prop · FW0332 · 1973-12-31 00:00:00 — Sådant medgivande har lämnats ett 30-taltrossamfund. För rätt till kyrklig vigsel uppställer lagen vidare kravet attåtminstone en av de trolovade skall tillhöra resp.trossamfundet. Maj:t kan förordna att medlem av utländsktevangeliskt-lutherskt trossamfund skall ha samma rätt till kyrklig vigsel sommedlem av . Detta bemyndigande har utnyttjats i fråga ommedlemmar av danska folkkyrkan, norska statskyrkan, Finlandsevangelisk-lutherska kyrka och evangelisk-lutherska Augustana-synoden iAmerika. För vigsel inom får de trolovade välja den präst inomkyrkan de själva vUl. Skyldig att viga är dock bara präst i församling, avvilken endera av de trolovade är medlem (3 § första stycket). Inom annattrossamfund förrättas vigsel av den som är behörig därtill enligt Kungl. Behörigheten är inte förenad med någon skyldighet att förrättavigseln. Borgerlig vigsel kan väljas av de trolovade varesig de har rätt till kyrklig vigsel eller inte (4 §). Behörig att förrättaborgerlig vigsel är 1973: 32 49 lagfarendomare i allmän underrätt och den som särskilt förordnar tillvigselförrättare (5 §). GB föreskriver inte skyldighet för borgerligvigselförrättare att tjänstgöra som sådan. Lagfaren domare är dock skyldig attförrätta vigsel på gmnd av administrativa bestämmelser. Hindersprövning måste ha ägt rum före vigseln. Utanintyg om hindersfrihet får ingen annan viga än präst som tjänstgör i denförsamling där hindersprövningen har skett (6 §). Om vigselförrättaren kännertill äktenskapshinder, som inte har uppmärksammats vid hindersprövningen, fårvigsel inte äga rum. Vigselförrättas enligt 8 § i släktingars eller andra vittnens närvaro. Lagenpreciserar i övrigt kraven på vigseln så att de trolovade skall vara samtidigttUlstädes inför vigselförrättaren, på hans fråga avge sitt ja och samtycke tilläktenskapet samt därefter av honom förklaras för äkta makar. Har något av dessakrav inte uppfyllts är vigseln enligt 8 § första stycket ogiltig. Så är ocksåfallet om vigselförrättaren inte var behörig att viga. Däremot skall vigselninte anses ogiltig i andra fall, såsom om vittnen inte närvarit, om vigselförrättarenöverskridit sin behörighet eller om vederbörlig hindersprövning inte föregått.Vigsel som annars skulle ha varit utan verkan kan godkännas av Kungl. Maj:t påansökan av mannen eller kvinnan eller, om någondera avlidit, av arvinge tillden avlidne. Sådant godkännande får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger(9 § andra stycket). GB innehåller, utöver vad nu sagts, inga närmarebestämmelser om förfarandet vid vigseln. Hänvisning ges i stället vid vigselinom till föreskrifterna i kyrkohandboken, vid vigsel inom annattrossamfund till dess kyrkobruk och vid borgerlig vigsel till de bestämmelsersom meddelas av Kungl. Maj:t (8 § tredje stycket). Sådana bestämmelser harmeddelats i kungörelsen (1964: 678) med närmare föreskrifter om borgerligvigsel. Kungörelsen innehåller bl. a. vissa bestämmelser om tid och plats förvigseln. Vidare föreskrivs att vigselförrättaren skall rikta följande ord tUlde trolovade. Äktenskapetsändamål är enskildas väl och samhäUets bestånd. tillkännagivit att ni vilja ingå äktenskap med varandra. Tager alltså ni N. N. denna N. N. till er hustruatt älska henne i nöd och lust? (Svar:Ja.) Tager ni N. N. denna N. N. till er man att älskahonom i nöd och lust? (Svar:Ja.) Givvarandra handen till bekräftelse på detta. (Förehandslaget må mannen lämna kvinnan en ring.) Jagförklarar er nu för äkta makar. Glöm aldrig det löfte om trohet för livet som ni nuha avlagt. med varandra i inbördes aktning, kärlek och förtroende, ochbesinna ert ansvar mot kommande släkten. Må endräkt och lycka råda i ertäktenskap och i ert hem. 1973: 32 50 I övrigt meddelas i kungörelsen bestämmelser omvigselförrättarens antecknings- och underrättelseplikt samt om särskiltförordnad vigsel-förrättares rätt till ersättning. om vigsel är delvis av kyrkolagsnatur. Så är fallet med 1 och 2 §§ samt 3 § första