prop · FW0341 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:t, KK och den regionalaorganisationen, bergsstaten samt i viss utsträckning av länsstyrelserna. Geologiskaarbeten, främst kartering och prospekteringsverksamhet, bedrivs av SGU, som ärdet centrala organet på området. Resultaten av SGU:s verksamhet görstillgängliga för allmänheten genom bl, a. geologiska kartor. SGU utför ävenmot ersättning geologiska utredningar åt andra myndigheter, kommuner ochenskilda. Ett exempel på utredningsverksamhet av betydelse frånnäringspolitisk synpunkt är den systematiska inventering avseende jämmalm ochandra inom som beslutades av riksdag. F. n.pågår sammanställning och utvärdering av inventeringens resultat. Denoffentliga kommersiella verksamheten inom mineralsektorn omfattar främstprospekteringsverksamhet, förvaltning av statens gravrätter samt exploateringav fyndigheter. Prospekteringsverksamheten ombesörjs av SGU som har befogenhetatt inmuta mineralfyndigheter för statens räkning. Staten har genom SGU:sverksamhet blivit ägare till betydande gravegendom. Den gällande gruvlagen gervidare staten rätt till andel med hälften i gravföretag, kronoandel.Förvaltningen av de statliga kronoandelama åvilar KK. Statensmineralexploatering omhänderhas i huvudsak av bolag där staten är aktieägare och AB Statsgruvor. Inom det mineralpolitiska området har under de senasteåren flera utredningar genomförts. Engenomgripande organisatorisk omstrukturering av den statliga företagsgruppenhar genomförts i samband med bUdandet av den 1 januari 1970.Vidare har en företagsekonomisk sanerings-, rekonstruktions- ochexpansionsverksamhet igångsatts inom flera av de statliga bolagen. Ettomfattande investeringsprogram med tyngdpunkten förlagd till övre ärunder genomförande. Föratt genom statligt engagemang i industriell verksamhet bidra tillsysselsättningen i områden med sysselsättningssvårigheter har Sverigesindustrietableringsaktiebolag (Svetab) bildats. Enviktig uppgift för de statiiga företagen är också att genom en vidgadföretagsdemokrati och förbättrad arbetsmiljö skapa större inflytande och ökadarbetstillfredsställelse för de anställda. En central funktion i dettasammanhang har delegationen för försöksverksamhet Prop.1973: 41 97 med företagsdemokrati inom de statsägda bolagen.Statsförelags styrelse har antagit riktiinjer för arbetet med vidgadförelagsdemokrati inom koncernen, I syfte att stärka arbetstagarnas inflytande och ge demmedbestämmanderätt i fråga om företagens ledning, har statsmakterna nyligenbeslutat att de anstäUda i aktiebolag och ekonomiska föreningar med minst 100anställda skall ha rätt att utse två ledamöteri företagets styrelse (prop. 1972: 116, NU 1972: 62, rskr 1972: 340), En rad betydelsefulla initiativ har således tagils inomindustripolitiken . Den aUmänna inriktningen av politikenhar i samband därmed lagts fast, Erfarenhetema har visat att detfortfarande finns ett behov av att förstärka det för politikens genomförandenödvändiga administrativa och organisatoriska systemet. En vidareutveckling av industripolitiken erfordrar framförallt att den centrala utredningsverksamheten konsolideras. En ytterligare förstärkningav kunskapsunderlaget för industripolitiken framstår som en nödvändigföratsättning för alt framgångsrikt fortsätta det arbete som inletts. Demivarande utredande resursema är splittrade och det har inte varit möjligt atti den utsträckning som varit önskvärd följa utvecklingen inom industrin viabl. a, stalistikbearbetning och kontakter med intresseorganisationer, företagoch myndigheter. Även de verkställande funktionerna är splittrade och behöversamordnas. Viktiga ddar av industridepartementets verksamhetsområde saknarförankring på verksnivån, vilket fått lill följd att man inom departementetfått ägna stor del av sina krafter åt bl, a, utredningsuppgifter som normaltborde ha fullgjorts inom ett centralt verk. Ett flertal utredningar har belystde behov av organisatoriska förändringar och förstärkningar som finns på det närings-och