ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021118 · 1973-01-26 00:00:00 — av i Åkersbergs m. fl. om miljövårdande åtgärder inom försvaret. Försvarets verksamhet i fredstid bör i princip vara underkastad samma miljökrav som annan verksamhet i vårt land. Försvaret är ju en integrerad del av samhället. 1 krig är förhållandena givetvis annorlunda; en anfallande fiende tar ju t. ex. ingen hänsyn till miljön och som en konsekvens härav måste stora delar av fredsverksamheten bedrivas på sätt som är oförenligt med miljöpolitiska målsättningar. Avsteg från dessa måste dock begränsas till ett minimum. Särskilda åtgärder bör därför vidtagas för att kartlägga, begränsa och förebygga miljöförstöring i samband med försvarets fredsverksamhet. Många exempel kan anföras på miljöförstöring eller risker för miljöförstöring vid försvarets fredsverksamhet. De kan hämtas från de flesta av miljöpolitikens delområden. Avloppsutsläpp från fasta anläggningar och enheter saknar ofta ordentlig rening. Undantag är t. ex. ubåtar och vissa hemliga anläggningar i vilka slutna system finns med hänsyn till att risk för upptäckt eljest kan föreligga. Mark- och vegetationsskador i samband med övningar är ett stort problem, uppmärksammat av såväl försvaret som markägare och friluftsfolk. Lågflygningsövningar ger bullerstörningar. Skjutövningar kan störa djur- och fågelliv samt förhindra rörligt friluftsliv. Uttjänta skytteväm, taggtrådshinder osv. lämnas ofta kvar ute i naturen. De ambitiösa försök som görs av personal inom försvaret att komma till rätta med dessa miljöproblem räcker inte när föreskrifter, ekonomiska resurser och specialkunnande i stor utsträckning saknas. Väsentliga delar av miljölagstiftningen gäller för övrigt inte för försvarets verksamhet. Det är angeläget för oss att understryka de många positiva åtgärder som försvaret vidtar, t. ex. för att möjliggöra friluftsliv inom övningsområden och skjutfält. och Ravlunda kan nämnas i detta sammanhang. I storstadsområden eller områden som är attraktiva för fritidsbebyggelse har militära områden hållit tillbaka exploateringen och lämnat värdefulla grönområden orörda. En ökad uppmärksamhet på miljövård inom försvaret skulle säkert röna stor uppskattning inte minst från försvarets personal. Den skulle också utgöra ett intressant inlägg i debatten om försvarets ställning över huvud taget. De åtgärder som i första hand bör vidtas är en kartläggning av miljöförstöring och miljövård i försvarets verksamhet, utfärdande av anvisningar och föreskrifter för miljövården samt inrättande av tjänster för miljövårdskonsulenter, åtminstone vid de centrala staberna. En tjänst som militärassistent vid skulle också kunna bli av stor ömsesidig betydelse. Det bör vidare prövas huruvida miljölagstiftningen, t. ex. naturvårdslagen, byggnadslagen och hälsovårdsstadgan, i större utsträckning skulle kunna omfatta även försvarets verksamhet. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om åtgärder för miljövård inom försvaret enligt de riktlinjer som anges i () ()
mot · FW021119 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående hemvärnets materiel och utrustning. I den åtstramningsperiod som landets försvarsmakt nu befinner sig är det angeläget att bibehålla den goda försvarsvilja som i stort är rådande i vårt land. Ett betydelsefullt arbete, då det gäller att vidmakthålla och utveckla en stark försvarsvilja, utföres inom det frivilliga försvarets ram. Frivilligförsvaret är en betydelsefull länk i den säkerhetskedja som landets totalförsvar utgör. Även om frivilligförsvaret har rönt statsmakternas stöd, vilket vi vill framhålla, så finns det alltjämt betydande brister som måste avhjälpas. Hemvärnet har fortlöpande tilldelats alltmer omfattande och betydelsefulla uppgifter. Detta medför att allt större krav ställes på den utrustning som tilldelas hemvärnet. Förbättring av utrustningen har inte hållit jämna steg med de vidgade uppgifter som hemvärnet ålagts. Hemvärnsmännens önskemål om modern materiel och tidsenlig utrustning