stycket såvitt rör vigsel isvenska kyrkan samt behörighet och skyldighet för präst i attviga. Även 8 § tredje stycket i den del hänvisning sker till föreskrifterna ikyrkohandboken är kyrkolag. För ändring av dessa bestämmelser krävs därförmedverkan av kyrkomötet. har anslutit sig tUl en inom FörentaNationerna upprättad konvention (SÖ 1964: 29) angående samtycke till,minimiålder för samt registrering av äktenskap. Konventionen, som trädde ikraft , syftar främst till att förhindra olika former avtvångsäktenskap. I konventionens artikel 1 första stycket föreskrivs bl. a.att äktenskap inte skall anses i laga ordning ingånget utan båda kontrahenternasav fri vilja avgivna samtycke. Samtycket skall avges av dem personligen efter vederbörligkungörelse samt inför vigselmyndigheten och i vittnens närvaro i enlighet medvad lag föreskriver. Enligt andra stycket mot vilket gjort förbehållvid ratifikationen kan under vissa förutsättningar kravet på samtidig närvaroefterges. Artikel 2 innehåller regler om minimiålder för äktenskap och artikel3 föreskrifter om registrering av vigslar. Äktenskap kan under makarnas livstid upplösas genomäktenskapsskillnad eller genom återgång. ÄktenskapsskUlnad kan i vissa fall erhållasomedelbart och annars efter föregående hemskillnad. Innan hemskUlnad fårmeddelas skall i princip medling ha ägt rum. Bestämmelser om medling finns i 14 kap. GB. Makekan påkalla medling om söndring har uppstått i äktenskapet eller om det annarshar uppkommit tvist som stör sammanlevnaden mellan makarna (14: 1 förstastycket). Behörig att medla är präst i församling av , därmakama eller endera av dem är kyrkobokförd, vigselförrättare inom annattrossamfund, om makama eller endera tiUhör samfundet, borgerlig medlare i denkommun där makarna eller endera är bosatt samt - utan motsvarande begränsningtill bosättningsorten - föreståndare för familjerådgivningsbyrå som drivs avkommun eller landstingskommun (14: 1 andra stycket). Slutligen kan domstolen iden ort där makarna eller endera är bosatt på makes begäran utse särskild medlare,när skäl föreligger därtill (14: 1 tredje stycket). Ivarje kommun skall finnas minst en borgerlig m.edlare. 1973: 32 51 påkallatav särskUda skäl kan samma person förordnas till medlare för mer än en kommun.Borgerlig medlare utses av domstolen för två kalenderår. Om medlare inte ärlämpUg för sitt uppdrag skall han entledigas. Avgår medlare före utgången avden tid för vilken han blivit utsedd, skall annan förordnas för den återståendetiden. För borgerlig medlare skall finnas ersättare (14: 2). Ivissa fall får äktenskapsmål inte tas upp till prövning, om inte medUng har ägtram. Medlingen utgör då processförutsättning. Det viktigaste fallet utgör målom hemskillnad (15: 8). I övrigt är medlmg processfömtsättning i mål omunderhållsskyldighet när makarna inte lever åtskilda på grund av söndring, målom ersättning för biträde som ena maken lämnat den andre i hansförvärvsverksamhet samt mål om avkastning av egendom som ena maken överlämnattill den andres förvaltning (15: 23). Om ena maken har underlåtit att påkallelse infinna sig till medling eUer inte kunnat anträffas med kallelse,skall målet utan hinder därav tas upp, om andra maken har inställt sig förmedling. För sådana fall räcker det alltså att försök tUl medling har gjorts.Domstolen kan emellertid - utom i mål om hemskillnad efter gemensam ansökan -bereda parterna nytt tUlfälle till medling och utser i så fall lämplig persontill medlare. Om make trots kallelse inte infinner sig inför denne medlareeller om medling av annan orsak inte har skett före utsatt tid, kan nyttanstånd för medling inte ges, såvida inte båda makarna begär det (15: 9 och23). Vidmedling skall makama kallas att sammankomma inför medlaren (14: 3 förstastycket). Denne skall på lämpligt sätt göra sig underrättad om anledningen tillsöndringen eller tvisten och söka förlika makarna. Medlaren har tystnadspliktrörande vad han erfarit vid medlingen och får inte höras som vittne