prop · FW0350 · 1973-12-31 00:00:00 — Uppföljningen och bevakningen får stor betydelse redan avden anledningen att de principer som gäller för säkerheter vid utnyttjande avdessa stödformer innebär ett långtgående statligt risktagande, I sitt utlåtande(BaU 1964:48)över prop, 1964:185 uttalade bankoutskotlel alt man vidbedömningen av frågan om statlig finansieringsinsats skall göras iregionalpolitiskt syfte borde fästa större vikt vid ett företags utsikter pålängre sikt än vid dess möjlighet all ställa fullgod säkerhet. Vid tillämpningenav den princip som utskottet förordade kan förluster självfallet inle heltundvikas. Jag vill dock påpeka att antalet rena misslyckanden har varitrelativt litet i lokaliseringsslödärenden. Vid kalenderårsskiftet 1972-1973hade av det totalt beviljade slödel utgåttlill företag, som sedermera har gått i konkurs eller avvecklats. I absoluta taluppgick förlusterna i fråga om lokaliseringsstöd lill 52,3milj. I beloppet ingår förluster inte bara på lokaliseringslån ulan ocksåpå lokaliseringsbidrag. Antalet förlustföretag som hell har avvecklats harvarit 57. , då induslrigarantilånen infördes, hargarantier beviljats för lån på totalt 690 milj. kr. Förlusterna har fram utgjort 67,7 milj. kr. av det totala beloppeteller . Förlusterna på hantverks- och induslrilånen har på grund avde olika förlusltäckningsprinciper som har tillämpats av företagareföreningarnainte kunnat bestämmas exakt. Enligt kommerskollegiel kan förlusternauppskattas till "av den totala lånevolymen, som den 31 december 1971uppgick till ca 700 milj. kr. Storleken av förlusterna varierar sålunda rättväsentligt mellan olika stödformer, vilket har sin grund i bl, a. varieranderisklaganden. Erfarenheternafrån de senare årens stödverksamhet visar alt förlusterna successivt har ökal.Riksdagens revisorer har fäst uppmärksamheten på. Med anledningdärav har frågan behandlats av lokaliseringsutredning. Utredningen hari betänkandet (Ds In 1971:8) Om uppföljningen av stödföretag m. m. framhållitatt en effektiv uppföljning och bevakning förutsätter en hög handlingsberedskapsamt har föreslagit att en central förhandlingsmyndighel inrättas föruppföljnings- och bevakningsverksamhelen. Myndigheten skall enligt förslagetinträda i AMS' resp. kommerskoUegiets ställe i sådana uppföljningsärenden somkräver mera omfattande undersökningar eller särskilda förhandlingsinsatser.Enligt utredningen bör den nya myndigheten ha samma befogenheter som styrelsenresp. Remissinstanserna har betonat behovet av en intensifierad central uppföljnings- ochbevakningsverksamhet. De har emellertid haft delade meningar om utredningensförslag lill lösning. Flertalet har avstyrkt att en ny myndighet f. n, inrättasför ändamålet. Som har anmälts i prop. 1973:1 (bil. 13 s. 150) har fråganom den centrala uppföljnings- och bevakningsverksamheten tills vidare lösts genomatt en expertgrupp inrättats inom . Expertgruppen har tilluppgift all som försöksverksamhet centralt samordna uppföljningen ochbevakningen av statens fordringar i förelag som har fåll statligt stöd ocharbeta fram förslag lill åtgärder i enskilda uppföljningsärenden. I fråga om den regionala organisationen för uppföljnings-och bevakningsverksamheten har lokaliseringsulredningen funnit att företagareföreningarnaliksom bör vara kontaktytor och tiUsynsorgan på regional nivå och iall den utsträckning som är möjlig med hänsyn till deras kapacitet utnyttjas iuppföljningsarbetet. Med hänsyn till det krav på ökad handlingsberedskap ochytterligare arbetsinsatser som denna verksamhet ställer, förordar utredningenatt föreningarna ges myndighets-status. Om föreningarna inte ombildas ienlighet härmed, bör länsstyrelserna enligt utredningens niening fullgöra deuppföljnings- och bevakningsuppgifter som fordrar myndighels ställning. 1 yttranden över utredningens förslag har ell flertalremissinstanser biträtt uppfattningen, att länsstyrelserna antingen helteller i fråga om sådana ärenden, som kräver myndighelskompetens bör svara föruppföljningen och bevakningen på regional nivå. Jag delar utredningensuppfattning, att uppföljnings- och bevakningsverksamheten bör förslärkas pådet regionala planet. 