bottnar inte i något egenintresse utan i ett levande intresse och ansvar för de uppgifter som de frivilligt åtagit sig. Hemvärnets anda och stridsmoral är i hög grad beroende av hemvämsmännens förtroende för och uppfattning om den utrustning som erhålles. Utrustningsfrågan spelar från såväl trivsel- som rekryteringssynpunkt en väsentlig roll. Särskilt påtagliga är bristema i fråga om materiel och utrustning då det gäller hemvärnets B-personal, samariter m. fl. Det gäller bl. a. så väsentliga saker som lämpliga sjukvårdsbårar till samariterna. Bristfällig och i vissa stycken avsaknad av personlig utrustning för övningar och tjänstgöring under fältmässiga förhållanden, t. ex. skodon, som är lämpade för förflyttning i blöt och svårframkomlig terräng, är en allvarlig situation för denna personal. Här skulle ett engångslyft till förhållandevis blygsamma kostnader skapa ett godtagbart läge . För den stridande delen av hemvärnet är bristerna mest påtagliga i vad det gäller vapen- och sambandsutrustning. Modernare och ändamålsenligare vapen som bättre svarar mot de stridsuppgifter, som hemvärnet numera har, måste tillföras hemvärnet. Samma är förhållandet i fråga om hemvärnets sambandsutrustning. Denna är i dagens läge helt otillräcklig för hemvärnets eget behov och framför allt för hemvärnets samverkan med andra enheter ur totalförsvaret som ingår i kuppberedskapen. I en för landets försvar kärv period framstår det för oss som synnerligen angeläget att såväl civila som militära myndigheter påtagligt ger uttryck för det värde och den stora betydelse som frivilligförsvaret har för landets totala försvarskraft. Med stöd av det anförda hemställes att beslutar att hos Kungl. Majrt anhålla att åtgärder vidtages för att hemvärnet, främst samariterna, tilldelas materiel och utrustning i enlighet med de riktlinjer som angetts i motionen. () HANS () () ()
mot · FW02112 · 1973-01-16 00:00:00 — av m. fl. om slopande av statliga investeringsgarantier för investeringar i vissa . Med hänvisning till vad som anförts i motionen nr 96 hemställer vi att beslutar upphäva systemet med statliga investeringsgarantier för investeringar i vissa . (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i
mot · FW021121 · 1973-01-26 00:00:00 — av i Gäddvik och herr tredje vice talmannen angående rationaliseringsverksamheten inom försvaret. I försvarsutskottets betänkande 1972:17 anför ett enhälligt försvarsutskott följande (s. 62): Utskottet har beträffande inriktningen av det militära försvaret uttalat, att särskilda åtgärder kan behöva vidtas för att underlätta den rationaliseringsverksamhet som pågår och planeras. I första hand bör enligt utskottets mening övervägas att tillhandahålla en rörlig kredit för sådana investeringar som är kapitalkrävande men ger god rationaliseringseffekt. Det bör ankomma på Kungl. Maj:t att lämna förslag i denna fråga. Vad utskottet har anfört borges Kungl. Maj:t till känna. Detta blev också beslut. I Programplan för det militära försvaret 1973-1978 anförs (s. 24): Erforderliga medel för investering för att möjliggöra av Kungl. Maj:t anbefalld personalreducering har inplanerats. Detta medför en allvarlig begränsning av angelägen nybyggnadsverksamhet. Överbefälhavaren vidhåller sitt tidigare framförda krav på att dessa medel tillförs krigsmaktens ram såsom tillfällig kredit. Mot denna bakgrund är det förvånande att försvarsministern (prop. 6 s. 31), trots att han anför att vissa investeringar är nödvändiga och bör prioriteras för att snabbt nå avsedd rationaliseringsvinster, i undvikande ordalag avvisar uttalade önskemål om en rörlig kredit för kapitalkrävande investeringar som ger god rationliseringseffekt. Anmärkas bör att här omnämnd rörlig kredit ju inte avser att öka det militära försvarets utgiftsram för programperioden utan avser att snabbt ge möjligheter till de investeringsåtgärder som bedöms vara erforderliga för att nå rationaliseringsvinster och den minskning av antalet anställda varom försvarsministern skriver. De av försvarsministern anförda skälen