mot · FW02452 · 1973-01-24 00:00:00 — angående rundradioverksamhetens organisation. Det nu gällande avtalet mellan staten och löper ut , men uppsägning av avtalet måste ske . Om ändringar önskas i detta avtal beträffande t. ex. struktur eller verksamhet bör beslut härom fattas av senast . Mot bakgrund av detta synes det oss angeläget att en parlamentarisk utredning redan nu får i uppdrag att se över organisationen för rundradioverksamheten. programutbud och verksamhet har blivit föremål för en tilltagande diskussion och kritik. Vissa oförtjänt uppmärksammade inslag i denna kritik måste betecknas som onyanserade och föga konstruktiva. Kritik och diskussion har praktiskt taget enbart berört televisionsverksamheten. Någon samlad utvärdering av det tvåkanalsystem, varom fattade beslut och som började genomföras 1969, har ännu icke gjorts. Erfarenheterna pekar emellertid på mycket allvarliga brister. Vid riksdagsbeslut förutsatte man att en »stimulerande tävlan» mellan de två TV-kanalema skulle leda till variation, mångfald och bredd i ett kvalitetsmässigt allt bättre programutbud. Utvecklingen visar icke att dessa förväntningar infriats. skrev i sitt betänkande 1966:163 följande: »En kraftig ökning av sändningstiden anses ge en vidgad valfrihet för publiken. Den ökade sändningstiden måste dock i detta syfte medföra större variation av programutbudet som tillgodoser skilda publikintressen.» Detta mål en högre grad av variation och differentiering av programutbudet har icke uppnåtts. De två TV-kanalernas »tävlan» har medfört en motsatt utveckling. När den ena kanalen lanserat en programtyp som väckt publikens intresse och resulterat i höga tittarsiffror har den andra kanalen mött detta med en snarlik programtyp. Exempel på detta är Kvällsöppet, Halvsju och andra s. k. talk-shows. En granskning av de två kanalernas teaterrepertoar visar inte någon högre grad av variation. Den programbedömning som styr kanalernas inköp av utländska produkter förefaller vara helt likriktad. De informativa programmen präglas av att samma ämnesområden behandlas ensartat; detta gäller inte minst de kommenterande nyhetsinslagen. skyldighet enligt avtalet med staten att »upplysa om nuets händelser och orientera om viktigare kultur- och samhällsfrågor samt stimulera till debatt» har uppenbarligen icke befrämjats av det nuvarande systemet. Avsikten var att nå fram till variation och mångfald i programutbudet. Denna ambition har i stället resulterat i alltför mycket av konformism och likriktning. Det vore fel att lasta enbart de ansvariga programledningarna för denna utveckling. Vi ifrågasätter inte deras seriösa ambitioner. »Felet» ligger främst i radioföretagets organisation och verksamhetsformer som inte skapar den atmosfär och stimulans som leder till förnyelse av programstoffet, till originalitet och till djärva initiativ. kan alltså kritiseras för en som det förefaller tilltagande konformism. Lika allvarliga är de invändningar som kan riktas mot programutbudets kvalitet. Kvalitetsfrågor är alltid svåra att diskutera. Resonemang kring TVprogrammens kvalitet saknar dessvärre den grundval som kvalitetskriterier, preciserade genom massmedieforskning och programdebatt, skulle kunna utgöra. Enligt vår bestämda uppfattning kan emellertid berättigad kritik riktas mot kvaliteten på en alltför stor del av TVkanalernas program, och enligt vår mening är kvalitetsutvecklingen oroande. Denna kritik kan riktas mot såväl underhållnings- och barnprogrammen som åtskilliga och därmed alltför många av de samhällsdiskuterande och samhällskritiserande programinslagen. Vad det sistnämnda angår vänder vi oss främst mot den intellektuella undermåligheten. Vi kan t. ex. inte befria oss från intrycket att en del programproducenter helt enkelt är okunniga om betydelsefulla folkrörelser och skeenden i det svenska samhället. Icke heller i detta hänseende ifrågasätter vi programledningarnas ambitioner. En utveckling mot högre programkvalitet förutsätter emellertid möjligheter till nyskapande, genomtänkta experiment och en form av praktisk »programforskning», vilket i sin tur förutsätter att producenter eller produktionsgrupper i vidgad omfattning får möjligheter att arbeta med programuppslag som inte nödvändigtvis måste resultera i utsända produkter. Det nuvarande systemet med »stimulerande tävlan» mellan två TVkanaler har, såvitt vi kan förstå, icke fått några kvalitetshöjande effekter. Också därvidlag har statsutskottets och förhoppningar ingalunda infriats. Erfarenheterna tyder på att det snarare är »tävlan» mellan enskilda producenter eller yrkesmedvetna programproducerande grupper som kan ge kvalitetshöjande resultat. Tillämpningen av riksdagsbeslut har medfört en snabb ex pansion av företaget . Denna kännetecknas