1 verksamheten måste också andra hänsyn tas än tUl enbartföretagsekonomiska bedömningar. På grundhärav ansluter jag mig till den uppfattning som har kommit tUl ullryck i mångaremissyttranden, alt uppföljnings- och bevakningsverksamheten på det regionalaplanet försöksvis bör knytas till länsstyrelserna. Efler samråd med chefen förcivildepartementet förordar jag att länsstyrelserna får uppdrag att inom ramenför sin nuvarande organisation t. v. regionall ansvara för uppföljnings- ochbevakningsverksamheten. Erfarenheterna från verksamheten får läggas till grundför vidareutvecklingen av den. Någon förändring av företagareföreningarnasstatus finner jag inle vara aktueU i detta sammanhang. Länsstyrelserna bör somhittills anlita företagareföreningarna som expertorgan för detförelagsekonomiska uppföljningsarbetet. Vidare bör länsstyrelserna utnyttjaall den information som finns tUlgänglig inom eller andralänsorgan, t, ex, de varsel som lämnas till länsarbetsnämnderna, uppgifter omskallereslanlier m, m. Länsstyrelserna bör också utnyttja den information somkan erhållas genom kontakt med arbetsmarknadens organisationer. Vid länsstyrelserna bör även de samhällsekonomiskakonsekvenserna i de enskUda bevakningsärendena bedömas. Även statens intressesom indrivare av skaller och allmänna avgifter bör vägas samman med övrigasamhälleliga intressen. På grundval av det samlade materialet i ett ärende börlänsstyrelsen pröva i vad mån särskilda åtgärder är påkallade bl, a, för Prop, 1973:50 57 att åstadkomma rekonstruktion eller få lUl ståndkontrollerad avveckling av företag, som bedöms sakna förutsättningar attfortsätta sin verksamhet. Det framsiår som naturligt att uppföljnings- ochbevakningsärendena bereds av den grupp på länsplanet som redan nu berederärenden om lokaliseringsstöd. I denna grupp ingår förutom tjänstemän frånlänsstyrelsen företrädare för länsarbetsnämnden och företagareföreningen. Gruppenbör hålla kontakt med bl, a, vederbörande kronofogdemyndighet, I många fall torde erforderliga åtgärder i anledning avuppföljningsarbetet kunna vidtas pä det regionala planet. Man måste emellertidräkna med all åtgärder, som finner påkallade, kan kräva enprövning på central nivå. bör i sådana fall med eget förslagöverlämna ärendena lill AMS resp. kommerskollegiet. börden myndighettill vilken ärendena inte har överlämnats samt expertgruppen iinrikesdepartementet delges förslagen och resultatet av de i ärendenaverkställda utredningarna. Det ankommer på Kungl. Maj:t att meddela de bestämmelsersom behövs för den förordade uppföljnings- och bevakningsordningen. Prop,1973:50 58 Med slöd av Kungl, Maj:ts bemyndigande den 29 juni 1970liUkaUade jag en sakkunnig för utredning av frågan omförsöksverksam-hel med utbyggnad av industricentra inom del aUmänna stödområdet,Möjhgheterna att förlägga industricentra till det inre stödområdet skuUeuppmärksammas särskUt, Den sakkunnige' antog för utredningsarbetet benämningenindustricentrautredningen. Utredningen har den 12 juh 1972 avlämnat betänkandet(Ds In 1972:13) Industricentra, Remissyttrandenöver belänkandet har avgelts av statskontoret, kommerskollegium, som bifogatyttrande från och läns handelskammare, AMS,länsstyrelserna i , , , , ,och , vilka bifogat yttranden från olika länsorganoch kommuner, KF, LO, (), StiftelsenNorrlandsfonden, , som bifogat yttranden från fyra tillkoncernen hörande statliga företag. , och gemensamt, , , hantverks- och industriorganisation (SHIO),samt företagareföreningarna i ,, och , 3.2 Beslut vid riksdag I prop, 1972:11 1 (bil. 1 s. 436-439) lämnas enöversiktlig redogörelse för industricentrautredningens förslag, I anslutninghärtill uttalas i propositionen (s, 510) bl, a, att en försöksverksamhet medindustricentra är värd all prövas i regionalpolitiskt syfte. En utbyggnad avsådana