därom (14:3 andra stycket). Församlingsprästi åtnjuter inte någon särskild ersättning för utfördamedlingsuppdrag. Uppgiften anses ingå i hans tjänsteåligganden. Inte hellervigselförrättare inom annat trossamfund har rätt till ersättning av detallmänna för medling. Till borgerlig medlare däremot betalas ersättning avkommunen (14: 4 första stycket). Enligt kungörelsen (1969: 122) om statsbidragtU! medlingsverksamheten, m. m. utgår statsbidrag tUl kommunens kostnader förborgerlig medlare med ett årligt belopp, motsvarande hälften av kommunensutgifter för arvode tiU sådan medlare, dock högst . för varje medlingsärende(1 §), Särskilt förordnad medlare har rätt tUl ersättning av statsmedel (14: 4andra stycket GB). Ersättningen utgör f. n. för varje uppdrag (3 §nyssnämnda kungörelse). Familjerådgivningsbyråer drivna avoffentUgrättsligt subjekt tUlkom . Jämlikt avsocialstyrelsen godkända planer finns f. n. Till vissa av dessa ärknutna fUial-mottagningar, f. n. Prop.1973: 32 52 inteskyldig att anordna familjerådgivning. Om sådan anordnas kan emeUertidstatsbidrag erhållas till verksamheten enligt kungörelsen (1960: 710) omstatsbidrag till försöksvis anordnad familjerådgivning. Som allmänt viUkor förstatsbidrag gäller att verksamheten skall vara anordnad enligt avsocialstyrelsen godkänd plan och utövas vid öppen mottagning. F. n. saknaskommunal- och landstingskommunal familjerådgivning i fem landstingsområden.Vid familjerådgivningsbyråerna finns fömtom anställda familjerådgivare vissaspecialister anknutna som konsulenter. I allmänhet har byråerna tUlgång tillpsykiater och gynekolog och på många håll även jurist och barnpsykiater ellerbarnpsykolog. Verksamheten har i första hand ett förebyggande syfte, att i tidhjälpa de sökande till rätta i deras olika relationer till omgivningen. Mångasöker för störningar i den äktenskapliga relationen men också andrasamlevnadsproblem blir föremål för behandUng. Från familjerådgivningens sidasöker man bearbeta den eller de sökandens sociala situation i dess helhet. Vid sidan av familjerådgivningsbyråer som drivs avkommuner och landstingskommuner finns ett antal byråer tillkomna på enskiltinitiativ, vilka har församling, kyrklig samfällighet eller enskild sammanslutningsom huvudman. I viss omfattning förekommer samarbete mellan byråerna. Sålundahar ett tiotal byråer med skilda huvudmän och med olika mått av kyrkligt ochfrikyrkligt inslag ett gemensamt organ. kyrkliga ochekumeniska familjerådgivningsbyråer. Några av dessa byråer uppbär bidrag frånkommun eller landstingskommun. Maj:t har uppdragit åtsocialutredningen att lägga fram förslag rörande familjerådgivningens framtidautformning och organisation. Vid uppdragets fullgörande skall utredningenutvärdera och beakta de erfarenheter som har gjorts vid den försöksvisanordnade familjerådgivningsverksamheten. Bestämmelserna om hemskillnad ochäktenskapsskillnad återfinns i 11 kap. GB. Hemskillnad innebär attsammanlevnaden mellan makarna hävs men däremot inte att äktenskapet upplöses.Äktenskapet består alltjämt med de konsekvenser detta har i fråga om bl. a.underhållsskyldighet och trohetsplikt. Reglerna om hemskUlnad har till huvudsakligtsyfte att ge makarna tillfälle att överväga om en ifrågasatt skilsmässaverkligen bör komma till stånd. Lagen kräver att makama gör dessa övervägandenvar på sitt håll. Aterapptar de sammanlevnaden förfaller verkan avhemskillnadsdomen i personligt hänseende (11: 30). Har makarna efter vunnenhemskillnad levat åtskilda och inte heller därefter upptagitsammanlevnaden kan dom på äktenskapsskUlnad erhållas (11: 3). 