prop · FW0342 · 1973-12-31 00:00:00 — 2. lag om ändring i lagen (1936:83) angående vissa utfästelser om gåva, 3. lag om ändring i handelsbalken, 4. lag om ändring i lagen (1966:454) om företagsinteckning, 5. lag om ändring iförmånsrättslagen (1970: 979), 6. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal, 7. lag ora ändring i lagen (1927:78) angående införande av lagen om försäkringsavtal, 8. lag om ändring i förordningen(1862: 10 s. 1) om tioårig preskription och ora kallelse ä okända borgenärer, 9. lag om ändring i lagen (1927:85) om dödande av förkomraen handling, 10. lag ora ändring i lagen (1946:807) ora handläggning av domstolsärenden, 11. lag om ändring ilagsökningslagen (1946: 808), 12. lagom ändring i luftfartslagen (1957: 297). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Såsomtre av lagrådets ledamöter anmärkt vid 7 § anknyter lagen (1939: 299) om förbudi vissa fall raot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg ra. m. mindre vältill sjölagsförslagets nationalitetsvUlkor, även om intet tekniskt betingatkrav på paralleUitet föreligger. En av lagrådets ledamöter har medutgångspunkt i en annan bedömning av denna och andra hithörande frågorföreslagit att det remitterade förslagets nationalitetsvillkor frångås tillförmån för en lösning som står den av kommittén föreslagna tämligen nära. Jaganser emellertid att det remitterade förslaget bör vidhållas. Det är nämligen, soraframhållits i motiveringen till förslaget, angeläget att raan inte reseronödiga hinder mot att fartyg vari svenska intressen är engagerade erkänns somsvenskt och därige- Prop.1973: 42 614 nom förs under den svenska rättsordningen med derättigheter och skyldigheter det för raed sig. Såväl sociala och sjösäkerhetsmässigasom kommersiella skäl kan åberopas för del. Frågan om översyn av lagfår fas upp i annat sammanhang. Vid 55 §§ har tre av lagrådets ledamöter förordat enredigering i nära överensstämmelse med fastighetsrättens motsvarandebestämmelser medan en av ledamöterna förordat en redigering som avviker frånbåde den fastighetsrätlsliga förebilden och det remitterade förslaget. Mot detsistnämnda har saratliga ledamöter invänt att del, med oklarhet som följd, rörsig med två slag av tillbehör, nämligen tillbehör i yttre mening och tillbehöri privaträltslig mening. Jag kan förstå invändningen mol alt begreppet tillbehöranvänds i två skilda bemärkelser och en redigering av bestämmelserna omtillbehör lill fartyg och fartygsbyggen som nära överensstämmer medfastighetsrätten är naturligtvis i och för sig välmotiverad. Emellertid finnerjag den förebilden mindre ändamålsenlig när det gäller all utforma lagtext såalt den väl lämpar sig att i förekomm.aride fall i översatt skick tiUämpasav bl. a, utiändska exekutionsmyndigheter. Jag vill därför förorda en redigeringsom väsentligen överensstämmer med nyssnämnda förslag av en lagrädsledamot mensom, lill skillnad från detla, också löser de obligationsrätlsliga spörsmåleni överensstämmelse med del remitterade förslaget. Vad lagrådet uttalat (vid 4 §)rörande gränsdragningen mellan nautisk och annan utrustning kan jag anslutamig till. Jag godtar vad flertalet av lagrådets ledamöter föreslagiti fråga om avregistrering enligt 16 §. I anslutning till den av lagrådet förordade utbyggnaden avregeln om rättsverkan av anmälan för avregistrering vill jag framhålla, att denåsyftade rättsverkan i en del fall måste säkerställas även om anmälningen inteleder till avregistrering. Det kan nämligen vara fråga om avregistrering pågrund av att sä stor skeppsandel förvärvats av utlänning att skeppet förlorat svensknationalitet, I sådant fall skall avregistre ringen anstå tills det visat sigom utlösningsrätt utövats enligt reglerna om parirederi och skeppet därigenombevarats som' svenskt. Bevaras skeppet som svenskt skall givetvis'det förvärvsom för-' anlelt nationalilelsförluslen och följaktligen också avregistreringsanmäl-'ningen skrivas in. För att