centra efter i huvudsak de riktlinjer som industricentrautredningen harförordat bör sålunda övervägas. Med hänsyn lill all industricentra representerarell tidigare oprövat medel i regionalpolitiken är del motiverat med vissförsiktighet i fråga om utbyggnadstakten, och utgör lämpligalokahseringsorler för de industricentra som bör komma i fråga i en förstaetapp. Ställning liU frågan i vilka orter en eventuell fortsall utbyggnad skallske bör tas först sedan erfarenheterna av den första utbyggnadsetappenföreligger, I denna fråga sägs i annat sammanhang i propositionen (s, 481), attde industricentra som kan komma all upprättas bör lokaliseras tUl regionalacentra inom del inre stödområdet. De här redovisade uttalandena biträddes av (InU1972:28, rskr 1972:347), I det följande behandlas de delar avinduslricenlraulredningens förslag som inle omfattas av redan fattadebeslut, ' Statsrådet , Johans.son (t. o. m. den 31 augusti1971), riksdagsledamoten (fr, o, m, ), 3.3 3,3,1 Utformning avindustricentra Omfattning av försöksverksamheten samt utbyggnadstakt Utredningen anser att ett industricentrum under enförsöksperiod bör dimensioneras för ca 300 arbetsplatser. Även med sådanstorlek torde ett industricentrum kunna ge en regionalpolitisk god effekt.Utbyggnaden av industricenleranläggningarna bör ske i etapper. Möjligheten attanskaffa intresserade industrier lill resp. anläggning får bli avgörande föromfattningen av de ohka byggnadsetapperna. Utredningen förordar dock en förstaetappbyggnad av begränsad omfattning, även om aktuella hyresgäster inte harknutils lill de planerade lokalerna redan i byggnadsskedet. Beträffande storleken på byggnaderna i industricentretframhåller utredningen all standardiserade lokaler i möjligaste mån böruppföras i de enskilda anläggningarna med en golvyta ej understigande ca 2 500m per byggnad. Generellt bör gälla en nedre gräns av ca 400 m golvyta och lägsttio anställda per företagsenhet. För verksamhet under denna storleksordninganser utredningen alt hantverks- och industrihus normalt bör komma i fråga, EnUgt utredningen visar erfarenheten att ändamålsenhga,färdigställda industrilokaler utövar en stark dragningskraft på expanderandeindustrier med akut lokalbehov. Därför har förhandsbyggda lokaler i allmänhetstått oulhyrda efler färdigställandel. betonar dockutredningen att det är viktigt alt förhandsbyggnad sker endast i begränsadomfattning. Utredningen är medveten om de förlustrisker som är förenade med enförhandsbyggnalion av industrilokaler. Här gäUer det emellertid att satsa påatt tillhandahålla lokaler för industrieUt bruk i regioner där näringshvetbehöver förstärkas med statligt stöd. Det statliga stöd som utredningenföreslår riktar sig inte till ett speciellt företag, utan stöd i form av förmånlighyra kommer alt erbjudas varje industriföretag som är intresserat av verksamheti induslricenlret. Den statliga satsningen på industricenteranläggningar utgörett stöd åt regionen, som härigenom får förbättrade möjligheter att erbjuda enattraktiv industrimiljö. Staten avsätter ansenliga belopp tillregionalpoliliska insatser. Utredningen anser därför det försvarligt all man iindustricenterverksam-heten är beredd att bära de förhållandevis begränsadeförlustrisker som föreligger när industrilokalerna uppförs innan hyresgästerhar kontrakterats. Det gäller en relativt begränsad försöksverksamhet i detinre stödområdet. Skulle det visa sig svårt all få företag från andra delar avlandet att etablera verksamhet i industricenleranläggningarna, förutsätterutredningen alt byggnaderna kan brukas för mer lokalbetonad verksamhet, Iorter av den här aktuella storleken torde efterfrågan på ändamålsenligalokaler vara relativt stor. Industricentrum i , Av de i prop, 1972:111 (s,437) redovisade resultaten av företagsenkäten framgår all inlresssel förindustriell verksamhet är koncentrerat i första hand lUl , Därföranser utredningen att en fuUt utbyggd anläggning omfattande ca 300arbetsplatser bör komma till