prop · FW0345 · 1973-12-31 00:00:00 — För att lösa delta problemföreslår utredningen all en möjlighet till individuell laxebindning öppnas för detandläkare som kan visa att de har en arvodesnivå som överstiger tandvårdstaxans maximiarvoden. Taxebeloppen bör få överskridas med upp lill ,Särbestämmelsen föreslås gälla enbart för dem som var privatpraktiserandetandläkare och som då haft en årsarbetstid på minst , bör försäkringen inte medverka tiU att nyetablering inom denprivata sektorn sker på sådant sätt att kostnaderna kommer att överstiga detkostnadsläge som tandvårdstaxan är beräknad på, dvs. i stort settfolktandvårdens genomsnittliga kostnadsnivå. Möjligheten till individuelltaxebindning skah därför inte gälla tandläkare som nyetable-rar sig iframtiden. Möjlighetentill individuell taxebindning betraktas av LO som mycket förmånlig för deprivatpraktiserande tandläkarna. LO motsätter sig emellertid inte förslaget medhänsyn till de fördelar som kan uppnås på . Landstingsförbundetansluter sig också i princip till förslaget men anser att del måste tillämpasmed stor restriktivitet. Flera förvaltningsutskott avvisar förslaget omindividuell taxebindning. föreslår att den individueUataxebindningen endast medges om den grundar sig på högre omkostnader. Om andragrunder används bör den individuella taxebindningen avvecklas . Tandläkarförbundelfäster stort avseende vid den individuella taxebindningen och anser att den ären integrerad del av förbundets möjlighet alt acceptera en fast taxa. framhållit är det rimUgt att vid försäkringens ikraftträdande taviss hänsyn till de variationer som f. n. finns i fråga om tandläkarnasomkostnader och arvodesnivåer. Jag anser därför alt som en övergångsåtgärd vidförsäkringens införande bör en möjlighet öppnas till individueU taxebindningför de tandläkare som kan styrka att de har en omkostnadsnivå som klartöverstiger den som gäller för försäkringens tandvårdstaxa. I enlighet medutredningens förslag bör den individuella taxan få översliga tandvårdstaxansbelopp . Möjligheten bör slå öppen för de privatpraktiserandetandläkare som arbetade minst i sin privatpraktik.Underlaget vid bedömningen av möjhgheten till individueU taxebindning bör iförsta hand vara taxering. Tandläkarna måste kunna styrka att såvälbruttointäkter som omkostnader överstiger de belopp på vilka taxebeloppenberäknats och alt dessa förhållanden återspeglas i deras arvodesnivå. Ansökanom individuell laxebindning bör ske i samband med den anmälan lillförsäkringskassan som skall göras . Del bör ankomma påriksförsäkringsverket alt utfärda närmare bestämmelser beträffande den individueUataxebindningen. Behovet av individuell taxebindning bör på nytt prövas isamband med att tandvårdstaxan förnyas. 1 sambandmed övervägandena om den individuella taxebindningen lar försäkringsutredningenäven upp frågan om arvodesbelopp för specialisttandläkare. Tandvårdstaxansrubriker och debiteringsprinciper är i första hand utformade förallmäntandläkare. Specialisttandläkaren tillämpar andra arvodesberäkningar ochen mer differentierad rubriksättning för den vård som direkt hör samman medhans specialitet. Prop,1973:45 84 diskuterat om man för specialisterna skall införa enspeciell taxa i fråga om behandlingar som faller inom deras specialitet.Utredningen har dock stannat för att föreslå all speciaUslerna ulan särskildprövning skall få tillämpa tandvårdstaxan med en generell höjning av . Detlaberäknas ge täckning för specialisternas högre omkostnader till följd av störrepersonalbehov, dyrare utrustning samt längre egen utbildning. Den förhöjdataxan avses endast bli tillämpad hos privatpraktiserande speciaUster och skallsåledes inte omfatta folktandvårdens speciaUstlandvård. Den generellahöjningen skall dock enligt förslaget inle gälla för specialistlandläkareinom ämnesområdet barnlandvård. anser att den föreslagna taxehöjningen förspecialister endast bör gäUa då tandläkaren utövar vård inom sin egenspecialitet. framför i sill remissvar liknande synpunkter.Förbundet