inte anmälningens rättsverkan skall förfaUa måstedet undvikas alt ärendet slutar med att anmälningen avslås, Av-slagsbeslul skallalltså ej meddelas ulan i släUél skall del ifrågavarande förvärvet inskrivas.Detta bör klargöras genora uttrycklig föreskrift i 77 § första stycket, soraäven i övrigt behöver förtydligas. De lagtekniska järakningar och den omredigering som lagrådethar föreslagit i fråga om 1823 §§ finner jäg ändamålsenliga. Jag ansluter raigockså väsentligen till lagrådets olika uttalanden i anslutning till 1973: 42 615 dessa paragrafer och 24 § med undantag för frågan omkonkurrens mdlan pä den ena sidan kvarstad eller skingringsförbud förskeppssäljarens gäld och på den andra sidan inskrivning för skeppsköparensförvärv. Lagrådet har (vid 19 §) därvidlag funnit det tveksamt om skepp kan bliföremål för sådan exekutiv åtgärd lill säkerhet för säljarens gäld efterköpeavtalet. Och det har dä antagits att, även om säkerhetsåtgärden kangenomföras i det läget, den likväl måste vika för köparens inskrivningsansökan,eftersom den enligt uttrycklig reglering i 179 § utsökningslagen (1877: 31 s,1) riktar sig mot gäldenären-säljaren och inle rnotköparen-inskrivningssökanden. För egen del vill jag frarahålla att dessa frågor raåstebedömas med utgångspunkt i alt förslaget ersätter förvärvsavtalel ellerbesittnings-Övergången med inskrivningen som det avgörande momentet för inträdetav sakrältsskydd för förvärvet. Att utesluta exekutiva säkerhetsåtgärder mol skeppet efteröverlåtelsen skulle, i strid med nyssnämnda grundsats i förslaget, ge köparenett visst sakrättsskydd redan på grund av avtalet. En d förhällande till utsökningslagenbokstavslrogen tolkning av kvarstadens innebörd bör därför inle väljas utanenligt min mening bör man anse sig stå fri att främst se till det nya sakrätlsligaläge som förslaget skapar. Alt erkänna exekutiv säkerhetsåtgärd med ungefärsådan verkan mot tredje man som utmätning har innebär alt den varken skullebehöva vika för eller utgöra hinder mot förvärvarens inskrivning. Del skulleemellertid föra alltför långt i delta sammanhang att ge provisorisk exekutivåtgärd sådan rättsverkan. Det ligger då enligt min mening närraast lill handsatt tillägga åtgärden raeningsfull verkan genom att i stället låta köparen fåvika och hans inskrivningsansökan avslås, Samma regel bör tydligen gälla, ifallöveriålaren försätts i konkurs innan förvärvaren söker inskrivning. Men jagvill betona, att utmätning däremot inle skall föranleda avslag på förvärvarensinskrivningsansökan, efiersom utsökningsborgenärens rätt gäller raot var och enoch ändå är skyddad mol förvärvaren och dennes borgenärer. En uttrycklig föreskrifti enlighet härmed bör införas i 55 §, I fräga ora den sistnämnda paragrafengodtar jag lagrådets ändringsförslag. Jag vill i detta sammanhang till avslagsgrandcnunder den av lagrådet som 5 betecknade punkten framhålla all det kan hända attärende om införing av det mot överlåtaren gällande förvärvsvillkor mot vilketförvärvarens fång strider väl tagits upp när förväi-varen söker inskrivning ment, ex, på grand av någon fomialitet uppskjutits till senare inskrivningsdag. Avslagsgrundenunder punkt 5 blir då inte tiUämplig. Men i stället tordeinskrivningsansökningen blir uppskjuten enligt 32 § första stycket påmotsvarande sätt, eftersom det i delta läge finns anledning räkna med attförvärvet är ogiltigt eller ej kan göras gällande (jfr 20 §), Visar 1973: 42 616 detsig sedan alt förvärvsvUlkoret blir infört i registret såsom gällande mot överiålaren,medför det att förvärvaren ej kan åberopa fånget som godtrosförvärv, måste då avslås på den granden. Såvittangår 25 § vill jag, i viss mån med avvikelse från vad lagrådet förordat,föreslå att definitionen av registerärende utformas som en uppräkning undersärskilda numrerade punkter. Till regleringen av frågan om när inskrivningsdaghälls återkommer jag i det följande. Vadbeträffar de grundläggande bestämmelserna om partrederi