prop · FW03160 · 1973-12-31 00:00:00 — Vid omröstningefter huvudtalsmetoden är avsikten att de som med samäganderätt innehar en ddägarfastighetskall ha endast en röst tillsammans och att den som äger flera ddägarfastigheterlikaså skall ha bara en röst. Motsvarande är avsett att gälla i fråga om medlemskapeti samfällighetsförening. För att klarhet skall vinnas.om lagens innebörd'iifrågavarande avseende förordar lagrådet att i andra stycket av 1 § anges attmed delägare förstås ägaren av ddägarfastighet. Lagrådet påpekar vidare att aven sådan definition framgår att sarhägare Det fallet att någon äger flera fasligheter bör enligt lagrådetdäremot regleras särskilt. Bestämmelser därom anses böra tas upp i deparagrafer som anger hur röstning skall ske. Lagrådetsförslag tillgodoser det i remissprotokollet eftersträvade syftet. Jag kandärför biträda förslaget. Iremissprotokollet har vid 5 § anförts bl, a. att delägarfastighets andel i enfrän samfälld mark avstyckad faslighet automatiskt ingår i överlåtelse av delägarfastighetenoch att lagfart på delägarfastigheten omfattar också dennas andel i en sådanavstyckad fastighet. Mot dessa uttalanden ställer sig lagrådet kritiskt. Sedanen avstyckning registrerats kan enligt gällande rätt under slamfaslighetensbeteckning inte inbegripas mark som hör till avstyckningen. Upprätthållandetav denna grundsats är enligt lagrådet av den vikt att det i remissprotokolletförordade avsteget därifrån inte kan anses godtagbart, I köpehandling somskall avse en av stamfastigheterna och den på denna belöpande andelen i avstyckningenmåste enligt berörda grundsats såväl stamfastighelen som andelen i avstyckningentas upp. Detsamma gäller i fråga om lagfartsbeslut på grand av handlingen.Lagrådet framhåller vidare att vad som sagts också står väl iöverensstämmelse med den i 5 § andra punkten upptagna bestämmelsen. Lagrådetförordar emellertid att denna bestämmelse omformuleras för att dess innebördskall komma till klarare uttryck. Slutligen anför lagrådet att den begränsningi förfoganderätten som ifrågavarande bestämmelse innebär måste för alt kunnabeaktas i lagfartsärenden framgå av fastighetsboken. Spörsmålet är enligtlagrådet av beskaffenhet att böra regleras i administrativ ordning. Medhänsyn till den kritik som lagrådet riktar mot vad som anförts iremissprotokollet vill jag överväga en annan lösning av det berörda problemet. Bestämmelsernai förevarande paragraf i det remitterade förslaget har till huvudsyfte attsåvitt avser faslighet som bildats genom avstyckning från samfälld mark göralagen om förvaltning av samfälligheter tillämplig i stället församäganderättslagen. För egen dd är jag av den uppfattningen att en bestämmelsemed detta syfte i första hand behövs när föreningsförvaltning har anordnats.Står den samfällighet från vilken avstyckning sker under delägarförvaltning,framstår det däremot som mera likgUtigt vilka förvaltningsbestämmelser somskall gälla. I detta fall synes dessutom anledning knappast vara alt befara attavstyckning sker annat än för överlåtelse. När samfällighetsförening , är det denna som skall besluta och vidta alla förvaltningsåtgärderbeträffande förvaltningsobjektet. För den enskilde medlemmen i samfällighetsförening,som förvaltar samfällighet från vilken avstyckning sker, saknar det betydelseom äganderätten till förvaltningsobjektet tillkommer honom eller föreningen.Om äganderätten till fastighet, som bildasgenom avstyckning från samfälld mark innan överlåtelse tUl utomstående kommittill stånd, automatiskt överförs från delägarna till samfällighetsföreningen ioch med avstyckningen, undviks de svårigheter av principiell och praktisk natursom är förknippade med de i det remitterade förslaget upptagna bestämmelsema i5 §. Jag föreslår därför att dessa ersätts med en bestämmelse om en sådanautomatisk äganderättsövergång. Detta stämmer f. ö. överens med det förslagsom lantmäteristyrelsen lagt fram, när den med skrivelse den 9 november 1970redovisat sitt uppdrag att verkställa