industripolitiska fältet, Mina överväganden i det följande grundas främstpå kommerskollegieutredningens belänkande (SOU 1971: 69) Näringspolitiken nyverksorganisation, vilket behandlar de centrala organisatoriska frågoma.Ställningstagandena i mineralfrågorna har som underlag även geologiutredningensbetänkande (SOU 1971: 17) jord vatten och gruvutredningsbetänkande (SOU 1970: 51) Mellansvensk gruvindustri. Jag beaktar vidareenergikommitténs betänkande (SOU 1970: 13) energiförsörjning och detbetänkande (SOU 1972: 78) Förelagsservice som avgetts av delegationen för demindre och medelstora företagen. När det gäller SIFU grandas övervägandenahuvudsakligen på en inom industridepartementet utarbetad promemoria (Ds I1972: 6) angående principerna för den framtida verksamheten vid SIFU, 1973: 41 98 8.3 Huvuddragen av en ny verksorganisation KK är central förvaltningsmyndighet för frågor ominrikes- och utrikeshandel, industri, bergshantering, hantverk och slöjd, KK ärorganiserat i en utrikes- och utredningsavdelning med tre byråer samtytterligare fyra byråer bergsbyrån, elektriska byrån, industribyrån ochallmänna byrån, KK är bergsöverstyrelse och chefsmyndighet för bergsstaten samtchefsmyndighet för sprängämnesinspektionen och statens elektriska inspektion. Mot bakgrund av en genomgång av de väsentligautvecklingsUnjerna inom olika centrala delar av det näringspolitiskaverksamhetsområdet har i nämnda betänkande lagt fram ettförslag till organisatorisk principlösning för uppbyggnaden av näringspolitiskaverksresurser. Den centrala tankegången bakom förslaget är att det föreliggersådana samband mellan olika näringspolitiska arbetsuppgifter och funktioner påde handels-, industri-, konsument- och lokaliseringspolitiska fälten att ennära organisatorisk samordning är nödvändig. För att åstadkomma detta krävsenligt utredningen organisatoriska förändringar i större skala. Utredningens principlösning tar därför sikte på attverksamheter med anknytning tUl industripolitiken, konkurrensövervakningen ochhandelspolitiken koncentreras till ett nytt verk, av utredningen benämnt nyaKK, som skall svara för dels KK:s nuvarande uppgifter, dels däratöveruppgifter inom industripolitiken och konkurrensövervakningen. Verkets uppgiftergrapperas tUl fem huvudområden. Det första området avser utredningsverksamhet med anknytningtill den näringspolitiska planeringen, konkurrensövervakningen och handelspolitiken.Hit hänför utredningen bl. a, den verksamhet som f, n, leds av delegationen förde mindre och medelstora företagen samt delar av SPK:s utredande uppgifter.Vidare föreslås branschutredningarna bli överförda till verket tillsammans medKK:s nuvarande utredningsverksamhet på det handelspolitiska ochindustripolitiska området. Del andra området avser det finansiella företagsstödet,dvs, de stödformer som f. n, administreras av KK, främst kredit-stödet lillhantverk och mindre industri och stödprogrammen för vissa branscher såsomTEKO-industrin och den glasindustrin. Därutöver föreslås attlokaliserings-, sysselsättnings- och utbildningsslödet överförs från AMS liksomhandläggningen av frisläppandet av investeringsfonderna i regionalpolitisktsyfte. Slutligen föreslås att uppföljningen av det finansiella förelagsstödetkoncentreras till det nya verket. Det tredje uppgiftsområdet omfattar vad utredningen kallari n-dustriservice, dvs, offentiigt stöd till insatser för att stimulera främstde mindre och medelstora företagen till teknisk, ekonomisk och 1973: 41 99 administrativutveckling av den egna verksamheten. Dessa insatser skall enligt utredningensförslag delas upp i planerings- och beredningsuppgifter, vilka förläggs tilldet centrala planet, medan de verkställande uppgifterna sköts avföretagareföreningarna. Dessa tjänstgör därutöver som verkets regionalabasorganisation med vidgade uppgifter rörande industriservice och finansielltföretagsstöd. Förslaget innebär vidare en nära samordning mellan SIFU och nyaKK genom att nya KK föreslås bli chefsmyndighet för SIFU. Det nya