till att nu avvisa önskemålet om en rörlig kredit förefaller därför svagt grundade. Minskningen av fredsorganisationen och eventuella beslut med anledning av förslag från försvarets fredsorganisationsutredning ger inga omedelbara besparingar på byggnadssidan snarare tvärtom och de tidigarelagda militära byggnadsprojekten med anledning av den allmänna konjunkturnedgången skall enligt regeringens förslag och beslut belasta det militära försvarets utgiftsram och regleras genom att utgiftsramen minskas. Sådana minskningar inträffar så snart man inte hinner få det likviditetstillskott som var avsikten att den rörliga krediten skulle ge. Med anledning av det anförda hemställs att hos Kungl. på nytt framhåller vikten av att de nu så angelägna rationaliseringsåtgärderna underlättas, i första hand genom tillhandahållande av rörlig kredit för kapitalkrävande investeringar. PER () i Gäddvik G. ()
mot · FW021124 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående utgiftsramen för civilförsvaret. har inom den av Kungl. Maj:t faställda utgiftsramen på 124,6 milj. kr. för /74 lagt fram förslag om hur detta belopp skall fördelas mellan olika ändamål, exempelvis utbildning, materielanskaffning och byggande av skyddsrum. Utöver den fastställda ramen har styrelsen begärt ytterligare 8,1 milj. kr. till utbildningsverksamhet, anskaffning av bamskydd mot gas och utbyggnad av vissa anläggningar för civilförsvaret. Departementschefen har i stort sett godtagit den föreslagna fördelningen av anslaget men anser att anskaffningen av bamskydd mot gas m. m. skall inrymmas inom en kostnadsram på 125,6 milj. kr., varvid ökningen med 1 milj. kr. tillkommit för att kompensera civilförsvaret för höjningen av lönekostnadspålägget. För att möjliggöra att hela anskaffningen av bamskydd skall kunna inrymmas inom kostnadsramen har departementschefen i förhållande till förslag begränsat övningsverksamheten samt anslaget till forskning. Civilförsvaret har emellertid redan tidigare tvingats begränsa utbildningen i så stor utsträckning att den ej får eftersättas ytterligare, om civilförsvaret skall kunna lösa sina uppgifter. Med den långsiktiga inriktning som f. n. gäller för hela försvarsområdet är det helt otillfredsställande att, på sätt som föreslagits av departementschefen, begränsa forskningsverksamheten. Civilförsvarets nya inriktning mot att större hänsyn skall tas till konventionella stridsmedel aktualiserar tvärtom nya forskningsuppgifter. Behovet av att fördjupa kunskaperna om de konventionella stridsmedlens inverkan mot bebyggelse och människor samt utformningen av skyddsrum med hänsyn härtill bör ges hög prioritet. Erfarenheterna från de senaste krigen visar dessutom med skrämmande tydlighet att civilbefolkningen i allt större utsträckning drabbas av krigshandlingar. Inte minst mot den bakgrunden är det av stor betydelse, bl. a. för stärkandet av försvarsviljan, att civilförsvaret redan i fredstid ges sådana resurser att den enskilde tror på dess förmåga att på ett effektivt sätt lösa sina viktiga uppgifter vid ett eventuellt krigsfall. Departementschefen anmäler i propositionen (s. 33) att civilförsvarets fredsorganisation i fråga om , utbildningsorganisationen och i viss mån förrådsorganisationen f. n. är under utredning. Även om det redan nu finns anledning att inrikta civilförsvarets planering mot en högre nivå än , kan detta anstå till dess nämnda utredning är klar och behovet av en förstärkning av civilförsvarets utgiftsram kan överblickas mera i detalj. I avvaktan härpå bör emellertid utgiftsramen /74 räknas upp med 2,6 milj. kr., dvs. av styrelsen begärda 3,6 milj. kr. för bamskyddsanskaffning minus 1 milj. kr. Härigenom kan av inom planeringsramen inplanerad övnings- och forskningsverksamhet fullföljas. Anskaffningen av skyddsrum skulle även denna kunna utökas något, vilket är angeläget från civilförsvarsorganisationens synpunkt men också angeläget med tanke på det besvärliga sysselsättningsläget inom byggnadssektorn. Med stöd av vad här anförts hemställs att beslutar faställa utgiftsramen för civilförsvaret till 128,2 milj. kr. för /74. () ()
