mot · FW021943 · 1973-04-26 00:00:00 — Motion nr 1973 Mot. av m. fl. i anledning av Kungl. Maj ds proposition 197397 med förslag till lag om ändring i reglementet (1959:293) angående allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. I det av kapitalmarknadsutredningen avgivna delbetänkandet (SOU 1972:63) Näringslivets försörjning med riskkapital från allmänna pensionsfonden föreslogs att inom AP-fonden inrättas en ny särskild delfond vid sidan av de tre befintliga med uppgift att kanalisera riskvilligt kapital till näringslivet genom förvärv av aktier. Betänkandet var undertecknat av bl. a. riksbankschefen , ordförande, riksdagsledamoten , teknologie doktorn , direktören och bankdirektören . Utredningen anför att tre huvudargument i debatten åberopats för att AP-fonden bör ges rätt att placera medel i aktier och andra företagsandelar. Det har hävdats att fonden delvis skulle användas för att öka samhällets och löntagarnas inflytande inom näringslivet, att fondmedlen på detta sätt i någon mån skulle kunna värdesäkras samt att företagen härigenom skulle kunna erhålla ett nödvändigt tillskott av riskvilligt ägarkapital. Det förslag som kapitalmarknadsutredningen ställt om en vidgning av AP-fondens placeringar till att även omfatta aktier är enligt utredningens egna formuleringar grundat på överväganden av näringslivets finansiella betingelser och de tänkbara effekterna på aktiemarknaden av ett tillskott av riskvilligt kapital på denna väg. Utredningen har således inte sett som sin uppgift att ta ställning till vägar att uppnå ett ökat samhälls- och löntagarinflytande i näringslivet. En implicit grundsyn är dock att AP-fonden, ehuru den förvaltar allmänna medel, i sin egenskap av kapitalplacerande institution inte kan bära ett sådant politiskt ansvar som förbindes med ett ökat samhällsinflytande i näringslivet. Även enligt regeringens mening, sådan denna kommer till uttryck i propositionen, är syftet med den nya användningen av medel från AP-fonden i första hand att tillföra företagen mera eget kapital till gagn för industriell expansion och ökad sysselsättning. Departementschefen anför som sin uppfattning att investeringar inom näringslivet, särskilt industrin, är av avgörande betydelse för hela vår ekonomiska utveckling. Han erinrar om hur i anslutning till denna uppfattning den ekonomiska politiken i betydande grad varit inriktad på att stärka näringslivets investeringsbenägenhet och ge prioritet åt industrins investeringar. Investeringsfonderna har släppts fria i ökad omfattning. Industrins investeringar har främjats bl. a. genom extra skatteavdrag. Tillväxttakten i näringslivets investeringar är dock enligt regeringens mening inte tillfredsställande. Det anses angeläget att man får till stånd en ännu kraftigare ökning av investeringsverksamheten. Långfristiga krediter kan sannolikt påverka företagens investeringsvilja, vilken å andra sidan dämpas genom en minskning av företagens självfinansieringsgrad och soliditet. Mot denna bakgrund ter det sig enligt min mening naturligt att pröva möjligheten att stimulera investeringsaktiviteten genom att tillföra företagen riskvilligt kapital i ökad omfattning. Eftersom ett sådant tillskott av riskvilligt ägarkapital till näringslivet måste ske i större omfattning om det skall ha någon effekt, står enligt regeringen någon annan acceptabel lösning härvid inte till buds än att tillskjuta kapital genom medel från AP-fonden. Huvudsyftet med regeringens förslag, liksom med kapitalmarknadsutredningens, är alltså att med medel ur AP-fonden tillföra de privatkapitalistiska företagen riskvilligt kapital. Regeringen anför emellertid också följande som motiv för förslaget att fonden genom aktieförvärven blir delägare i företagen: Genom sina representanter i fondens ledning får samhället och löntagarna på detta sätt del av ägarinflytandet över företagen. Såsom ovan anförts ville