prop · FW03140 · 1973-12-31 00:00:00 — Redanvid bedömdes emellertid allmänt att konventionen integav de skadelidande ett tillräckligt skydd. Ansvarsbegränsningsbeloppet ansågsvara för lågt. I vissa faU föreskriver konventionen inte någonskadeståndsskyldighet över huvud taget. Fartygets ägare går sålunda fri frånansvarighet exempelvis när skadan har orsakats av krigshandling, sabotageeller naturkatastrof. Anledningentill att begränsningsbeloppet inte sattes högre var, att den internationellaförsäkringsmarknaden inte ansågs ha kapacitet att täcka etthögre belopp. Ett system enligt vilket de fördragsslutande staterna direkteller subsidiärt skulle träda in med garantiåtaganden ansågs av flera skälvara ogenomförbart. a. nordiskt håll hade emeUertid under förarbetena tUl ansvarighetskonventionenhävdats, att åtminstone en del av det ökade ekonomiska ansvaret för skadororsakade av förorening genom olja borde läggas på ägarna av oljelasterna, dvs.oljeindustrin. Som skäl härför framfördes, att det främst är i dessa företagsintressen och för deras räkning som transporterna sker samt att det i högregrad är de specifika egenskaperna hos oljeprodukterna än de typiskasjötransportriskerna som gör oljetransporterna "farliga". Vidarepåpekades att mycket stora ekonomiska resurser finns samlade hos oljebolagenoch att, tUl följd av koncentrationen till ett fåtal mycket storainternationella företag, dessa resurser är lätt tillgängliga. Förslaget om attinföra ett lastägaransvar mötte emellertid hårt motstånd frän vissa länder, bl.a. , som gjorde gällande att det här rörde sig om ett rentsjörättsligt problem. Detvisade sig inte vara möjligt att få en lösning grundad på principen omlastägaransvar godtagen. Vid diplomatiska konferens lyckades denordiska delegationerna dock uppnå en kompromisslösning. Vid sidan av självakonventionen antogs en resolution, i vilken IMCO uppmanades utarbeta ettförslag tiU ett på det strikta ansvarets princip byggt, kompletterandeersättningssystem som skulle bereda de skadelidande full ersättning ochsamtidigt i princip befria fartygsägarna från det ökade ansvar som ålagts demgenom ansvarighetskonventionen. Ienlighet med resolutionen utarbetades inom IMCO ett förslag tUl en konventionom upprättandet av en internationell oljeskadefond avsedd att kompletteraansvarighetskonventionen. spelade en aktiv roll i detta arbete. Pågrundval av detta förslag antogs fondkonventionen vid en diplomatisk konferensi . Konventionen har ännu inte trätt i kraft. Den harundertecknats av 17 stater, däribland , , , , , , , , och USA.Den har tUlträtts endast av en stat, . 7 Ersättningssystem tillkomna på frivillig väg Innanarbetet på ansvarighetskonventionen avslutats, hade sju av de störstaoljebolagen genom en frivUlig överenskommelse upprättat ett särskilt system förkompletterande ersättning av skador orsakade av föroreninggenom olja, den s.k. TOVALOP-planen. Överenskommelsen innebär att varjetankredare som ansluter sig tUl TOVALOP åtar sig att ersätta utgifter förrengöring efter oljeutsläpp från honom tillhöriga fartyg upp till ettbegränsningsbelopp av per brattoregisterton av det skadevållandefartygets dräktighet, dock högst 10 milj. dollar per olycka. Åtagandet omfattarendast kostnader som en stats regering eller en kommun åsamkats men inte skadorsom uppkommer för enskilda. Ersättning utgår inte om redaren kan styrka attskadan inte orsakades av fel eller försummelse från fartygets sida. De tillöverenskommelsen anslutna redarna är skyldiga att ha försäkring som täckeransvarigheten enligt TOVALOP. Överenskommelsen trädde i kraft den 6 oktober1969. EnUgt uppgift omfattas av världens tanktonnage avöverenskommelsen. Medanarbetet på fondkonventionen pågick inom IMCO träffades mellan ett stort antaloljebolag ett avtal i syfte att tillförsäkra dem som orsakas skada på grund avförorening genom olja ersättning utöver den som erhålls genom TOVALOP-systemet.Detta avtal, som benämns CR1STAL2, innebär att de till avtalet anslutna bolagenutger ersättning till