prop · FW03186 · 1973-12-31 00:00:00 — En ökning av de nuvarandestyrelserna med två arbetstagarledamöter kan i allmänhet inte anses leda tillatt styrelserna blir för stora för att styrelsearbetet skall kunna drivaseffektivt. I ett fall, den största affärsbanken, kommer, med hänsyn till atttvå arbetstagarledamöter skall ingå i styrelsen, denna att bestå av tjugofemledamöter. av denna storlek är sannolikt i största laget. Äveni andra fall särskUt om flera än två arbetstagarledamöter utses kanstyrelsen bli väl stor med hänsyn tUl företagets storlek och övriga förhållanden.Jag anser dock alt resultatet av försöksverksamheten bör avvaktas innaneventuella ändringar i de nuvarande reglema om styrelsernas storlek börövervägas. Mot bakgrund av det sagda förordar jag att i den nya lagen anges altvid tillämpningen av berörda regler i banklagen och jordbrukskasselagen omhögsta antal styrelseledamöter hänsyn inte skall tas tUl arbetstagarledamot. Iöverensstämmelse med vad som gäller enligt lag bör det ankomma pålokal facklig organisation att fatta beslut om att det skall finnas arbetstagarrepresentationi banken eller försäkringsbolaget. På sätt anges i nämnda lag skall sådanorganisation omfatta en majoritet av förelagets arbetstagare vilka är bundna avkollektivavtal i förhåUande tiU företaget. Skulle det undantagsvis vara så ätten organisation inte omfattar mer än hälften av arbetstagarna vid företaget bör i Ukhet med vad som föreskrivs lag beslut kunna fattas av två el- lerflera fackliga organisationer som har samma omfattning. Enligt lag skall arbetstagarledamöterutses av de lokala fackliga organisationer, som är bundna av kollektivavtal i förhåUandetill företaget, i den ordning som organisationerna själva bestämmer. Regelninnebär att samtliga kollektivavtalsbundna organisationer alltså även sådanasom organiserar en minoritet av arbetstagarna skall delta vid utseende av arbetstagarledamöter.Organisationerna får själva bestämma på vilket sätt arbetslagarledamöternaskall utses och hur ledamotsplatserna skall fördelas mellan dem. Omorganisationerna inte kan komma överens finns en särskild hjälpregel. Enligtdenna får organisation som omfattar mer än fyra femtedelar av de kollektivavtalsbundnaarbetstagarna utse båda ledamöterna. I andra hand får de båda största organisationernautse vardera en ledamot. Jag förordar att för utseendet av arbetstagarledamöteri bank- och försäkringsföretag skall gälla motsvarande regler. lag anges att arbetstagarledamotbör utses bland de anställda i företagel. Utformningen av regeln öppnarmöjlighet för de fackliga organisationerna att när det är befogat utse annanän anställd i företagel. har i sitt remissyttrande uttalatsig till förmån för den ordningen att arbetstagarledamot alllid skall utsesbland de anställda. Representanter för övriga organisationer påarbetsgivarsidan har vid de överläggningar som håUits under beredningsarbetet tUlstyrkten sådan ordning. Företrädare för de bank- och försäkringsanställda har vidöverläggningarna förklarat sig inte ha något att invända mot vadsparbanksföreningen förordat. Under sådana förhållanden finner jag ingenanledning att öppna möjlighet för annan än person som är anställd i detberörda företaget att utses till arbetstagarledamot. Med tanke på de koncernförhållandensom förekommer på försäkringsområdet och som bl. a. innebär att en och sammakrets av personer bildar styrelse i flera koncernbolag bör dock förförsäkringsbolagen finnas en särskild undantagsregel. Enligt denna bör för arbetstagarledamoti koncernbolags styrelse gälla att ledamoten är anställd i koncernbolag tUlhörandesamma koncern. Förslagetatt arbetstagarledamot i bankföretags styrelse skall vara anställd i bankenaktualiserar frågan, om sådan styrelseledamot skall omfattas av de bestämmelseri banklagstiftningen som begränsar antalet befattningshavare i den egnabankens styrelse. I affärsbanks styrelse får f. n. ingå högst enbefattningshavare för varje påbörjat femtal av ledamöter exkl.offentliga