mot · FW02677 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om inflytande för allmänheten över produktion. programutbud omfattar närmare program i ljudradio och över program i television , fördelat på en mängd olika programkategorier, t. ex. nyheter, underhållning, samhällsorientering, film, teater och musik. Detta enorma, bland massmedierna helt dominerande utbud är utan särskild beställning tillgängligt i de flesta svenska hem. hade av befolkningen tillgång till ljudradio, till TV. hade eller 5,8 miljoner svenskar möjlighet att titta på båda kanalerna, hade färg-TV. Kostnaderna för hela programproduktionen får tittare och lyssnare i huvudsak stå för genom licensavgifter. Någon möjlighet för konsumenten att inhandla viss del av produktionen finns inte. Någon möjlighet att etablera köpmotstånd mot vissa kategorier av program eller mot vissa tendenser i programutbudet finns således inte heller. Valet står mellan att behålla apparaten och betala hela utbudet eller att göra sig av med apparaten och avstå från hela utbudet. Det lär inte vara möjligt att åstadkomma någon förändring i detta förhållande. Att vi ändå omnämner det i denna motion beror på att just betalningsföreläggandet enligt vår mening är en av de faktorer som satt fart på debatten om konsumentinflytande över produktion. Det lär inte vara möjligt att inom något produktions- och konsumtionsområde finna en liknande sitaution. Ett monopolföretag saluför en produktion med stora möjligheter att påverka samhällsutvecklingen, opinionsbildning, kulturliv och hemmiljö. Produktionen har en enorm omfattning, och den blir utan beställning tillgänglig i nästan alla svenska hem. Alla får vara med och betala, oavsett hur stor del av produktionen man kan tillgodogöra sig och oavsett om man tycker om den eller inte. Mot denna bakgrund schematiskt tecknade bakgrund finns det ingen anledning att förvåna sig över den intensiva debatten om programverksamhet. Möjligen kan man förvåna sig över att den inte tagit fart . Kritiken från enskilda personer eller grupper är ganska varierande. En del talar om vänstervridning, andra om borgerlig dominans. Partiskhet och bristande balans mellan olika åsiktsriktningar, säger somliga. Programmen är vinklade. Intervjuerna utformas och klipps, så att man får veta mer om reporterns uppfattning än om den intervjuades. Nyhetsbevakningen lider av slagsida; det sensationella och extrema får stort utrymme på bekostnad av det som är betydelsefullt och väl avvägt. Listan på anklagelser skulle kunna göras betydligt längre. Vi avstår ifrån att bedöma riktigheten eller värdet av den framförda kritiken. Skälen härtill är många. Kritik mot är i och för sig inte oroande. Det vore allvarligare om allt vad företaget producerar skulle godtas som riktigt och normgivande. I det demokratiska samhället är dialogen mellan olika åsiktsriktningar en omistlig arbetsmetod. Och även om samtliga medarbetare i skulle kunna dölja egna åsikter och värderingar vilket i princip är önskvärt skulle urvalet av nyhetsmaterial, urvalet av medverkande i programmen, underhållningsprogrammens innehåll och kvalitet och mycket annat ändå ge upphov till en ström av kritiska synpunkter från tittare och lyssnare. Vi tror inte att ett läge med allmän förnöjsamhet hos konsumenterna över produktion någonsin kan uppnås. Det bör inte ens eftersträvas. Vi finner det sålunda värdefullt att kritik mot enstaka programinslag eller tendenser i programverksamheten framföres. Men diskussionen om verksamhet bör enligt vår mening koncentreras på frågan hur man skall åstadkomma effektiva kommunikationskanaler mellan producenter och konsumenter, kanaler genom vilka konsumenternas synpunkter negativa eller positiva, allmänt kverulerande eller konstruktiva kan nå fram till radioledning och programproducenter och genom vilka producenternas bemötanden och motiveringar för programuppläggningen i motsatt riktning