ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02996 · 1973-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om en kartläggning av skatters och avgifters inverkan på inkomstfördelningen i landet. Sedan kommuner och landsting genom överenskommelse med staten kommit att sätta ett skattetak har kommunerna så långt man kan bedöma utvecklingen i stället kommit att på många håll införa avgifter i ökad utsträckning. Denna utveckling bör prövas i ljuset av jämlikhetsdebatten. Främjar en sådan utveckling den ekonomiska utjämningen i samhället eller bidrar den till att öka klyftorna? På detta kan man givetvis inte lämna något entydigt svar så länge inte noggranna beräkningar föreligger. För vår del anser vi att man från samhällets sida bör vara ytterst vaksam på denna punkt. Den av Kungl. tillsatta arbetsgruppen för låginkomstfrågor bör eventuellt i samråd med skatteutredningen pröva denna fråga. Resultatet av en sådan kartläggning bör sedan vara vägledande för den fortsatta politiken i detta avseende. Med hänvisning till det anförda anhåller vi att hos Kungl. Maj d hemställer om en kartläggning av hur avgifter och skatter påverkar inkomstfördelningen i samhället. () ()
mot · FW02997 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj ts proposition 1973:6 med förslag till förordning om ändring i förordningen om särskild skatt på motorbränslen. Maj:ts proposition nr 6 föreslås höjningar av skatten på motorbränsle. Avsikten är att därigenom influtna medel skall användas för att tillföra jordbruket de medel som en höjning av livsmedelspriserna enligt jordbruksavtalet skulle ha givit men som uteblir till följd av prisstoppet på livsmedel. Enligt moderata samlingspartiets uppfattning var åtgärder nödvändiga för att hindra fortsatta prishöjningar på i främsta rummet livsmedel. De prisstegringar som vi haft , bl. a. till följd av regeringens ekonomiska politik, är oacceptabla. Det är emellertid uppenbart att prisstabilitet inte uppnås genom att man lagstiftningsvägen sätter stopp för höjda priser på ett område men skattevägen höjer priserna på andra områden. Konsumenterna får fortfarande betala för följderna av den ekonomiska politiken. Kompensationen till jordbrukarna till följd av prisstoppet på livsmedel bör inte sammankopplas med en höjning av drivmedelsskatten eller av andra skatter och avgifter. Det har varit en princip i svensk skattelagstiftning att undvika specialdestinerade skatter. Den principen bör även fortsättningsvis upprätthållas. Vårt land befinner sig fortfarande i ett dämpat konjunkturläge. Arbetslösheten är hög. I den situationen är det inte nödvändigt att genom skattehöjningar kompensera en utgiftsökning för statskassan, vars effekter på den samlade efterfrågan understiger av BNP. Jämfört med budgetunderskottet för innevarande budgetår motsvarar kompensationen för till jordbrukarna en tjugondel av detta belopp eller en tiondel av den summa varmed budgetunderskottet underskattades finansplan. Några som helst samhällsekonomiska motiv för en höjning av drivmedelsskatten finns inte. Det är svårt att komma ifrån intrycket att det är av renodlade politiska prestigeskäl som regeringen nu återkommer till med förslag om drivmedelsskattehöjningar, som avslogs av så sent som . Huruvida senare under detta år en sådan konjunkturomsvängning kommer att äga rum att restriktiva ekonomisk-politiska åtgärder blir nödvändiga är i dagens läge mycket ovisst. I samband med behandling av kompletteringspropositionen torde läget vara något klarare. Om det då skulle visa sig nödvändigt att hålla tillbaks en allt för hög efterfrågan i samhället vilket förefaller oss osannolikt - får självfallet fatta beslut om de därvid erforderliga åtgärderna. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att måtte avslå Kungl. Maj.ts proposition 1973:6 om höjning av skatten på drivmedel. () () () () () () () N. () PER () G. ()