kapitalmarknadsutredningen icke ta ställning till vägar att uppnå ett ökat samhälls- och löntagarinflytande i näringslivet utan hävdade att AP-fonden inte kan bära ett sådant politiskt ansvar som förbindes med ett ökat samhällsinflytande i näringslivet. Det är anmärkningsvärt att kapitalmarknadsutredningen och regeringen på denna punkt drar helt motsatta slutsatser av förslag som i sina huvudstycken är identiska. I den allmänna debatten med anledning av förslaget om aktieköp för medel ur AP-fonden har anförts att detta skulle leda dels till ökad syssselsättning, dels till löntagarinflytande över företagen. Bägge påståendena är tvivelaktiga. Den politik som finansministern refererar till i propositionen och som syftat till att öka sysselsättningen genom subventioner, gåvor, extra skatteavdrag m. m. har inte lett till att arbetslösheten minskat. Det är inte bristen på kapital som är orsak till arbetslösheten. Tillskott av ytterligare kapital för främjande av produktion och investeringar i väletablerade företag löser inte arbetslöshetsfrågan. Inte heller skapas något direkt lönarbetarinflytande i de berörda företagen genom den av regeringen föreslagna konstruktionen. Rösträtten för aktieinnehaven skall utövas av den fjärde fondstyrelsen, där det inte ens finns majoritet för de av lönarbetarnas organisationer föreslagna ledamöterna. Regeringens förslag skall dock jämföras med nu gällande ordning när det gäller placeringen av medlen i AP-fonden. Vid slutet av 1972 var av fondmedlen (eller ) placerade i lån till företag inom näringslivet. Härav kom på industriföretag m. fl. kommunisterna har vid upprepade tillfällen krävt ett aktivt bruk av medlen i AP-fonden för att skapa sysselsättning och makt åt de anställda i företagen. Den överlägsna formen är härvid att sätta in dessa medel i ett statligt produktions- och sysselsättningsprogram på sätt som utförligt utvecklats i motion 1472 vid riksdag. En viktig del av detta program är uppbyggandet av nya statliga industrier, dvs. direkt tillväxtfrämjande produktionsinvesteringar. Statsindustriema bör genom sin framtida inriktning och lokalisering bli drivmotorer för den ekonomiska utvecklingen i regionerna. I denna mening blir de alltså basindustrier. Konkret har följande förslag ställts för skapande av sådana nya statsägda industrier: Flera olika industrityper kan här anses lämpliga för initiativ: a) lätt verkstadsindustri med metallmanufakturprodukter b) specialindustri för avancerade motorer och utrustning för transportsektorn c) maskinindustri för tillverkning av produktionsmaskiner för den övriga metallindustrin d) statlig industri för bearbetning av metallskrot e) industri för bearbetning av specialmetaller detta projekt måste planeras på någon sikt och läggas upp bl. a. med tanke på framtida metallbrist. Statsindustri inom anläggnings- och konstruktionssektorn a) industri för miljöskyddsanordningar, reningsanläggningar etc. med avancerad framtidsinriktning b) industri för uppvärmnings- och isoleringstekniska produkter och anläggningar. Statsindustri inom elektronik- och dataindustrin Denna starkt forskningsbetonade framtidsbransch bör bli helt statlig redan under nuvarande samhällsförhållanden. Forskningsresurserna bör samlas i nationell hand. Det utländska kapitalet bör hållas utanför denna maktpolitiskt viktiga bransch. Demokratisk insyn är här särskilt väsentlig. Takten i utbyggnaden bör ökas. Statlig kemisk och kemisk-teknisk industri a) statligt oljeraffinaderi betydelsen härav ökar med oljeberoendet och angelägenheten av att hålla oljekostnaderna tillbaka så mycket som möjligt inför den väntade prisstegringstrenden b) industri för avancerad specialförädling med olja som bas. Detta är i hög grad en framtidsindustri c) träkemisk industri för utveckling av nya linjer inom skogsproduktförädlingen. Den ensidiga massainriktningen inom skogsindustrin bör motverkas med hänsyn till