ser mot bakgrunden av sitt ställningstagande till vårdansvaret förspecialistvården denna fråga som ett övergångsproblem. Tandläkarförbundelhävdar all privat verksamma specialister bör medges rätt att ansluta sig tillförsäkringen utan krav på alt använda en fast taxa. I andra hand kan förbundetacceptera en övergängslösning som medger alla speciaUster en specielltaxebindning. Denna bindning bör även innefatta specialisttandläkare i barnlandvård.Tandläkaresällskapet föreslår fri arvodessätlning för specialisterna varvidförsäkringen skall ge ersättning med hela normaltaxans belopp. För egen del anser jag alt i stället för ett generellt påslagmed på laxebeloppen en särskild taxa bör införas för den direktaspecialistland-vården. Utför en specialisttandläkare behandlingar utanför sitteget specialistomräde bör tandvårdstaxan däremot gälla utan de påslag som enindividuell taxebindning medger. Som jag tidigare anfört bör specialisttandvården i förstahand vara en uppgift för folktandvården som åläggs ell lagstadgat vårdansvarför denna del av tandvården. Möjligheten alt få tillämpa en speciell taxa vidbehandlingen inom den egna speciahteten bör i enlighet med grundtanken iförsäkringsutredningens förslag endast stå öppen för de specialisltandläkaresom varit verksamma som privatpraktiserande tandläkare. Regeln börinte gälla för specialistlandläkare inom ämnesområdet barnlandvård. Med detfåtal privatpraktiserande tandläkare som arbetar inom detla specialistområdebör i stället landslingen träffa avtal om tandvård för barn såvida intevederbörande landläkare söker tjänst inom folktandvården. I försäkringsutredningens förslag till tandvårdstaxa hararvoden för landlekniskt arbete förts samman till en särskild avdelning. Totalaarvodel för en behandlingsålgärd som innefattar landlekniskt arbete utgörssåledes för behandlingen i fråga av summan av de arvodesbelopp som anges itaxans bägge avdelningar. Vid fastställandet av arvodesbeloppen för de tandlekniskaarbetena har utredningen utgått från en riklprislista som utges av . Utredningen harutgått års lista. Tandteknikernas prislista är uppbyggd på grundvalav Prop, 1973:45 85 ett stort antal arbetsmoment för tandtekniska arbeten.Försäkringsutredningen anser det omöjligt att tillämpa ett sådant system i entandvårdstaxa från vilken även patienten skall kunna utläsa sin nettoavgift.Utredningen har därför i stället använt färdiga tandtekniska arbeten somindelningsgrund. På de i riktprislistanangivna beloppen lämnar tandteknikerna f. n. rabatter i stor utsträckning.Utredningen pekar på att statens pris- och kartellnämnd utförde enutredning i denna fråga och dä fann att rabatten i genomsnitt uppgick till 10 %.Enstaka undersökningar pekar pä en högre rabattsats. Utredningen har medledning av dessa siffror uppskattat rabattsatsen till i genomsnitt . Ettmotsvarande avdrag har gjorts vid omräkningen av prisnivå till 1973års kostnadsnivå. Tandleknikerförbundetframhåller i sitt remissvar att tandvårdstaxans arvoden för tandlekniskaarbeten innebär en ny konstruktion av debileringsformerna för landleknisktarbete. Förbimdet motsätter sig inte taxans uppläggning men ställer sigtveksamt rill del ekonomiska utfallet för de enskilda laboratorierna. Förbundetvill därför att frågan om revision av taxan skaU tas upp sedannärmare'erfarenhet vunnits och anser vidare att individuell taxebindning bör införasäven för dentallabo-ratorier i likhet med vad utredningen föreslagitbeträffande tandläkare. konstaterar att taxans nivå förtandtekniska arbeten enligt undersökningar som förbundet utfört i många fallligger högre än landstingens självkoslnadsnivå. Jagansluter mig lill försäkringsulredningens förslag ätt i tandvårdstaxan skiljapå arvode för tandläkarens arbete och arvode för del landtekniska arbetet. Deberäkningar för att fastställa arvodesbelopp för tandtekniska arbeten somutredningen utfört bör enligt min mening i princip kunna godtas. En viss överarbetningmed hänsyn till lagstiftningen om mervärdeskatt måste dock