i 40 § har trelagrådsledamöter föreslagit att sammanslutningen ges egenskap av partrederiredan i och med överenskomraelsen raen att regeln om delad ansvarighet förredarna görs avhängig av ett anraälnings- och registreringsförfarande. Jagbiträder i princip detta förslag raen vill undvika att lagregleringen innebärkrav pä ett fullt utvecklat register över partrederier. Ett sådant skulle bliförenat med svårlösta tekniska problem och skulle, utan att kunna göra anspråkpå full tillförlitiighet, bli avsevärt mer vidlyftigt och arbetskrävande än vaddess publicitetsfunktion rimligen motiverar. Jag har med hänsyn till detanförda stannat för att det skall vara tillräckligt att redama till den delpartrederiavtalet innefattar överenskommelse om delad ansvarighet anmäler dethos registermyndigheten för att kungöras. Redarna bör alltså enligt denna ordningkorama d åtnjutande av delad ansvarighet först d och med att anmälan om avtaletdnkommdl till myndigheten under föratsättning givetvis att den sammanslutningsom sålunda anmäls utgör partrederi enligt lagens definition och attanmälningen enligt allmänna processudla grundsatser är godtagbar I formellthänseende. Jag föreslår en föreskrift i 40 § första stycket om attregistermyndigheten ofördröjligen skall kungöra rederiavtalet men någonsärskild rättsverkan bör ej knytas till själva kungörandet. Närmarebestämmelser om anraälnings- och kungörelseförfarandet torde få meddelas av Kungl.Maj:t. Föreskriften i det remitterade förslaget att redeire kan åta sig störreansvarighet än lagen ålägger honom anser jag tiU skiUnad från lagrådet böraslå kvar. Ienlighet med vad tre av lagrådets ledamöter förordat i anslutning till 40 § isjölagsförslaget har inom utarbetats förslag till lag omändring i lagen (1895: 64 s. 1) om handelsbolag och enkla bolag. antagit komraer besläraraelsen ora rederier i 8 § lagen (1887: 42 s,1) angående handelsregister, firraa och prokura att bli föremål för revision.Jag erinrar om att Kungl. Maj:t d är till lagrådet reraitteratförslag till ny firraalagstiftning m. ra. Förslaget innebär attbokföringsskyldig enskild näringsidkare, som driver rederiverksamhet, skallregistreras i handelsregistret. Detla gäller även enskild partredare. Dennaregistrering av näringsidkare får ej sammanblandas med den anmälan avpartrederiavtalet sora kan ske enligt förevarande förslag. Prop.1973: 42 617 Trelagrådsledamöter har föreslagit ätt bestämmelserna i 41, 42 och 47 §§ oraanmälan till registermyndigheten av val och entledigande av huvudredare skallutgå. Jag godtar vad dessa ledaraöter anfört till stöd för sin mening. Ianslutning härtill vill jag ytterligare framhålla att anmälan av val ellerentledigande av huvudredare fortlöpande' måste avspeglas i ett register föratt fylla avsedd publicitetsfunktion. Sora jag nämnt vid 40 § skall emellertidnågot särskilt partrederiregister inle föras enligt förslaget. Att skapa ettregister speciellt för redovisning av uppgifter om huvudredare skulle varaförenat med sararaa problem och olägenheter som ett partrederiregister. Såledesbör det inte heller komma ifråga att särskilt registrera huvudredare. Jag ämnaremellertid föreslå administrativa föreskrifter ora alt skepps- och skeppsbyggnadsregistrensamt båtregistret, vilka kommer att uppta det övervägande flertalet av de partrederiägdafartygen, i förekomraande faU skall innehålla uppgift bl. a. om vera som ärhuvudredare. Vad nyssnämnda tre lagrådsledamöter föreslagit om slopande av detreraitterade förslagets reglering av anmälan om val och entledigande avhuvudredare bör sålunda följas. Även de ändringar som av dessa ledaraöter iövrigt förordats beträffande 41 och 42 §§ samt av lagrådet i fråga om 47 §första stycket finner jag böra vidtas. Enav lagrådets ledamöter har avstyrkt att juridisk person tillåts varahuvudredare i partrederi. Det är emellertid följdriktigt och praktiskt atttillåta detta, eftersom juridisk person kan äga svenskt fartyg och varapartredare