mot · FW021681 · 1973-03-30 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:55 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. 1 propositionen 1973:55 föreslås att 9 myndigheter och delar av ytterligare 6 myndigheter med sammanlagt ca 3 700 anställda lokaliseras från . Inflyttning på de nya orterna beräknas kunna ske . har tidigare beslutat om omlokalisering av ett stort antal statliga myndigheter. Sålunda beslöt med anledning av proposition 1971:29 att myndigheter eller delar av myndigheter med sammanlagt 6 100 anställda skulle omlokaliseras. I moderata samlingspartiets motion 1971:1318 underströks bl. a. ärendets bristfälliga beredning, avsaknaden av underlag för en samhällsekonomisk bedömning av förslagets verkningar samt bristen på hänsynstagande till den personal som berörs av omlokaliseringen. Med hänsyn till den brist på decentraliseringspolitisk vilja som visats av regeringen och det på grund därav stora behovet av en aktiv regionalpolitik även i fråga om skilda statsfunktioner ville vi emellertid inte motsätta oss förslaget. Vårt ställningstagande skedde med det uttryckliga förbehållet att biföll de riktlinjer för personalens behandling som vi förordade i motionen. Vi krävde också tillsättandet av en parlamentarisk utredning med representation för de fackliga organisationerna samt ekonomisk expertis med uppdrag att utarbeta underlag för bedömningen av den fortsatta decentraliseringsverksamheten samt att framlägga konkreta förslag härom. Någon sådan utredning har emellertid inte kommit till stånd. Någon utvärdering av den första etappens följder för utflyttningsregionen, de nya lokaliseringsorterna, myndigheternas effektivitet eller effekterna på statsfinanser och samhällsekonomin i dess helhet har alltså icke skett. Den första omlokaliseringen av en hel myndighet beräknas ske , och merparten av omlokaliseringarna beräknas ske först . Erfarenheterna från den första etappen berör endast planeringsskedet och kan därför inte anses utgöra vägledning rörande effekterna av den nu aktualiserade andra etappen. De regionalpolitiska vinster som kan göras av en fortsatt omlokalisering måste vägas mot de kostnader och andra olägenheter som en fortsatt utflyttning medför i olika hänseenden. Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet har inte presenterat några samhällsekonomiska kalkyler som stöd för sina förslag utan inskränkt kostnadsberäkningarna att avse sådana kostnader som direkt går att hänföra till flyttningen, såsom flyttningskostnader, investeringsbehov för nya lokaler samt ökningen av driftkostnader på den nya förläggningsorten. medvetna om de svårigheter som är förknippade med kalkyler av detta slag men anser ändå att försök kunde ha gjorts att i siffror uppskatta de vinster och förluster som delegationen har uppräknat. Vi vill i sammanhanget erinra om att i propositionen angående utbyggnaden av gruvan i , som förelagts , refererades en samhällsekonomisk kalkyl som talade till förmån för regeringens förslag. I det fallet ansågs beräkningarna värda att använda som stöd för beslutsfattandet. Detta borde ha varit möjligt även i detta fall. Delegationen har beräknat de direkta kostnaderna för den föreslagna omlokaliseringen till 525 milj. kr., varav 100 milj. kr. utgör engångsutgifter och 420 milj. kr. Därtill kommer ökade årliga driftkostnader som beräknats till 15 milj. kr. för första året. Enligt vår mening finns det anledning anta att de verkliga kostnaderna kommer att bli väsentligt högre och i vart fall avsevärt överstiga 1 000 milj. kr. a. avsevärda effektivitetsförluster föranledda av försämrade kontaktmöjligheter, inkörningsproblem, förluster av värdefull erfaren personal och ökade kostnader för dem som anlitar myndigheternas tjänster. Eftersom egentliga erfarenheter som framhållits saknas av den tidigare beslutade omlokaliseringen, är det svårt att med bestämdhet uttala sig om hur stor del av personalen som kommer att medfölja. Denna fråga är emellertid av den största betydelse för att bedöma såväl verkningarna på sysselsättningsläget på inflyttningsorten som effektiviteten inom myndigheten i dess fortsatta arbete. Om en stor del av personalen särskilt sådana i nyckelställningar inte följer med till den nya orten, tvingas man räkna med att effektiviteten i det fortsatta arbetet allvarligt kommer att nedgå . Om å andra sidan personalen i stor utsträckning medföljer blir effekterna på sysselsättningen på den nya orten liten eller i vissa fall