mot · FW021126 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken i m. fl. om ersättning enligt lagen om allmän försäkring för resa mellan sjukhus och hemmet i vissa fall. Patienter inlagda på sjukhus för relativt långvariga sjukdomar av medicinsk art får ofta permission över lördagsöndag. Detta kan innebära fördelar på två sätt. Dels kan det innebära personalbesparing för sjukhuset i fråga, dels kan det tänkas verka positivt för den sjukes fortsatta rehabilitering att komma bort från sjukhusmiljön och träffa anhöriga i hemmiljö. Där avstånden är långa innebär emellertid sådana permissionsresor ofta så stora kostnader för patienten att han eller hon måste avstå. Med tanke på de positiva konsekvenser permissionsresor synes ha tror vi inte att det skulle leda till någon total kostnadsökning för samhället om dessa resor ersätts av på samma sätt som sker för fria resor till och från sjukhuset vid inskrivning och utskrivning. Det skulle också innebära en angelägen utjämning av kostnaderna mellan sådana som har långt avstånd till sitt sjukhus och sådana som bor nära. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att patient skall erhålla ersättning från allmän försäkring för s. k. permissionsresor från sjukhus i enlighet med vad i motionen anförts. () i Ulfsbyn
mot · FW021128 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om sänkning av åldersgränsen för rätt till förtidspension. I samband med tillkomsten av beslut om tillägg till 7 kap. 1 § AFL i syfte att förbättra möjligheter för äldre försäkrade att erhålla förtidspension, bestämdes att åldern skulle vara riktpunkt till ledning för tillämpningen av bestämmelserna om rätten till förtidspension. I propositionen 1970: 66 som innehöll förslaget till lagändring framhöll socialministern att varje pensionsfall måste bedömas efter de föreliggande förhållandena, där åldersfaktorn kommer in som ett men icke ensamt avgörande moment, och att man bör utgå ifrån en successivt liberalare bedömning vid ökande ålder. Andra lagutskottet framhöll bl. a. i sitt betänkande (2LU 1970: 34) att erfarenheterna fick visa om det var motiverat att ta upp frågan om en ytterligare liberalisering. I anslutning till proposition 1972: 55 med förslag till ändring i nämnda lag yrkade vi att skulle göra ett uttalande av innebörden att förtidspension i normalfallen skall kunna medges redan . avstyrkte vår hemställan med bl. a. den motiveringen att de gällande reglerna antogs . Erfarenheterna har visat att många människor blir utslagna ur förvärvslivet redan . Åtskilliga skäl talar för att någon åldersgräns över huvud taget inte bör uppsättas. Åldrandet är individuellt och arbetsförmågan mycket varierande inom varje åldersklass. Olika yrken ställer också olika krav. Om någon riktpunkt ändå skall sättas upp borde den snarare anges till . Då vi emellertid är medvetna om svårigheterna att nu få gehör för en så genomgripande förändring, vidhåller vi i stället vårt yrkande från föregående år, att riktpunkten för tillämpning av bestämmelserna om rätt till förtidspension fastställes till . En sådan ändring är så mycket mer angelägen som socialministerns uttalande i propositionen 1970: 66 att varje pensionsfall måste bedömas efter de föreliggande förhållandena, där åldersfaktorn kommer in som ett men icke ensamt avgörande moment, endast kan tillämpas vid bedömningen av rätt till förtidspension enligt reform men däremot ej på samma sätt vid bedömningen av rätt till förtidspension enligt det tillägg som gjordes till nämnda lag genom beslut. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar att den åldersgräns som skall vara en riktpunkt till ledning för tillämpningen av bestämmelserna om rätt till förtidspension fastställes till . () ()