däri. En sådan ordning kan inte med fog sättas i samband med det skattemässigamissbruk av partrederiet som företagsform som tidigare förekommit men somnyligen föranlett ändringar i bl. a. kommunalskattelagen (prop. 1972: 147, SkU1973:2, rskr 1973:9, SFS 1973: 2629). Jag finner inte skäl tiU ändring iförslaget på denna punkt. Omlösen skall ges för vad det remitterade förslaget betecknar sorri det fullavärdet av fartygsandel, som förvärvats av annan än medredare, måste det i regelinnebära att det belopp förvärvaren betalt blir normerande. Det torde gälla ävenutan särskild föreskrift därom. Möjlighet bör emellertid finnas att frångå detangivna priset, om detla är uppenbart oskäligt. Även om annat knappast tordeha åsyftats i sak från lagrådets sida, fiimer jag mest ändamålsenligt att utelänmaden regel som förordats i 52 § om köpeskUlingen som lägsta belopp för lösen, Ianslutning till reglerria om andelsövergång, närmast i 52 och 53 §§, har frånlagrådets sida vidare ifrågasatts lämpligheten av att anddsför-värvaresinskrivningsansökan får bilda utgångspunkt för tid varander lösningsrätt kanaktualiseras och utgöra slutpunkt för anddsöverlåtarens interna rederiansvar.Lagrådet har därvid hänvisat till att ansökningen kan passera utan att medredarnauppmärksammat den. Jag finner med anledning härav att de ifrågasattabestämmelserna bör utgå. 40 1973.1 saml Nr 42 sluterjag mig tUl lagrådets förslag att den förutvarande redaren skaU kunna anmälaförvärvet till registermyndigheten med samma befriande verkan sora den nyeredarens ansökan om inskrivning av förvärvet innebär för överlåtaren enligt 53§ tredje stycket. I detta lagram bör alltså tas upp en bestämmelse av nuangiven innebörd, kompletterad med en hänvisning till bestämmelserna i 40 § omskyldighet för registermyndigheten att ofördröjligen kungöra anmälningen samtom befogenhet för Kungl. Maj:t att närmare reglera anmälnings- och kungörelseförfarandet. Ianslutning tiU 245 § har tre ledamöter av lagrådet anfört ytterligare två sättatt tolka sjöpanträttskonventionens till synes inbördes motsägelsefulla reglerom sjöpanträtls prioritet. Den ena av dessa tolkningar ansluter inte bara isak utan, till skillnad från andra diskuterade tolkningar, också rent formelltganska väl till konventionen. Jag finner att den tolkningen bör föredras i denmän tongivande internationell rättstill-lämpning inte skulle slå in på en annanväg. Det förslag till jämkning av lagtexten som denna tolkning föriinlettansluter jag mig till. Vadangår den speciella, i 246 § föreskrivna sanktionen mot överlåtelse av fartygtill utlandet med följd att sjöpanträtt försämras eller upphör är det riktigtsom påpekats frän lagrådets sida att alldeles samma skada kan uppstå utan attöverlåtelse ägt ram, t. ex. vid exekution i främmande land där sjöpanlrättskonventionej erkänns. Skillnaden är endast att i det ena fallet har fartygsägaren dockmedvetet frånhänt sig den egendora som häftade för sjöpanträtt. Två avlagrådets ledamöter har ifrågasatt om sanktionsföreskrifterna är motiverade.Inom lagrådet har lagts fram två olika förslag tUl ändring av dem. Vad somanförts frän lagrådets sida föranleder för min del slutsatsen, att bestäraradsernalämpligen kan undvaras. Jag förordar alltså alt andra stycket i 246 § utgår urförslaget. Jaggodtar lagrådets erinran om alt bestämmelsen i 247 § bör förtydligas. Som jaganfört i motiveringen till det remitterade förslagets ståndpunkt att raedgeatt äganderätten till skeppsbygge med sakrättslig verkan tilläggs beställaren mästevarven kompenseras med en däremot svarande retentionsrätt. Det är alltså frågaora retentionsrätt till säkerhet för hela vederlagsfordringen vare sig dennautgör köpeskilling eller ersättning vid arbetsbeting. Lagtexten bör järakas såatt detla framgår otvetydigt. Vid248 och 254 §§ har lagrådet utgått från att utmätnings och kvarstads verkanatt bryta preskription av sjöpanttätt skall inträda redan när sådan åtgärd iförekommande fall säkerställts genom provisoriskt omhändertagande av egendomenenligt 60 a § (jfr 183 §) utsökningslagen. Emellertid föreligger i sådana fallingen utmätning eller kvarstad och det provisoriska omhändertagandet upphör,ifall, inte, sådan exekutiv åtgärd följer . 