av en mycket kraftigt dimensionerad gemensam administration. Förhållandet illustreras utmärkt av personalstatistiken per . Tekniker, ljudradion 187 Tekniker, TV 964 Distrikten 604 3 107 Gemensam administration inkl. T VS och annan gemensam service 1 041 Den redovisade översynsutredningen innebär inga större strukturella ändringar; en internrevisionsavdelning om 1520 personer nyinrättas och förstärker den gemensamma administrationen. De personalinskränkningar som kan bli följden av översynen torde främst komma att beröra programproduktion och teknisk drift. Rundradioverksamhetens omfattning och komplicerade natur samt företagets struktur motiverar självfallet en stor gemensam administration. Det är dock uppenbart att det uppstått en olycklig balans mellan denna administrationsapparat och den direkt programproducerande verksamheten. Till detta kommer att man , i syfte att justera en del brister i systemet, ytterligare centraliserat beslutsprocesserna med nödvändig utvidgning av den gemensamma administrationen som följd. är redan nu ett byråkratiserat företag, och även här är utvecklingstendenserna djupt oroande. Det finns naturligtvis ett klart samband mellan bristerna i programutbudet och organisatoriska struktur. Många skäl talar för en nedbrytning av rundradioverksamheten till överblickbara enheter med förenklad produktion och administration. Teknisk utveckling inom Ijudradio-TV-sektorn Ett av de skäl som anförts till att vi i har ett radiomonopol, att vi givit ett enda radioföretag ensamrätt handha rundradioverksamheten, har varit det begränsade frekvensutrymmet i etern. Den snabba utvecklingen inom kommunikationstekniken håller nu på att förändra Nya vägar öppnas för bildöverföring. TV-program förmedlas på nya sätt på olika håll i världen med hjälp av videokassetter och kabel-TV-system. Inom en inte alltför avlägsen framtid öppnar sig möjligheter att sända program direkt från satellit till mottagare i hemmen. Kabel-TV-anläggningar diskuteras som en reell möjlighet att underlätta mottagningen av de nordiska grannländernas TV-program inom tämligen stora gränsområden. Kombinationer av olika distributionsmetoder kommer med all sannolikhet att bli aktuella. Utvecklingen leder alltså fram till en situation där frekvensbegränsningen i etern är något större problem. Tekniken ger oss nya möjligheter men skapar nya problem, som måste analyseras och övervägas i samband med en översyn av rundradioverksamheten. Förbättring och vidareutveckling av den nuvarande tekniken för produktion och distribution är av särskilt intresse. För produktionssidan innebär detta enklare, billigare och mera lättrörlig materiel. På distributionssidan skapas bättre förutsättningar för regionala televisionsprogram och lokala ljudradioprogram. Dessa tekniska framsteg är av stor betydelse för rundradioverksamheten . Vi har i det föregående hävdat att Radio främst vad angår TV-verksamheten icke lyckats nå de mål som formulerades i prop. 1966:136 och i statsutskottets betänkande 1966:163, nämligen variation och mångfald i ett kvalitetsmässigt högtstående programutbud präglat av »de djärva initiativen, förnyelsen av programstoffet och originaliteten i presentationen». Utvecklingen pekar snarare mot tilltagande konformism i de två TV-kanalema, och grava anmärkningar kan riktas mot kvaliteten i alltför många program och programinslag. Vi menar vidare att detta hänger intimt samman med företagets struktur och att denna icke kan ändras med mindre man överger principen om exklusiv ensamrätt för ett enda företag att handha den svenska rundradioverksamheten. Till detta kan fogas det påpekandet att man är mera medveten än om de risker som är förknippade med en koncentration av makten över våra informationsmedier. En möjlighet att bryta ensamrätten, monopolet, och nå decentralisering vore att starta ett från helt fristående företag med uppgift att svara för en av TV-kanalerna. Detta fristående företag skulle t. ex. av statsmakterna anvisas en enligt automatiskt verkande regler fastställd andel av mottagaravgifterna och anslagen över statsbudgeten och ställas under egen styrelse och direktion. Programprinciperna om opartiskhet och saklighet skulle givetvis även gälla för detta bolag. En stor fördel med detta förslag är att det lätt kan genom Det kan nämnas att tanken på två fristående TV-företag diskuterades radioproposition. Departementschefen avvisade emellertid denna lösning, huvudsakligast för att han befarade att det skulle medföra högre kostnader vid den tekniska och administrativa uppbyggnaden. Dessa, liksom vissa andra farhågor för negativa konsekvenser, torde sakna relevans. En annan väg att bryta ensamrätten och nå decentralisering vore att finna en uppbyggnad av rundradioverksamheten där ansvaret