mot · FX021482 · 1973-01-26 00:00:00 — av i angående jordbrukets kapitalbehov. Under en följd av år har investeringarna inom jordbruksnäringen legat på en låg, ibland t. o. m. på en mycket låg nivå. Förklaringen är enkel. Tron har i stor utsträckning saknats. Det myckna talet om lägre priser på jordbruksprodukter på världsmarknaden och de stora överskotten samt strävandena att lägga ner mindre jordbruk och minska den odlade arealen har medverkat till den uppkomna situationen. vet vi att läget är förändrat. De stora överskotten talar man inte mera om och de låga priserna på världsmarknaden hör till stor del till det förgångna. Detta har betydelse för jordbruket här hemma. Tron på näringens framtid har kommit tillbaka, och vill man ta till vara den odlingsbara åkerjorden. Därmed har också intresset för investeringar i jordbruket snabbt ökat. Som en följd av detta förhållande växer behovet av kapital till jordbruket. I största utsträckning är det jordbrukskassorna som är kreditgivare till jordbrukarna. Men kassornas utlåning är, som för bankerna i övrigt, beroende av inlåningen. Hypoteksbanken däremot har möjlighet att låna ut nytt kapital till jordbruket men är i sin tur beroende av köp av obligationer. En möjlig väg, när det gäller att lösa kapitalbehovet, vore att hypoteksföreningarna för jordbrukets behov erhöll möjligheter till återlåning från AP-fonden. Skall investeringsviljan i jordbruksnäringen kunna tillmötesgås i önskad utsträckning, är det nödvändigt att ställa ytterligare kapital till jordbrukets förfogande. Ofta är det unga jordbrukare som står som låntagare. De vill bygga en framtid för sig och sina familjer genom att skapa förutsättningar för en rationell drift, men de saknar det nödiga kapitalet. Det är enligt min mening angeläget att de får möjligheter att investera i den näring som de vill ägna sig åt och som från så många synpunkter är betydelsefull för landet i dess helhet. Enbart i ligger över 20 låneansökningar hos hypoteksföreningen och i vissa andra län är lånekön ännu större. Under hänvisning till det anförda får jag föreslå att hos Kungl. hemställer att jordbruksutredning får i uppdrag att pröva hur jordbrukets kapitalbehov snabbt skall kunna tillgodoses.
mot · FW021578 · 1973-02-13 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:8 angående godkännande av europeiska överenskommelse om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter, m. m. I proposition 1973:8 föreslås att ratificerar europeiska överenskommelse om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter (AETR). Överenskommelsen har undertecknats av med förbehåll för ratifikation. Övriga länder som har undertecknat överenskommelsen är i huvudsak EEC-länderna och länder med nära bindning till EEC. Undantaget härifrån är . Ratificering av överenskommelsen är ett led i strävandena att likrikta bestämmelser om arbetsförhållanden och trafiklagstiftning inom EEC och i länder med nära bindning till EEC. En ratificering av överenskommelsen för del skulle göra det väsentligt svårare att självständigt lagstifta i trafikfrågor . Även på arbetstidslagstiftningsområdet skulle bindas. Förbättringar skulle väsentligen försvåras. En sådan bindning till i huvudsak EECblockets lagstiftning är olycklig och kan inte accepteras. En ratificering skulle också innebära direkta försämringar på betydelsefulla områden . Ett av dessa områden är arbetstidsbestämmelserna för fordonsbesättningar. AETR-reglerna begränsar endast körtiden och lämnar den totala arbetstiden utanför begränsningen. Som