kan nå fram till konsumenterna. Vill man minska avståndet mellan producenter och konsumenter och motverka den enskilde medborgarens känsla av total maktlöshet inför monopoljätten , torde ett brytande av radiomonopolet och en decentralisering av programverksamheten vara nödvändiga åtgärder. Vi hänvisar här till nya program, ur vilket följande avsnitt citeras: På radioområdet finns utrymme för en mera långtgående etableringsfrihet för både nationella och regionala företag, medan förhållandena på TV-sidan kräver en starkare begränsning av både antalet företag och kanaler. Förutsättningarna för en fullständig etableringsfrihet saknas. Detta motiverar dock inte monopolställning. De alltmer vidgade möjligheterna för lokal radio och TV bör tas till vara mera effektivt än f. n. Lokala radio- eller TV-programföretag bör kunna startas av undervisningsanstalter, organisationer, tidningar eller enskilda och utvecklas under friare organisationsformer än vad som måste gälla för de riksomfattande företagen. Kassett- och kabel-TV ger möjligheter till ett mycket bredare utbud av internationella, nationella, regionala och lokala TV-program. Dessa möjligheter måste till fullo tillvaratas och alla försök till åsiktdirigering avvisas. Stor frihet måste därför råda både när det gäller produktion och distribution av sådana program. Det allmänna bör på samma sätt som i fråga om andra kulturaktiviteter stimulera och stödja produktionen och distributionen så att utbudet blir mångsidigt och präglat av god kvalitet. Om dessa riktlinjer förverkligas skulle fler människor få möjlighet att påverka programverksamheten. Många konsumenter skulle också uppleva avståndet till producenten som betydligt kortare. Även om nu angivna förändringar i rundradioverksamheten genomför des skulle huvuddelen av den riksomfattande programverksamheten åvila . Följaktligen kvarstår också frågan om lämpliga kommunikationskanaler mellan å ena sidan medborgarna-konsumenterna och å andra sidan företagsledning och producenter inom . Radiolagen och avtalet mellan svenska staten och angående rundradions programverksamhet kan självfallet sägas vara uttryck för det inflytande som medborgarna via utövar på organisatoriska uppbyggnad och ekonomiska villkor. Lagen om avtalet ger också allmänna riktlinjer för programverksamheten. De demokratiska värdena skall hävdas, opartiskhet och saklighet skall tillämpas med beaktande av en vidsträckt yttrande- och informationsfrihet, olika intressen skall tillgodoses och programmen skall skänka god förströelse och underhållning. I avtalet nämns också att programenheterna bör undvika att alltför likartade program sänds i olika ljudradio- och televisionsprogram. Om dessa principer torde stor enighet råda. Men vid bedömningen, huruvida följer dessa principer, går uppfattningarna starkt isär. Det är på den punkten ett samtal mellan å ena sidan radioledning och producenter och å andra sidan företrädare för konsumentopinionen är nödvändigt. Inom vilka organ kan sådana samtal tänkas äga rum? Vi nämner i det följande tre sådana organ. Aktiebolaget har genom sin aktiefördelning en bred förankring i samhället. De stora organisationerna och folkrörelserna har , pressen och näringslivet vardera av aktierna. Det ligger då nära till hands att styrelse vore det organ, där konsumentopinionen förmedlades till företagsledning och producenter. Styrelsen utövar givetvis den högsta administrativa och finansiella ledningen. Men den brukar inte befatta sig med programverksamhetens utformning. Enligt vår mening bör en ändring i detta hänseende kunna övervägas. Inom styrelsen eventuellt förstärkt med vissa referensgrupper kan med jämna mellanrum överläggningar äga rum angående programverksamhetens allmänna uppläggning, givetvis med hänsynstagande till de riktlinjer angående programenheternas självständighet m. m. som statsmakterna fastställer. har till uppgift att övervaka att