för programprouktionen uppdelas på självständiga enheter, vilka i formen av dotterföretag är underställda som moderbolag. Moderbolaget skulle i en sådan modell ha en starkt reducerad funktion. Det skulle icke ha någon programproducerande uppgift men, enligt avtal med staten, bära ansvar för omfattning och inriktning av programverksamheten, strukturella frågor, fördelning inom av statsmakterna fastställda ramar av dels sändningstid mellan de olika dotterföretagen, dels ekonomiska medel m. m. Styrelserna för dotterföretagen skulle vara ansvariga för programproduktionen och arbeta dels utifrån de principer som föreskrivs i avtal mellan staten och , moderbolaget, dels utifrån särskilda avtal som reglerar förhållandet mellan moderbolaget och vart och ett av dotterbolagen. De självständiga dotterföretagen skulle bildas med utgångspunkt i behovet av samordning och differentiering av det totala programutbudet. I vad gäller televisionen skulle den övergripande målsättningen vara programutbud i de två kanalerna som kompletterar varandra enligt den s. k. växlingsprincipen med kontrasterande programscheman. Ett flertal alternativ kan här aktualiseras. Repriser kan sändas efter ett särskilt system. Ett speciellt företag skulle kunna ha ansvar för studiolokaler och teknisk utrustning. i distrikten samt för de redan nu planerade lokalradiostationerna kan komplettera denna här endast antydda organisatoriska bild. Det bör här påpekas att ett programproducerande företag inte nödvändigtvis måste ha en egen frekvens eller kanal till förfogande för distributionen. De två nuvarande TV-kanalerna kan alltså nyttjas av flera än två produktionsföretag; fördelningen av sändningstid skulle, som ovan sagts, ankomma på moderföretaget. Det väsentliga i dessa två huvudalternativ är strävan att bryta ensamrätten och koncentrationstendensema i det nuvarande rundradiosystemet och öppna möjligheter för en reell decentralisering, vilket vi anser vara en grundläggande förutsättning för att nå de mål som åsyftades riksdagsbeslut. Med decentralisering avser vi här för det första en geografisk spridning av programproduktionen. Härigenom kan man i någon mån kom pensera det informationsbortfall som hänger samman med det minskade antalet landsortstidningar. Vid sidan härom kan man ge de regionala kulturinstitutioner som finns eller håller på att byggas upp väsentligt förbättrade möjligheter att nå en större publik. I detta hänseende kan vi hänvisa till de synpunkter som framförs i betänkande, Ny kulturpoltik, avsnitt 5.5. Av de program som f. n. sänds i TV utgör hälften inhemsk produktion. Enligt tidigare beslut skall målet vara att ca en fjärdedel därav produceras ute i distrikten. Denna ambitionsnivå är enligt vår mening alltför låg. Begreppet decentralisering innebär emellertid något mer än en geografisk spridning av programproduktionen. Det är för det andra ett krav på en förskjutning »nedåt» eller »utåt» i organisationen av planering, beslutsfattande, ansvar och verkställighet. För oss framstår det som utomordentligt betydelsefullt att planering, beslut och ansvar är lokaliserade till samma nivå som aktiviteten, programproduktionen. Detta förutsätter att antalet programutgivare enligt radioansvarighetslag väsentligt utvidgas. Vi har i denna organisationsskiss avstått från att precisera antalet erforderliga programproducerande dotterföretag. Detta är något som bör övervägas av den av oss föreslagna utredningen. riksdagsbeslut har medfört betydande investeringar i byggnader och anläggningar för räkning framför allt i . Det kan ligga nära till hands att föreställa sig att dessa investeringar skulle vara delvis bortkastade i och med en radikal förändring och omorganisation av rundradioverksamheten efter de linjer som skisserats av oss. Så är emellertid inte fallet. De av oss föreslagna produktionsenheterna måste ha nära och intima kontakter med varandra. Att man arbetar och fungerar i stor utsträckning under samma tak kan i den situationen vara en fördel. Vi har här i första hand diskuterat televisionsverksamheten. Våra synpunkter avser dock hela rundradioområdet. I båda de modeller som skisseras i denna motion bör en politiskt och kulturellt allsidig representation eftersträvas i de styrelser som leder de självständiga företagen. För att ytterligare förstärka kontakten mellan rundradioföretagen och allmänheten kan skilda åtgärder vidtas. En är att tillskapa ett centralt programråd som kan förmedla olika meningsriktningars synpunkter och önskemål i fråga om programmens sammansättning och utformning och vara ett forum för en dialog mellan representanter för rundradioföretagen å den ena sidan och företrädare för allmänheten å den andra. En annan modell kan vara att bygga ut och förstärka systemet med