exempel härpå kan nämnas att enligt AETR kan fordonsbesättning tvingas arbeta först med körning i och sedan i annat arbete, exempelvis deltagande i lossnings- och lastningsarbete . De svenska bestämmelserna i detta avseende begränsar arbetstiden dvs. körtid och annan arbetstid till sammanlagt med vissa undantag. Exempelvis 7 timmars körtid och 4 timmars annat arbete. Vidare innebär AETR-reglerna sämre bestämmelser beträffande rasters längd och förläggning. Enligt nämnda regler kan rast delas upp i 2 eller 3 kortare uppehåll som enligt svensk arbetstidslagstiftning måste betraktas som arbetspauser och inte som någon egentlig rast. Enligt gällande svenska bestämmelser ges ingen möjlighet till sådan uppdelning. Fordonsbesättningarna har rätt till en på förhand fastslagen rast som är tidsbestämd och inte kan ändras. En ratificering av europeiska överenskommelse om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter skulle således innebära omedelbara försämringar på vissa områden jämfört med gällande svensk trafik- och arbetstidslagstiftning och skulle dessutom förhindra en självständig lagstiftning på dessa områden . 3 sami Nr 1578-1583 Ett sådant förhållande kan inte accepteras varför vi med hänvisning till i motionen anförda synpunkter föreslår att måtte avslå proposition 1973:8 angående godkännande av europeiska överenskommelse om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter; samt att uttalar sig för ett återkallande av undertecknande av AETR samt verkar för en revidering av denna överenskommelse i enlighet med i motionen anförda synpunkter. (vpk) PER (vpk)
mot · FW021580 · 1973-02-13 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:9 angående skydd för fiske med fast redskap, m. m. Maj ds proposition nr 1973 föreslås vissa ändringar i gällande fiskeristadga. Bland annat föreslås generellt förbud mot fiske med krokredskap inom från större redskap. Det är i princip att hälsa med tillfredsställelse att en sådan bestämmelse blir generellt gällande för hela kusten. För yrkesfiskarna är det till stor nackdel med det krokfiske som allmänheten bedriver intill deras fasta redskap. Förutom den störning och det intensifierade fiske det innebär medför det i stor utsträckning att spinnfiskedrag, pilkar och andra fiskedon fastnar i redskapen som därtill ofta vittjas och rivs sönder. Som exempel kan nämnas att en fiskare i Oxelösundstrakten under samlat alla drag och pimpeldon som fastnat i hans gäddryssjor och ålryssjor (huvudsakligen 3 stycken i närheten av ). består av inte mindre än ca 80 drag och pilkar. Inom flera län har man redan nu bestämmelser om skyddsområden och då oftast mer än 50 m från redskapen. I län har man sålunda 300 m och i och 100 m (i med vissa redskap 60 respektive 250 m). Om man vill undvika att särbestämmelser införs i flera län synes det vara lämpligt att bestämma skyddszonen till 100 m i stället för 50 m. Härigenom blir det betydligt lättare att övervaka bestämmelsen och man får ett bättre välbehövligt skydd för yrkesfisket. Fritidsfiskarna torde ändock få mer än tillräckligt med fiskeplatser efter vår långa kust. Såsom framgår av propositionen har inte mindre än 8 av remissinstanserna, bland dessa , yrkat på att skyddsområdet skall utgöra 100 m mellan redskapet och det område där fiske med krokredskap får ske. Med stöd av vad som här anförts hemställes att beslutar att godkänna proposition 1973:9 med den ändringen att skyddsavståndet från fasta redskap bestämmes till 100 m i stället för 50 m. P. () () () () N. () ()