ledamöter. För centralkassa gäller att högst en eller, om antaletstyrelseledamöter överstiger fem, högst två ledamöter får varabefattningshavare i jordbrukskassa som är ansluten till centralkassan. Försparbankernas del finns i lag ett principförbud för tjänsteman att varastyrelseledamot i den egna banken men i reglementet kan göras undantag frånförbudet. mening bör arbetstagarledamöter omfattas av de begränsningsreglersom gäller för befattningshavare i allmänhet. I syfte att underlätta förbankinstituten att låta arbetstagarledamöter få plats i styrelsen föreslårutredningen vissa ändringar i de gällande reglema. Vad gäller affärsbankföreslås att den möjliga proportionen befattningshavare i styrelsen ändrasfrån högst en för varje påbörjat femtal till högst en för varje påbörjatfyrtal ledamöter inkl. offentiiga ledamöter. Av uniformitetsskäl föreslås attsamma regel införs också för sparbankerna. Ifråga om centralkassorna föreslår utredningen att av styrelseledamöterna skallhögst en för varje påbörjat tretal ledamöter få vara befattningshavare icentralkassan eller till denna ansluten jordbrukskassa. Tvåledamöter i utredningen anser att de av majoriteten föreslagna proporlionalilelsreglernainte bör tillämpas på arbetstagarledamöter, eftersom möjligheten tillpersonalrepresentation då blir beroende av styrelsernas storlek och antaletbefattningshavare som utses till styrelseledamöter på stämma. Bankmanna- och försäkringstjänstemannaförbun-densamt sparbanksföreningen ansluter sig till vad dessa ledamöter anfört.Bankinspektionen tillstyrker däremot utredningsmajoritetens förslag ochpåpekar bl. a. att genom de föreslagna reglerna indirekt sätts en gräns förstyrelsernas storlek. För egen del vUl jag idenna fråga anföra följande. Bakgranden till reglerna som begränsar antaletbefattningshavare som får ingå i styrelsen är att styrelsens kontrollerandefunktion skulle kunna komma i fara, om styrelsen dominerades av personer inomden centrala tjänstemannakretsen, dvs. samma personer som i första handomfattas av styrelsens kontroll. TUl arbetstagarledamöter kommer uppenbarligenatt utses personer som inte ingår i den ledande krets som begränsningsreglemafrämst tar sikte på. Hänsynen till styrelsens konlroUfunklion kan därförknappast kräva att begränsningsreglerna skall omfatta också arbetslagarledamöterna,även om, som utredningen anför, ett visst ansvar kan ledas tillbaka tUltjänstemän på lägre nivåer. Därtill kommer att tillgängliga uppgifter om bankstyrelsemassammansättning visar att någon risk för att en tjänstemannadominans skulleuppkomma genom arbets-tagarrepresentationen inte torde föreligga. , där fyra befattningshavare ingår i styrelsen, innehålleringen av bankstyrelserna f. n. flera än två befattningshavare. I flera fallsaknas sådana helt och i andra fall ingår verkställande direktören som enda befattningshavarei styrelsen. Med hänsyn tUl det anförda anser jag att begränsningsreglerna ifråga om befattningshavares tiUträde till styrelsen i den egna banken inte böräga tUlämpning på arbetstagarledamot. En bestämmelse härom bör tas in i den nyalagen. Försöksverksamheten får utvisa om det finns anledning att ta uppbegränsningsreglernas utformning till ny prövning. Utredningenom bankanställdas styrelserepresentation har i sitt arbete utgått från att arbetstagarledamotskall ha samma ställning och ansvar som annan ledamot. Jag delar dennauppfattning och föreslår att förhållandet liksom är fallet lag kommer till ullryck i den nya lagen. I överensstämmelse med utredningensförslag och efter mönster lag bör dock för arbetstagarledamot finnasbestämmelser om jäv vid behandlingen i styrelsen av fråga som rörstridsåtgärd, förhandling med arbetstagarorganisation om slutande avkollektivavtal eller uppsägning av sådant avtal. Avdet förhållandet att arbetstagarledamot likställs med övriga styrelseledamöterföljer att han måste iaktta tystlåtenhet i fråga om sådant vars offentiiggörandekan skada banken eller försäkringsbolaget. Det bör också