dess internationella konkurrensproblem och dess för skogsdriften negativa miljökonsekvenser. Utbyggnad och fullständig nationalisering av atom- och atomreaktorindustrin Forsknings- och utvecklingsarbete bör läggas helt i nationell hand, inte som delvis handhas av amerikanska eller svenska multinationella företag. Anläggandet av nya statliga industrier skulle spela en stor roll för sysselsättningsutvecklingen inte endast i skogslän och övriga glesbygder. Också för storstadsområdena krävs nya, avancerade industriföretag som kan motverka industri- och byggarbetslösheten och stoppa den pågående minskningen av industribefolkningen. 1 de företag i vilka AP-fonden sålunda placerar medel genom aktieköp bör de i företaget anställda beredas inflytande över företagets allmänna drift och skötsel på olika vägar. En sådan väg är att viss del av den med fondens aktieinnehav förbundna rösträtten, enligt vårt förslag , skall tillkomma de anställda i företaget. Detta kan ordnas så att de anställda genom sina organisationer eller på annat sätt utser representanter som skall utöva rösträtten. Vi anser det vidare lämpligt att i enlighet med förslag från och flera fackförbund förvaltningen av AP-fonden sköts av en enda fondstyrelse och inte som av tre olika fondstyrelser eller enligt regeringsförslaget fyra fondstyrelser. I den gemensamma fondstyrelsen bör representanterna för lönarbetarnas organisationer ha majoritet, såsom också krävts av LO. Enligt regeringsförslaget skulle de icke få sådan majoritet ens i den nya fjärde fondstyrelsen. Att rikssammanslutningar av arbetsgivare skulle ha några representanter i fondstyrelsen anser vi icke lämpligt. Medlen i AP-fonderna är lönarbetarnas pengar. Fondstyrelsen skall enligt vårt förslag kunna placera medel i aktier i statligt ägda företag, företrädesvis för nyetablering av basindustrier. bör ha beslutanderätt att uppdra åt fondstyrelsen att placera medel för detta ändamål. Förvaltningen av dessa nya statliga industrier regleras enligt beslut av . Vårt förslag är att nu beslutar att av fondmedlen () kan placeras i aktier i statligt ägda företag, företrädesvis för nyetablering av basindustrier. Detta motsvarar det krav som ställts av . Vi förutsätter att detta belopp sedan kan ökas genom beslut av . Sammanfattningsvis ställer vpk:s riksdagsgrupp alltså följande förslag: Att medel ur AP-fonden används för att bygga upp nya statsägda industrier. Att förvaltningen av AP-fonden sköts av en enda fondstyrelse. Att representanterna för lönarbetarnas organisationer ges majoritet i fondstyrelsen. Att av den med AP-fondens aktieinnehav förbundna rösträtten skall tillkomma de anställda i vederbörande företag. Att beslutar att av fondmedlen, dvs. ca , tills vidare kan placeras på sätt som ovan föreslagits. På vederbörande utskott torde få ankomma att företa de ändringar i 2 och 3 §§ samt i övrigt, som föranleds av bifall till nedanstående förslag. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås 1. att antar följande förslag till Lag om ändring i reglementet (1959:293) angående allmänna pensionsfondens förvaltning: Härigenom förordnas, att 1, 4, 6, 12 §§ reglementet (1959:293) angående allmänna pensionsfondens förvaltning skall ha nedan angivna lydelse samt att reglementet tillföres nya paragrafer 13 och 14 och att övriga paragrafer omnumreras i enlighet härmed. De penningmedel, som enligt 31 § lagen om försäkring för allmän tilläggspension skola ingå till allmänna pensionsfonden, skola på sätt nedan stadgas förvaltas av tre särskilda styrelser, benämnda första, andra och tredje fondstyrelserna. skall bestå av nio ledamöter, som förordnas av Konungen. i första fondstyrelsen tre efter förslag av sammanslutningar, som företräda kommunerna och landstingskommunerna, och tre efter förslag av rikssammanslutningar av arbetstagare; i andra fondstyrelsen tre efter förslag av rikssammanslutningar av arbetsgivare, en