mot · FW021581 · 1973-02-13 00:00:00 — av herrar Lidgård och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:11 med föslag till lag om ändring i lagen (1971:531) om ändring i vattenlagen (1918:523). Maj:ts proposition 1973:1 1 föreslås att övergångsbestämmelserna till lagen (1971:531) om ändring i vattenlagen så till vida skall erhålla ändrad lydelse genom att däri inskjutes en ny bestämmelse, som i princip innebär att lagstiftning i strid mot vad som bestämt förutsattes såväl i propositionen (1971:106) om lagen om ändring i vattenlagen som under riksdagsbehandlingen - ges retroaktivitet. I övergångsbestämmelserna uttalas entydigt att mål som vid lagens ikraftträdande redan anhängiggjorts hos vattendomstol handlägges enligt äldre bestämmelser. Detta ställningstagande grundar sig på sedan gammalt vedertagna regler för lagstiftning. Syftet med dessa principer är uppenbart de utgör ett skydd för rättstryggheten och ger bland annat garantier emot att statsmakterna utnyttjar sina lagstiftningsbefogenheter på ett sätt som skulle ge lagstiftaren ett orimligt övertag i förhållande till enskilda i frågor som hotar att gå statsmakterna emot. Enligt propositionen har frågan aktualiserats under behandling av propositionen angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. På civilutskottets förslag beslöt mer eller mindre tydligt att uttala sig för en beställning hos Kungl. Maj:t om en lagstiftning av det slag som redovisas. beslut var emellertid ej enhälligt. I en reservation från samtliga icke-socialistiska ledamöter motsatte man sig majoritetsbeslutet under åberopande av vad som vore att anse som godtagen praxis i lagstiftningsärenden. Med beaktande av vad som sålunda förekommit och under påstående att, även om den sakliga motiveringen för ändringsförslaget i och för sig inte synes orimlig, den likväl icke är så stark att den försvarar en uppluckring av vårt rättssystem på en punkt, som är av vital betydelse för rättstrygghetens principer, får vi hemställa att avslår propositionen 1973:11. H. ()
mot · FW021583 · 1973-02-13 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:12 med förslag till lag om 1972 års allmänna företagsräkning. Maj:ts proposition 1973:12 framläggs förslag till bestämmelser allmänna företagsräkning. I motioner , 1971:1 152 och 1972:780, har begärts att nämnda företagsräkning inte skall komma till stånd. 1 den förra motionen anfördes bl. a.: Med tanke på allmänhetens ytterst negativa reaktion folk- och bostadsräkning anser vi att företagsräkningen bör anstå till dess full klarhet nåtts beträffande lämpligheten av denna typ av ingående undersökningar. Denna principiella inställning äger fortfarande relevans. Det finns vidare anledning att pekp på att företagens uppgiftsskyldighet redan tidigare är betungande. Den nu aktuella företagsräkningen lägger ytterligare bördor på särskilt den mindre och medelstora företagsamheten. Frågan om ersättning, som i ett större perspektiv granskas av utredningen om företagens uppgiftsskyldighet, har inte givits någon tillfredsställande lösning. Tvärtom säger departementschefen att ersättning bör alltså inte utgå för de kostnader som uppgiftslämnarna vidkänns på grund av företagsräkningen. Till detta kommer att behovet av en allmän företagsräkning kan ifrågasättas. Departementschefen anför att det är osäkert om det kommer att finnas behov av företagsräkningar av det slag det här gäller. Som anledning härtill nämns bl. a. utvecklingen inom datatekniken. torde det förhålla sig så, att en betydande del av de uppgifter företagsräkningen är avsedd att ge finns tillgängliga genom den infordran av uppgifter från företagen som fortlöpande pågår. Slutligen kan det också ifrågasättas om den beräknade kostnaden för företagsräkningens genomförande är realistisk. Det är i sammanhanget värt att erinra om att sluträkningen för bostadsräkningen vida kommer att överstiga det ursprungligen kalkylerade beloppet. Med anledning av det ovan anförda hemställs 1. att avslår Kungl. Maj:ts proposition 1973:12 med förslag till lag om 1972 års allmänna företagsräkning, 2. att uttalar att företagsräkning inte får komma till stånd. () () GOTAB 73 3325 S 1973