erimas ombanklagstiftningens regler om att enskilds förhållanden tUl bankinstitut intefår yppas i oträngt mål. Vad gäUer arbelstagar-ledamöters möjlighet att iövrigt informera de medanställda om styrelsens beslut och att samråda medledamöter i företagsnämnden och andra förtroendevalda vUl jag hänvisa tiU vadsom anfördes i prop. (s. 134 f). Departementschefen betonade därbetydelsen av att företagsledningen eftersträvar största möjliga öppenhet motde anställda rörande företagets förhållanden och framhöll att denomständigheten att de anställda överlag får tUlräcklig information omföretagsledningens beslut redan i och för sig är av värde från företagsdemokratisksynpunkt. framhölls att också den interna informationen i vissutsträckning måste begränsas av hänsyn tUl företagels intressen. Efter handborde det vara möjligt att inom ett företag utveckla en praxis som tillgodosersåväl förelagets som de anställdas intressen. lag finnsmöjlighet att medge företag undantag från lagen, om arbetstagarrepresentationskulle medföra väsentliga ölägenheter för företaget, bl. a. på grand av attstyrelsens sammansättning är beroende av förhållande mellan olika aktieägareeller aktieägargrupper som fram-. går av bolagsordningen, avtal eller annanomständighet. Fråga om undantag prövas av en särskild nämnd som förordnas av Kungl.Maj:t. men vars ledamöter utom ordföranden nomineras av olika Organisationer.Svenska försäkringsbolags riksförbund har framhållit att en motsvarandedispensmöjlighet bör finnas för försäkringsbolagen. Det finns nämligen bolagdär styrelsen har lika många ledamöter från vardera arbetsgivar- ocharbetstagarsidan. Den balans som råder mellan de båda sidorna skulle rubbas, omstyrelsen tillfördes två representanter från arbetstagarsidan. Ävenjag finner det befogat att ta in en dispensregel i lagen enligt det; framfördaönskemålet. Enligt vad jag iiUiämtat är det, endast några få bolag för vUkadispens skulle kunna komma i fråga. Med hänsyn härtUl saknas anledning atttillskapa en särskUd av dispensärenden. Jag anser det inte heUerlämpligt att låta den nämnd som tUl- sattsenligt lag även pröva dispensärenden för de speciella institut somförsäkringsbolagen utgöri För de få fall det här kan vara fråga om börprövningen i stället ske hos Kungl. I överensstämmelse med vad somgäller enligt lag bör undantag förenas med villkor om åtgärder som påannat sätt än genom styrelserepresentation tUlgodoser arbetstagarnas intresseav insyn och inflytande i fråga om företagets verksamhet. Innan dispensärendeavgörs bör framställningen om undantag i vanlig ordning bU föremål förremissbehandling. Därvid kommer självfallet berörda fackliga organisationeratt höras. Även den nämnd som avgör dispensfrågor enligt lag kan kommai fråga som remissinstans. Denföreslagna lagen bör träda i kraft och i likhet med 1972års lag om styrdserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiskaföreningar gälla t. o. m. utgången av . I enlighet med detanförda har uiom upprättats förslag tUl lag omstyrelserepresentation för de anstäUda i bankinstitut och försäkringsbolag. Iförsta stycket, som motsvarar samma stycke i 1 § lagen (1972: 829) omstyrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar (LSA),anges att de anställda i bankaktiebolag (affärsbank), sparbank, centralkassaför jordbrakskredit och försäkringsbolag, som här i landet under det senastförflutna räkenskapsåret sysselsatt i genomsnitt minst 50 arbetstagare, harrätt att utse två styrelseledamöter (arbetstagarledamöter) jämte suppleanter. I lagen preciseras intehur antalet sysselsatta skall beräknas. 