envar som åsamkas skada genom oljeförorening underföljande tre förutsättningar, nämligen att den olja som orsakat skadan ägdes avett till CRISTAL anslutet bolag, att det tankfartyg som transporterade oljanvar anslutet till TOVALOP samt att fartygets ägare skulle ha varit eller, efterdet ansvarighetskonventionen trätt i kraft, är ansvarig enligt dennakonvention. Även enskilda skadelidande kan sålunda få ersättning enligtCRISTAL-avtalet. Den sammanlagda ersättningen per olycka är begränsad så attden tUlsammans med den ersättning som utbetalas enligt TOVALOP-systemet intefår överstiga 30 milj. dollar. Erforderliga medel ställs till förfogande av detill avtalet anslutna bolagen enligt ett fondbildningssystem som är uppbyggtefter i huvudsak samma mönster som fondkonventionens. , som äravsett att utgöra en provisorisk lösning till dess fondkonventionen träder ikraft, gäller från . Avtalet uppges ha fått så stor anslutningatt det täcker av alla sjötransporter av beständig olja som ägerrum i världen. 8.1Sammanfattande redogörelse för konventionerna Enligtansvarighetskonventionen är ägaren av varje fartyg som befordrar beständigolja (såsom råolja, eldningsolja, tjock dieselolja, smörjolja och valolja) somlast i lös vUit (bulklast) skyldig att oberoen- 1 TOVALOP= Tanker Owners' Voluntary Agreement concerning Liability for Oii Pollution. 2 Regarding an Interim Supplement to Tanker Liability for Oii Pollution. deav vållande ersätta skada genom förorening orsakad av olja som härrör frånfartyget. Konventionen gäller endast i fräga om skada som uppkommer inom defördragsslutande staternas områden eller inom deras territorialvatten. Medskada jämställs kostnader för förebyggande åtgärder, dvs. åtgärder som vidtasi syfte att förhindra eller begränsa skada inom fördragsslutande stats områdeeller inom dess territorialvatten, och detta även om åtgärderna vidtas påinternationellt vatten. Frånfartygsägarens ansvarighet görs undantag för skada orsakad av krigshandlingaroch naturkatastrofer. Vidare undantas skada som avsikt-ligen orsakats av tredjeman, dvs. Undantag gäller också i fråga om olyckor som heltorsakats av myndighets försummelse i fråga om underhåll av fyrar eller andrahjälpmedel för navigering. Har den skadelidande uppsåtligen eller avvårdslöshet medverkat till skadan, kan jämkning av skadeståndet äga ram. Anspråkpå ersättning för skada som omfattas av konventionen får inte göras gällandemot den som är anställd hos eller företrädare för ägaren. Ägarensansvarighet för en och samma olycka är begränsad till 2 000 francs (ca700 kronor) per ton av fartygets dräktighet, s. k. ansvarston; ett ansvarstonmotsvarar i regel något deadweight (dwt). Därjämte gäller ettabsolut maximum av 210 milj. francs (ca 70 milj. kronor). För att få begränsasin ansvarighet måste fartygsägaren avsätta ett belopp motsvarande den förfartyget gällande ansvarsbegränsningen till en särskUd begränsningsfond.Fonden kan upprättas antingen genom att ansvarighetsbeloppet inbetalas kontanttUl behörig myndighet eller genom att säkerhet ställs för beloppet. Har olyckanorsakats genom fel eller försummelse av ägaren själv svarar han utan ansvarsbegränsning. Omen fartygsägare som är berättigad att begränsa sin ansvarighet har upprättatbegränsningsfond, får krav på ersättning för skada genom förorening som härrörfrån samma olycka inte göras gällande mot annan egendom som tillhör honom. Harbegränsningsfond upprättats, skall handräckningsåtgärd som vidtagits mot honomtillhörig egendom hävas och säkerhet som ställts för att undvika sådan åtgärdfriges. Ansvarighetenenligt konventionen skall vara täckt av obligatorisk försäkring eller av säkerhetav annat slag. Fartyg som befordrar mindre än olja som bulklast samtstatsfartyg omfattas dock inte av försäkringsplikten. Det åligger den stat därfartyget är registrerat att tillse att försäkringsplikten uppfylls. Ett särskUtförsäkringscertifikat, som skall utfärdas eller bestyrkas av myndigheterna inämnda stat, skall medföras ombord på fartyget. Det