rådgivande programkommittéer eller att inrätta programråd i anslutning till varje regionalt eller på annan bas bildat dotterbolag. En tredje väg kan vara offentliga utfrågningar och utvidgade styrelsesammanträden där företagens chefer och producenter utfrågas av eller samråder med företrädare för folkrörelse och kyrkor, fackliga organisationer och ungdomsförbund osv. Även dessa frågor bör prövas av utredningen. En klar boskillnad bör även göras mellan å ena sidan styrelsernas och programrådets eller programkommittéernas uppgifter och å andra sidan radionämndens. Liksom nu bör radionämnden syssla enbart med efterhandsgranskning och därvid pröva huruvida programmen strider mot de principer om saklighet och opartiskhet som vi förutsätter skall gälla alla rundradioföretag. Utredningen bör emellertid pröva radionämndens arbetsformer och resurser. Ärendebalansen har ökat mycket kraftigt. 1969 inkom 185 anmälningar, 1970 228, 1971 413 och 1972 sammanlagt 653 anmälningar. En enskild person svarade för inte mindre än 65 av dessa anmälningar () och anmälningar på stencilerade blanketter uppgår till omkring 160 (). Även dessa ärenden måste emellertid behandlas på samma sätt som andra anmälningar, och lagstiftningen medger inte någon form av begränsning av anmälningsrätten. Mellan har 106 anmälningar inkommit till radionämnden. 1972 var antalet anmälningar 38. Man kan således inte reducera ärendetillströmningen utan måste angripa problemet från det andra hållet, dvs. söka lösa frågan om nämndens möjligheter att med bibehållen omsorg och konsekvens i beslutsfattandet hålla avverkningen av anmälningar i takt med tillströmningen av nya sådana. I sitt av godkända betänkande (KrU 1972:23) sade sig kulturutskottet också räkna med att »nämnden fortlöpande överväger hur granskningsverksamheten skall kunna effektiviseras så att nämnden på bästa sätt kan fullgöra sin uppgift ». Det torde till att börja med bli absolut ofrånkomligt att förstärka radionämndens kansli med ytterligare någon sekreterare. En annan möjlighet kan vara att låta nämnden arbeta på två avdelningar. En tredje väg är att arbeta om lagstiftning och instruktion på ett sådant sätt att ärendena först prövas av en radioombudsman på samma sätt som sker genom pressombudsmannen, som till enbart för vidare de ärenden han anser nödvändigt där pröva. Det synes nödvändigt att utredningen också granskar radionämndens arbetsformer. Enligt beräkningar av kan företagets verksamhet finansieras med nuvarande avgifter och tillgänglig fondbehållning t. o. m. utgången av /76. Om läggs till grund för verksamheten behöver enligt samma prognos några avgiftshöjningar inte ske . Härvid har inte besparingseffekterna av det nu pågående översynsarbetet i kostnadsreducerande syfte beaktas. Det är möjligt att nuvarande finansieringssystem kan bibehållas även sett på . Om så icke blir fallet kan kostnadsökningarna mötas på flera olika sätt. I den offentliga debatten har därvid bl. a. följande modeller diskuterats: a) Indexreglering och viss mindre höjning av nuvarande radio-TVavgift. b) Särskilda avgifter motsvarande färg-avgift. kan särskilda priser eller avgifter gällande videokassetter eller kabel-TV-mottagning bli aktuella. c) Skattefinansiering (gäller skol-TV, skolradio, vuxenutbildning, utlandsprogram) kan exempelvis också övervägas beträffande distributionskostnader, lokalradio eller motsvarande. d) Kompletterande finansiering via klart avgränsad annonsering mellan program eller i särskilda sammanhängande reklamjournaler. Vi vill erinra om att såväl som nordiska ministerrådet givit ett utvidgat nordiskt samarbete på rundradioområdet mycket hög prioritet. Ett sådant utvidgat samarbete torde komma att medföra krav på likartade finansieringsregler i de nordiska länderna. Den av oss i motionen föreslagna utredningen bör överväga frågorna kring rundradioverksamhetens framtida finansiering mot denna bakgrund. I denna motion föreslår vi att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att se över rundradioverksamhetens organisation. Vissa av de frågor vi här tagit upp berör till viss del det utredningsuppdrag som givits åt radioutredning. Den tillsattes emellertid under andra premisser än som är aktuella, dess uppdrag avser väsentligen frågor rörande ökat sändningsutrymme i ljudradion för utbildningsoch informationsändamål, och den har inte någon bred parlamentarisk sammansättning. En ny utredning med representation för riksdagspar tiema bör därför tillsättas med uppgift att göra en total översyn av rundradioverksamhetens organisation. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t hemställer att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att se över rundradioverksamhetens organisation. P. O. () () N. O. t zons , 1973