göras. Även fördenna del av tandvårdstaxan är det dock viktigt att noggranna uppföljningargörs av genom dess tandvårdsdelegalion. Taxans arvodesbeloppför landtekniska arbeten bör ha samma giltighetstid som landläkararvodena. har i sitt remissvar även framfört etiförslag om alt landtekniska arbeten som försäkringen skall ersätta endast fårutföras av laboratorier som innehas eller förestås av tandtekniker vilkenerhållit behörighet av . Antalet landtekniska laboratorier somskulle uppfylla ett sådant krav är f. n, inte känt. Jag anser mig inte f. n,kunna biträda del av tandleknikerförbundet . Det bör ankommapå all närmare kartlägga förhållandena inom den privatatandteknikerbranschen ur denna synpunkt och sedan framlägga förslag till någonform av auktorisation av tandlekniska laboratorier. Jag anser det även nödvändigt att i fråga om delandtekniska arbetena uppställa vissa krav på de använda materialen ochderas behandling. Jag förutsätter att och Prop,1973:45 86 uppmärksammar denna fråga. Jag räknar med att det arbetesom just påbörjats vid det nordiska bU av stor betydelse i detta sammanhang. 7,3,7 Administration Som jag redan framhåUit (avsnitt 7,3,1) börtandvårdsförsäkringen fogas in i den aUmänna försäkringen.Tandvårdsförsäkringen kommer därmed alt administreras av de aUmännaförsäkringskassorna med som tillsyns- ochbesvärsmyndighet. Hos varje försäkringskassa finns vid centralkontoret eneller flera förtroendeläkare som tillhandagår kassorna i frågor som krävermedicinsk sakkunskap, Försäkringsulredningen har föreslagit att på motsvarande sätlförtroendetandläkare skall knytas lill försäkringskassorna. Förtroendetandläkarnabehövs för att tillföra kassorna odontologisk sakkunskap närtandvårdsförsäkringen införs, Enhgt förslaget skah förtroendetand-läkama liksomförtroendeläkarna utses av . Utredningen uttalar att därvidgivetvis såväl Ijänstelandläkare som privatpraktiserande landläkare bör kunnakomma i fråga, I likhet med de remissinstanser som tagit upp frågan delarjag utredningens uppfattning alt förtroendetandläkare bör anställas hosförsäkringskassorna. Som utredningen framhåller skall förtroendetandläkarenkunna biträda kassan när det gäller förhandsprövningar och svårareersättningsärenden. har förklarat att det enligt dess uppfattnmginte finns bärande skäl för all folktandvården på samma sätt som tandvårdeninom den privata sektorn skah omfattas av den verksamhet somförtroendetandläkaren skah bedriva. Uppgifter av denna karaktär bör enhgtförbundet fullgöras inom folktandvårdsorganisationen och de odontologiskafakulteterna efter överenskommelse mellan huvudmännen, fakuUeterna ochriksförsäkringsverket. Förvaltningsutskotten i ett par landsting har menat attde uppgifter som skah åvila förlroendetandläkaren för folktandvårdens del kanskötas av tandvårdschefen. För folktandvården skaU i princip gäUa sammaersättningsregler som för de anslutna privatpraktiserande landläkarna. Det ärangeläget att tillämpningen av dessa regler bUr enhetlig inom försäkringen ochenligt min mening skulle det inte vara lämpligt att generellt stäUa denoffentliga tandvården utanför förtroendetandläkarnas ansvarsområde. Jag delaremellertid mening att folktandvården inte på samma sättsom tandvården på den privata sektorn skall omfattas av förtroendetandläkarnasverksamhet. Möjlighet bör öppnas att undanta vissa grupper av poUkUniker inom foUctandvårdensamt de odonlologiska fakulteterna från bestämmelserna om förhandsprövning.