verketföreslås även få en samordnande roll när det gäller de statiiga insatserna isyfte att stimulera svensk export. Härmed avses den kommersiellautlandsinformationen, stödet till turistnäringen, den administrativa ledningenav handdssekreteramas verksamhet och administrationen av de särskildaexporfstödprogrammen inom TEKO- och den glasindustrin. Det fjärde uppgiftsområdetär den planeringsinriktade och reglerande verksamheten i anslutning tillenergipolitiken. Här tänker sig utredningen att verket skall få til! uppgiftatt fungera som sammanhållande organ för utrednings- och planeringsverksamheteni anslutning tUl energiförsörjningen och energipolitiken och ha ettsammanhållande ansvar också för tillämpningen av de regleringar som har sinutgångspunkt i energipolitiken. Till verket för utredningen ävensäkerhetsfrågoma på atomenergiområdet som i dagens läge handhas av delegationenför atomenergifrågor. Utredningen föreslårvidare att frågan om en inordning av beredskapsfrågorna inom energiområdet iverket genom sammanslagning av nya KK och ÖEF utreds, I väntan på resultatet aven sådan utredning förordar utredningen att vissa uppgifter rörande prognos-och bräns-lestatislikfrågor överförs till det nya verket. Detfemte huvudområdet avser tillämpningen av näringsrättsliga regleringar. Häravses den verksamhet med anknytning till skiftande näringsrättsligaregleringar som har motsvarighet inom nuvarande KK:s aUmänna byrå ochindustribyrå. Vid sidan av dessa femhuvudområden behandlas även den organisatoriska inplaceringen av de statligauppgifterna på mineralområdet. Enligt utredningens mening kan förvaltningen avstatens gruvegendom vid KK och prospekteringsverksamheten vid SGU föras övertill ett statligt bolag. tänker sig utredningen att myndighetsuppgifterna som f. n. ligger på KK överförs till ett omorganiserat SGU, medanbergsstaten avvecklas och dess uppgifter med anknytning tUl arbetarskyddet försöver till ett omorganiserat arbelar-skyddsverk. Remissinstanserna delaröverlag utredningens uppfattning att ett nytt verk bör skapas med övergripandeuppgifter inom det näringspolitiska området. Vissa remissinstanser framför docktvivel på det lämpliga i eller nyttan av att samordna handelspolitiska ochindustripolitiska ut- Prop.1973: 41 lOO redningari en organisation. Den föreslagna överföringen av viss utredningsverksamhetenfrån SPK till det nya verket möts av invändningar från flertalet av de närmastberörda myndigheterna och organisationerna. Remissopinionen är splittrad ifråga om förslaget att koncentrera det finansiella företagsstödet till nya KK.Flera remissinstanser med anknytning till arbetsmarknadsfrågor ställer sigpositiva till samordningen av detta stöd, men riktar invändningar mot att föraöver lokaliseringsstöd m. m. från AMS till det nya verket. De hänvisar tiU detsamband som råder mellan lokaliserings- och arbetsmarknadspolitiken. Förslagetatt det nya verket får ett överordnat ansvar för utbudet av industriserviceoch att företagareföreningarna blir regional basorganisalion för nya KK fårstöd hos merparten av de instanser som uttalat sig. Däremot avstyrker fleraremissinstanser att en ny utredning tillsätts för att bedömaföretagareföreningarnas ställning. Beträffande förslaget att del nya verketskall bli central myndighet för energiförsörjningsfrågor har remissinstansernadelade meningar. Invändningarna riktar sig främst mot förslaget att frågan omvilka uppgifter som bör åligga den centrala myndigheten skall utredasytterligare. Vadslutiigen gäller de statliga uppgifterna på mineralområdet framhåller fleraremissinstanser att förvaltningen av kronoandelama inte bör föras till denstatliga företagsgruppen, liksom att endast kommersiellt motiveradprospektering bör föras över till ett statligt bolag. De närmast berördaremissinstanserna tar avstånd från förslaget att föra över destatliga myndighetsuppgifterna på mineralområdet till ett omorganiserat SGU medmotiveringen att dessa uppgifter hör hemma hos nya KK. Vidställningstagandet till organisationsförslag