1972:116 (s. 149) anges attupplysning om antalet anställda kan hämtas från förvaltningsberättelsen, somskall innehåUa uppgift om detta antal. Även för bankinstituten ochförsäkringsbolagen bör uppgift från sådan berättelse vara vägledande när detgäller att bedöma om ett företag når upp till storleksgränsen; jfr 94 § andrastycket lagen (1955:183) om bankrörelse (BL), 21 § andra stycket kungörelsen(1955:422) om sparbanker, 43 § 1 mom. tredje stycket lagen (1951: 308) om ekonomiskaföreningar (EFL) samt 96 § 1 mom. andra stycket och 205 § lagen (1948: 433) omförsäkringsrörelse (FL). I fråga om försäkringsbolagen skall iförvaltningsberättelsen anges såväl medelantalet anställda fältmän, inkl. fritidsombud,med särskilt angivande av antalet yrkesfält-män, som medelantalet övrigaanställda personer. Skäl kan anföras både för och mot uppfattningen attfritidsombuden i detta sammanhang skaU betraktas som anställda. Jag utgår frånatt uppkommande problem som har samband med frågan om fritidsombudens ställningkommer att lösas isamförstånd mellan berörda företag och arbetstagarorganisationer. Försöksverksamhetenfår ge vid handen om anledning finns till särskilda regler i fråga omfritidsombuden. Ivissa faU bUdar ett antal försäkringsbolag en koncern, dvs. bolagen ärförbundna med varandra som moderbolag och dotterbolag (se 333 § FL). I LSAsaknas särskilda regler för de specieUa förhållanden som kan råda inom enkoncern. Detta innebär att LSA är tillämplig på varje aktiebolag som uppfyUerstorlekskriteriet, oavsett om bolaget ingår i en koncern eUer inte. I prop.1972:116 (s. 128) uttalade departementschefen att det inte var lämpligt ellerpraktiskt möjligt att i sammanhanget ställa upp särskUda regler för koncernen.Han framhöll att frågor om den bästa ordningen med hänsyn tUl en koncernsorganisatoriska uppbyggnad borde kunna lösas genom särskilda överenskommelsermellan företaget och de anställda. Enligt min mening bör dessa uttalandenockså gälla för koncerner på försäkringsområdet. Enligt 11 § i lagförslagetskall arbetstagarledamot utses bland de anställda i företaget. Denna regelgäller i princip också för koncernbolag, dock att möjlighet öppnats att tillsådan ledamot i stället utse person som är anställd i annat koncernbolag inomsamma koncern. Enligtandra stycket skall centralkassa jämte lill denna anslutna jordbrukskassorbetraktas som en enhet. Det innebär att de anställda inom en sådan enhet harrätt att utse arbetstagarledamöter i centralkassas styrelse. Inget hindraremellertid att arbetsgivar- och arbetstagarsidorna kommer överens öm attinrätta arbetstagarrepresentation också i jordbrukskassomas styrelser. Från företagsdemokratisksynpunkt kan det vara befogat att de anställda får styrdserepresentation ävenpå denna nivå. Motsvarande synpunkter kan anläggas i fråga om de styrelser somi några av de större affärsbankema inrättats närmast under huvudstyrelsen. Deteventuella behovet av regler om representation för de anställda i sådanastyrelser som nämnts får bedömas närmare, när erfarenheterna frånförsöksverksamheten föreligger. Bestämmelseni tredje stycket (1 § andra stycket i LSA) har till syfte att trygga enkontinuerlig arbetstagarrepresentation i företag där antalet anställdavarierar kring 50 anställda. Dennaparagraf, som svarar mot 4 § LSA, innehåller bestämmelser som öppnar möjlighetför företag, som inte når upp till den i 1 § angivna storleksgränsen, attdirekt på stämma (beträffande sparbankerna sammanträde med huvudmän) beslutaatt lagen skall tillämpas på företaget, dvs. utan att gå vägen över ändring avbolagsordningen resp, reglementet eller stadgarna. Beslut kan fattas med enkelmajoritet på en ordinarie eUer extra stämma. På samma sätt kan beslutas att deanställda skall ha rätt att utse fler än två arbetstagarledamöter jämte suppleanter.Lagen blir i tiUämpliga delar gällande också för dem som utses enligt sådantbeslut. Enligtvad jag anfört i den allmäima motiveringen skall hänsyn inte tas tUl arbetstagarledamotvid tUlämpningen av de regler i de olika banklagarna som begränsar antaletstyrelseledamöter (71 § första stycket BL och 26 § första stycket förstapunkten JkL) resp. reglerar befattningshavares möjlighet att utses tillstyrelseledamot (72 § andra stycket BL, 37 § andra stycket 1 SpL och 26 § andrastycket JkL). Bestämmelser härom har tagits in i 4 och 5 §§. En särskild frågagäller möjligheten för arbetstagarledamot