mot · FW0291 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar. En allt starkare opinion i vårt land reagerar mot den ökande användningen av engångsförpackningar av olika slag som ju ofta fördyrar varorna på ett avsevärt sätt. Att det dessutom utgör en svår miljömässig olägenhet är ett odiskutabelt faktum. Att helt komma ifrån användandet av engångsförpackningar torde emellertid inte vara möjligt, men däremot kan åtgärder vidtas för att hejda och minska användningen av denna typ av emballage. En av de åtgärder som snabbt kan vidtas i detta syfte är införandet av förbud mot användandet av engångsförpackningar av glas, plast och metall för öl och läskedrycker. Vi lever i då man med allt större intensitet diskuterar återanvändningen av olika produkter. Genom införandet av engångsglasen för öl och läskedrycker tog man ett stort steg tillbaka i detta sammanhang. Returglasen används och är därmed ur nationalekonomisk synpunkt att föredra. Detsamma kan sägas om den miljömässiga aspekten eftersom returglasen inte lika lättsinnigt som engångsförpackningarna slängs ute i naturen. har returglasen alltmer trängts tillbaka. är det dominerande engångsförpackningar av glas, plast och metall och konsekvenserna blir därefter. Vi vet alla att det finns bestämmelser för att motverka nedskräpning i naturen, men dessa bestämmelser är inte tillräckliga. Engångsförpackningarna för öl och läskedrycker är ett framträdande inslag i dagens Lortsverige. Det betyder i sin tur stora risker för både djur och människor, som trampar på sönderslagna flaskor eller skadas av taggiga plåtburkar, samt ökande kostnader för kommuner som har ambitioner att hålla någorlunda rent längs gator och vägar, i skogar och marker. Därmed är man inne på de ökade kostnader som på olika sätt belastar samhälle och enskilda genom fabrikanternas väldiga utbud och reklamoffensiv för engångsförpackningar av öl och läskedrycker. För kommunerna innebär det ökade rehållningskostnader, vilket i sin tur läggs på skattebetalarna. Konsumenterna får dessutom dyrt betala engångsförpackningarna. Statens pris- och kartellnämnd har i flera rapporter omnämnt de kraftigt ökade priserna på öl och läskedrycker och kunnat konstatera att emballagekostnaden är en starkt fördyrande prisfaktor. I vissa fall har man kunnat fastställa att emballagekostnaderna överstiger kostnaden för emballagets innehåll. Ingen kan med fog påstå att det är konsumenterna själva som har drivit fram denna utveckling. Sanningen är ju i stället att engångsförpackningarna för öl och läskedrycker piskades fram genom skickliga reklamkampanjer där enorma belopp kom till användning. Drivkraften var jakten på profiter och inte konsumenternas önskningar och behov. Den omskrutna valfriheten är också i detta fall högst diskutabel. Dels utsätts konsumenterna för en mycket skicklig marknadsföring som försöker locka bort konsumenternas intresse från prisfaktorn och in på andra mindre väsentliga ting, dels är det fria valet i detta fall högst beskuret genom att man i många affärer inte säljer annat än engångsförpackningar. Att den ökande användningen av engångsförpackningar för öl och läskedrycker dessutom är ett enormt slöseri med material och energi är ställt utom allt tvivel. Det finns en rad andra former av engångsförpackningar som bör ägnas uppmärksamhet, liksom det också står klart att hela återvinningsproblematiken måste beaktas på ett helt annat sätt än . Att gå in för åtgärder som gör slut på användningen av engångsförpackningar av glas, plast och metall inom läskedrycks- och bryggeribranschen vore emellertid ett betydande steg i rätt riktning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär förslag om förbud mot tillverkning och försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar av glas, plast och metall inom läskedrycks- och bryggeribranschen. (vpk) i (vpk) i