till och med negativ. Genom att personalens familjer medföljer kan i många fall effekten bli att fler personer, verksamma i arbetslivet, flyttas till den nya orten än antalet tjänster vid myndigheten i fråga. Inte bara medföljande make/maka kan komma att söka sig ut på arbetsmarknaden på den nya orten, utan detta gäller också ev. medföljande barn. Vi vill i detta sammanhang erinra om remissyttrande vari härom sades följande: De problem som är förenade med möjligheterna att bereda de medflyttande familjemedlemmarna önskad sysselsättning på inflyttningsorten kan bli stora. Uppgifter från inflyttningskommunerna om arbetsmarknadssituationen och styrelsens hittillsvarande erfarenheter pekar på att arbetet med att ordna lämplig sysselsättning för de medflyttande kan ta relativt . Samtliga myndigheter, som föreslagits omlokaliserade, har avstyrkt förslaget att de skulle flyttas från den nuvarande lokaliseringsorten. Till dessa ställningstaganden har personalen anslutit sig. Yttrandena utgör en tungt vägande faktor vid bedömningen av det slutliga ställningstagandet. Bland löntagarorganisationerna har både TCO, och SR ställt sig avvisande till förslaget. Från näringslivets sida har både och SAF avstyrkt den nu aktuella omlokaliseringen. TCO anför i sitt sammanfattande ställningstagande att delegationens förslag inte nu bör läggas till grund för statsmakternas beslut. TCO konstaterar, att utredningens rapport i väsentliga delar innehåller felaktiga eller i varje fall diskutabla uppgifter och att delegationens slutsatser i många fall inte är sakligt underbyggda. Ett genomförande av delegationens förslag kommer enligt TCO:s mening att få en menlig inverkan inte bara för verksamheten och effektiviteten inom de direkt av förslaget berörda myndigheterna utan även för den statliga verksamheten inom andra områden. Ett kompletterande utredningsarbete bör ske på basis av en ingående analys av de erfarenheter som en utvärdering av den första omlokaliseringsetappen kan erbjuda. TCO anser att konsekvenserna för den berörda personalen blir så allvarliga att beslut om ytterligare utlokalisering av myndigheter inte bör fattas med mindre än att dessa konsekvenser är helt klarlagda. anför i sitt yttrande bl. de samhällsekonomiska vinster som enligt utredningen följer av förslaget till utflyttning, inskränker sig sålunda till allmänna förhoppningar och lösa antaganden. Man redovisar inte de totala kostnader som kan beräknas uppstå vid ett genomförande av delegationens förslag. De enda kostnadsberäkningar som finns redovisade avser investeringsbehov för nya lokaler på lokaliseringsorterna. Det är sålunda enligt mening omöjligt att utan ytterligare grundmaterial och utredningar företa vägningar av värdet av en utlokalisering mot kostnaderna för denna lokalisering och mot verkningarna i fråga om effektivitet hos statsförvaltningen. Att döma av det material som framläggs har inte utredningen undersökt de till utflyttning föreslagna myndigheternas möjligheter att på ett tillfredsställande sätt fullgöra sina arbetsuppgifter på den nya orten, i annat avseende än att man undersökt dessas möjligheter till kontakter med i kvarvarande departement, myndigheter, organisationer m. fl. De exempel som i detta avseende redovisas över tidigare utflyttningar kan enligt SACOrs mening inte vara vägledande. Med beaktande av de ovan nämnda allmänna synpunkterna anser att utredningens förslag inte är lämpat att läggas till grund för ett beslut om lokalisering av statlig verksamhet utanför Stockholms-området. och anför i sitt remissyttrande sammanfattningsvis att delegationens rapport inte kan läggas till grund för beslut om ytterligare utflyttning av statlig verksamhet från . Det material som framlagts visar att de föreslagna omlokaliseringarna skulle få långtgående konsekvenser från bl. a. kostnads- och effektivitetssynpunkt. Enligt organisationernas mening har dessutom dessa konsekvenser underskattats av delegationen. Genomförandet av en sådan åtgärd måste baseras på en långt mera inträngande analys, där bl. a. de samhällsekonomiska effekterna blir tillfredsställande belysta. Vi vill också erinra om att i sitt remissyttrande uttalat viss tveksamhet mot bakgrund av den förändring som skett på arbetsmarknaden. Vi återkommer nedan till befolk ningsutvecklingen m. m. i . Enligt vår mening har förslaget att nu besluta om fortsatt omlokalisering rönt så kraftig och så väl underbyggd kritik från många och tunga remissinstanser, att