åligger varjefördragsslutande stat att se tUl att fartyg som för dess flagga och för vilketförsäkrings-olikt gäller inte tillåts att gå i trafik utan giltigt certifikat.De fördrags- 6 1973.1 saml. slutandestaterna förbinder sig vidare att inte ta emot utländska fartyg i sina hamnarom ej försäkring eller säkerhet finns för fartygets ansvarighet enligtkonventionen, och detta gäller även i fråga om fartyg hemmahörande i stat sominte tUlträtt konventionen. Rättatt föra talan om ersättning preskriberas från den dag skadan uppkom.Preskription inträder dock senast för den olycka som orsakadeskadan. Konventioneninnehåller jurisdiktions- och verkställighetsregler som i huvudsak innebärföljande. Talan om ersättning får endast väckas vid domstol i fördragsslutandestat, på vars område uppkommit skada genom ifrågavarande olycka. Sedanbegränsningsfond upprättats är endast domstol i den stat där fonden upprättatsbehörig att avgöra frågor om fördelning av och utbetalning från fonden.Lagakraftvunnen dom som har meddelats i en fördragsslutande stat ärverkställbar också i övriga fördragsslutande stater. Konventionengäller inte i fråga om krigsfartyg eller andra statsfartyg som används i ickekommersiell verksamhet. Ansvarighetskonventionenträder i kraft efter det den har tillträtts av åtta stater, av vUkafem skall var för sig ha ett tanktonnage om minst en miljon brattoregisterton. Genomfondkonventionen upprättas en intemationell fond för beredande av ersättningför skada orsakad av förorening genom olja. Fonden har två huvudändamål,nämUgen att bereda ytterligare ersättning för sådana skador, när denersättning som erhålles enligt ansvarighetskonventionen är otUlräcklig, samtatt befria fartygsägarna från en del av det ökade ekonomiska ansvar för skadorav detta slag som lagts på dem genom ansvarighetskonventionen. Fondkonventionenkan tillträdas endast av stat som har tUlträtt ansvarighetskonventionen. I detföljande kommer uttrycket "69-stat" att användas för att betecknastat som tillträtt ansvarighetskonventionen. Stat som tillträtt bådeansvarighetskonventionen och fondkonventionen kommer att benämnas"fond-stat". Ifråga om ersättning tUl de skadelidande är fondkonventionen endast tillämpligpå skada som uppkommit inom en fond-stats område. Vad gäller övertagandet av endel av fartygsägarens ansvar enligt ansvarighetskonventionen ärfondkonventionen tillämplig på skada som uppkommit i 69-stat, oavsett om dennaockså är fond-stat, och som orsakats av fartyg som är registrerat i fond-stat.I båda fallen avses med en stats område även dess territorialvatten. Kostnaderför förebyggande åtgärder omfattas av fondens ansvarighet om de vidtagits föratt hindra eller begränsa skada på vilken fondkonventionen är tillämplig. Imotsats till vad som gäller i fråga om ansvarighetskonventionen ärfondkonventionen endast tUlämplig på förorening orsakad av mi-neralisk olja.Fonden är alltså inte ersättningsskyldig för skada orsakad av förorening genomvalolja. Ersättningfrån fonden tUl de skadelidande utgår dels när det inte föreligger någonansvarighet enligt ansvarighetskonventionen, dels när varken fartygsägareneller hans försäkringsgivare kan betala de ersättningar de skall utge enligtansvarighetskonventionen, dels ock när skadorna överstiger detbegränsningsbelopp som gäUer för fartygsägarens ansvarighet. Fondensansvarighet omfattar inte skada som orsakats av krigs-handUng eller av olja somhärrör från krigsfartyg eller annat statsfartyg som används i icke kommersiellverksamhet. Vidare är fonden (bortsett från sällsynta undantagsfaU) inte ansvarigför skada som orsakats av icke identifierade fartyg. Har den skadelidandeuppsåtligen eller av vårdslöshet medverkat tUl skadan kan jämkning av skadeståndetäga rum. Fondensansvarighet är begränsad. Det totala belopp som utgår i ersättning för en ochsamma olycka enligt både ansvarighetskonventionen och fondkonventionen fårinte överstiga 450 milj. francs (ca 150 milj. kronor). Genom beslut av fondenshögsta organ, dess general-församUng, kan