Även i övrigt bör förtroendetandläkarnas uppgifter bli delvis annorlunda närdet gäller den offentliga landvården. De kontakter som förtroendetandläkarnaförutsätts ha med de privatpraktiserande landläkarna bör i fråga om folktandvården i stor utsträckning ersättas av motsvarandekontakter med landvårdschefer och klinikchefer. Den närmare utformningen avsamarbetet mellan den offentliga landvårdens företrädare och förtroendetandläkarnabör ankomma på i samråd med och . Jag ansluter mig till utredningens förslag, alt förtroendetandläkarnaskaU utses av . Dessa bör anställas fr. o. m. den 1 juli 1973.Det är angeläget att högt kvaUficerade tandläkare offentliganställda såvälsom privatpraktiserande - kan rekryteras till tjänsterna som förlroendelandläkare: har ansett all del tillförsäkringskassorna ocksä bör knytas en förtroendetandtekniker medarbetsuppgift all biträda kassorna efter i princip samma riktlinjer som skallgälla för förtroendetandläkarna. Förbundet motiverar sitt ställningstagande medatt man inte torde kunna undvika alt åtskilliga frågor som kommer upp förcentral bedömning även berör tandlekniska arbeten, eftersom den tekniska delenav tandläkarens arbete generellt sell är relativt stor. Jag är f.n. inte bereddatt tillstyrka förslaget om förtroendetandtekniker. böremellertid uppmärksamma frågan och föreslå de åtgärder som de närmareerfarenheterna av försäkringen kan föranleda. Utredningen har föreslagit att ett särskiltberedningsorgan, tandvårdsdelegalion, skaU inrättas hosverket. Utredningen framhåller att kontinuerligt måstefölja utveckUngen i fråga om försäkringen och även dess eventuella inverkan pålandvårdens behandlingspanorama och all verket skall lägga fram förslagbeträffande tandvårdstaxan. bör enligt utredningen varalandvårds-delegationens uppgift all bereda dessa frågor åt verket. Utredningenhar föreslagit att utöver och huvudmännenför folktandvården samt tandläkarna och tandteknikerna skaU vara representeradei delegationen. anfört ställer tandvårdsförsäkringen ochförsäkringskassorna inför nya och omfattande uppgifter. För att lösa de frågorsom uppstår i samband med reformens genomförande kommer riksförsäkringsverketatt behöva anUla odontologisk och annan expertis. En viktig uppgift för verketblir därefter att noggrant följa den fortsatta utvecklingen av försäkringen.Jämsides med det ekonomiska utfallet av tandvårdsförsäkringen måste effekternapå tandvården i allmänhet studeras liksom verkningarna på vårdefterfrågan och landtill-sländethos ohka befolknmgsgrupper. Det är också angeläget alt verket snabbt kan läggafram förslag till de ändringar i tandvårdstaxan som behövs. Enligt min meningär det nödvändigt att verket i dessa frågor fortlöpande kan anUta expertis. Den föreslagna tandvårdsdelegationen erbjuder sådanamöjligheter. Jag ansluter mig följaktligen till förslaget om inrättande av entandvårdsdelegation hos . I remissyttrandena har oUka önskemål förts fram när det gäller Prop, 1973:45 88 Jag ansluter mig lillutredningens förslag i denna fråga. Del ankommer på Kungl. Maj:t att besluta ominrättandet av tandvårdsdelegationen och om dess sammansättning. bör ha tillgång lill överlandläkare.Denne bör verka för enhetUghet i bedömningen bland försäkringskassornas förlroendelandläkareoch biträda verket i besvärsärenden som rör tandvårdsförsäkringen. FörsäkringenskaU som tidigare framgått i regel betala hälfien av tandläkarkoslnaden förutförd tandvård, medan återstoden skall betalas av den försäkrade själv. Denförsäkrades andel, patientavgiften, skall enhgt utredningsförslaget erläggastill tandläkaren i samband med behandlingen. Försäkringens andel, landvårdsersättningen,föreslås utbetald av direkt till tandläkaren, Försäkringsulredningenhar förordat att tandläkaren, lämpUgen en gång , skall skicka inräkningar på utförd tandvård till och all kassan på begäranskall tillhandahålla förskoll. Att den försäkrade bara behöver betala denpatientavgift som återstår sedan försäkringens andel frånräknats anknyter tilldel betalningssystem som tillämpas inom den öppna läkarvård somlämnas i samhällets regi. Jag ansluter mig i likhet med remissinstanserna lillden föreslagna ordningen, som även innefattar en möjlighet förförsäkringskassan alt tillhandahålla taxeringsmyndigheterna uppgifter omlandläkarens uppburna tandvårds-ersättningar och patientavgifter. När det gäller den del av arvodet som hänför sig lill landleknisktarbete föreslär utredningen alt tandläkaren skall la upp kostnaden för teknikerarbelelpå månadsräkningen lill och alt skallbetala ul hela landvårdsersättningen