1973: 32 53 HemskUlnad beviljas av domstol om makarna gemensamtansöker härom. Innan målet tas upp skall medling eller i vart fall försök därtillha ägt rum (15: 8). Hemskillnad kan beviljas även på ansökan av den ene avmakarna. I så fall fordras, utöver verkställd medling eller medlingsförsök, attmaken kan åberopa särskild grund tUl stöd för sin talan. För det första kan hanåberopa vissa försummelser eller kränkande förfaranden från andra makens sida.Lagen anger här grov försummelse av plikten att försörja maken eller barneneller eljest åsidosättande i märklig mån av plikterna mot dem samt vidare missbrukav rusgivande medel eller förande av ett lastbart liv (11: 2 första stycket).För det andra kan maken åberopa att det på grund av stridighet i lynne ochtänkesätt eUer av annan orsak har uppstått djup och varaktig söndring mellanmakarna (11:2 andra stycket). Även om det enligt vad nu sagts föreligger grundför hemskillnad på ansökan av ena maken kan domstolen vägra hemskillnad, om detmed hänsyn till sökandens eget förhållande eUer andra särskilda omständigheterändå skäligen kan fordras att han fortsätter sammanlevnaden. Äktenskapsskillnad efter föregående hemskUlnad kanyrkas av vardera maken. Make har en ovillkorlig rätt att få äktenskapet upplöst,om sammanlevnaden inte har återupptagits. ÄktenskapsskiUnadutan föregående hemskillnad kan erhållas på någon av de grunder som anges iden s. k. skUsmässokatalogen (11: 413). Den första grund som tas upp där äratt makar utan dom på hemskillnad på grund av söndring lever åtskUda sedanminst (11: 4). Domstolen kan dock vägra äktenskapsskillnad om endast enamaken vill skiljas och med hänsyn till hans förhåUande eller andra särskilda omständigheteräktenskapet finnes skäligen inte böra upplösas på hans talan. Om ena makenegenvilligt och utan giltig orsak har undandragit sig sammanlevnaden ochinte sedermera upptagit den, har andra maken rätt tUl äktenskapsskUlnad (11:5). Är ena maken borta och vet man inte att han varitvid liv, kan andra maken vinna äktenskapsskUlnad (11: 6). Om ena maken gifterom sig utan att äktenskapet har blivit upplöst, dvs. begår tvegifte, har hansmake i det första äktenskapet rätt till äktenskapsskUlnad (11: 7). Det senareäktenskapet kan upplösas genom återgång. Har ena maken samlag eller annat könsumgänge medannan än sin make, har denne rätt till äktenskapsskillnad, såvida han inte harsamtyckt till gärningen (11: 8). Domstolen har emeUertid i detta fall möjlighetatt, om hänsynen till barnens bästa eller andra särskilda skäl talar därför,döma tiU hemskillnad i stället för äktenskapsskillnad ellei% om dom påhemskillnad redan föreligger, ogUla talan om äktenskapsskillnad. Talan omäktenskapsskillnad på grund av otrohet måste väckas från detmaken fick vetskap om handlingen och senast sedan den begicks. Prop.1973: 32 54 Om make, som lider av könssjukdom i smittsamtskede, med vetskap eller misstanke därom genom könsumgänge har utsatt andramaken för fara att bli smittad, kan denne erhålla äktenskapsskUlnad såvida haninte själv hade vetskap om faran (11: 9). Talan skall väckas inom sex månaderfrån det maken fick veta att han blivit utsatt för smittfara. Om maken inte harblivit smittad och sjukdomen är i smittsamt skede när talan väcks,får dock inte dömas tUl skillnad. Gör ena maken sig skyldig till misshandeleller annat brott mot andra makens person har denne rätt tilläktenskapsskillnad såvida inte hänsyn till brottets beskaffenhet ochomständigheterna i övrigt talar däremot (11: 10). Detsamma gäller om make begårmotsvarande brott mot barn som står under andra makens eller båda makamasvårdnad. Talan skall väckas efter erhållen kunskap omgärningen och senast sedan den begicks. Omena maken döms till straff ger detta i vissa fall andra maken rätt tilläktenskapsskillnad (11: 11). Så är fallet om maken döms till fängelse i tre åreller svårare straff. Är påföljden fängelse mellan och ellerinternering, prövar domstolen om med hänsyn till vad den dömde låtit komma sigtill last och övriga omständigheter skillnad bör meddelas. Detsamma gäller omutländsk domstol har dömt maken till frihetsstraff . Straffdomger aldrig andra maken rätt till skillnad om denna make har varit delaktig ibrottet eller samtyckt till det. Talan skall instämmas fråndet maken fick vetskap om domen och senast sedan den meddelades. Är ena maken hemfallen åt missbruk av rusgivandemedel, kan