översyn av bysamfällighetslagen. Jag villpåpeka att en bestämmelse av angivet slag inte är någon principiell nyhet. Enlikartad bestämmelse finns t. ex. i 42 § byggnadslagen. Den av mig härförordade bestämmelsen innebär bl. a. att samfällighetsföreningen blir skyldigatt söka lagfart på den avstyckade fastigheten efter det att avstyckningenregistrerades (jfr 20 kap. 2 § andra stycket 1 jordabalken). Det lagakraftvunnafastighetsbildningsbeslutet får härvid betraktas som fångeshandling. Bifalltill samfällighetsförenings lagfartsansökan bör givetvis inte vara beroende avatt föregående ägare, dvs. föreningens medlemmar, har lagfart på delägarfastighetema.Eftersom andelen i avstyckningen genom delägarskapet i samfälligheten är sakrättsligtanknuten till stamfastigheten följer den stamfastigheten även om denna t. ex.genom återvinnes av tidigare ägare. Att lagfart kan erhållas utanhinder av att föregående ägaren ej har lagfart gäller nu om bl. a. sådanttvångsförvärv som avses i 20 kap. 9 § JB. Bestämmelsema i detta lagram böråtminstone för tydlighets skiUl utvidgas tUl att omfatta även samfällighetsföreningsförvärv genom avstyckning. Vad angår frågan om stämpelskatt skall betalas förförvärvet synes detta möjligen kunna anses som tillskott till förening enligt3 § stämpelskatteförordningen (1964: 308). Eftersom, förvärvet i realiteteninte innebär någon förmögenhetsöverföring, bör emellertid stämpelskatt inteutgå. Befrielsen från stämpelskatt bör uttryckr ligen framgå av 4 §stämpelskatteförordningen. I nu angivna syften lägger jag fram förslag till lagom ändring i jordabalken och till förordning om ändring istämpelskatteförordningen. Denav mig föreslagna lösningen i 5 § återverkar på utformningen av 56 §. Jagåterkommer härtiU i anslutaing till lagrådets yttrande vid denna paragraf. Vid15 § framhåUer tre ledamöter av lagrådet att den självständiga rätt att klandrabeslut på ddägarsammanträde, som genom bestämmelsen i tredje stycket tUläggsinnehavare av rättighet i ddägarfastighet, inte står i överensstämmelse med denställning som rättighetshavare annars har vid förvaltningen av samfälligheten.Därför förordas att tredje stycket får utgå. Vidare anförs att den i fjärdestycket i det remitterade förslaget upptagna bestämmelsen är obehövlig såvittavser rättighetshavare, oavsett om rättighetshavare tUlerkänns klanderrätteller ej. 39 1973.1 saml. Nyssnämndaledamöter av lagrådet förordar att orden "eller rättighetshavare" idenna bestämmelse får utgå. Vadförst angår klanderrätten för rättighetshavare är det visserligen riktigt attdet i varje enskilt fall är den gjorda rättighetsupplåtelsen som i första handreglerar rättighetshavarens ställning. Detta utgör emellertid enligt min meningej skäl att frångå förslaget om en självständig klanderrätt för rättighetshavare.Om ett majoritetsbeslut av samhällighets-ddägarna inskränker en rättighetshavaresmöjligheter att utöva sina befogenheter enligt upplåtelsen, synes mig en sådanklanderrätt ha en viktig uppgift att fullgöra. Med tanke på att den delägare,från vilken en rättighetshavare härleder sin rätt, kan tänkas underlåta att tatill vara fastighetens intressen kanske just på grund av rättighetens existensbör rättighetshavaren ha möjlighet att själv ingripa. Jag föreslår därför attden självständiga klanderrätten för rättighetshavare behälls i enlighet med detremitterade förslaget. Också bestämmelsen i 15 § fjärde stycket bör kvarståutan ändring. i anslutning tUl 21 § anför angående kallelse till sammanträde för föreningsbUdningföranleder i och för sig ingen erinran från min sida. Jag finner det emellertidangeläget att föreningsbildning underlättas så mycket som möjligt. I fråga omdelgivning av kallelse till konstituerande sammanträde skall enligt detremitterade förslaget gälla i viss mån andra bestämmelser än de som gällerbeträffande delgivning av kallelse till förrättningssammanträde. Detta är ägnatatt komplicera föreningsbildningen, när den sker i samband medfastighetsbildnings-dier