detta belopp höjas tUl högst detdubbla eller 900 mUj. francs (ca 300 milj. kronor). Såvittavser fondens uppgift att överta en del av fartygsägarnas ansvar ärkonventionen endast tillämpUgt på fartyg som är registrerat i en fond-stat. Ifråga om formen för detta övertagande ger fondkonventionen två alternativ.Enligt det första skall fonden gottgöra fartygsägaren eller dennesförsäkringsgivare vad han sammanlagt har utgivit enligtansvarighetskonventionen utöver det lägsta av följande två belopp, nämUgen ettbelopp motsvarande per ansvarston eller 125 mUj. Enligtdet andra alternativet kan fartygsägaren begära att fonden ställer säkerhetför den del av hans ansvarighet som överstiger det lägsta av dessa belopp. Föratt det senare alternativet skall stå tUl fartygsägarnas förfogande måsteemellertid beslut därom ha fattats av fondens generalförsamling. Om ett sådantbeslut fattas, kommer fonden att åläggas uppgifter som normalt ankommer på enförsäkringsgivare. Fondenkan emellertid helt eller delvis befrias från sin skyldighet mot fartygsägarenom fartyget för olyckan inte uppfyllde vissa krav frånsäkerhetssynpunkt. Detta är fallet om fartyget på grund av fel ellerförsummelse av ägaren själv inte uppfyllde föreskrifterna i vissa konventioneroch olyckan eUer skadan helt eller delvis orsakades av att dessa föreskrifterinte hade uppfyllts. Har fonden enligt det senare av de ovannämnda alternativenställt säker- hetför fartygsägarens ansvarighet får fonden i så fall av denne återkräva vad denmed anledning härav har utgivit. Avgifttill fonden skall betalas av envar som i en fond-stat tar emot en årligkvantitet sjötransporterad råolja och tjock eldningsolja som överstiger 150 000ton. Avgifterna utgår i form av grundavgifter och årsavgifter. Grundavgiften ären engångsavgift som i samband med en stats tillträde till konventionen skallbetalas av varje avgiftsskyldig i den staten. Den bestäms enligt en formel somknyter an till den totala mängd olja som transporteras tUl sjöss i världen.Årsavgifterna beräknas med hänsyn till fondens behov under löpande kalenderåroch på gmndval av ett visst belopp per ton mottagen olja. TUl grund föravgiftsberäkningen skall fond-staterna lämna vissa uppgifter tillfonden. En fond-stat har inte något ansvar för avgiftsbetalningen såvida deninte särskUt påtar sig sådant ansvar. Fondkonventionensjurisdiktionsregler motsvarar i huvudsak juris-diktionsreglerna iansvarighetskonventionen. I fråga om domsverkställighet överensstämmer de bådakonventionernas bestämmelser. Fondkonventioneninnehåller också bestämmelser om själva fondorganisationens administration.Högsta beslutande organ är generalförsamlingen, i vUken aUa medlemsstaterna ärrepresenterade. Då antalet medlemsstater uppgår tiU femton, skall en exekutivkommittéinrättas, som skall bestå av en tredjedel av församlingens medlemmar, dockminst sju och högst femton. Vidare skall finnas ett sekretariat som underledning av en verkställande direktör svarar för den dagliga förvaltningen. Fondkonventionenträder i kraft efter det den har tillträtts av minst åtta staterunder föratsättning att de stater som tillträtt konventionen under närmastföregående år tUlsammans har tagit emot minst 750 milj. ton sjötransporteradråolja och tjock eldningsolja. Fondkonventionen kan dock inte träda i kraftförrän ansvarighetskonventionen trätt i kraft, och endast stater som tillträttansvarighetskonventionen får tillträda fondkonventionen. 