till landläkaren som får vidarebefordrateknikerns arvode till denne, har föreslagit en modifierad lösning när det gällerutbetalning av ersättning för tandtekniskt arbete. Enligt denna skalllaboratoriet stäUa ul en räkning för varje patient. Tandläkaren skall granskaoch allestera räkningen samt skicka in den till tillsammansmed sin egen räkning. Kassan skall betala hela laboralorieräkningen direkt lilllaboratoriet och räkna av hela beloppet i samband med belahiing av ersättningtill landläkaren. Den av angivna lösningen harockså tillstyrkts av bl. a. tandläkarförbundet. Förslaget överensstämmer meddet system som tillämpas vid leveranser från privata laboratorier tillfolktandvårdskliniker. Systemet bör kunna avlasta tandläkama från en deladministrativt arbete. Kravet på kontroll i olika avseenden tillgodoses också.Av dessa skäl förordar jag en ordning som innebär att landläkaren attesterartandteknikerräkningen och skickar in den tillsammans med sin egen räkning tillförsäkringskassan. Ersättningen för landlekniskt arbete betalas sedan ut direkttill tandteknikern, och de patientavgifter för sådant arbete som uppburils avlandläkaren räknas av från de ersättningar som skah betalas ut tilltandläkaren. Vad jag sagt om betalningen lill landläkarengäller i första hand Prop, 1973:45 89 de privatpraktiserande tandläkama. Även inomfolktandvården bör patientavgiften naturligtvis erläggas direkt av denförsäkrade. I fräga om landvårdsersättningen har utredningen funnit sig böraföreslå att utbetalningen från försäkringskassorna till folktandvårdenshuvudmän skall ske efter andra rutiner än som föreslagils skola gälla för deprivatpraktiserande tandläkama. Räkningarna bör enligt utredningen kunnautformas sä att de bygger på sammanställningar över de arbeten som utförts inomramen för försäkringen. har i sitt remissyttrandetillstyrkt alt ett sådant förenklat betalningssystem tillämpas i fråga omfolktandvården. Jag vill erinra om att försäkringsutredningen avser all avslutasill arbete med all behandla vissa administrativa frågor. Till dessa hör dennärmare utformningen av rutinerna för utbetalning från försäkringskassorna lillfolktandvårdens huvudmän. Jag ansluter mig till de av utredningen föreslagnaprinciperna för tandvårdsersätlningens ulbetahiing lill folktandvårdenshuvudmän. 7.3.8 Ikraftträdande och kostnader Försäkringsulredningen har föreslagit atttandvårdsförsäkringen skall träda i kraft den . Jag anser delangeläget all försäkringen genomförs möjligt och ansluter mig därförtill utredningens förslag om tidpunkt för ikraftträdande. Utredningenhar pekat på ett övergängsproblem i samband med försäkringens införande,nämligen att många patienter av ekonomiska skäl kan komma all skjuta upptandvård, som egentligen borde ulföras i är, rill efter försäkringensgenomförande. Denna fråga har många aspekter. Den uppskjulna tandvården kan blimer omfattande och därigenom dyrbarare än den skulle bUvil om den gjorts vidrätt tid. Vidare kommer en förskjutning av vårdefterfrågan alt leda till att tandvärdsresursernaöverbelaslas efler försäkringens införande, samtidigtsom tiden fram till försäkringens genomförande kan innebära ettunderutnyttjande av vårdresurserna. Delta kan i sin tur leda till sysselsätlningssvårigheterinom landvärden under slutet av . För attmotverka dessa effekter har utredningen föreslagit alt tandvårdsersättningskall kunna utgå för de patienter vilkas behandling hos privatpraktiserandelandläkare påbörjats och inte avslutatsförrän under är 1974. Enligt utredningens förslag skall sådan landvårdsersättninginle utgå för vård som enligt tandvårdstaxans bestämmelser måste underkastasförhandsprövning. Den väntade dämpningen av tandvårdsefterfrågan under lidenföre försäkringens ikraftträdande berörs i flera remissyttranden, bl. a. avSveriges tandläkarförbund och . I någraremissyttranden, bl. a. från LO och TCO, ifrågasätts om inte övergångstiden borde utsträckas lill en någol än två Enligt minmening är del önskvärt att åtgärder vidtas