anläggningsförrättning. Någon nämnvärd fara frånrättssäkerhetssynpunkt synes dock inte föreUgga, om i nämnda fall de fördelgivning av kallelse tUl förrättaingssammanträde gällande bestämmelserna fårtillämpas också såvitt avser delgivning av kallelse till sammanträde förföreningsbildning. Jag föreslår därför att en bestämmelse med denna innebördtilläggs i 21 §. Treledamöter av lagrådet påpekar att hänvisningen i 23 § till 15 § får ett ändratsakligt innehåll, om deras förslag tUl jämkningar i sistnämnda paragrafgodtas. De anför vidare att hinder inte möter mot en på detta sätt ändradinnebörd av hänvisningen. Härtill vUl jag endast säga att, som tidigareframgått, någon saklig ändring i 15 § inte bör göras och att därför inte hellerifrågavarande hänvisning får någon ändrad innebörd i sak. Ianslutning till 23 § andra stycket gör lagrådet vissa uttalanden angående detremitterade förslagets innebörd i fråga om sammanträde för bildande av samfällighetsförening,som håUs innan fastighetsbUdnings-eller anläggningsbeslut om själva samfäUighetensbUdande vunnit laga kraft. Lagrådet förordar att i angivna stycke tydligareanges vad som skall gälla i detta fall. Prop, 1973:160 603 Föregen del kan jag instämma i lagrådets uttalanden. Jag delar också lagrådetsuppfattning om hur paragrafens andra stycke bör utformas. Lagrådetpåpekar vid 25 § att Kungl. Maj;t genom beslut den 16 febraari 1973 tilllagrådet för yttrande överlämnat förslag till firmalag m. fl. a.läggs fram förslag till lag om ändring i lagen om ekonomiska föreningar, sominnebär att 100 § sistnämnda lag får ändrad lydelse. Om firmalagstiftningenoch förevarande lagstiftning träder i kraft , måste jämkning ske avden i 25 § lagen om förvaltning av samfälligheter gjorda hänvisningen till 100§ lagen om ekonomiska föreningar, framhåller lagrådet. Vidare anförs att 102 §lagen om ekonomiska föreningar liksom en rad nuvarande bestämmelser i andralagar innehåller en uppräkning av olika typer av juridiska personer. Inyssnämnda lagrådsremiss föreslås ändringar av dessa bestämmelser så, attuppräkningen utgår. Om dessa ändringar träder i kraft med lagen omförvaltning av samfälligheter, föreligger enligt lagrådet samordning mellanreformerna så att samfälUghetsförening inte behöver tas med i uppräkningen. Detkan f. n. inte med säkerhet bedömas när den i lagrådsremissen den 16 februari1973 föreslagna lagstiftningen kan träda i kraft. Den av lagrådet väckta fråganrörande hänvisningen i 25 § lagen om förvaltning av samfälligheter tUl denbestämmelse, som finns i 100 § första stycket andra punkten lagen omekonomiska föreningar, torde lämpligen böra tas upp i samband med ärendet omfirmalagstiftningen. Även om vilket nu är sannolikt nämnda lagstiftningskulle träda i kraft vid en senare lidpunkt än förevarande lagstiftning kanenligt min mening den av lagrådet ifrågasatta ändringen i 102 § lagen omekonomiska föreningar och motsvarande bestämmelser i andra lagar undvaras utanolägenheter. Någon risk för rättsförluster behöver knappast befaras under denkorta tidrymd som det här kan bli fråga om. Lagrådetpåpekar ytterligare vid 25 § att 100 § andra stycket lagen om ekonomiskaföreningar innehåller en hänvisning lill 7 § tredje stycket samma lag. Sistnämndabestämmelse motsvaras i det remitterade förslaget till lag om förvaltning av samfälligheterav 29 § andra punkten. Enligt lagrådet bör i 25 § lagen om förvaltning av samfälligheterpå samma sätt som i 67 § bostadsrättslagen (1971:479) klart utsägas vilketstadgande som skall bli tiUämpligt genom hänvisningen. Föregen del ansluter jag mig till lagrådets uppfattning. En uttrycklig bestämmelsebör därför tas upp om att hänvisningen i 100 § andra stycket lagen omekonomiska föreningar till 7 § tredje stycket samma lag vid tillämpningen avlagen om förvaltning av samfälligheter skall gälla den bestämmelse i 29 § somsvarar mot 7 § tredje stycket lagen om ekonomiska föreningar. Vad jag nyssanfört om hänvisningen till 100 § första stycket andra punkten lagen