efter förslag av De penningmedel, som enligt 19 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skola ingå till allmänna pensionsfonden, skola på sätt nedan stadgas förvaltas av en särskild fondstyrelse. Fondstyrelsen skall bestå av elva ledamöter, vilka alla förordnas av regeringen. Av ledamöterna utses sex efter förslag av rikssammanslutningar av arbetstagare, en efter förslag av sammanslutningar, som företräder personer, vilka erlägga avgifter enligt 19 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, och två efter förslag av sammanslutningar, som företräder kommuner och landstingskommuner. sammanslutning, som företräder konsumentkooperationen, och fyra efter förslag av rikssammanslutningar av arbetstagare; samt i tredje fondstyrelsen två efter förslag av rikssammanslutningar av arbetsgivare, fyra efter förslag av rikssammanslutningar, som företräda personer, vilka erlägga avgifter enligt 34 § lagen om försäkring för allmän tilläggspension. Av de utan förslag utsedda ledamöterna i första fondstyrelsen förordnar Konungen en till ordförande. I andra och tredje fondstyrelserna skall den utan förslag utsedde ledamoten vara ordförande. Fondstyrelse väljer inom sig vice ordförande. Av de utan förslag utsedda ledamöterna förordnar regeringen en till ordförande. Fondstyrelsen väljer inom sig vice ordförande. Fondstyrelse må placera de under styrelsens förvaltning stående medlen Fondstyrelsen må placera de under styrelsens förvaltning stående medlen 1. i obligationer utfärdade av staten kommun eller därmed jämförlig samfällighet iklätt sig borgen för förbindelserna; 5. i skuldförbindelse utfärdad av annan fondstyrelse; 6. efter hörande av pensionsmyndigheten, i skuldförbindelse utfärdad av företag, som har till syfte att befordra folkhälsan eller medverka till förhindrande av nedsättning av arbetsförmåga och som enligt styrelsens prövning anses erbjuda godtagbar säkerhet; samt 5. efter hörande av , i skuldförbindelse utfärdad av företag, som har till syfte att befordra folkhälsan eller att medverka till förhindrande av nedsättning av arbetsförmåga och som enligt styrelsens prövning anses erbjuda godtagbar säkerhet; 7. i fordran hos kreditinrättning i 6. i fordran hos kreditinrättning i enlighet med vad nedan är stadgat enlighet med vad nedan är stadgat Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7. i aktier i statligt ägda företag, företrädesvis för nyetablering av basindustrier. I den mån eller postbanken. , bankaktiebolag, postbanken, sparbank, centralkassa för jordbrukskredit, allmänna hypoteksbank, eller annan kreditinrättning som Konungen godkänner äger mot bevis om fullgjord avgiftsbetalning bevilja den som erlagt avgift enligt lagen om försäkring för allmän tilläggspension under föregående år återlån med högst hälften av vad sålunda erlagts. Återlån må ej beviljas, om dess belopp enligt vad nu sagts icke skulle uppgå till femhundra kronor. 13 § (Ny paragraf) Efter beslut av har fondstyrelsen att placera medel ur allmänna pensionsfonden för nyy etablering av statligt ägda basindustrier. 14 § (Ny paragraf) av den med fondens aktieinnehav förknippade rösträtten skall tillkomma de anställda i vederbörande företag. De anställda utser de representanter som skall utöva rösträtten. , bankaktiebolag, postbanken, sparbank, centralkassa för jordbrukskredit, allmänna hypoteksbank, eller annan kreditinrättning som Konungen godkänner äger mot bevis om fullgjord avgiftsbetalning bevilja den som erlagt avgift till försäkringen för tilläggspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring under föregående år återlån med högst hälften av vad sålunda erlagts. Återlån må ej beviljas, om dess belopp enligt vad nu sagts icke skulle uppgå till femhundra kronor. Denna lag träder i kraft 2. att beslutar att av fondmedlen kan placeras i ordning som föreskrivs i 12 § punkt 7. (vpk) i (vpk) i GOTAB 73 3789 S 1973