mot · FW02780 · 1973-01-25 00:00:00 — angående jord- och skogsbruk på ekologisk grund. Ett jord- och skogsbruk på ekologisk grund En omprövning behöver göras av den syn som ligger bakom jordbrukspolitiska beslut och riksdagsbeslut som föranledde Kungl. Maj:t att utforma nu gällande grunder för domänverkets förvaltning. har en ny medvetenhet börjat växa fram i världen om de ekologiska lagar som utgör grundförutsättningen för livet på jorden. Man börjar mer och mer förstå att människan hotar sin egen existens genom att tro att hon kan manipulera naturen på kortsiktigt ekonomiskt fördelaktigt sätt. Industrin svarar för en stor del av föroreningarna, men också inom jord- och skogsbruk använder man riskabla metoder. 1960-talets politiska beslut för de biologiska näringarna präglas helt av ett snävt ekonomiskt tänkande. Dessa näringar är de enda som skapar nödvändiga tillgångar genom att se till att solljuset drar fram de växter människan har glädje av. Det är fel av samhället att tvinga de biologiska näringarna att bära samma krav på lönsamhet som sådana näringar som förbrukar naturtillgångar, kanske för att producera mindre nödvändiga saker. Man talar om skogen som en industrilokal. Det gäller att få högsta möjliga ekonomiska resultat. Jordbruket industrialiseras, skall producera mat till lägsta kostnad och med minsta möjliga arbete och på allt mindre areal. Detta synsätt låter sig icke förenas med en ekologisk grundsyn och har haft mycket olyckliga konsekvenser. Lantbruksnämnderna skall enligt sina instruktioner se till att allt större brukningsenheter bildas. Många människor som vill överta ett mindre jordbruk hindras. Man försvårar för folk att kombinera jordbruk med andra sysselsättningar. De många ungdomar som söker sig till lantbruksskolorna längtar inte alla till den högmekaniserade plåtladugården, de tätt sammanpackade hönorna eller de stora fälten med de högeffektiva, dyra, ensamma maskinerna. Jag ser ingen logik i att föraktfullt kalla allt romantiskt som inte är kortsiktigt ekonomiskt lönsamt och effektivt. Den omstrukturering som sker genom jordbrukets rationalisering enligt strikt företagsekonomiska bedömningsgrunder förändrar i många trakter kulturlandskapet i vårt land i negativ riktning. Olika bygders egenart och kultur raseras, våra sociala mönster ändras. Alltför få blir kvar för att kunna bära upp en fullödig gemenskap. t RiUvtnven 707? ? wjm/ Nr 7XO-7ÄA önskar inte denna förändring utan vill stanna kvar som jordbrukare och vidareutveckla sin bygd. Det torde vara ett samhällsintresse att de får detta i synnerhet som det mindre och medelstora familjejordbruket har möjligheter att drivas med miljövänligare metoder, medan det s. k. rationella jordbruket medför nackdelar. Bland det s. k. rationella jordbrukets problem kan nämnas: Stora monokulturer och handelsgödselgivor ökar skadeangrepp och driver fram kemisk bekämpning. Jordens mikrobiologiska liv kan skadas och jorden i det långa loppet utarmas. Kemiska bekämpningsmedelsrester kan bli kvar i livsmedlen och bryts ibland dåligt ned i naturen. Bröstmjölken kan fortfarande innehålla högre DDT- och dieldrin-halter än WHO anser godtagbart. Cancerstatistiken visar allt högre frekvens bl. a. för primär cancer i lever och njure organ som särskilt utsätts för miljögifter. Djurfabrikerna kritiseras hårt. Det borde vara svårt för en djurvän att arbeta där. Att det i många fall är fråga om djurplågeri är obestridligt. Det verkar inte troligt att t. ex. ägg och griskött blir av hög kvalitet när det kommer från sjuka och stressade djur, som måste uppehållas med medicin. Flytgödsel och ensilering medför sanitära problem. Medan det gammaldags lantbruket doftar, så stinker det moderna. Är det en förbättring? När många djur samlas på en plats får man också problem med att återföra gödseln i det naturliga kretsloppet, alltså tillbaka till jorden. Detta är inget problem på det mindre lantbruket. Sommargäster brukar med förkärlek helt frivilligt söka sig nära det gammaldags jordbruket utan att störas av doften. Men stanken från det moderna är svår att uthärda. Hälsovårdsstadgan förbjuder hållande av djur i hälsovårdstätort, och det är svårt att få bygga utanför hälsovårdstätort. Man menar att bostadshus inte bör ligga nära lantbruk och räknar då tydligen bara med att det skall finnas moderna jordbruk . En trivsam bebyggelseutveckling försvåras och landskapet skulle kunna bli bra tråkigt med strikt uppdelning i betongtätorter utan ett naturligt grässtrå, industrijordbruk med väldiga fält där ingen får gå och skogsmarker med planterade monokulturer, i bästa fall, eller risiga kalhyggen. Det är fel av samhället att som kräva större effektivitet av jordbruket än de biologiska förutsättningarna medger. Det rationella högmekaniserade jordbruket kräver också stora kapitalinsatser. Kapitalkostnaderna pressar jordbrukaren och förräntningskravet tvingar in honom i en ond cirkel. Kan han känna sig som sin egen? Det jordbrukspolitiska beslutet inriktar sig på en 80-procentig självförsörjning. Varför inte lika gärna inom andra näringsgrenar, som upphöjs till exportindustri och kräver hänsyn till detta? Om vi är