1973: 42 619 rumkan därför ej tilläggas rättsverkan enligt 248 eller 254 § utan att det ocksåföljs av utmätning eller kvarstad och denna rättsverkan bör dä ej inträdaförrän i och med utmätnings- eller kvarstadsbeslutet. Har detta inte föregåttsav provisoriskt omhändertagande av egendomen, säkerställs det i stället genomverkställighet i vanUg ordning. Jag finner att det remitterade förslaget börvidhållas utan ändring på dessa punkter. Vadtre av lagrådets ledamöter föreslagit i fråga om redigeringen av prioritetsreglemai 252 § godtar jag. uttalat vid 262, 267 och 268 §§, utan att dock föreslå ändring, kandet övervägas att låta panträttsbehörighet inträda redan då ägaren söktinskrivning för sitt förvärv i stället för att förlägga inträdet av sådanbehörighet till det skede då inskrivning beviljats. För det remitteradeförslagets lösning kan anföras att det är ägnat att befordra ordning och reda iinskrivningsförhållandena och att bankerna trots allt mäste bygga sina rutinerpå riskfriast möjliga förutsättningar, dvs. på upplåtarens inskrivning. Denpraktiska skillnaden blir också ringa, ty i regel kan ansökan och inskrivningberäknas komma att sammanfalla till tiden. Ansökningen är rättsligt sett integjord förrän vid inskrivningsdagens utgång och inskrivningen hänför sig ocksåtill denna tidpunkt. På den andra sidan skulle man med en ändring som denifrågasatta i princip komma fastighetsrätten närmare och få kongruens medinträdet av sakrättsskydd för ägarens fång. Detta har rättssysteraatiskafördelar. Någon gäng kan det också tänkas vara praktiskt värdefullt t. ex.för en köpare, vars inskrivningsansökan av något rent formellt skäl inte genastkan bifaUas att likväl utan dröjsmål kunna företa en verksam panträtlsupplåtdse,kanske till säljaren. Jag förordar därför att 262 § jämkas så attpanträttsbehörighet skall inträda redan på grund av ansökan om inskrivning avägarens förvärv. Föratsättningarna för godtrosförvärv får jämkas påmotsvarande sätt. Jag biträder i det sammanhanget lagrådets förslag vid 268 §att den till vilken en pantborgenär överlåtit sin pantfordran skall kunna görasjälvständigt godtrosförvärv på grundval av upplåtarens inskrivning. I sambandhärmed bör de föreslagna reglerna om godtrosförvärv av panträtt på grund avinteckning (268269 §§) omredigeras bl. a. med beaktande av den nya redigeringenav 20 §. Ifräga om 267 § har lagrådet antagit att en bestäraraelse däri medger detmotsatsslutet att, ora inskrivning för ett ofullbordat förvärv bevUjas som omförvärvet varit fullbordat, så skulle en med stöd därav företagenpanträttsupplåtelse vara verksam utan inskränkning och oavsett om borgenären äri god tro eller ej, under föratsättning att förvärvet också fullbordas ivederbörlig ordning. I fastighetsrätten där motsvarande bestämmelse återfinnsi 6: 8 JB kan en sådan tolkning godtas, eftersom det tydligen kan görasgällande att förvärvaren är fastighetens 1973: 42 620 ägareäven om förvärvet ännu kan hävas av överlåtaren (jfr prop. 1970: 20 Del A s.240). Men sjölagsförslaget utgår från uppfattningen att om förvärvet ärofullbordat så är överlåtaren och förvärvaren i förening, vardera med sin viUkoriigaäganderätt tiU egendomen behöriga att upplåta panträtt däri. Den ifrågasattatolkningen strider alltså, som lagrådet också funnit, mot förslagets ståndpunktatt panträttsupplåtare i princip skall vara rätt ägare. Det finns enligt minmening varken praktiska eUer teoretiskt betingade skäl att godta en sådantolkning. Det remitterade förslagets syfte var att på denna punkt markera attförvärvaren själv inte genom att bringa förvärvet tUl återgång skulle kunna utplånasina egna panträttsliga förfoganden över egendomen. Men