterfordras till skydd mot störande av den allmänna ordningen eller säkerheteneller mot intrång i landets politiska åsiktsbildning eller andra betydandeintressen för landet. Vidare är utlännings politiska verksamhet förbjuden omden strider mot folkrätten, om den hotar landets fria demokratiska grundordning,eller om den främjar sädana partier eller föreningar, vars verksamhet äroförenlig med den fria demokratiska grundordningens författningsprinciper. Det skallhär påpekas att utlänning åtnjuter inte såsom är fallet i rätt tillförsamlingsfrihet och föreningsfrihet, rätt att bosätta sig var som helst ellerrätt att välja yrke, arbetsplats och utbildningsort. I likhet med landets egnamedborgare äger dock utlänning grundlagsenlig rätt till yttrandefrihet. Utlänningskall avvisas om han tidigare utvisats och söker att åter resa in så längeutvisningsbeslutet gäller. 1 övrigt kan han avvisas på samma skäl som gällerför utvisning. Utvisningkan ske av betydligt fler skäl än vad som generellt gäller i för bådeavvisning och utvisning. Så kan t, ex, brott mot föreskrifter, som meddelats isamband med uppehållstillstånd, föranleda utvisning. Bland de allmännautvisningsgrunderna upplages också att utlänningen utgör hot mot landets friademokratiska grundordning eller dess säkerhet eller att utlänningens närvaroeljest inkräktar på landets viktiga intressen. Utlänning med"bosättningstillstånd" kan bara utvisas om skälen härför är särskilttungt vägande. Utvisning innebär förbud att åter inresa i landet. Dettaförbud kan tidsbegränsas. Utlänning, som varken har uppehållstillstånd eller ärbefriad frän skyldighet att inneha sådant tillstånd, är skyldig att i Ukhetmed den som blivit utvisad lämna landet. Utlänning, vars uppehällstillständinskränkts till att avse del av landet, har motsvarande skyldighet beträffanderesten av landet. Möjlighet finns dock att erhålla anstånd vilket i så fall kanförbindas med olika villkor och föreskrifter. Utlänning, som inte frivilligt efterkommer skyldighet attlämna landet eller del därav, förpassas av myndigheterna. Utlänning kan tagas i förvar i avbidan på att frågan omhans utvisning prövas samt verkställigheten eljest väsentligen skulle kunna försvåras.Maximitiden är . Vidare kan utlänning tagas i förvar närverkställighet skall ske. Han kan dä hållas omhändertagen upp . Utlänning som önskar erhålla ställning som politiskflykting har att omgående anmäla sig till behörig myndighet, varefter hanregelmässigt överförs till ett uppsamlingsläger. Frågan om flyktingskapetprövas sedan av en särskild myndighet, vars beslut kan överklagas hos deordinära förvaltningsdomstolarna. 1 enlighet med flyktingkonvention får utlänningicke avlägsnas till land, där hans liv eller frihet är hotad på grund av hansras, religion, nationalitet, politiska uppfattning eller tillhörighet till visssocial grupp. Undantag gäller dock den utlänning, som av tungt vägande skäl äratt betrakta som en fara för säkerheten eller som utgör fara för allmänheten pågrund av synnerligt grovt brott, för vilket han dömts genom lagakraftvunnendom. Med "tungt vägande skäl" förstås förutom spionage o. d. ävenpolitisk terrorism.