8.2De särskilda bestämmelserna i ansvarighetskonventionen Iartikeln definieras begreppen "fartygperson","ägare", "fartygets registreringsstat", "olja","skada genom förorening", "förebyggande åtgärder","olycka" och "organisation". Med"fartygany sea-going and anyseaborne craft of any type whatsoever"; "tout båtiment de mer ouengin marin, quel qu'U soit"). Det är emellertid utan betydelse om detskadevållande fartyget för den olycka somorsakade skadan navigerade på havet eller i inre farvatten, t. ex. på Vänern.Däremot utesluts från konventionens tillämpningsområde fartyg, som endast äravsedda för t. ex. flodtrafik. Definitionen av begreppet "fartyg"innehåller ytterligare en inskränkning som är av grundläggande betydelse.Endast sådana fartyg eUer andra anordningar som för tillfället befordrar oljasom last i bulk är fartyg i konventionens mening. "Olja"definieras som all slags beständig olja, däri inbegripet valolja, oavsett omoljan transporteras ombord på ett fartyg som last eller i fartygetsbränsletankar. Lättare petroleumprodukter, såsom bensin, fotogen, nafta,diesdbrännolja och eldningsolja 1, är däremot inte olja i konventionens mening. Med"skada genom förorening" förstås i konventionen förlust eUer skadagenom förorening som orsakats av olja som läckt ut eUer tömts ut från ettfartyg, dock endast förlust eller skada som uppkommit utanför det fartyg somtransporterade oljan. Härigenom begränsas konventionens tillämplighet tUlegentliga föroreningsskador. Skador av annat slag, t. ex. brandskador,omfattas alltså inte av konventionen. Begreppet "skada genomförorening" omfattar även kostnader för förebyggande åtgärder, dvs. varjeskälig åtgärd som vidtas efter det en olycka inträffat i syfte att förhindraeller begränsa skada genom förorening, samt förlust eller skada som harorsakats av sådana åtgärder. Har kustområden förorenats genom ilandfluten oljaär detta att anse som skada genom förorening i konventionens mening ochersättning utgår då för kostnader för sanering av dessa områden. Kostnader förbekämpning av olja tUl sjöss omfattas av begreppet "förebyggande åtgärder"i den mån sädana kostnader inte är att anse som direkt skada. Detre definitionerna "fartygolja" och "skada genomförorening" sammanställda med varandra innebär, att ett tankfartyg som gåri barlast inte omfattas av konventionen. Däremot är konventionen tilllämpligpå torrlastfartyg som för last av olja i djuptankar. Transporterar ett fartygolja som bulklast, omfattas även skada orsakad av fartygets bunkerolja avkonventionen. Med"person" avses såväl fysisk som juridisk person. För tydlighetensskull har tillagts att stat samt delstater och liknande i federala statsbildningaranses vara juridisk person. Definitionen torde sakna betydelse för svensk rättsdel och ordet "person" har av språkliga skäl använts i den svenskaöversättningen bara i ett fåtal fall. Beträffandebegreppet "ägare" gäller, att i fråga om registrerade fartyg den skaUanses som ägare som i fartygsregistret antecknats som sådan. Har registreringinte skett avses med ägare den som civUrättsligt äger fartyget. Med hänsyn tillförhållandena i de socialistiska staterna ges en särskild regel för fartyg somägs av en stat och brakas av ett bolag.Är ett sådant bolag registrerat som fartygets brukare skall det vidtillämpningen av konventionen anses som dettas ägare. "Olycka"definieras som varje händelse eUer serie händelser med samma ursprung, somorsakar skada genom förorening. Ifråga om definitionernas närmare innehåll hänvisas i övrigt till konventionstexten. Dennaartikel innehåUer bestämmelser om konventionens geografiska tUlämpningsområde.Konventionen är endast tillämplig på skada genom förorening som uppkommit inomfördragsslutande stats område, däri inbegripet dess territorialvatten, samt påförebyggande åtgärder som har vidtagits i syfte att förhindra eller begränsaskada inom sådan stats område. Konventionenär således tiU en början tiUämplig på oljeskada som uppkommer inomfördragsslutande stat, däri inbegripet kostnader för förebyggande åtgärder ochskada som orsakas av sådana åtgärder (jfr artikel I punkt 6). Har förebyggandeåtgärder vidtagits på fria havet eller i icke fördragsslutande stat i syfte attförhindra eller begränsa skada i fördragsslutande stat är konventionen ocksåtillämpUg men endast såvitt avser kostnader för sådana förebyggande åtgärder(jfr artikel I punkt 7). Har till följd av åtgärderna skada uppkommit på detfria havet eller i icke-konventionsstat är konventionen således intetUlämplig. Under förarbetena till fondkonventionen uttalades emellertid fränvissa