som lagrådet tillikapåpekat är detta i och för sig klart ändå. Bestämmelsen kan alltså lämpligenutgå ur förslaget. TiU vad lagrådet anförtvid 269 § om godtrosförvärv av panträtt på grund av inteckning vill jag erinraom att ändringar i JBs regler om innebörden av panträtt och därmedsammanhängande ändringar i utsökningslagen infört möjUghet att självständigtutmäta och tUl utsökningsborgenären pantförskriva pantbrev med verkan attdenne får ställning som pantborgenär och alltså bl. a. rätt till borgenärstUläggenligt 6: 3 JB. Sådan pantbrevsuttnätning kan företas även medan fastighetenär utmätt. Det blir då, utmätningens principiella karaktär av rådighetsinskränkningtiU trots, nödvändigt att med full verkan och oberoende av god tro hospantborgenären erkänna en i motsyarande läge av fastighetsägaren företagenpanträttsupplåtelse med användning av ett redan vid utmätningen föreliggandepantbrev. Sjölagsförslaget inför en motsvarande ordning i sjörätten. Jag vUlerinra om att det likaledes till lagrådet remitterade lagförslaget rörandefartygsexekution innebär möjlighet till självständig utmätning av pantbrev iskepp eller skeppsbygge med verkan som angavs. Upplåtelse av panträtt iutmätt skepp eller skeppsbygge med användning av pantbrev som förelåg vidutmätningen nyinteckning under utmätning är i och för sig ej tUlå-ten måsteaUtså bil verksam fullt ut oavsett god tro hos pantborgenären. Den praktiskaräckvidden av denna ordning torde bli begränsad, inte minst med hänsyn tUl attförslaget rörande fartygsexekution innebär att hos ägaren inneliggandepantbrev skall omhändertas vid utmätningen. Jagansluter mig i övrigt till vad lagrådet anfört och föreslagit i fråga omsjölagsförslaget. Såvittgäller övergångsbestämmelserna till sfölagsförslagei kan jag biträda vadlagrådet uttalat och föreslagit med de undantag som framgår av det följande. Jagär ense med lagrådet om att 3 § SjöL i dess äldre lydelse bör ha fortsatttillämpning övergångsvis och jag kan dela lagrådets syn pä hur konkurrensmellan registrering och företagsinteckning bör lösas. 1973: 42 621 lertidbedömer jag det vara bäst att regeln om varvs och beställares enighet somförutsättning för registrering inte begränsas till den i punkt 6 föreslagnatvåårstiden. Den ifrågavarande regeln bör gälla utan tidsbegränsning och tUlvinnande av tydlighet utgöra första stycket i förevarande punkt. Därvid synes f.ö. den i punkt 6 första stycket b) upptagna bestämmelsen om bl. a. medgivandeav beställaren kunna undvaras. Jag förordar att punkt 6 utformas i enlighetmed dessa synpunkter. Efterikraftträdandet bör, som lagrådet förordat vid punkt 8 i övergångsbestämmelsema,i fråga om partrederi, som bildats , gälla att partredarna fåråtnjuta delad ansvarighet utan hinder av att anmälan enligt 40 § inte gjorts.Jag finner dock till skillnad från lagrådet inte skäl att beträffande sådantpartrederi låta rätten tUl prorataansvar vara beroende av att anmälan tillregistermyndigheten göres . Sedanlagrådsremissen avläts, har genom proposition (1973: 13) lagts fram förslag tiUbl. a. lag om inskrivningsregister. Förslaget bygger på statsmakternas beslutom användning av ADB på fastighetsregistreringens område och inom detfastighetsrättsliga inskrivningsväsendet. Det kan nu bedömas som sannolikt attden sjörättsliga registrerings- och inskrivningsverksamheten redan från börjankan bedrivas med användning av ADB. Därför bör vissa tiUägg göras i detremitterade förslaget. Sålunda bör i 2 § tas upp bestämmelse som ger Kungl. Maj:tbefogenhet att förordna om registrering och inskrivning med användning av ADB.Under föratsättning att det visar sig möjligt att inom rimlig tid utvecklaregistertekniken och i övrigt förbereda registren för praktisk användning börden nya lagstiftningen träda i kraft då ADB-register kan tas ibruk. Reglemai 25 § andra stycket om inskrivningsdag bör utformas med ledning av motsvarandebestäramdser i förslaget till lag om inskrivningsregister (4 §).