har jag samråttmed cheferna för handels- och inrikesdepartementen. Jag finner att övervägandesåväl principiella som praktiska skäl talar för en organisation inom vilken deexekutiva och utredande resurserna på det industripolitiska området avgränsasfrån motsvarande resurser på det handelspolitiska området. Detta innebär att defunktioner som avser handelspolitik samt utrikes- och inrikeshandel kvarstår iKK under han-delsedepartementet. Förslag tUl ändrad organisation av detta verkhar anmälts av chefen för tidigare denna dag (prop. Förde industripolitiska uppgifterna förordar jag att ett nytt verk inrättas den 1juU 1973. Det nya verket som lämpligen bör benämnas statens industriverk skaU vara central myndighet för industri-, energi- och mineralpolitiska frågor.Till verket bör också hänföras de regionalpolitiska frågor som f. n. handläggsav . Enomständighet som bidrar till att jag i motsats till förordar attde handels- och industripolitiska frågoma handläggs i två skildaverksorganisationer är att man på så sätt begränsar de admini- Prop.1973: 41 10] strativaolägenheter som kan följa när ett verk har att handlägga ärenden som fallerinom flera departements verksamhetsområden. Vidare blir enligt min åsikt detbehov av renodling av verksfunktionerna på det näringspolitiska området, somutredningen konstaterat, bättre tillgodosett genom att ett industriverkinrättas och övertar uppgifter från KK. Utredningens förslag om ensammanhållen organisation motiveras bl, a, med de samordningsvinster som skullestå att vinna genom koncentration av utredningsresurserna för handelspolitikoch industripoU-tik inom ett verk. Flera remissinstanser har en annanuppfattning än utredningen på denna punkt. Min bedömning är att det föreliggerså betydande skillnader mdlan de handelspolitiska och industripolitiska utredningarnai fråga om inriktning och syften att samordningsvinsterna skulle blibegränsade. De fördelar som skulle kunna uppnås med en koncentration av dessaolika utredningsverksamheter till en organisation anser jag inte är tillräckligaför att väga upp nackdelarna. Vid mitt ställningstagande har jag även beaktatatt de fördelar som står att vinna i fråga om samordning bör kunna uppnås genomett kontinuerligt och omfattande informationsutbyte och samarbete mellan dehandelspolitiska och industripolitiska utredningsverksamheterna vid de tvåverken. Det blir en viktig uppgift för industriverket och KK att vidta nödvändigaåtgärder för att ett sådant informationsutbyte och samarbete skall komma tillstånd. Meddenna organisatoriska lösning blir det inte aktuellt att genomföra vissa avKK-utredningens delförslag som utgår från utredningens stora principlösning. KK-utredningenföreslår att utredningsverksamheten vid nya KK även skulle innefatta dekonkurrensövervakande funktioner som handhas av SPK. Detta förslag är intelängre aktueUt med hänsyn tUl statsmakternas beslut om riktlinjer för ochorganisation av samhällets konsumentpoUtik m. m. 1972: 33, NU 1972: 40,rskr 1972:225). Detta beslut innebär att SPK:s nuvarande organisation i stortbibehålls. Behovet av samordning mellan SPK:s utredningsverksamhet och motsvarandeverksamhet inom industriverket bör dock beaktas. Det ankommer på resp,verksledning att finna lämpliga former för informationsutbytet mellan verken. Jaggår så över till förslag om att lokaliserings-,sysselsättnings- och utbildningsstöd liksom investeringsfondernas användning ilokaliseringspolitiska sammanhang skulle föras över från AMS till nya KK, Defrämsta motiven för en sådan överföring är enligt utredningen, att manhärigenom kan samordna de olika formerna av statligt, företagsinriktatfinansiellt stöd inom ramen för en organisation. kanarbetsmarknadsmyndigheterna ges en mer renodlad roll och en mera enhetligplaneringsram. Remissopinionenär splittrad på denna punkt. Till dem som är posi- Prop.1973: 41 102 tivatill en överflyttning hör bl. KK, RRV, TCO, SHIO. RRV framhåller dock attde negativa effektema av en överföring inte till fullo belysts. AMS