stånd där. Utbyggnaden bör ske i etapper som kanvarieras med hänsyn till efterfrågan på industrilokaler, I en första etapp föreslår utredningen byggandet avgenerellt användbara industrilokaler med en total ulhyrningsyta av ca 6 250m'. Med ett genomsnittligt lokalbehov av ca 40 m golvyta per anställd innebärden första etappen arbetsplatser för 150175 personer. Ganska stora variationeri den totala personalstyrkan kan enhgt utredningen väntas beroende på olikabranschers skiftande behov av arbetsyla per anställd. Industricentrum i , Förutsättningarna för envidgad industriell verksamhet i bedömer utredningen som goda. Destörre industrier vilka redan har etablerat sig där har uttalat sig mycketpositivt om sina erfarenheter. Utredningen anser därför trots att intressetför i företagsenkäten har varit något svagare än för - atten fullt utbyggd anläggning med ca 300 arbetsplatser bör komma till stånd ocksäi , Utredningen föreslår i en första etapp en byggnation av sammastorlek (150-175 arbetsplatser) som i , Om det fortsatta planeringsarbetet visar att intressetfrån företagens sida är mycket slort och förhandskontraktering sker i betydandeomfattning, kan utredningen tänka sig en full utbyggnad i någon av orternaredan från början. framhåller attindustriföretagens behov av externa servicetjänster har uppmärksammats iåtskilliga sammanhang. har spårals en klar tendens mot enstegrad efterfrågan på specialislinriklade servicetjänster inom såväl dettekniska som det förelagsekonomiska området. Olika åsikter har förts framangående omfattningen av de funktioner som skulle kunna bli föremål församordning vid en koncentrerad utbyggnad för industriell verksamhet. De försök som har gjorts alt i hantverkshus ochindustriområden med koncentrerad utbyggnad kollektivt lösa företagensgemensamma servicebehov har enligt utredningen haft endast begränsad framgång.Även sådana funktioner som reception och telefonväxel som normalt sett bordelämpa sig för gemensamhetsdrift har rönt ringa intresse från företagens sida.Förelagen tycks vara angelägna att slå vakt om sin egen profil. Inombranschförbunden har man därför den uppfattningen all en utbyggnad avgemensamma servicefunktioner bör ske i försiktig takt för alt inte misslyckas.Samtidigt anser man dock att företagen av kostnadsskäl kommer att visa ökatintresse för vissa typer av gemensamhetsser-vice. För att utröna den svenska industrins intresse för bl, a,gemensamma servicefunktioner i industricentra har utredningen genomen enkät skaffat informarion direkt från de enskilda industriföretagen. Ca 5000 industriföretag tillställdes informadons- och enkätmaterial avseende denplanerade induslricenterverksamhelen. Ca 300 förelag besvarade i varierandeomfattning enkäten. Följande sammanställning visar branschtillhörigheten förde förelag som i enkäten har uppgelt sig vara intresserade av verksamhet iindustricenteranläggningar. Mekanisk industri Plastindustri Elektroteknisk industriSnickeriindustri Kemisk-teknisk industri Ytbehandlingsindustri TextilindustriÖvrig industri Utredningen konstaterar alt utfallet avenkätundersökningen blev något sämre än vänlat. I detta sammanhang påpekarutredningen att industrins intresse för nyinvestering och utökad verksamhet harvarit påfallande svalt . Vid de direkta kontakter somutredningen har tagit med enkälföretagen har framkommit all företagensavvaktande attityd tUl utvidgad industriell verksamhet i huvudsak förklaratsbero på den svaga konjunkturen. Utredningen är övertygad om all en avsevärtbättre anslutning till induslricenteridén skulle ha erhållits i ett gynnsammarekonjunkturläge. Enligt utredningen finns det anledning att räkna med ettförbättrat konjunkturläge - slutet av då färdigalokaler i industricenteranläggningar i bästa fall kan beräknas stå färdiga. I företagsenkälen presenterade utredningen en relativtomfattande förteckning på länkbara servicetjänster. Härvid gjordes enuppdelning på dels intema servicefunktioner, vilka förutsattes kunna erbjudasinom