som medverkar tiU en så smidigövergång som möjligt vid försäkringens ikraftträdande den 1 januari 1974.Utredningens förslag att den allmänna försäkringen skall betalaut ersättning för viss tandvård som meddelats redan under novemberdecember1973 är en åtgärd i denna riktning. Liksom en del remissinstanser anser jagdock att en övergångsregel om möjligt bör träda i kraft något tidigare. Jagförordar därför all privatpraktiserande tandläkare bereds möjlighet alt redanunder tiden - lämna tandvård mot vissförsäkringsersättning. För sådan landvård som lämnas under sista kvartalet1973 bör tandvårdsersätlning utgå med halva det belopp som skall gälla fr. o. m.den 1 januari 1974. Vid behandling med hel över- eller underkäksprotes samlhelprotes, vilket är behandlingsformer som har en särskild betydelse förpensionärerna, bör dock tandvårdsersättning utgå eftersamma regler som gäller då försäkringen trätt i kraft den 1 januari 1974.Privatpraktiserande tandläkare, som under nämnda lid vill begagna sig avmöjligheten att erbjuda patienterna tandvård med dessa försäkringsförmåner ochmed tillämpning av försäkringens tandvårdstaxa, skall i samband med sin anmälantill försäkringen ange detta. Förteckning över dessa tandläkare bör upprättasav försäkringskassorna. Övergångsregeln måste gälla taxans belopp utan sådanttillägg som avses i bestämmelserna om individueU laxebindning, eftersom dessabestämmelser av administrativa skäl inte kan träda i kraft förrän den Ijanuari 1974. Försäkringskassomas utbetalning av nämnda landvårdsersättning lilltandläkare resp. tandtekniker bör ske enligtmotsvarande regler som avses gälla efler . Alla behandlingsomgångarinnefattande åtgärder som berättigar till reducerad ersättning bördock särredovisas per , De föreslagnaövergångsbestämmelserna bör särskilt kunna underlätta sysselsättningssituationenför tandteknikerna under slutet av året. Del bör ankomma på Kungl, Maj:l attmeddela bestämmelser beträffande de här berörda frågoma. Det föreligger också risk för att många av de nyatandläkarna som examineras lill en början kan stå utananställning om inte särskilda åtgärder vidtas. Utredningen har tagit upp ävendenna fråga och pekar på möjligheten att anställa ettstörre antal tandläkare än planerat inom foUctandvården, Efter överläggningarmed vill jag förorda att landstingen genom en särskild ersättningsregelges ekonomiskt stöd för att kunna anställa så många nya tandläkare som möjligtinom folktandvården , Utgångspunkten bör vara att detta tandläkarlillskolti första hand disponeras för utbyggnaden av barn- och ungdomstandvården. Ensådan regel för ekonomiskt stöd till folktandvårdens utbyggnad börinnebära att ersättning utgår för ökningen i vårdvolym under är 1973 sedanhänsyn tagils till, förutom vårdvolym, deri volym söm hänför sig lilldels redan nyinrättade tjänster, dels tidigare inrättade tjänster som utannonserats utan resultat fram /73, Ersättning bör utgå med . för denlönekostnad (inklusive sociala förmåner) som är att hänföra lill tandläkare ochassisterande personal. Utöver detla belopp tillförs landstingen kommun-ochstatsbidrag samt de patientavgifter som flyter in. Ersättningen bör betalas utunder så snart erforderligt statislikmalerial finns tillgängligt. Betahiingbör då ske i form av ersättning från försäkringen och således betalas ut avförsäkringskassorna. Del bör ankomma på Kungl. Maj;t att meddela debestämmelser som behövs. Tandvårdstaxans fastställande och giltighetstid har föreslagit att Kungl. Maj:tefter förslag av skall faststäUa tandvårdstaxa i sänder. Utredningen har vidare ansett all riksförsäkringsverkelsförslag bör utarbetas efler beredning i tandvårdsdelegationen under beaktandeav bl. a. den odonlologiska utveckUngen, förändringar i vårdstnikluren och detekonomiska utfallet av gällande taxa för landvården inom såväl den offentligasom den enskilda sektorn. Taxans arvodesbelopp bör enligt utredningen ocksåavvägas med beaktande av kostnadsutvecklingen inom tandvården och den allmänna inkomslutvecklingen.