mot · FW021059 · 1973-01-26 00:00:00 — av i Åkersbergs m. fl. angående beskattningen av fritidshus. Aktuella undersökningar i och i nordvästra avseende de s. k. värdkommunernas nettokostnader för fritidsbebyggelsen påvisar att dessa är betydande. Detta belyses bl. a. i den skärgårdsutredning som utförs av i . års fritidsutredning framhöll (SOU 1965: 19) att det från värdkommunernas sida behövdes mycket större insatser för fritidsbebyggelsen, vilket senare också påtalats i andra sammanhang. För att de berörda kommunerna skall kunna genomföra erforderliga åtgärder är det enligt vår mening nödvändigt att de tillförs ökade skatteinkomster av fritidsbebyggelsen. Utan en ändring på den punkten går det inte att ställa ökade krav på värdkommunerna. Med fritidsbebyggelsens ökade standard får värdkommunerna ökat ansvar och nya uppgifter, bl. a. beroende på att fritidshusen utnyttjas under en allt större del av året. Det är helt uppenbart att värdkommuner med omfattande fritidsbebyggelse, särskilt i storstadsregionernas närhet där trycket från det rörliga friluftslivet tillkommer, ställs inför många svårbemästrade och kostnadskrävande uppgifter. Dessa arbetsuppgifter i samband med den omfattande fritidsbebyggelsen inom respektive kommuns område är nästan uteslutande förorsakade av fritidsboende som är hemmahörande i annan kommun. Fritidskommunerna är ofta glesbygdskommuner med låg skattekraft, medan de fritidsboende vanligen är bosatta och skattskyldiga i någon tätortskommun. Även i stora, nybildade kommuner kan fritidsbebyggelsen utgöra en synnerligen väsentlig faktor. Sålunda är i och kommuner i antalet fritidsfastigheter större än antalet lägenheter för permanentboende. I nybildade kommun blir antalet ungefär större. De kommunalekonomiska undersökningar som gjordes av fastighetsskattesakkunniga och fritidsutredningen visade att fritidskommunernas inkomster låg långt under deras totala nettoutgifter för fritidsbebyggelsen. Skatteutredningsrevisionen påtalar, trots att det inte ingått i dess uppdrag, dessa förhållanden. Det är uppenbart att inkomsterna av fastighetsbeskattningen, den i huvudsak enda inkomsten för allmän service, och vissa avgifter för bl. a. byggnadsnämndsuppgifter inte ger värdkommunerna täckning för de kostnader fritidsbebyggelsen medför. Motioner i denna fråga har väckts under en följd av år i . uttalade i sitt betänkande nr 1969 följande: Utskottet har tidigare, i betänkande nr 8, som sin mening framhållit att för åtskilliga utpräglade fritidskommuner de skatteintäkter och avgifter som kan erhållas av sommargästerna ofta inte torde förslå till täckande av de kostnader som fritidsbebyggelsen medför. Trots att taxeringsvärdena på fritidshus höjts vid den senaste allmänna fastighetstaxeringen äger vad utskottet anförde alltjämt giltighet. Med hänsyn härtill och till den ekonomiska betydelse frågan om kostnader för fritidsbebyggelse har för många kommuner förutsätter utskottet att Kungl. Maj:t ägnar frågan särskild uppmärksamhet. 1970 påpekade utskottet dels det höjda skatteunderlaget genom de höjda taxeringsvärdena, dels vissa kompensationsmöjligheter för värdkommunerna genom avgifter och taxor. Skälen för en särskild beskattning av fritidshus skulle därför göra sig gällande med mindre styrka . hänvisade 1971 och 1972 till att höjda taxeringsvärden samt taxor och avgifter kan antas tillföra värdkommunerna intäkter som står i rimlig proportion till kostnaderna för fritidsbebyggelsen. Utskottet hävdade också att fritidshusen numera ofta är belägna i ägarens hemkommun. Mot detta kan anföras att det ökade skatteunderlaget på grund av höjda taxeringsvärden vid allmänna fastighetstaxering i stort sett motsvarade en indexuppräkning sedan föregående taxering samt att nytillkommande fritidsbebyggelse i huvudsak finner ägare utanför värdkommunen. Taxor och avgifter får eller kan ofta inte sättas så högt att de täcker kommunens självkostnader och får dessutom inte avse alla aktuella servicefunktioner. Genom exploateringsavgifter kan endast direkta exploateringskostnader för nytillkommande fritidsbebyggelse täckas. Vägavgifter, som åberopades av utskottet, utgår vanligtvis till vägförening eller samfällighet och täcker således inte kommunens kostnader för t. ex. renhållning längs enskilda vägar. En utredning av värdkommunens kostnader för fritidsbebyggelse bör göras för att ge aktuellt underlag för förslag om kostnadstäckning. förslag om en avgift på högst . per fritidshus och år torde inte räcka för att täcka de aktuella nettokostnaderna. I skatteutskottets betänkande nr 1972 redovisades också att skatteutjämningsrevisionen ansett att rättvisan krävde att det skatteunderlag som representeras av fritidsfastigheter avräknas från kommunens eget skatteunderlag då skatteutjämningsbidraget räknas ut. Detta medför odiskutabla förbättringar för vissa kommuner men utgör som skatteutjämningsrevisionen framhåller inte en lösning av de problem som uppkommer för värdkommunerna. En revision av skatteutjämningen torde bli aktuell och kan därför inte utgöra skäl för ytterligare dröjsmål med utredning av värdkommunernas kostnad för fritidsbebyggelse. Fritidsbebyggelsen är ofta dimensionerande för värdkommunens verk samhet inom t. ex. hälsovårdsnämnd, byggnadsnämnd och brandväsende. På grund av en alltmer komplicerad lagstiftning, vidgade miljövårdsuppgifter, kraftigt ökade planeringsuppgifter m. m. för kommunerna stiger kostnaden snabbt för den kommunala verksamhet som fritidsbebyggelsen föranleder. Flera metoder kan anges för att tillföra värdkommunerna ökade intäkter från fritidsbebyggelsen. Ändrade grunder för fritidshusbeskattningen är den tekniskt enklaste och ansluter dessutom principiellt till det skattesystem som tillämpas. En nackdel är att skatteunderlaget höjs endast vid de allmänna fastighetstaxeringarna och inte som vid inkomstbeskattning . överföring av inkomstskatt från fritidsfastighetsägarens mantalsskrivningskommun är praktiskt svår att genomföra. Ökade möjligheter till kostnadstäckande taxor och avgifter kan också övervägas. En snabb lösning av denna fråga är utomordentligt viktig med hänsyn till den kraftiga expansionen och det ökade utnyttjandet av fritidsbebyggelsen. Målsättningen måste vara att nytillkommande fritidsbebyggelse får en tillfredsställande standard och att förslumning av äldre områden motverkas. Vi får därför med hänvisning till det anförda hemställa att hos Kungl. Maj:t måtte anhålla om utredning av värdkommuns kostnad för fritidsbebyggelse samt därav föranledda förslag om kostnadsanspassning av värdkommuns skatteoch avgiftsintäkter. () () P. O. () ()