mot · FW021532 · 1973-01-26 00:00:00 — av i Lane-Herrestad och fröken i angående arkivarbetena inom arbetsvärden. I årets statsverksproposition, bil. 13, B 4, Särskilda åtgärder för arbetsanpassning, framhålls att statsrådet räknar med att antalet arkivarbetare successivt skall kunna begränsas till ca 10 000 för nästa budgetår mot ca 13 000 för det innevarande budgetåret. Även om den väntade konjunkturuppgången efterhand minskar arbetslösheten, så finns det välgrundad anledning anta att det kommer att dröja mycket längre för handikappade än för andra att erhålla arbete på öppna arbetsmarknaden. fanns det i arbetsvärden en kö på 8 000 personer som gått igenom alla undersökningar och aktiveringsåtgärder och som väntade på att erhålla arbeten, till största delen skyddade arbeten. Det finns inte anledning anta att den kön kommer att bli mycket mindre innevarande år. Man kan inte heller förvänta sig att det kommer att bli en stor naturlig avgång bland de 13 000 arkivarbetare som vi får detta budgetår. Minskningen, som det sålunda är frågan om, innebär således avskedanden dvs. att sparkas ut även ur det s. k. B-laget. Detta kommer att ske, som det inte får bli några nyanställningar ur den kö som väntar på att erhålla arbete. Om det blir en konjunkturuppgång förväntas enligt statsverkspropositionen intresset för halvskyddad sysselsättning att öka. Det vore väl om detta bleve en realitet, men vi anser dock att det kommer att dröja innan det blir särskilt märkbart. Det ökade anslaget till den halvskyddade sysselsättningen noteras, men det ges därmed ingen garanti för att sådan sysselsättning kommer att stå till buds. I vad gäller helskyddad sysselsättning i övrigt torde man inte kunna räkna med någon ökning i platsantalet, ökningen i statsanslagen täcker knappast mer än inflationsutvecklingen, om ens det, så där blir det inte någon expansion som kan kompensera, särskilt som landsting och kommuner har stora finansiella bekymmer. Det förtjänar framhållas beträffande arkivarbetarna att den formen av skyddad verksamhet hör till de billigare formerna, även om kostnaderna ökat sedan det blivit avtalslöner även där. Utan tvivel gör ett stort antal av arkivarbetarna ett mycket bra arbete som, om de inte utförde detsamma, någon annan arbetskraft finge utföra. I detta sammanhang skall även framhållas att landstingen och kom munerna oss veterligen inte planerar någon minskning av sådana skyddade arbeten för vilka de har huvudmannaskapet. Man undrar då om det kan anses vara försvarbart att staten i det bekymmersamma arbetsmarknadsläge som råder för handikappade minskar verksamheten på detta område genom att minska arkivarbetarnas antal under nästa budgetår med 3 000. Enligt vår mening måste det vara angeläget att garantera att en nedskärning av antalet arkivarbetare inte föranleder avskedanden och att det inte heller blir ett anställningsstopp i arkivarbeten så länge det finns en stor grupp sökande som inom arbetsvärden betraktas såsom lämpliga för arkivarbeten. Det måste under alla förhållanden finnas en beredskap, om förutsättningarna för en nedskärning av antalet inte motsvarar den optimistiska bedömning som återspeglas i statsverkspropositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar sig för att antalet arkivarbetare inte får minskas om de som är sysselsatta med arkivarbete och de vilka arbetsvärden bedömt lämpliga för arkivarbete, inte kan beredas annan sysselsättning. () () N. , 1973