mot · FW021129 · 1973-01-26 00:00:00 — om höjning av kilometerersättningen vid sjukresa med privatbil. I motion till förra årets riksdag riktades uppmärksamheten på att ersättningen för sjukresa med egen bil varit oförändrad . Detta är så mycket mer anmärkningsvärt, som nya regler för ersättning från trätt i kraft så sent som . Under de , som ersättningen för sjukresor med privatbil varit oförändrad, har reseersättningen till statstjänstemän höjts . anvisningar angående avdrag för bil mellan bostad och arbetsplats har också ändrats i takt med de ökade kostnaderna. I anvisningarna till innevarande års taxering har detta höjts till per km för de första 1 000 milen. Såväl det höjda avdraget för resor till arbetet som den höjda reseersättningen till statstjänstemän är fullt riktiga med hänsyn till de starkt ökade kostnaderna. Enligt min mening vöre det konsekvent att justera ersättningen för sjukresa med egen bil så att också den motsvarade verkliga bilkostnaden. Den låga ersättningen drabbar i första hand personer, som bor i glesbygd och som saknar tillgång till allmänt kommunikationsmedel. Genom nedläggningar av olönsamma busslinjer och indragningar av tågförbindelser blir allt fler personer på landsbygden beroende av sin eller familjens bil för sjukresor. Det kan gälla resor såväl till läkare, eller sjukvårdsinrättning, som till distriktssköterska eller sjukgymnast. En höjning av reseersättningen skulle sannolikt inte innebära några totalt sett ökade utgifter för . Erfarenheten visar att en del personer, som inte har tillgång till allmänt kommunikationsmedel, med anledning av den låga bilersättningen nu anlitar taxi, trots att de skulle kunna använda egen bil. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t begär översyn av kungörelsen (1971:277) med tillämpningsföreskrifter till sjukreseförordningen i syfte att få till stånd en höjning av kilometerersättningen vid sjukresa med privatbil.
mot · FW021130 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjd tilläggssjukpenning för hemarbete. Från har vid flera tidigare riksdagar aktualiserats frågor rörande de hemarbetandes ekonomiska situation. I första hand avser vi här hemmavarande föräldrar, huvuddelen mödrar, som har vård om minderåriga barn. I en annan motion till årets riksdag framförs åter krav på en allmän egenpension. En egenpensionsreform skulle bl. a. innebära rätt till ATP-poäng för den som är hemma och vårdar minderåriga barn. I konsekvens härmed bör även ett förbättrat skydd ges inom sjukförsäkringen till de hemarbetande. ger den s. k. hemmamakeförsäkringen obligatoriskt sjukpenning med . per dag och möjlighet till frivillig sjukpenning med maximalt . per dag, dvs. I den folder som försäkringskasseförbundet distribuerat angående den frivilliga försäkringen, Om husmor blir sjuk, heter det: Att bli sjuk kostar, förutom bekymmer, också en hel del pengar. Sannolikt måste Ni då skaffa hjälp till skötsel och tillsyn av barnen, till städning, tvätt och mycket annat. Som var och en förstår räcker inte för att täcka sådana kostnader, i vart fall inte om barntillsynen måste betalas eller om t. ex. hemsyster måste anlitas. Beloppet har också varit oförändrat . Ett minimikrav är att beloppet räknas upp med hänsyn till prishöjningar . Det vore också rimligt att en reell höjning därutöver gjordes för hemmavarande förälder med minderåriga barn. En möjlighet vore att anknyta beloppen till vad som gäller för dagbarnvårdare som är anställda enligt gällande avtal mellan och . En mer långsiktig reform, som bör övervägas i linje med förslaget om ATP-poäng för barnavårdande arbete i hemmet, vore att för denna kategori införa en obligatorisk sjukpenningförsäkring med statsbidrag till hela avgiften eller större delen därav. Givetvis måste en sådan reform noga utredas och de ekonomiska konsekvenserna belysas. Det bör ske som ett led i arbetet att skapa bättre valfrihet och trygghet för Förslaget bör ses i samband med en större familjepolitisk reform där samhällets stöd till olika former av barntillsyn såväl vårdnadsbidrag som subventionering av barnstugor och familjedaghem bildar en helhet. Proposition har aviserats till vårriksdagen. Förslag om en höjning av sjukpenningtillläggen för hemarbetande bör framläggas som resultatet av denna utredning föreläggs . Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag till nästa riksdag om en höjning av det frivilliga sjukpenningtillägget för hemmamake, som motsvarar levnadskostnadernas ökning sedan föregående höjningstillfälle, att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning angående en särskild tilläggssjukpenning för hemmavarande förälder med vård av minderåriga barn enligt de riktlinjer som anges i motionen. () ()