den av utredningen förordade hyresnivån, dels externa servicetjänstervilka skulle ombesörjas av företag på sedvanlig affärsbasis. Beträffande deformer av företagshälsovård och utbildningsverksamhet som berördes i enkätenhar utredningen utgått från all de skall organiseras i samråd med ansvarigakommunala och statliga organ. I enkätenlämnade 48 förelag uppgifter angående omfattning och angelägenhetsgrad påönskvärda servicefunktioner i industricentra. Följande sammanställning visarenkätföretagens gradering. Vid bearbetningen av enkätsvaren har utredningengjort följande gruppindelning av servicefunktionerna. Prop, 1973:50 62 (= 29) av företagen har angett följandefunktioner vara mycket angelägna Lunchlokal alt. cafeteria 42 (= 20) av företagen har angett följandefunktioner vara mycket angelägna och (= 39) av företagen har angettfunktionerna vara antingen mycket angelägna eller angelägna Motionsrum med bastu 26 resp. 42 Utbildningsverksamhet genom AMS 23 resp. 41 Utredningen framhåller att företagens enkätsvar avnaturliga skäl speglar de enskilda företagens specifika situation ocharbetsbetingelser. Servicebehovet är givetvis annorlunda för ett filialföretagän för en frislående företagsenhet. Olikheter i detta avseende föreligger ocksåmellan ett företag med legotillverkning och ett förelag med egna produkter.Flertalet filialförelag torde sålunda inle ställa krav på externa konsulttjänsteravseende marknadsföring, produktutveckling, finansiering m, m,, eftersom sådanatjänster normalt erhålls från moderbolaget, 1 företag med renodladlegotillverkning spelar produklutveckUng och marknadsföring underordnad roll,medan dessa funktioner är av vital betydelse i förelag med egetproduktsortiment. Behovet av externa tjänster avseende redovisning,dalabehandling samt skriv- och kopierings-hjälp är också hell beroende påvilken organisatorisk lösning företagel har . Av enkätsvaren framgår att ett mycket begränsat antalservicefunktioner anses vara mycket angelägna. Av de s. k. internaservicefunktionerna uppges tillgången på gemensam lunchlokal alternativtcafeteria saml motionsanläggning vara speciellt viktiga frän trivselsynpunkl. Majoriteten av enkätföretagen understryker önskvärdhetenav lokal tillgång till servicetjänster för bokföring och samordning avtransporter. Inom gruppen extern service är tydhgen behovet av en rationelltordnad lokal transporlservice av hög prioritet bland enkälföretagen i samtligastorleksklasser. Vid en koncentrerad industriutbyggnad måste goda förutsättningaranses föreligga för en Iransporllerminal, där även företagens internatransportbehov i stor utsträckning kan tillgodoses. Fierlalet av de tillfrågade förelagen anser sig inle hanågol behov av en lokall arbetande fackexperlis. Däremot är intresset stort föralt lösa frågan om förelagshälsovård, vilket torde hänga samman med den mellanSAF och LO träffade överenskommelsen om utbyggnad av personalvår- den, Möjhgheter tUl en vidareutbUdning av personalen pådel lokala planet genom AMS' försorg betraktas också som en önskvärdservicefunktion av inemot hälfien av enkälföretagen. Utredningen har funnit all företagens individuella behovav och starkt varierande krav på externa servicetjänster tiU stor del är svåraatt tillfredsstäUa på ett ekonomiskt försvarbart sätt inom ramen för ettindustricentrum. Enkäten visar bl. a. att kundunderlaget i de planeradeinduslricenteranläggningarna är otillräckligt för att skapa en egenkonsultverksamhet av kvalificerat slag. I detta sammanhang erinrar utredningen om att en successivutbyggnad med statligt slöd har skett i stödområdet av institutioner ochorganisationer inriktade på att erbjuda kvahficerad rådgivning till de mindreoch medelstora företagen. Sålunda medverkar länens företagareföreningar lillatt lösa problem avseende redovisning och marknadsföring samt, i vissa fall,även produktionsuppläggning och rationalisering. Inom dessa områden arbetaräven () som, ofta i samverkan medföretagareföreningarna, anordnar