mot · FW02120 · 1973-01-18 00:00:00 — av herrar i Röstänga och i om vidgad besvärsrätt för kommunalt anställda m. fl. Besvär över kommunala myndigheters beslut kan anföras antingen som kommunalbesvär eller som förvaltningsbesvär. Den senare typen av besvär gäller för s. k. specialreglerad förvaltning t. ex. enligt barnavårdslagen och lagen om nykterhetsvård och besvärsrätt tillkommer endast den som berörs av det kommunala organets beslut. Om kommunalbesvär stadgas i 76 § kommunallagen (1953:753) följande: 1 mom. Över beslut av kommunfullmäktige äger, där ej annat är särskilt föreskrivet, medlem av kommunen anföra besvär hos . Sådan klagan må grundas endast därå, att beslutet icke tillkommit i laga ordning, står i strid mot allmän lag eller författning eller annorledes överskrider deras befogenhet, som fattat beslutet, eller kränker klagandens enskilda rätt eller eljest vilar på orättvis grund. Besvären skola hava inkommit till från den dag, då verkställd justering av det över beslutet förda protokollet tillkännagivits å kommunens anslagstavla. Besvären skola vara åtföljda av överklagade beslutet jämte bevis för justeringens tillkännagivande. 2 mom. 1 fråga om besvär över beslut av kommunstyrelsen eller annan nämnd skola bestämmelserna i 1 mom. äga motsvarande tillämpning, där ej annat sägs i 3 mom. eller är särskilt stadgat. Mot beslut av rent förberedande eller verkställande art må talan dock ej förås. 3 mom. Kommun må utse särskild nämnd med uppgift att upptaga och avgöra besvär över kommunstyrelsens eller annan nämnds beslut om tillsättande av eller förordnande å tjänstbefattning eller entledigande från sådan befattning eller om disciplinär åtgärd mot befattningshavare, där klagan över beslutet eljest skolat föras enligt 2 mom. , äger den som ej nöjes åt beslut, varom i första stycket sägs, anföra besvär hos nämnden inom tid, som stadgas i 1 mom. Beträffande klagan över besvärsnämnds beslut skall vad i 1 mom. är stadgat äga motsvarande tillämpning, och må till stöd för dylik klagan, i den mån anledning därtill finnes, åberopas jämväl, att det hos besvärsnämnden överklagade beslutet är oriktigt på någon sådan grund, som sägs i 1 mom. enligt ovan citerade 1 och 2 morn., karakteriseras av att endast kommunmedlem har besvärsrätt, att besluten endast kan angripas på vissa i 1 mom. bestämda grunder, besvärsprövningen avser beslutets laglighet, inte dess lämplighet, - och att besvärsmyndigheten väl kan undanröja det kommunala beslutet men inte har rätt att sätta annat beslut i det undanröjdas ställe. En definition av begreppet kommunmedlem ges i 2 § kommunallagen. Härmed förstås envar som är mantalskriven i kommunen ävensom var och en vilken, utan att vara mantalskriven i kommunen, därstädes äger eller brukar fast egendom eller är taxerad till allmän kommunalskatt. Ett undantag från principen om kommunmedlems exklusiva besvärsrätt finns för det fall att besvärsnämnd enligt 76 § 3 mom. inrättats. Besvärsrätt i mål som faller under sådan nämnds prövning tillkommer nämligen den som är missnöjd med beslutet och detta oavsett om han är kommunmedlem eller inte. Motivet för denna avvikelse från kommunalbesvärsreglema är att klagan hos besvärsnämnden endast avser att påkalla ingripande från ett rent kommunalt kontrollorgan och inte att utlösa den statliga legalitetskontrollen över kommunen. Icke-kommunmedlem har också avskurits från fullföljdsrätt till . Talan mot besvärsnämndens utslag får förås dels av kommunmedlem vars besvär ogillats av nämnden, dels av varje kommunmedlem om besvärsnämnden ändrat det ursprungliga beslutet. I sammanhanget bör nämnas att besvärsprövningen hos besvärsnämnd även omfattar beslutets lämplighet (materiell prövning). I förarbetena till kommunallag diskuterades frågan om en generell besvärsrätt för annan än kommunmedlem med avseende på tjänstetillsättnings beslut, beslut i entreprenadfrågor m. m. En dylik utomkommunal besvärsrätt avvisades emellertid då den skulle innebära ett visst inkräktande på den kommunala självbestämmanderätten, sådan denna kommer till uttryck i principen att endast kommunmedlem kan ta initiativ till utlösning av den legalitetskontroll, som utövas av statliga myndigheter (prop. s. 190). Däremot infördes möjlighet för kommun att genom inrättande av särskild besvärsnämnd uppta besvär i tjänstetillsättningsärenden från icke-kommunmedlem. Enligt registren till riksdagstrycket 19601972 har frågan om en utvidgning av den kommunala besvärsrätten behandlats i i anledning av likalydande motioner (1:259 och 11:333) om införande av en obligatorisk skyldighet för kommun att inrätta besvärsnämnd. Motionerna avstyrktes av (1967:43) och avslogs av bl. a. med motiveringen att ett sådant åläggande skulle strida mot principen om kommunernas självbestämmanderätt. delar in kommunalt anställda och sökande av kommunala anställningar i två klasser. Första klassen består av kommunmedlemmar, vilka har besvärsrätt och kan använda denna om de anser sig utsatta för beslut som vilar på oriktig grund. Till andra klassen kan hänföras alla de som inte är mantalsskrivna i kommunen, därstädes äger eller brukar fast egendom eller är taxerade till allmän inkomstskatt. Det finns exempel där kommunsammanslagningar berövat anställda besvärsrätten genom att de ur mantalsskrivningssynpunkt hänförts till annan kommun. Andra klassen kan i sin tur indelas i två kategorier. Till första kategorin kan räknas de som bland kommunmedlemmarna har vänner, som är villiga att sköta deras överklagande med vad det betyder av besvär och offentlighet. Den andra kategorin däremot saknar helt möjligheter till besvär över beslut som t. ex. kan kränka deras enskilda rätt eller vila på orättvis grund. har uttalat sig mot obligatorisk besvärsnämnd, då ett sådant åläggande anses som ett visst avsteg från den allmänna principen om kommunernas självbestämmanderätt. Likaså anses en utomkommunal besvärsrätt liksom en interkommunal besvärsinstans strida mot samma självbestämmanderätt. Kvar står emellertid att rättstryggheten vid tillsättande av eller förordnande å tjänstebefattning eller entledigande från sådan befattning eller disciplinär åtgärd mot befattningshavare ännu ej är tillfredsställande för person som ej är medlem av kommunen. Då alla kommunalt anställda befattningshavare eller sökande till kommunala befattningar bör ha samma rättigheter i vad gäller deras egen situation hemställer vi att hos Kungl. begär utredning och förslag till besvärsrätt, så att rättstryggheten för kommunalt anställda och sökande av kommunala anställningar som ej är kommunmedlemmar blir likvärdig med kommunmedlemmars i vad gäller egen tjänstetillsättning, entledigande, disciplinära åtgärder m. m. HANS () i . () i