betonaratt arbetsmarknadspolitiken kräver en mycket differentierad uppsättning medeloch att det därför har varit en obestridlig fördel att denna rikt varieradeåtgärdsarsenal administreras inom ett enda organ som har ansvaret försysselsättningsfrågorna. Jaganser, i likhet med flertalet remissinstanser, alt vinster skulle kunna uppnåsfrån administrativ och informationsmässig synpunkt genom att samordna detfinansiella företagsstödet. Vad avser lokaliseringspolitiken ocharbetsmarknadspolitiken föreligger emellertid uppenbarligen ocksåsamordningsbehov i synnerhet när det gäller den praktiska avvägningen mellanolika konkreta åtgärder. Till detta kommer att den regionalautvecklingsplaneringen fortfarande befinner sig i ett uppbyggnadsskede. Starkaskäl talar sålunda också för att nuvarande ordning behålls. Jag har eftersamråd med chefen för kommit tUl uppfattningen att någonändring av nuvarande myndighets-organisation vad gäller lokaliseringspolitikeninte bör komma tiU stånd. En konsekvens härav blir att utredningens förslag omnya KK som centralt uppföljnings- och förhandlingsorgan för det finansiellaföretagsstödet förlorar sin aktualitet. Jag vill i detta sammanhang erinra omatt en expertgrapp har inrättats inom med uppgift att somförsöksverksamhet samordna uppföljningen och bevakningen av statens fordringari företag som har fått statligt stöd och arbeta fram förslag till åtgärderockså i enskUda uppföljningsärenden. Förslag i fråga om uppföljnings- ochbevakningsverksamhetens utformning på det regionala planet har tidigare dennadag anmälts av chefen för . Eftertillkomsten av exportråd och genom att ansvaret för dehandelspolitiska och industripolitiska frågorna kommer att ligga på KK resp.industriverket är likaså utredningens förslag beträffande det nya verketsansvar för att samordna de statliga exportstimulerande åtgärderna inte längreaktuella. Slutligenvill jag ta upp utredningens förslag att nya utredningar skall tillsättas föratt granska förutsättningarna för en eventuell integration mellan ÖEF och detnya verket, inplaceringen av den säkerhetsinriktade verksamheten samtuppbyggnaden av den regionala organisationen på näringspolitikens område. Ävendessa förslag har kommit i ett annat läge i och med att principlösningen harblivit en annan än den som skisserade. Ettomfattande samarbete mellan ÖEF och industriverket är självfallet nödvändigt.Sådant samarbete bör dock kunna utformas gemensamt av de bägge verksledningarnautan att en särskild utredning behöver tillsättas. Vissa prognos- ochstatistikfrågor rörande bränslen, som ti- Prop.1973: 41 IO3 digarelegat på ÖEF och som energiprognosutredningen svarar för, bör föras tUlindustriverket. Närdet gäller säkerhetsärenden avseende explosiva och brandfarliga varor, samtmateriel och installationer på det elektriska området, ansluter jag mig tillKK-utredningens förslag att dessa tills vidare överförs till det nya verket iavvaktan på ställningstagande i fråga om säkerhetsverksamheten påarbetarskyddels område. Vadbeträffar uppbyggnaden av den regionala organisationen på det näringspolitiskaområdet tar jag i det följande upp riktiinjerna för SlFU:s framtida verksamhet.Jag kommer härvid att föreslå att verksamheten regionaliseras. Jag kommer idet följande vidare att förorda en ökad satsning på den företagsservice somlänens företagareföreningar förmedlar. Sammanfattningsvisinstämmer jag i stort med bedömning rörande behovet av en fastareorganisatorisk ram för de utredande och verkställande funktionerna inom decentrala industripo-liliska verksamhetsfälten. Om industriverket, som jag härhar förordat kommer till stånd, blir det möjligt alt dels bättre samordnapågående verksamheter, främst den utrednings- och prognosverksamhet som f. n,finns spridd på ett antal organ, dels att effektivisera denna utredningsverksamhet.Vidare får man en ökad integration mellan å ena sidan den utredandeverksamheten och å den andra den verkställande verksamheten på detindustripolitiska området. På så sätt bör verket kunna få en