håll osäkerhet om hur ansvarighetskonventionen skulle tolkas på denna punkt.För att undanröja varje möjlighet tUl tvekan i deima fråga intogs i preambelntUl fondkonventionen ett uttalande, i vilket slås fast att kostnader föråtgärder för att förhindra och begränsa skada i fördragsslutande stat fallerinom ansvarighetskonventionens tillämpningsområde, oavsett var åtgärdemavidtas. ArtikelninnehåUer bestämmelser om fartygsägarens ansvar och om de omständigheter somkan befria honom från ansvarighet. Enligtförsta stycket är fartygets ägare ansvarig för skada genom förorening somorsakas av olja som läckt ut eller tömts ut från fartyget. Ägarens ansvar ärstrikt, dvs. oberoende av om vållande föreligger på fartygets sida. Iandra stycket anges tre fall, i vUka ägaren inte är ansvarig för sådan skada.Han är sålunda inte ansvarig för skada som orsakats av krigshandling,fientiigheter, inbördeskrig eller uppror och ej heller för skada som orsakatsav en naturhändelse av osedvanlig karaktär som inte kunnat undvikas och varsföljder inte kunnat förhindras. Vidare är ägaren fri från ansvar om skadan isin helhet vållats av tredje man i 1973; 140 87 avsiktatt orsaka skada. Härmed avses rena sabotagehandlingar, dvs. handlingar somföretas med direkt uppsåt att orsaka skada. En tredje grund för ansvarsfrihet äratt skadan i sin helhet orsakats genom vårdslöshet eller försummelse avregering eller myndighet vid fullgörandet av en regeringen eller myndighetenåvilande skyldighet att svara för underhåll av fyrar eller andra hjälpmedel förnavigering. Vad angår det fall attolyckan har orsakats av uppsätiig skadegörelse bör anmärkas, att uttryckettredje man inte omfattar personer i fartygsägarens tjänst eller företrädareför ägaren. Mot sådana personer får enligt fjärde stycket anspråk på ersättningför oljeskada över huvud taget inte riktas vare sig enligt konventionen ellerpå annan grand. Det ansågs under konventionsarbetet önskvärt att ansvarighetenför dessa personers åtgärder kanaliserades till ägaren. Mot bakgrunden av dennabestämmelse är det uppenbart att begreppet "tredje man" i andrastycket inte omfattar personer i ägarens tjänst eller företrädare för denne.Även i det fallet att t. ex. en medlem av besättningen avsiktligen vållat skadanblir således fartygets ägare ansvarig. I tredje stycket ges en regelom jämkning av skadeståndet vid medverkan från den skadelidandes sida. Har enskadelidande, uppsåtligen eller av vårdslöshet, helt eller delvis orsakatskadan, kan skadeståndet nedsättas eller fartygsägaren helt befrias frånskadeståndsskyldighet mot honom. Jämkning av skadeståndet skall däremot inteäga ram om skadan orsakats av eller förvärrats till följd av vårdslöshet avtredje man, t. ex. i samband med att denne vidtagit förebyggande åtgärder. Anspråk på ersättning förskada orsakad av förorening genom olja får enligt fjärde stycket inte riktasmot ägaren annorledes än enligt konventionen. Detta stycke innehåller ocksåden nyssnämnda bestämmelsen om att sådana anspråk överhuvudtaget inte fårframställas mot personer i ägarens tjänst eller mot företrädare för denne("the servants or agents of the owner"; "les préposés oumandataires du propriétaire"). Det är inte helt klart vilken personkretssom omfattas av denna bestämmelse. Uttrycket torde till en början avsepersoner som är skyldiga att efterkomma fartygsägarens order och för vilkasåtgärder han svarar. TUl denna grupp hör först och främst befälhavare ochbesättning. Ett civUrättsligt arbetsavtal behöver dock inte föreligga meUan ensådan person och fartygsägaren. Vidare torde avses redare och befraktare avfartyget. Men även personer som handlar på ägarens uppdrag torde omfattas avbestämmelsen, t. ex. personer som av ägaren anlitas för lastning eller lossningav lasten. Enligtfemte stycket skall konventionens bestämmelser inte inskränka ägarensregressrätt mot tredje man. Frågan om grunderna för regressrätt och mot vemdenna rätt får göras gäUande regleras inte i konventionen utan får avgörasenligt nationell lag.