andra maken erhålla äktenskapsskillnad, såvida domstolen finner synnerligaskäl föranleda till det (11: 12). Slutligen upptas i den s. k. skilsmässokatalogendet fallet att ena maken är sinnessjuk (11: 13). Har sjukdomen underäktenskapet fortfarit , har andra maken rätt till äktenskapsskillnad, omdet inte skäligen kan fordras att han fortsättet äktenskapet. Har sjukdomenvarat , får det dömas till skUlnad endast om det föreUgger synnerligaskäl. I mål om hemskillnad eller äktenskapsskillnad kandomstolen meddela interimistiskt förordnande om sammanlevnadens hävande och omunderhåll samt även förbjuda makarna vid vite av fängelse i högst ellerböter att besöka varandra. Förordnandet förutsätter yrkande därom och gällerlängst till dess laga kraft ägande dom föreligger (15: 11 första stycket). Vidförordnande om sammanlevnadens hävande kan domstolen också bestämma, vem avmakarna som skall sitta k\'ar i hemmet till dess bodelning sker (15: 11 andrastycket). Interimistiskt förordnande kan meddelas utan huvudförhandling menandra maken skall beredas tiUfälle att yttra sig över yrkandet. När måletavgörs prövar domstolen om åtgärden skall bestå (15: 11 tredje stycket). Interimistisktförordnande går i verkställighet men kan åter- kallasnär som helst (15: 11 fjärde stycket). Besöksförbud vid vite som nämntskan meddelas även när domstolen dömer till hemskUlnad (15: 12). 3,2,3Återgång Bestämmelser om återgång av äktenskap finns i 10kap, GB. De omständigheter som kan medföra återgång är av två väsentligt oUkaslag. För det första kan återgång ske på den grund att makes samtycke tilläktenskapet till följd av bristande rättslig handlingsförmåga, tvång, svekeller misstag inte är sådant att det kan anses bindande för honom. För detandra kan och skall äktenskap återgå när det har ingåtts i strid mot vissaäktenskapshinder, som ansetts särskilt betydelsefulla från allmän synpunkt(upplösande äktenskapshinder). Återgångs-domen har rättsverkningar endast förframtiden. Den innebär alltså inte en förklaring att något giltigt äktenskapaldrig har uppstått utan utgör en form för upplösning av äktenskapet. Ingårnågon äktenskap trots att han är gift skall det dömas tUl återgång i det nyaäktenskapet. Har äktenskap ingåtts mellan dem som är besläktade med varandra irätt upp- och nedstigande led eller mellan syskon skall också dömas tillåtergång (10: 1 första stycket). Med syskon menas även halvsyskon. Itvegiftesfallet får återgång dock .inte äga rum om det tidigare äktenskapet harupplösts innan talan om återgång har blivit väckt (10: 1 andra stycket). I nuangivna fall åligger det allmän åklagare att föra talan om återgång. Sådantalan kan också föras av båda makarna och vid fall av tvegifte även av denomgiftes make i det tidigare äktenskapet (10: 1 tredje stycket). Om make vid vigseln var sinnessjuk eller sinnesslöoch inte hade fått tillstånd av att gifta sig, kan han ellerhans förmyndare yrka återgång (10: 2 första stycket). Detta gäller även ommaken inte kan anses ha saknat rättslig handlingsförmåga när han ingickäktenskapet. Om sjukdomen har blivit botad preskriberas rätten till återgångs-talannär har förflutit från tillfrisknandet. Den andra maken har rätttUl återgång om han vid vigseln inte kände till sin makes sinnessjukdom ellersinnesslöhet (10: 2 andra stycket). Om sjukdomen har blivit botad får han dockinte väcka talan om återgång. Även för denne make gäller en preskriptionstid påsex m.