överblick över destruktureUa utvecklingstendenserna inom industrin, verkställandet av deåtgärder som statsmakterna beslutar och effektiviteten hos dessa åtgärder närdet gäUer att påverka utvecklingen i önskad riktning. Industriverketbör i första hand ha följande uppgifter: vissa uppgifter i samband meddet statliga finansiella företagsstödet, vilka f, n, åligger KK, statiiga insatser förföretagsservice, främst till de mindre och medelstora företagen, det säkerhetsinriktade arbetesom nu utförs av KK, centrala myndighetsuppgifter påenergipolitikens område, centrala myndighetsuppgifter ifråga om den statliga mineralpolitiken. Verketbör organiseras med fem enheter, nämligen en planerings-och utredningsenhet, enindustrienhet, en energienhet, en mineralenhet och en administrativ enhet. Verketbör byggas upp av dels nuvarande resurser vid KK:s industri-, bergs- ochdbyråer, dels nya resurser, främst på utrednings- och företagsserviceområdena.Uppbyggnaden bör ske successivt. 1973: 41 104 SIFUbör som närmare redovisas i det följande integreras i verket budgetåret1974/75, Förfullgörande av vissa särskUda uppgifter kommer jag vidare att förorda att vissasjälvständiga organ inrättas med kanslimässig anknytning till industriverket.För ökat stöd till riskbetonade utvecklingsinvesteringar förordas således idet följande att en särskild fond statens utvecklingsfond inrättas. av statens gruvegendom förordar jag att en fristående nämnd,, inrättas, Isamband med min behandling av verkets mineralenhet kommer jag alt ta upp ävenvissa andra organisationsfrågor mot bakgrund av de förslag som aktualiserats avgeologi- och KK-utredningarna, "Vidare tar jag upp frågan om SGU:sframtida funktioner. Mina förslag innebär för SGU:s del att verket kommer attsvara för allmän geologisk kartering, geologisk information och dokumentation samtuppdragsverksamhet beträffande bl. a. prospektering. Den ändring jag förordarinnebär främst att verket efter en övergångsperiod inte avses bedrivaprospektering med egna anslag, utan på uppdrag av berörda myndigheter ochföretag. Jagövergår nu til! att behandla frågan om industriverkets arbetsuppgifter ochorganisatoriska struktur. 8.4Statens industriverk m. m. 8.4.1 Utrednings- och planeringsverksamhet Ettväsentligt motiv för inrättandet av ett nytt industripolitiskt verk är behovetav att samordna och förstärka de utredande och planerande funktionerna inomindustridepartementets verksamhetsområde. En planerings- ochutredningsverksamhet som är förankrad i ett verk medger en högre grad avkontinuitet i bevakningen av olika branscher eller branschövergripande frågorän vad som är möjlig. Motdenna bakgrund bör en utrednings- och planeringsenhet inrättas vid det nyaverket. Det ankommer på Kungl. Maj:t att, liksom beträffande övriga enheter,närmare bestämma vilka arbetsuppgifter enheten bör ha. För överblickens skullkommer jag dock i det följande att relativt utförligt redovisa vUka uppgiftersom bör åvila denna enhet. Denindustripolitiska prognos- och utredningsverksamhet som föreslås få sinförankring i verket kan delas upp i tre underområden branschinriktadeutredningar, långsikliga prognoser och allmänna industripoUtiska frågor. Branschinriktadeutredningar är en oundgänglig del av industripolitiken. Det föreligger behovav att utvidga denna verksamhet och ge den bättre organisatoriskaföratsättningar. Helt naturligt har under industridepartementets första årföreträde getts ål utredningar av särskilt Prop.1973: 41 IO5 brådskandeart och undersökningar som mer översiktUgt belyst olika branscher. Efter handhar dock departementets utredningsverksa.mhet också kunna breddas och ges enmer framåtsyftande inriktning. Som exempel kan nämnas de utredningar som f. n.arbetar med vissa mer tekniskt avancerade branscher såsom dataindustrin och denpetrokemiska industrin. En viktig uppgift för industriverket blir att fortlöpandesvara för branschbedömningar som underlag för den statiiga långsiktigasamhäUsplaneringen bl. a. inom ramen för den fysiska riksplaneringen.