att vara ordförande i styrelsen. Enligt77 § andra stycket BL får verkställande direktör eller annan befattningshavarei banken inte vara ordförande i affärsbanks styrelse. Detta förbud gäller ocksåför arbetstagarledamot. Beträffande sparbank får enligt 37 § andra stycket 1 SpLmedgivande i reglementet för tjänsteman att ingå i styrelsen inte avsestyrelsens ordförande. Eftersom sistnämnda lagrum inte är tillämpligt på arbetstagarledamotkan sådan i och för sig utses tiU ordförande. I fråga om centralkassa finns i26 § första stycket sista punkten JkL förbud för verkställande durektör ellerannan befattningshavare i centralkassan att vara ordförande i centralkassansstyrelse. Utredningen har föreslagit alt förbudet utsträcks till att gällaäven befattningshavare i jordbrukskassa som är ansluten till centralkassan. Enreglering av förevarande fråga såvitt gäller sparbanker och centralkassorefter mönster av och utredningens förslag föratsätter ändringar i SpLoch JkL. Frågan får emellertid anses vara av ringa praktisk betydelse ochen.prövning därav bör lämpligen tas upp i annat sammanhang. Bestämmelsernai denna paragraf, som i LSA har sin motsvarighet i 5 §, innebär att arbetstagarledamothar samma ställning och ansvar som andra styrelseledamöter i företaget i denmån annat inte anges i denna lag. Detta innebär t. ex. att arbetstagarledamotdeltar i utseende av verkställande direktör i centralkassas styrelse (26 §första stycket andra punkten JkL). Enligti paragrafen angivna lagrum skall i affärsbanks och försäkringsbolagsbolagsordning samt i centralkassas stadgar anges bl. a. antaletstyrelseledamöter och antalet suppleanter, om sådana skall utses, samt tidenför styrelseledamots uppdrag och sättet för tillsättande av styrelseledamot ochsuppleant i fall där de inte väljs på stämma. Av bestämmelserna i paragrafen (6§ i LSA) följer att föreskrifter i dessa hänseenden, såvitt gäller arbetstagarledamot,inte behöver las in i bo- Såvitt angår sparbank får i administrativ ordning en ändringav motsvarande innebörd göras i 1 § 9 kungörelsen om sparbanker. Isammanhanget bör framhåUas att arbetstagarledamot skall medräknas vidtillämpning av förekommande regler om beslutförhet och röstpluralitet. Med tankepå arbetstagarledamot i centralkassas styrelse anges vidare att kravet enligt22 § andra stycket EFL att styrelseledamot skall vara medlem i föreningen integäller för sådan ledamot. Paragrafen,som stämmer överens med 7 § LSA, innehåller bestämmelser om vem som beslutarom inrättande av arbetstagarrepresentation. Iförsta stycket anges att beslut om inrättande av arbetstagarrepresentationfattas antingen av lokal facklig organisation, som är bunden av kollektivavtali förhållande till företaget och omfattar mer än hälften av de anstäUda iföretagen, eller av flera sådana organisationer som tUlsammans har dennaomfattning. I likhet med vad som avses i LSA syftar begreppet lokal fackligorganisation i första hand på företagsklubb eller liknande organisation som ärdirekt anknuten till företaget och i andra hand på lokalavdelning avfackförbund till vUken arbetstagarna är anslutna. Beslutom inrättande av arbetstagarrepresentation kan ge anledning till överläggningarmellan företagets styrelse och företrädare för de fackliga organisationernaangående olika praktiska problem som föranleds av att arbetstagarledamöterutses. Beträffande försäkringsbolag, som anser att skäl tUl undantag enligt 15§ föreligger, bör i första hand, dvs. innan ansökan om undantag görs,förhandlingar tas upp med arbetstagarorganisationerna för att en lösning skallnås som kan godtas av båda sidorna. Bestämmelsen i andra stycket att styrelsenskall underrättas om beslut om inrättande av arbetstagarrepresentation skallses mot bakgrund av det sagda. Imotiveringen tUl 7 § LSA (prop. 1972:116 s. 152) uttalas att uttryckligbestämmelse om underrättelse tUl facklig organisation som inte deltagit ibeslut om inrättande av arbetstagarrepresentation kan undvaras, eftersom delokala