mot · FW021584 · 1973-02-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:13 med förslag till lag om inskrivningsregister, m. m. Maj:ts proposition nr 13 föreslås en lagstiftning som skall möjliggöra en övergång till användande av ADB-teknik i fråga om inskrivningsväsende och fastighetsbildning. De viktigaste beståndsdelarna i denna lagstiftning är dels en lag om inskrivningsregister, dels ett tillägg till 19 kap. jordabalken som ger Konungen möjlighet att för viss inskrivningsmyndighets område eller del av sådant område bestämma att inskrivning skall ske i inskrivningsregister i stället för i fastighetsbok eller tomträttsbok. I vad gäller lagen om inskrivningsregister har vi inga invändningar mot dess innehåll. Det föreslagna tillägget till jordabalken innebär dock en fullmakt för Konungen som vi inte är beredda att acceptera. I statsverkspropositionen har framlagts förslag om att driftsystem 1 skall kunna tas i bruk i län . Vi har inget att invända mot detta. Däremot bör ytterligare övergång till ADB-teknik inte komma i fråga utan att första fattat beslut därom. Med hänsyn till att verksamheten, även om man sätter driftsystem 1 i praktiskt bruk, är att betrakta som försöksverksamhet och en lång rad av överväganden av såväl praktisk som principiell karaktär återstår att göra, anser vi det motiverat att beslut om verksamhetens utvidgning skall ligga hos . Det framstår under nuvarande omständigheter som angeläget att frågor om utvidgningen av dataanvändning på detta område blir föremål för noggrann prövning. Vid en utvidgning utöver län bör beaktas värdet av att nytillkomna områden är av olikartad karaktär i vad gäller befolkningens volym, fastigheternas spridning m. m. En utvidgning bör därför inte, såsom antytts i propositionen, primärt inriktas på samtliga tre storstadsområden. Av ovan anförda skäl anser vi att modifieringar bör göras i föreliggande lagförslag så att beslut om inskrivning i inskrivningsregister skall ligga hos och ej hos Konungen. Det torde ankomma på utskottet att göra erforderliga förändringar i lagtexten. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 13 beslutar att övergång till inskrivning i inskrivningsregister för viss inskrivningsmyndighets område eller del av sådant område i varje enskilt fall skall underställas prövning. H. ()
mot · FW021585 · 1973-02-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:13 med förslag till lag om inskrivningsregister, m. m. I syfte att fullfölja av tidigare fattat beslut om en inskrivningsreform, innebärande bl. a. införande av ett nytt centralt inskrivningsregister samt begagnande av ADB-teknik inom inskrivningsväsendet, föreslås i propositionen 1973:13 lag om inskrivningsregister m. m. Den närmare utformningen av det nya inskrivningssystemet anges till viss del i årets statsverksproposition (prop. 4 s. 14 ff.). Härav framgår att erfarenheterna av den försöksverksamhet som bedrivits är otillräckliga för att medge en slutgiltig utvärdering och ett definitivt ställningstagande rörande den metodik som bör användas i ett nytt inskrivningssystem. Härtill kommer att kostnaderna för det nya systemet icke kan med tillräcklig säkerhet beräknas. Det saknas dock icke fog för ett antagande att dessa kommer att bli mycket höga. De i propositionen 1973:13 framlagda lagförslagen bör därför icke bifallas. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte avslå Kungl. Maj:ts proposition 1973:13. HÄKAN () BO () 1* 1973.