det skulle fordras exceptionellt tungt vägande skäl att nu genomföra förslaget. Vi finner inte att några sådana skäl har framförts i propositionen. En fortsatt utflyttning av myndigheter från riskerar också att leda till en icke önskvärd överflyttning av inflytande från myndigheterna i fråga till vederbörande departement. Frågor, som tidigare kunnat avgöras av myndigheten, kan komma att överföras till departementen, som fortfarande finns kvar i , med de bättre möjligheter till kontakt och information, som naturligt följer med lokalisering till rikets huvudstad. En sådan utveckling i riktning mot ministerstyre vore från många synpunkter olycklig. En av de avgörande utgångspunkterna, när regerigen inledde sin nuvarande politik beträffande omlokalisering av statliga verk, var önskemålet att dämpa alltför kraftiga tillväxt. Detta anförs även som ett av de mest vägande skälen för att fullfölja den andra etappen av utflyttningar. Enligt vår uppfattning är den sakliga grunden för detta argument ytterst osäker. Delegationens kortfattade konstaterande att man kan förutsätta en betydande folkökning i regionen är varken särskilt klarläggande eller riktigt. Den tidigare snabba expansionen inom har brutits. har befolkningsökningen i regionen avstannat markant. t. o. m. minskade länets befolkning med ca 500 personer. Nedgången har fortsatt även . var befolkningsminskningen 843 personer. För var folkminskningen 1972 den högsta under 1960 och 1970-talen eller 24 500 personer och för ligger siffran på ca 3 000. En del av denna utveckling är naturligtvis orsakad av konjunkturnedgången, men det finns anledning att påpeka att detta sannolikt inte är hela förklaringen. Ett studium av in- och utflyttning till regionen visar, sedan hänsyn tagits till konjunkturcyklar, att utflyttningen har en stigande och inflyttningen en sjunkande trend. har jämfört med övriga landet en gynnad ställning ur arbetsmarknadssynpunkt. Det kan emellertid konstateras en stigande andel för regionen av landets totala arbetslöshet och en sjunkande andel vad gäller antalet lediga platser. Redan den tidigare beslutade omlokaliseringen kommer att innebära påfrestningar på regionens arbetsmarknad. Med hänsyn till de ovan redovisade siffrorna och utvecklingstendenserna finns det anledning anta att ett genomförande av den andra etappen ytterligare kommer att accentuera dessa framväxande sysselsättningsproblem inom regionen. Många tecken tyder på att rationaliseringsverksamheten inom både den enskilda och den offentliga sektorn alltmer kommer att beröra tjänstemannakategorin. Statistik över antalet varsel 19661972 i visar att en stigande andel av dessa varsel kommit att gälla just tjänstemännen. Regionens stora andel tjänstemän gör att en sådan utveckling kommer att slå relativt sett hårdare där än för riket i genomsnitt. Vad beträffar den viktiga frågan om huruvida den nu föreslagna om lokaliseringen har vinster som står i någon rimlig proportion till de kostnader och nackdelar i övrigt som är förknippade med förslaget anför departementschefen följande: Utan att ta ställning till de exakta kostnaderna för omlokaliseringen bedömer jag dock storleken på dessa som väl förenliga med de regionalpolitiska vinsterna och inte större än vad andra regionalpolitiska insatser skulle ha krävt. Departementschefen stöder sig därvid på en beräkning, som gjorts av delegationen och som visar att subventionen enligt de lokaliseringspolitiska stödreglerna skulle ha uppgått till 115 milj. kr. Våra misstankar om otillförlitligheten i kostnadsberäkningarna styrks av att delegationen beräknat kostnaderna frånsett investeringskostnaderna till samma belopp. Mot bakgrund av myndigheternas egna beräkningar framstår delegationens kostnadskalkyler som ett resultat av önsketänkande. Som exempel på vad myndigheterna uppskattat kostnaderna till kan nämnas följande. har beräknat engångskostnaderna till mellan 67 och 73 milj. kr. och de årliga kostnadsökningarna till mellan 17 och 32 milj. kr. beräknar kostnaderna till totalt ca 200 milj. kr. uppskattar engångskostnaderna till 40 milj. kr. och de årliga kostnadsökningarna till 4 milj. kr. beräknar engångskostnaderna till 231 milj. kr. och de årliga merkostnaderna till 15 milj. kr. uppskattar kostnaden till ca 100 milj. kr. på en utöver kostnader på mellan 50 och 100 milj. kr. för en ny ämbetsbyggnad. anser att bara kostnaderna för en ny provbana för typbesiktningar kräver investeringar på 35 milj. kr. Försvarets