organisationerna i regel kan antas ha samrått före beslutet. Av sammaskäl har föreskrift om sådan underrättelse inte heller tagits in i denna lag. Enligtdenna paragraf, som överensstämmer med 8 § LSA, skall samtiiga organisationersom uppfyller de i paragrafen uppställda kraven delta vid utseendet av arbetstagarledamöter.Det ankommer på de lokalaorganisationerna själva att bestämma hur arbetslagarledamöterna skall utsesoch om de skall fördelas mellan olika organisationer. Företagetsstyrelse bör skriftligen underrättas om namnen på dem som utsetts till arbetstagarledamöter. I Ukhet med aktiebolags-och föreningslagsliftningen i allmänhet innehåller bank- ochförsäkringsrörelselagstiftningen ingen reglering av rätten tUl arvode föruppdraget att vara styrelseledamot. Även LSA saknar bestämmelser härom vadgäller arbetstagarledamot. Departementschefsuttalandet i prop. 1972:116 (s.137) att det får ankomma på vederbörande företag och de lokala fackligaorganisationerna att av-. göra om styrelsearvode skaU utgå tUl arbetstagarledamotäger gUtighet också på den aktuella lagstiftningen. Jag vill betona att i nuförevarande fall arbetstagarledamot som också föratsattes i fråga om arbetstagarledamotenligt nämnda proposition inte skall behöva vidkännas någon ekonomiskförlust eller några kostnader i anledning av styrelseuppdraget. Jagvill i sammanhanget också framhålla att det får ankomma på de berörda partemaatt själva i samförstånd reglera frågor som rör arbetstagarledamöternasintroduktion och utbildning för styrelsearbetet. Jag kan även i detta hänseendehänvisa till vad som anfördes proposition om arbetstagarrepresentation(prop. 1972: 116 s. 141). 1973: 130 har Kungl. Maj:t lagt fram förslagom bidrag för utbildning som facklig huvudorganisation av arbetstagareanordnat i ån-ledning av lagstiftning om styrdserepresentation. Ianslutning till vissa ändringar i lagen (1971: 282) om arbetarskyddsavgiftföreslås sålunda i en övergångsbestämmelse att av den del av arbetsgivares arbetarskyddsavgiftför som skaU föras tUl arbetarskyddsfonden skall högst ett beloppmotsvarande av lönesumman utgöra bidrag till kostnader för utbUdning somfacklig huvudorganisation av arbetstagare anordnat i anledning av lagom arbetstagarrepresentation. Jag anser det naturligt att bidrag påmotsvarande sätt skall utgå också för utbildningsverksamhet som anordnats ianledning av den nu föreslagna lagen om arbetstagarrepresentation i bank- ochförsäkringsföretagens styrelser. Bidraget för denna utbildningsverksamhet kanrymmas inom det belopp som enligt förslaget i prop. 1973: 130 avses bli avsattför utbildningsändamål. i detta hänseende bör lämpligen tas in somen övergångsbestämmelse till den nu föreslagna lagen. Jag vUl i sammanhangetunderstryka att samma normer bör gälla för bidrag tiU arbetstagarrepresentanteri bankmstitutens och försäkringsbolagens styrelser som kommer att tUlämpas på arbetstagarrepresentanterenligt lag (jfr prop. 1973: 130 s. 184). Paragrafen,som överensstämmer med 9 § LSA, innehåller beträffande fördelningen av arbetstagarledamöterpå olika lokala fackliga organisationer en hjälpregel, som blir tUlämplig omorganisationerna inte kan enas om fördelningen. Inget hindrar att organisationerna i stället för alt tUlämpa hjälpregdn själva bestämmer vad som skall gälla. Entillämpning av hjälpregdn torde nästan alllid få till följd att lokalorganisation tillhörande de båda TCO-förbunden, bankmannaförbundet resp. försäkringstjänstemannaförbundet,får utse båda arbetstagarledamötema. I ett försäkringsbolag () blirresultatet ett annat, om hänsyn skall tas till de av bolagets fältmän (ackvisitörer)som verkar som fritidsombud. Fältmännen, som till antalet är fler än bolagetsövriga anställda, är nämligen organiserade i försäkringsan-ställdas förbundinom LO. Jag vill med anledning därav erinra om att jag i det föregående (under1 §) utgått från att frågan om fritidsombudens städning skall kunna lösas isamförstånd mdlan berörda företag och arbetstagarorganisationer.