utövar sin programverksamhet enligt radioavtalets bestämmelser. Det åligger nämnden att dels granska radioprogram som förekommit i rundradioutsändning, dels pröva anmärkningar mot visst program. Den förstnämnda av dessa två uppgifter hinner radionämnden endast i ringa utsträckning befatta sig med, vilket bl. a. sammanhänger med den starka stegringen av antalet anmälningar mot radioprogrammen. Antalet inkomna ärenden, avgjorda ärenden och slutliga beslut är följande: 3.5 Övriga beslut (remisser, petita, avskrivna ärenden etc.) Beträffande radionämndens verksamhet är enligt vår mening följande åtgärder angelägna. Nämndens resurser bör förstärkas, så att den får ökade möjligheter att uppfylla instruktionens bestämmelser att både på eget initiativ granska sända radioprogram och pröva anmärkningar från allmänheten. Vidare bör följderna av ett fällande beslut på något sätt fastställas. Den nuvarande ordningen, som medger reprissändning av fällda program eventuellt med det fällande beslutet som extrareklam kan under inga förhållanden accepteras. Det har inte varit möjligt att på få veta vilka konsekvenser de 30 fällande besluten medfört för de ansvariga producenterna. Förhållandena tyder närmast på att producenterna är tämligen oberörda av radionämndens beslut. Även i detta hänseende bör radionämndens ställning på något sätt stärkas, så att den verkligen kan uppfattas som en stark förmedlare av konsumentopinionen och ett kontaktorgan mellan konsumenter och producenter. framföres tanken att radionämndens verksamhet skulle utvidgas till att omfatta även överläggningar om programverksamhetens framtida allmänna utformning. Med den stora arbetsbelastning radionämnden redan nu har är den tanken enligt vår mening ej realistisk. Därtill kommer att det inte är lämpligt att efterhandsgranskande organ även sysslar med programverksamhetens allmänna uppläggning. Dessa två funktioner bör även i fortsättningen skötas av skilda organ. En tredje möjlighet att förbättra kontakten mellan producenter och konsumenter inom rundradioverksamheten är att inrätta ett programråd. Detta förslag väcktes ursprungligen av redioutredning. har förslaget framförts från folkpartihåll, och i nya program motiveras förslaget på följande sätt: I likhet med vad som gäller på andra områden är det nödvändigt att i fråga om radio och TV skapa informationskanaler mellan konsumenter och producenter. Ett allsidigt sammansatt programråd med uppgift att framföra synpunkter och önskemål på den samlade programverksamheten i radio och TV bör därför inrättas. proposition och riksdagsbeslut angående rundradion avvisades förslaget om ett programråd, med hänvisning till att kompetens gränserna mellan ett dylikt och styrelsen syntes oklara och till att styrelsen borde ha det odelade ansvaret för verksamheten. Med samma motivering avstyrkte kulturutskottets majoritet en motion om programråd vid riksdag. I betänkandet nämner kulturutskottet också styrelsens möjligheter att till företaget knyta rådgivande kommittéer, såsom redan skett i fråga om ett par avsnitt av programverksamheten. Vi har tidigare i motionen omnämnt styrelsens möjligheter att tillsammans med referensgrupper av olika slag och personal diskutera programverksamheten. Vi vill inte utesluta dessa möjligheter som en framkomlig väg i syfte att skapa kommunikationskanaler mellan producenter och konsumenter. Men vi kan inte dela riksdagsmajoritetens belåtenhet över styrelses sätt att utnyttja dessa möjligheter. Det har gått nära fattade principbeslut om rundradioverksamheten. Den senaste tidens allt intensivare debatt visar enligt vår mening ganska klart, att det var ett misstag att avvisa tanken på ett programråd som ett kontaktorgan mellan producenter och konsumenter inom rundradioverksamheten. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos Kungl. Maj :t hemställer om utredning angående konsumentinflytande över produktion.