kurser i företagsledning för mindre ochmedelstora företag. I fråga om produktutveckling torde enligt utredningensuppfattning det industriella utvecklingscentret (lUC) i SkeUefteå komma attdisponera såväl tekniska som ekonomiska resurser som med fördel kan utnyttjasav företagen i industricenleranläggningarna. Utredningen erinrar vidare omförelagens möjligheter att för produktutveckling söka samarbete med Styrelsenför teknisk utveckling (STU), () ochNorrlandsfonden. Fonden lämnar stöd till bl, a, industriellt utvecklingsarbetehos företag verksamma i , Ansenliga resurser för vidareutbildning avsåväl företagsledare som anställd personal har vidare skapats ,SIFU och företagareföreningarna har gjort stora ansträngningar för allförbättra de företagsekonomiska kunskaperna hos de mindre och medelstoraföretagens ledare. Utredningen har kommit till uppfattningen attservicefunktioner, som för sitt utövande kräver stora insatser i fråga ominvesteringar eller kvalificerad personal, inle rimligen kan skapas iindustricenteranläggningar av den planerade storleksordningen. Även om så skuUevara möjligt saknas skäl att medverka till en dubblering av kostnadskrävandefunktioner, som antingen finns tillgängliga hos redan existerande statligaeller privata institutioner och organisationer eller kommer att slå till budshos planerad statlig verksamhet. Kostnadsaspekten måste över huvud tageltillmätas stor vikt. Utredningen rekommenderar därför viss restriktivitet ifråga om att bygga ul servicefunktioner i industricentra. Som mål har utredningen slällt upp att industriföretagen iett industricentrum skall erbjudas ändamålsenliga lokaler till förmånligahyreskostnader. Med hänsyn härtill vill utredningen medverka till investeringarendast för sådana servicefunktioner som kan anses ha hög prioritet ochnyttjandegrad, HärtUl kommer sådana servicefunktioner Som från byggnadslekniska och förvallningstekniska synpunkter Prop,1973:50 64 naturligen bör tas om hand av fastighetsägaren, såsomgemensam värmeanläggning, elkraftullag och elarmatur för normal allmänbelysningi lokalerna. Utredningen anser all lokaler för planeradeserviceaktivileler bör anordnas inom ett industricentrum men altservicetjänsterna inte bör utövas i fastighetsförvaltarens regi. Formerna förservicefunktionernas handhavande får prövas från fall lill fall. För dettatalar både kostnads- och marknadsföringsskäl. Servicetjänsterna kan ombesörjasav antingen privat företagare eller kollektivt av industriföretagen i centret.1 vissa fall kan det vara lämpligt att företagareföreningarna, t.ex, när detgäller bokföring och redovisning, lokalt driver sådan verksamhet förhyresgästerna i induslricenlret. De lokala förutsättningarna och önskemålen börfå bestämma hur servicefunktionerna organisatoriskt skall lösas. 3.3.2 Huvudmannaskap och organisationsform för verksamheten Beträffande huvudmannaskapet för de planeradeindustricenteranlägg-ningarna framhåller utredningen all den har haft kontakteri frågan med såväl och somnågra kommuner. Både förbunden och kommunerna har framhålht att uppförandel avmduslricentra utgör ett regionalpolitiskt medel och därför bör vara en statligangelägenhet. De finansiella engagemangen för uppbyggandet av ettindustricentrum bedöms av de båda kommunförbunden vara relativt stora ochsvårigheterna påtalas att anskaffa erforderligt kapital, om ell kommunaltdelägarskap av någon ekonomisk betydelse skulle aktualiseras. Enligt förbundentorde uppbyggnadsskedet och de första årens förvaltningsverk-samhet förindustricenlret komma att medföra vissa driftsförluster för vilka kommunalatäckningsbidrag knappast kan komma i fråga. Från kommunalt håll har manemellertid uttalat sill intresse att medverka till att skapa goda lokalaförutsättningar för verksamheten. Enhgt utredningen är frågan om huvudmannaskapet bl. a.beroende av om man eftersträvar full kostnadstäckning för den planeradeverksamheten eller om en tidsbegränsad eller permanent, statlig subventioneringkan övervägas.