självförsörjande med t. ex. stål, skall vi då skära ned produktionen? har unika möjligheter att producera högkvalitativa livsmedel, därför att vårt klimat inte gynnar skadedjur i lika hög grad som varmare trakter. Med litet fantasi skulle säkert våra handelsattachéer kunna sälja livsmedel av hög kvalitet till dem som har köpkraft och alltmer börjar fråga efter giftfri mat. Eftervärldens dom över oss kommer att bli hård när vi, i en värld som redan svälter och där befolkningsprognoserna pekar på enorma försörjningssvårigheter , låter jordbruksmark förfalla eller utnyttjas till mindre nödvändig produktion. Också de marginella jordarna i vårt land är klart bättre än många områden som andra länder måste klara sig med. Det orättfärdiga förhållandet att de flesta som skulle behöva vårt överskott inte har köpkraft skulle kunna delvis lindras genom att FN inrättade en matbank. En del av vår u-hjälp skulle kunna inbetalas dit i form av livsmedel. bör ta initiativ i FN till en sådan bank. säger i utdraget ur anslagsframställningen /74 på sidan 25 f.: Omläggningen till åretruntawerkningar med leveranser av obarkat virke jämte den modifiering av tidigare skogsskötselprinciper som måste genomföras i takt med den fortlöpande mekaniseringen har förändrat förutsättningarna att upprätthålla en tillfredsställande skogshygien. Frekvensen skogsskador förorsakade av främst insekter och svampar har härigenom ökat. Det är svårt att förstå hur man några rader längre ned kan konstatera: Utöver prisförbättringar krävs sålunda att skogsbrukets rationaliseringar drivs vidare med all kraft och att detta sker efter linjer som möjliggör effektiv pressning av kostnadssidan genom omläggningar mot alltmer högmekaniserad driftsstruktur. Man uppmärksammar visserligen också behovet av forskning för att undvika skogsskadorna, förbättra den skogliga arbetsmiljön och uppmärksamma tunga biologiska faktorer som primärt styr storleken av skogarnas virkesproduktion. Men man känner tydligen inget behov av att ifrågasätta det vettiga i att fortsätta med åretruntawerkningar och intensifiera högmekaniseringen som skapat dessa och andra problem. Helårsdriften har även haft andra negativa biverkningar. Många människor som förut hade en deltidssysselsättning i skogen, som de kompletterade med deltidsjordbruk har friställts. Den minskade sysselsättningen inom skogen är en av orsakerna till skogslänens befolkningsminskning. Människor tvingas att flytta från sin hembygd till en sysselsättning som de inte anser vara en förbättring. Hela samhällen hotas av avfolkning. De som är kvar i det högmekaniserade helårsskogsbruket upplever inte heller alltid en förbättring. Arbetet blir mer ensidigt och därigenom tråkigare, slitsamt och farligt. Många anser att det är ett för tungt arbete för att syssla med det dag ut och dag in . Vem vann egentligen på Tunga skogsmaskiner utgör en påfrestning på naturen, särskilt då det inte är tjäle i jorden. Det moderna skogsbruket nödvändiggör kemisk bekämpning, med alla risker det medför. Man använder ibland metoder som för århundraden försämrar skogens miljö från många synpunkter. De plöjningar som domänverket bedriver, bl. a. i , är uppseendeväckande vanställande, och naturvetare tvivlar på att skogen kommer att återställas och bli framkomlig innan den vuxit upp. Skogsbrukets informationsgrupp försöker förklara det moderna skogsbrukets värde och nödvändighet. Man ifrågasätter inte det riktiga i det kortsiktigt ekonomiska lönsamhetstänkandet. Och man glömmer att tala om en del saker, bl. a. att man starkt skurit ned gallringen, som förr gav både arbetstillfällen och skogsvård och som möjliggjorde successiv tillväxt och successivt uttag ur skogen, som hölls välvårdad och skön att vistas i. Den ensidiga kalhyggesteknik som förordas är främst nödvändig för att passa in i högmekaniseringsdriften. Denna driver också fram ensidiga barrträdskulturer vilket medför en stark rubbning av den ekologiska balansen. Det är inte säkert ens att det är kortsiktigt företagsekonomiskt lönsamt med det högmekaniserade skogsbruket. En självägande skogsbrukare som själv och i samverkan med sina grannar brukar sin skog uppges kunna konkurrera ut processorerna. förbereds lagar för att försvåra ägandet av mindre skogslotter och för att motverka kombinationsskogsbruket och en samverkan som inte leder till högmekanisering. Samhället driver utvecklingen åt fel håll, bl. a. genom att uppmuntra ökad mekanisering när man å ena sidan ger fördelaktiga villkor för maskiner och å andra sidan kraftigt beskattar arbetsgivaren om han anställer folk. Det är fel att kräva samma kortsiktiga lönsamhet av de biologiska, de resursskapande, näringarna som av de resurstärande. Den nuvarande politiken hindrar många som önskar det att sysselsätta sig inom jord och skog, motarbetar en ekologiskt sund inriktning i dessa näringar och saknar långsiktig, samhällsekonomisk helhetssyn, både för vårt eget land och för världen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning angående främjandet av ett jord- och skogsbruk som baseras på hänsyn till den ekologiska balansen i enlighet med vad som har anförts i motionen.