omekonomiska föreningar gäller också hänvisningen till 100 § andra stycket sammalag. Bestämmelsernai 26 § har av lagrådet lämnats utan erinran. För egen del har jag emellertid ianslutning till lagrådets uttalanden vid 33 § förslaget till anläggningslagantytt att fastighetsbildningsmyndigheten bör ha möjlighet att ombesörjaregistrering av samfällighetsförening, när konstituerande sammanträde hålls isamband med fastighetsbildnings- eller anläggningsförrättaing. Härigenom kantillses att intentionerna bakom ett fastighetsbildnings- elleranläggningsbeslut blir fullföljda och att beslutet inte förfelas på grund avbristande förmåga eller vilja hos delägarna alt tillskapa en fungerandeförvaltningsorganisation. Sedan registrering av föreningen väl har skett, kannämligen ingripa såvitt avser exempelvis föreningsstyrelsens sammansättningeller förordnande av syssloman enligt 33 eller 43 §. Jag vUl därför föreslå atti ett tillägg tUl 26 § tas in en bestämmelse med nu angivna syfte. Lagrådetkritiserar vid 31 § den föreslagna möjligheten för det allmänna att skaffa sigmajoritet i samfällighetsförenings styrelse. Enligt lagrådet är det betänkligtfrån systematisk synpunkt att inom ramen för vad som gäller för ett privaträttsUgtsubjekt ge det allmänna möjlighet till ett avgörande inflytande. Vidarepåpekas att samfällighetsförenings styrelse enligt förslaget är bunden avföreningsstämmans beslut, även om styrelsens majoritet har tillsatts avlänsstyrelsen. Lagrådet föreslår sålunda att inte skall kunnautse mer än en ledamot i samfällighetsförenings styrelse. Därutöver föreslås iförtydligande syfte en jämkning i första stycket tredje punkten. Föregen del anser jag att det i de allra flesta fall saknas anledning attlänsstyrelsen skall kunna utse mer än en ledamot i samfälUghetsföreningsstyrelse. Att beakta är dock att gemensamhetsanläggning enligt 7 § andrastycket förslaget till anläggningslag i undantagsfall kan inrättas också mot enenig sakägaropinion, därför att behovet av anläggningen är synnerligenangeläget. För att anläggningsbeslutet i ett sådant fall inte skall bliillusoriskt måste verkställigheten kunna tryggas genom att en handlingskraftigföreningsstyrelse tillsätts. På grund härav vill jag förorda att lagrådetsförslag godtas som en huvudregel men att får möjlighet att utseflera ledamöter i samfällighetsförenings styrelse, om synnerliga skälföreligger. Iremissprotokollet har vid 42 § uttalats att, även om debiteringslängd somregel bör grundas på de vid samfällighetens bildande fastställda andelstalen,det kan vara motiverat att i speciella situationer frångå delaktigheten somnorm. Mot detta invänder lagrådet att andelstalen har en så central betydelseför delägarna att det knappast någonsin kan anses skäligt att åläggaföreningsmedlem större bidragsskyldighet än som svarar mot hans andelstal.Skäligt beaktande av medlems intresse måste enligt lagrådet leda till att defastställda andelstalen till-lämpas så som de bestämts vid förrättningen. sålunda anför synes mig övertygande. Som lagrådet också påpekar geringa uttryckliga bestämmelser i lagen om förvaltning av samfälligheter stöd föratt avvikelse från andelstalen får ske vid upprättandet av debiteringslängd. Lagrådetutvecklar härefter vad som enligt dess mening är den närmare innebörden av bestämmelsemai 44 §. a. framför lagrådet synpunkter på vem som i debiteringslängd skallpåföras bidrag tUl samfällighetsförening, när ddägarfastighet övergått till nyägare. Lagrådet framställer ingen invändning mot bestämmelserna i sak. Däremotförordar lagrådet all paragrafen ändras i redaktionellt hänseende. Jaghar för egen del ingenting att erinra mot vad lagrådet anför om bestämmelsernassakliga innebörd. Inte heller har jag anledning att motsätta mig en ändring avparagrafens redaktionella utformning. Sådan ändring synes dock med fördel kunnagöras mindre ingripande än lagrådet föreslagit. Avsamma skäl som anförts vid 15 § bör enligt tre av lagrådets ledamöterbestämmelserna om rättighetshavares