civilförvaltning har beräknat engångskostnaderna utöver byggnadskostnader till 910 milj. kr. och de ökade årliga kostnaderna till 2,5 milj. kr. Den föreslagna omlokaliseringen av hela verk och myndigheter är en felaktig väg att gå om man vill uppnå en verklig decentralisering. En sådan bör i stället inriktas på att flytta ut funktioner och beslut. Detta har påtalats av en mängd remissinstanser. Det behöver i dessa fall icke vara fråga om enbart mera rutinbetonade uppgifter. Även kvalificerade funktioner kan vara så oberoende av de externa centrala kontakterna att en flyttning utan störande olägenheter kan komma i fråga. Det nu föreliggande förslaget bör bedömas mot bakgrunden av denna grundsyn, som icke utesluter att då tungt vägande sakliga skäl föreligger del av verk eller myndighet eller särskilda arbetsuppgifter decentraliseras eller delegeras. Vid omorganisation och då nya förvaltningsenheter skapas bör möjligheten prövas att med fördel förlägga enheter utanför storstadsregionerna. Ansvarsfördelningen mellan centrala och regionala myndigheter kan också komma att påverkas av länsberedningens arbete, som beräknas ge resultat . Det är även av detta skäl olyckligt att nu fatta beslut om fortsatt omlokalisering. Det är lätt att förstå att den berörda personalen reagerat mycket starkt inför den föreslagna omlokaliseringen. Missnöjet gäller såväl handläggningen av utredningen som själva flyttningen. TCO anförde i sitt remissyttrande att beträffande delegationens uppgift om fortlöpande information och samråd om utredningsarbetets bedrivande kan TCO konstatera, att de fackliga organisationerna inte tillåtits få någon som helst insyn i det egentliga utredningsarbetet och inte heller informerats om delegationens överväganden och ställningstaganden exempelvis vad beträffar valet av myndigheter eller lokaliseringsorter. Informationen har av delegationen begränsats till ett mycket snävt område - i stort sett endast den tidsmässiga ramen och omfattningen av utredningsarbetet. Begreppet samråd anser TCO inte kan användas som beskrivning av vad som förekommit i detta sammanhang. Vi tror att företagsnämnden vid FOA väl uttryckt vad många av de anställda vid de berörda myndigheterna känner. I deras yttrande heter det att man finner det orätt, odemokratiskt och föga jämlikt att en liten grupp människor skall tvingas göra stora personliga uppoffringar för att samhället skall nå en högst tvivelaktig, och i vilket fall icke av delegationen påvisad vinst. Vi är väl medvetna om att alla påtvingade flyttningar hårt drabbar de berörda människorna och att många människor av olika skäl mer eller mindre tvingats att flytta från sina hemorter i brist på arbete. Vi kan emellertid inte finna, att det skulle motivera, att man nu fattar beslut om att förflytta ett stort antal människor utan att man på ett tillräckligt sätt skapat sig en säker uppfattning om beslutets konsekvenser för de orter vartill myndigheterna flyttar eller för samhället i stort. Enligt vår mening bör inte nu fatta beslut om fortsatt omlokalisering. Erfarenheterna i vidaste mening av de redan beslutade om lokaliseringarna bör först utredas och värderas. erfarenheter av om lokaliseringar av denna stora omfattning saknas. Vi föreslår därför att en utredning tillsättes med uppgift att undersöka effekterna av den tidigare beslutade omlokaliseringen avseende såväl budgetmässiga som samhällsekonomiska kostnader, påverkan av arbetsmarknadssituationen på inflyttningsortema, personalens erfarenheter och de omständigheter i övrigt som kan anses intressanta. Utredningen bör vara parlamentarisk och innefatta representanter för de fackliga organisationerna samt ekonomisk expertis. Vi vidhåller att bättre resultat bör kunna åstadkommas genom en långsiktig, medveten politik, inriktad på att delegera och decentralisera arbetsuppgifter och funktioner vid olika centrala verk. De besparingar i förhållande till regeringens förslag som därmed skulle kunna vinnas borde möjliggöra en mer aktiv näringspolitik och en mer förnuftig ekonomisk politik ägnad att åstadkomma den regionalpolitiska balans och den livskraft i olika regioner som alla demokratiska partier eftersträvar. Med åberopande av det anförda hemställes att med avslag på proposition 1973:55 hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning av de samlade kostnaderna för och konsekvenserna i övrigt av tidigare beslutad omlokalisering av statlig verksamhet. N. () i Trobro PER () i Gäddvik G. ()