mot · FW021132 · 1973-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om ekonomisk grundtrygghet, m. m. Med hänvisning till motionen 1973: 1176 hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning angående ekonomisk grundtrygghet och social rehabilitering i enlighet med vad som anförts i motionen 1973: 1176. () i öskevik () i Nennesholm 1*73 730043
mot · FW021135 · 1973-01-26 00:00:00 — angående invandrares pensionsrätt. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 1524 föreslås att invandrares pensionsrätt blir föremål för snabb utredning och förslag, syftande till att inarbetad rätt till pension skall utgå till den som har arbetat in densamma. (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FW021136 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om införande av studielön. Utbildningssektorn har expanderat starkt, och allt flera berörs i någon form av utbildning utöver . Likaså utgör utbildningen en av de verkligt stora posterna i statsbudgeten. Stundom förleder dessa förhållanden till omdömet att det svenska folket numera har alla möjligheter att skaffa sig utbildning. Verkligheten är dock en annan. Vuxenutbildningen, där betydande satsningar har skett, når inte dem som har det största utbildningsbehovet. Den sociala snedrekryteringen till högre utbildning består. Arbetarklassens andel av dem som genomgår högskoleutbildning är skrämmande låg, enligt en undersökning nyinskrevs av ungdomarna från socialgrupp 3 vid universitet och högskolor från socialgrupp 1. Uppenbarligen måste en rad åtgärder sättas in för att bryta den sociala snedrekryteringen, varvid redan förskolans inriktning kan anses vara viktig liksom undervisningen , i syfte att bryta traditionella mönster och bryta ner skrankorna mellan teoretisk och praktisk inriktning. Vilken betydelse de ekonomiska faktorerna har bör också undersökas. Uppenbart är att nuvarande finansieringssystem, som medför omfattande studieskulder, knappast kan stimulera ungdomarna från arbetarhemmen att söka sig till högre utbildning. Olika utredningar har sysslat med studiefinansieringen, men här som på en rad andra områden söker man främst lappa på vad som redan tillämpas. Enligt vår mening är det angeläget att översynen av utbildningsområdet i fortsättningen får en mera övergripande karaktär, varvid åtgärder i syfte att bryta den sociala snedrekryteringen ägnas stor uppmärksamhet. Allt tal om att utbildningsexpansionen skapat ökad jämlikhet är falskt så länge nuvarande situation består, bl. a. i fråga om den högre utbildningen. Utredningar som arbetat med studiefinansieringsfrågorna har haft för begränsade direktiv. En verklig prövning av studielönens betydelse för att öka arbetarklassens möjligheter till högre utbildning har inte skett. Vanligtvis har kravet om studielön avvisats som alltför kostnadskrävande utan att ställas in i sitt sammanhang. Studielönens roll för att underlätta för grupper som är eftersatta i utbildningshänseende att bli delaktiga av undervisningsväsendets expansion bör prövas liksom dess betydelse för vuxenutbildningen. på vägen till en enhetlig studielön bör undersökas möjligheterna att tillämpa studielön för ett visst mått av studier utöver grundskoleutbildning, bl. a. med återkommande utbildning som ett inslag. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att hos regeringen begär en utredning rörande införande av studielön, varvid särskilt beaktas studielönens betydelse för att bryta den sociala snedrekryteringen till högre utbildning. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk) i