självständiga klanderrätt avlägsnas även ur53 §. Detsamma gäller enligt nämnda ledamöter bestämmelsen i denna paragrafssista stycke om doms giltighet mot rättighetshavare som inte fört talan. Underhänvisning tUl 69 § lagen om ekonomiska föreningar anför lagrådet att i 53 §andra stycket uttrycket "eljest" bör inskjutas mellan orden"det" och "kränker". Reglema om formerna att iaktta vidtillkomsten av stämmobeslut får nämligen anses meddelade tiU endast medlemmarsskydd. Somjag anfört vid 15 § är jag inte beredd att frångå förslaget att rättighetshavareskall tillerkännas en självständig klanderrätt. Också bestämmelsen i 53 § sistastycket bör enligt min mening kvarstå oförändrad. Däremot har jag ingenerinran mot den av lagrådet föreslagna ändringen i paragrafens andra stycke.Lagrådets förslag i delta avseende bör alltså godtas. Vid 54 § påpekar lagrådetatt firmatecknare inte omfattas av skadeståndsbestämmelserna i lagen omekonomiska föreningar. Enligt lagrådets mening finns inte heller i förevarandesammanhang behov av alt särskUt reglera firmatecknares skadeståndsskyldighet.Därför förordas att i paragrafens första punkt uttrycket "annan somkunnat företräda samfällighetsförening" byts ut mot orden "sysslomanenligt denna lag". Jagansluter mig till lagrådets uppfattning i fråga om firraateckna-resskadeståndsskyldighet. Lagrådets ändringsförslag bör sålunda godtas. Vid56 § anför lagrådet att bestämmelserna i andra stycket enligt det remitteradeförslaget svarar mindre väl mot vad som enligt remissprotokoUet är avsett. Avdenna anledning föreslås vissa jämkningar i angivna stycke. Jag har för egen del ingen erinran mot de av lagrådetföreslagna jämkningarna i 56 §. Med anledning av vad jag förut har föreslagitbeträffande 5 § blir det remitterade förslagets bestämmelse i 56 § förstastycket överflödig och bör därför utgä. Jag kan i allt väsentligt biträda de förslag till ändradutformning av 3, 7, 12, 13, 17, 18, 20, 22, 2730, 32, 33, 47, 49, 51, 52 och55 §§ som lagrådet för fram. Vad lagrådet i övrigt anför till belysande avolika bestämmelser i förslaget ger mig inte heller anledning till någraerinringar. Förslaget till lag om införande av anläggningslagen ochlagen om förvaltning av samfälligheter Lagrådet anför vid 4 § att den jämställdhet med fastighetsom tillerkänts lott som utiagts vid gUtig sämjedelning bör utsträckas tillatt avse också område som utbrutits genom arealöverlåtelse under förutsättningatt legalisering kan ske. Lagrådet förelär att paragrafen ändras i enlighetdärmed. För egen del ansluter jag mig till lagrådets uppfattningatt bestämmelsen i paragrafen bör omfatta också område som blivit föremål försådan överlåtelse som enligt Jagen (1971: 1037) om äganderättsutredning och legaliseringkan erkännas som fastighetsbUdning, dvs. Jag biträder alltsålagrådets förslag till ändring i förevarande paragraf. I sammanhanget börerinras om att legalisering av arealöverlåtelse kan ske endast om överlåtelsenskett före . I remissprotokollet har jag vid 7 § anfört att förrättningenligt LGA torde anses påbörjad när första förrättningssammanträde hållits. Motdetta invänder lagrådet alt anläggningsbeslut enligt bestämmelsema i 15 § LGAkan meddelas utan föregående sammanträde. Ytterligare anförs att, omförrättningsmannen påbörjat utredningsarbetet men inte lämpUgen kunnat hållasammanträde före anläggningslagens ikraftträdande, han blir obehörig ochutfört arbete kanske utan värde. Det förefaller lagrådet enklare och mera följriktigtatt anse förrättning påbörjad när förrättningsman förordnas. För attverkställighetsreglerna i bl. 3538 §§ LGA skall bli tUlämpliga i fräga omverkställighet av beslut vid förrättning enligt nämnda lag som påbörjats föreden nya lagstiftningens ikraftträdande torde enligt lagrådet en uttrycklig bestämmelseböra ges därom. Enligt min mening bör den nya lagstiftningen tillämpas iså stor utsträckning som möjligt. Avgörande för om LGA eller anläggningslagenskall tUlämpas bör därför inte vara om förrättningsman