mot · FW021198 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om ökade samhälleliga insatser för barntillsyn. Årets statsverksproposition föreslår höjda drifts- och anordningsbidrag till barnstugorna för att ge kommunerna ökade finansiella resurser att fortsätta utbyggnaden av daghemsverksamheten. Med tillfredsställelse noterar vi att antalet platser för barn med förvärvsarbetande eller studerande föräldrar ökat från 16 1960 till beräknat 105 000 1972 och 116 000 samt att 25 000 nya platser på daghem och fritidshem kommer att påbörjas under innevarande och nästa budgetår. Bristen på barntillsynsplatser är dock fortfarande allvarlig. En målmedveten utbyggnad av barnstugorna är grundvalen för samhällets insatser för att ordna barntillsynen. Många kommuner omprövar emellertid och har i en del fall fattat beslut om att begränsa utbyggnaden på grund av den besvärliga ekonomiska situationen. Förslagen om höjda drifts- och anordningsbidrag är därför, som ovan anförts, synnerligen välkomna. Ett av de allvarligaste problemen för den allt större andelen föräldrar som har sina barn på daghem är omvårdnaden av barnen, då de tillfälligt insjuknar. Förskolbarn har i allmänhet oftare luftvägsinfektioner än äldre barn. Olika undersökningar tyder på att två till sex infektioner är vanligt för yngre barn. Jämförande studier av infektionsfrekvensen hos daghemsbarn och hemmabarn visar, att övre luftvägsinfektioner med snuva, hosta och feber är något vanligare hos daghemsbarnen än hemmabarnen, i synnerhet för de minsta barnen. har i samarbete med barnstugeutredningen gjort en enkät som omfattar ca 50 daghem med sammanlagt ca 2 000 barn. 23 av daghemmen ungefär hälften hade spädbarnsavdelning. I enkäten ingick en fråga om frånvarons omfattning, bl. a. på grund av sjukdom, och . Frånvaron på grund av sjukdom var således enligt familjepolitiska kommitténs undersökning något (dvs. ca en månad ). Alla undersökningar visar att daghemsbarnens frånvaro på grund av tillfällig sjukdom är av en sådan omfattning att den inte kan nonchaleras. Möjligheterna att nedbringa antalet infektioner bör därför eftersträvas. En stor del av dessa torde dock vara oundvikliga. Om barnens föräldrar skall ha en möjlighet att kontinuerligt sköta sitt arbete eller studier, måste daghemmen kompletteras med någon form av verksamhet, som ger garanti för god omvårdnad om barnen, även när de är sjuka. Utan sådant komplement är den omsorg daghemmen ägnar barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar klart otillräcklig. I en särskild proposition till årets riksdag läggs fram förslag om införande av en föräldraförsäkring. läggs fram förslag om rätt till sjukpenning för förälder som stannar hemma och vårdar sjukt barn (av per familj och år). Om ett barn hastigt insjuknar kan det vara svårt att hinna ordna barnvårdare redan första sjukdagen. Det kan ju också hända att barnet är så sjukt att föräldrarna bör stanna hemma. Förslaget innebär att föräldrarna kan göra detta utan stora ekonomiska avbräck. Men för att barnen helt skall garanteras én trygg omvårdnad och för att föräldrarna skall kunna fullgöra sitt arbete utan för stor frånvaro, krävs något mer. Barnavårdarverksamheten måste byggas ut i alla kommuner i takt med utbyggande av daghem, fritidshem och familjedaghem, så att den motsvarar behovet. Statsbidrag utgår f. n. av en kommuns nettokostnader för hemvårdare, hemsamariter, barnvårdare och därmed jämförlig personal, som har till huvudsaklig uppgift att i enskilt hem hjälpa åldringar, handikappade och barnfamiljer. Statsbidrag utbetalas för kalenderår i efterskott. Bidrag till social hemhjälp: 1971/72 Utgift 218 063 924 1972/73 Anslag 250 000 000 1973/74 Förslag 275 000 000 Anslaget för /74 avser alltså bidrag till verksamheten under . Barnavårdarservicen är i de flesta kommuner klart otillfredsställande och motsvarar tillnärmelsevis inte behovet. understryker vikten av att denna verksamhet byggs ut i takt med att platsantalet på daghemmen ökar. Den kommunala barnavårdarverksamheten måste bli ett smidigt komplement till den övriga samhälleliga barnomsorgen. understryker här bl. a. vikten av att varje kommun med förskola som mottar barn till förvärvsarbetande eller studerande förälder (även familjedaghem och fritidshem), bör beräkna antalet barnvårdare med utgångspunkt i befintlig sjukstatistik (i förskolan = i genomsnitt per barn och år), så att barnen vid behov tas om hand av barnvårdare i sina hem när de blir sjuka. Samtliga barnvårdare bör ha utbildning för sitt arbete och kunna ta hand om barnen på ett lämpligt sätt. Bamvårdarna bör ha anknytning till en eller ett par förskolor och i första hand ta hand om de sjuka barnen vid dessa institutioner. Då det inte finns behov av att ta hand om sjuka barn i deras hem eller bör tjänstgöringen vara förlagd till denna eller dessa förskolor. Bamavårdarverksamheten bör bedrivas i nära samarbete med förskolor, fritidshem och familjedaghem och även med kommunens hemhjälpsverksamhet, så att vid behov hemhjälpspersonal kan engageras som barnvårdare. Omvänt kan då barnvårdarna vid behov användas för insatser t. ex. inom den öppna åldringsvården. Föräldraavgiften bör vara densamma antingen barnet är friskt och vistas i förskolan eller är sjukt och tas om hand av barnvårdare i hemmet. Någon form av jourtjänst och morgnar bör finnas i kommunen så att behovet av barnvårdare kan anmälas så snart sjukdom konstaterats. Sådana detaljfrågor som här diskuterats har stor vikt vid den allmänna lösningen av barntillsynen inom kommunerna. Om nödvändiga förbättringar skall kunna genomföras inom denna sektor måste kommunerna dock få huvudparten av kostnaderna täckta av statsmedel. Under hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. begär att denna motion om ökade samhälleliga insatser för barntillsyn överlämnas till kommunalekonomiska utredningen.