mot · FW021587 · 1973-02-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:26 angående ny ordning för auktorisation av revisorer m. m. Auktorisation av revisorer och godkännande sorn granskningsmän har syftet att anvisa näringslivet kvalificerade revisorer. Uppdelningen på två kategorier motiveras av att revision av större företag ställer högre krav på teoretiskt kunnande och praktik än revision av mindre företag. I lagen om aktiebolag stadgas t. ex. att minst en av revisorerna skall vara av handelskammare i riket auktoriserad revisor om aktie- eller maximikapitalet enligt bolagsordningen uppgår till eller bolagets aktier eller obligationer är föremål för notering på fondbörs. Företagen har behov av att kunna lita på att den ingående och förtroliga information som en revisor får i sitt arbete inte obehörigen delges andra. Detta behov av yrkesrevisorer med en oberoende ställning tillgodoses genom förbud för auktoriserad revisor dels att vara anställd hos annan än auktoriserad revisor, dels att bedriva affärsverksamhet. I propositionen anför departementschefen att han inte finner att några egentliga skäl för generella anställnings- och rörelseförbud för de auktoriserade revisorerna föreligger. Denna uppfattning kan vi inte dela. Om en sådan ändring kommer till stånd, innebär detta bl. a. att auktoriserade revisorer är oförhindrade att ta anställning hos kreditinstitut, industrier och utländska företag eller revisionsbolag etablerade av dessa. Uppgifter om företag som anlitar sådana revisorer kan därmed komma att läcka över till byråns ägare. Det är lika olyckligt att slopa förbudet för auktoriserad revisor att bedriva affärsverksamhet. Den detaljerade information om vissa företag som en revisor får i sitt arbete ger en allmän bakgrundsinformation som knappast kan ungdå att påverka hans agerande som ägare av eller styrelseledamot i andra företag. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer jag att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar att nuvarande regler i vad gäller auktoriserad revisors rätt att ta anställning hos annan än auktoriserad revisor skall bibehållas.
mot · FW021590 · 1973-02-28 00:00:00 — Motion nr 1973 Mot. av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:29 med förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, m. m. Maj:ts proposition 1973:29 föreslås bl. a. övergångsvis en ändring av inkomstprövningsreglerna för bostadstillägg till barnfamiljer. En ny regel föreslås införd för att begränsa möjligheterna att utnyttja underskottsavdrag vid ansökan om bostadstillägg. Den nya regeln föreslås genomförd övergångsvis i avvaktan på resultatet av den utredning som tillsatts för att se över vissa frågor rörande inkomstprövningen och administrationen av bostadstilläggen. Syftet med regeln skall vara att förhindra att stora underskottsavdrag vid taxeringen leder till förmåner när det gäller möjligheterna att få bostadstillägg. Regeln föreslås i propositionen utformad så att den taxerade inkomsten vid inkomstprövningen av bostadstillägg skall räknas upp med belopp motsvarande sådant avdrag för underskott i förvärvskälla vid taxeringen som överstiger . Det är enligt vår mening motiverat att ytterligare utreda frågan om bostadstilläggens inkomstprövning, så att ett bättre förslag kan framläggas än det familjepolitiska kommitténs majoritet utarbetade. Det förslag som framläggs i proposition 1973:29 för att gälla övergångsvis är bättre än det som familjepolitiska kommitténs majoritet framlade. Därför kan vi även i princip acceptera den övergångsvis gällande regeln, dock med en väsentlig ändring. För samhället är det väsentligt att skapa så goda förutsättningar som möjligt för barnfamiljerna att skaffa bra bostäder. Bostadens betydelse för uppväxtmiljön är naturligtvis stor och i många fall av avgörande betydelse för barnens utveckling. För det stora antalet barnfamiljer som berörs av den föreslagna regeln hänför sig underskottet i förvärvskälla till bostadskostnader i form av ränteutgifter för de lån som belastar det egna bostadshuset. För familjer med många barn är det angeläget att kunna ha bostad med goda utrymmen. En bostadsfastighet av tillfredsställande storlek kan i många fall bli relativt dyr och belastas med stora skulder och därmed stora ränteutgifter. Det är därför rimligt att när man fastställer vilka avdrag som skall få göras vid inkomstprövningen av bostadstillägg hänsyn tas till antalet barn i familjen. Vi föreslår att till av regeringen föreslagna . för varje barn utöver två i familjen. För en familj med t. ex. fem barn skulle den taxerade inkomsten vid inkomstprövningen av bostadstillägg räknas upp med ett belopp motsvarande sådant avdrag för underskott i förvärvskälla vid taxeringen som understiger . Under hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1973:29 godkänner den i motionen förordade ändringen i grunderna för bostadstillägg. GOTAB 73 3433 S 1973