förordnats enligt LGA.Med anledning av vad lagrådet anför vill jag i stället föreslå att LGA skalläga fortsatt tillämpning bara i de fall sammanträde med sakägarna håUits före anläggningslagens ikraftträdande. uttryckligen anges att LGA alltjämt skall tiUämpas i frågaom verkställighet i anledning av anläggningsbeslut som meddelats enligt lagen. Avordalydelsen i 7 § framgår motsättningsvis att förrättningsansökan som gjortsenligt äldre lag inte förfaller, även om något sammanträde med sakägarna intehållits före den nya lagstiftningens ikraftträdande. Har i sådant falllänsstyrelsen förordnat annan än fastighetsbildningsmyndigheten att handläggaförrättningen, mister förrättningsmannen sin behörighet vid den nyalagstiftningens ikraftträdande, eftersom förrättaing enligt anläggningslagenskall handläggas av fastighetsbUdningsmyndigheten eller av särskildförrättningsman som förordnats av fastighetsbildningsmyndigheten. Möjlighetföreligger emellertid för fastighetsbUdningsmyndigheten att med stöd av 4 §andra stycket anläggningslagen meddela nytt förordnande för vederbörande. Denärmare föreskrifter som behövs för regleringen av denna fråga torde fåmeddelas av Kungl. Lagrådetpåpekar vid 9 ;5 att i motiven inte angetts när förrättning som avses i paragrafenskall anses ha påbörjats. Det torde enligt lagrådet ligga närmast tUl handsatt anlägga samma betraktelsesätt på denna fråga som angetts vid 7 § för däravsedda fall. Lagrådet tar vidare upp frågan om tillämplig lag när återförvisadförrättning återupptas tiU handläggning i förrättningsinstansen. Mitt påståendei remissprotokollet att ny lag torde böra tiUämpas, om förrättningenundanröjts i sin helhet, anses av lagrådet inte vara riktigt. Vad angårfrågan om när förrättning enligt EVL skall anses påbörjad är jag för egen delav den uppfattningen att sådan förrättning inte är påbörjad förrän första förrätlningssammanträdethälls. Det synes tillräckligt att till stöd för denna uppfattning peka påbestämmelsen i 24 § första stycket EVL och på det förhållandel att sammanträdealltid skall hållas vid förrättning enligt lagen. Som följd härav vidhåller jagatt ny lag torde böra tillämpas, om sådan förrättning undanröjts i sin helhet.Vad angår förrättningsman som förordnats enligt EVL men som ännu inte påbörjatförrättningen gäller detsamma som jag anfört om förrättningsman enligt LGA. I fråga om 10 § anför lagrådet att bestämmelsen i förstastycket synes överflödig, eftersom 5 kap. EVL torde gälla oberoende av påvilket sätt den enskUda vägen tUlkommit. Lagrådet förordar därför att dettastycke får utgå. Andra stycket anses därvid lämpligen böra föras till 9 § somett nytt andra stycke i denna paragraf. I så fall bör enligt lagrådet de i detremitterade förslaget som 1114 §§ betecknade bestämmelserna i ställetbetecknas 1013 §§. Slutligen anförs att bestämmelsen i 10 § andra stycket idet remitte. '-ade förslaget bör omformuleras för att syftet med bestämmelsenskall komma till tydligt uttryck. Ingenerinran kan enligt min mening riktas mot vad lagrådet sålunda föreslår.Förslaget bör alltså godtas. Som lagrådet påpekar leder detta tUl enföljdändring beträffande hänvisningen i den paragraf som i det remitteradeförslaget betecknas 12 §. Denparagraf, som i det remitterade förslaget betecknas 13 §, innehåller i förstastycket första punkten en bestämmelse om i vilken utsträckning 41 och 42 §§anläggningslagen skall äga motsvarande tUlämpning i fråga om äldreanläggningar. Enligt lagrådets mening bör i bestämmelsen göras ett tUlägg omatt den gäller endast om i fastig-hetsbUdningsärendet beslut av fastighetsbUdningsmyndighetenmeddelas efter utgången av . Attifrågavarande bestämmelses räckvidd är begränsad på sätt lagrådet anför synesenligt min mening vara klart även utan det av lagrådet förordade tiUägget. Ettsådant skulle f. ö. ytterUgare tynga den redan förat tämligen svårlästalagtexten. Jag är därför inte beredd att ansluta mig till lagrådets förslagtill utformning av lagtexten på denna punkt.