ånader, vUken räknas från den tidpunkt maken fick vetskap omsinnessjukdomen eller sinnesslöheten. Dessutom föreskrivs en absolut tidsfristpå frän vigseln, återgångstalan inte får väckas, I falldå möjlighet till återgång på grund av makes sinnessjukdom är utesluten kandet i stället föreligga förutsättningar för äktenskapsskillnad enligt GB 11:13. Övriga återgångsanledningar är samlade i 10: 3.Enligt första stycket punkt 1 kan make yrka återgång om han vid vigseln befannsig i till- 1973: 32 56 fälligsmnesförvirring eller annat sådant tillstånd som utesluter rättslighandlingsförmåga. Härmed avses t. ex. hypnotiska tillstånd och högre grad avberusning. Enligt punkt 2 kan make vinna återgång om han av misstag har låtitviga sig vid annan än sin trolovade eller utan att vilja ingå äktenskap. Punkt3 ger make rätt till återgång om han har bedragits till äktenskapet därigenomatt han genom falsk uppgift eller svikligt förtigande blivit vilseledd av andramaken angående vem denne är eller angående sådana omständigheter rörande dennestidigare liv som skäligen hade bort avhåUa den bedragne från att ingå äktenskapet.Enligt punkt 4 slutligen kan make vinna återgång, om han har blivit tvungentill äktenskapet. Regeln gäller vare sig tvånget utövats av andra kontrahenteneller av annan person. Också i de fall som regleras i 3 § gäller enpreskriptionstid räknat från en i lagen närmare angiventidpunkt samt en absolut tidsfrist från vigseln. Omrättsverkningarna av återgång finns bestämmelser i 47 §§. 1enlighet med den bakom liggande uppfattningen att återgång är enform av upplösning av ett en gång uppkommet äktenskap gäller som huvudregelenligt 4 § första stycket att vad som är föreskrivet om äktenskapsskillnadskall äga motsvarande tUlämpning i fråga om återgångs rättsverkningar. Dettainnebär att återgångsdomen inte får tUlbakaverkande kraft. Liksom efteräktenskapsskillnad består det genom giftermålet grundlagda svågerlaget, barnenförblir barn i äktenskapet och den rätt tredje man har förvärvat mot makarnarubbas inte. Även regleringen av rättsförhållandena för framtiden skall ske medtillämpning av bestämmelserna om äktenskapsskillnad såvida inte annat ärföreskrivet. Vissa sådana föreskrifter finns i 57 §§. Vidbodelning i anledning av äktenskapsskillnad får i regel vardera maken hälftenav makarnas behållna giftorättsgods. Då äktenskap återgår gäller däremotenligt 5 § att vid bodelningen all egendom som make ägde vid vigseln ellersenare förvärvat genom arv, gåva eller testamente skall anses som hansenskilda egendom. Egendom som make under äktenskapet har förvärvat på annatsätt, t. ex. genom eget arbete eller som avkastning av enskild egendom, skalldäremot delas enligt de regier som i allmänhet gäller för giftorättsgods. Liksomvid äktenskapsskillnad kan ena maken vid återgång bli skadeståndsskyldig motden andra. I 6 § anges de fall då skadeståndsskyldighet kan kom.ma i fråga. Omåtergång sker enligt 1 § och den ena maken var i god tro men inte den andre,har den godtroende rätt till skadestånd (6 § första stycket). Om make vinneråtergång enligt 2 § första stycket eller 3 § och den omständighet somföranledde återgången var känd för den andra maken vid vigseln har den make påvars talan äktenskapet går åter rätt tUl skadestånd ( 6 § andra stycket).Skadeståndet skall i båda fallen bestämmas efter vad som är skäligt medavseende på makarnas förmögenhetsförhållanden och övriga om- 1973: 32 57 ständigheter.Det kan sättas att utgå på en gång eUer på särskUda tider. Anspråk påskadestånd skall framställas i återgångsmålet. Om det försummas är rätten tillskadestånd förlorad. Jämkning av avtal om skadestånd, som makarna träffat medhänsyn till återgången, kan dock påkallas . I motsats till vad som gäller vidäktenskapsskillnad kan enligt 7 § underhållsskyldighet inte komma i fråga efteräktenskapets upplösning genom återgång. Det har ansetts att ett äktenskap somgår åter inte bör lämna efter sig några rättsverkningar i detta hänseende underandra förutsättningar än dem som betingar skadeståndsskyldighet. En oskyldigmakes underhållsbehov kan, i den mån den andre makens tillgångar ochomständigheterna i övrigt medger, tUlgodoses genom ett skadestånd, som kanbestämmas att utgå periodiskt. EnUgt 15 § andra stycket namnlagen (1963: 521)förlorar hustrun vid återgång släktnamn som hon förvärvat genom äktenskapet ochåterförvärvar det släktnamn hon hade före äktenskapet. Om det föreliggersynnerliga skäl, kan dock domstolen tillåta att hon behåller mannens namn.Yrkande därom måste framställas i återgångsmålet.