ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW022142 · 1973-11-20 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. I proposition 1973:178 föreslås en anpassning av distriktsveterinärorganisationen till de förändringar som skett i djurtillgången och till de krav som modern djurhållning ställer i fråga om veterinär service. Departementschefen påpekar att de nya normerna för distriktsindelningen inte får medföra någon försämring av den veterinära servicen till lantbrukare och andra avnämare och menar att även andra faktorer än djurunderlag och reseavstånd måste beaktas vid bestämmandet av distriktens omfattning, t. ex. produktionens inriktning och andra för det särskilda distriktet utmärkande förhållanden. De speciella problemen i glesbygdsområdena måste också tillmätas stor betydelse och en tillfredsställande veterinär servicenivå upprätthållas även där. I dessa områden måste dock större reseavstånd än normalt ibland accepteras. Departementschefen förutsätter att den föreslagna nya distriktsindelningen är utformad på ett sådant sätt att utrymme bör finnas för behandling och vård även av sällskapsdjur. Vi instämmer i detta men är tveksamma om tillräcklig hänsyn tagits till de speciella förhållanden som råder i . Som där framhåller i sitt remissyttrande är förslaget till distriktsindelning byggt på bl. a. prognoser över djurutvecklingen. För del är det mycket vanskligt att nu göra en prognos över detta. Där pågår väsenliga omarronderingar i syfte att skapa bärkraftiga brukningsenheter. Dessa omarronderingar kräver stora ekonomiska insatser såväl för den enskilde som för staten som medverkar till detta bl. a. med särskilda bidrag. I dessa trakter är det rimligt att anta att djurbeståndet ökar ganska snabbt och därmed också behovet av veterinär service. I propositionen föreslås en minskning av fyra veterinärer i , från fjorton till tio. Det distrikt som drabbas hårdast av detta är det som i propositionen benämns distrikt som minskar med två, från fem till tre. Speciellt vanskligt kommer det att bli under jourtjänst, och det förefaller omöjligt att en enda veterinär under jourtid skall kunna täcka hela distriktet. Detta distrikt kommer geografiskt att omfatta mer än halva länet. I propositionen förutsättes Kungl. Maj:t dels även fortsättningsvis få besluta om landets indelning i veterinärdistrikt, dels att genomförandet av den nya distriktsindelningen skall ske successivt . Samråd förutsättes ske med berörda länsstyrelser, kommuner och organisationer, särskilt i vad gäller placering av distriktsveterinärerna inom distriktet. Vi vill kraftigt understryka vikten av att dels den föreslagna omorganisationen när det gäller inte genomförs förrän tillräckligt underlag finns för en prognos över det framtida djurbeståndet i länet, varvid särskild uppmärksamhet måste ägnas åt Orsadistriktet, dels speciell uppmärksamhet ägnas jourtjänstfrågan. Under åberopande av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t som sin mening uttalar att vid indelningen av veterinärdistrikt i speciell hänsyn bör tas såväl i vad avser utvecklingen av djurbeståndet som till frågan om en väl fungerande jourtjänst. () () () ()
mot · FW022143 · 1973-11-20 00:00:00 — av herrar i Öskevik och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. Maj:ts proposition nr 178 föreslås en distriktsveterinärorganisation med 255 tjänster fördelade på olika distrikt. Departementschefen grundar sina ställningstaganden i huvudsak på de uppgifter vilka framkommit i det betänkande som avlämnades av veterinärväsendeutredningen. De uppgifter om djurhållningen 1971 som åberopas i propositionen torde för dagen inte vara helt rättvisande. Animalieproduktionen har ökat. Detta har företrädesvis skett i skogsbygder med jordbruk lämpat för animalieproduktion. Enligt utredningen utövas djursjukvården till största delen i form av ambulerande verksamhet. I skogsbygder med långa resavstånd utgör restiderna en väsentlig del av arbetstiden. Enligt propositionen skall antalet distriktsveterinärer i län minskas från nuvarande 11 till 8 st. Denna minskning föreslås ske i distrikt och distrikt. I båda dessa distrikt synes koantalet nu öka och avstånden är stora. I båda dessa distrikt föreslås i en kommande organisation 2 veterinärer, vilket också ur joursynpunkt måste anses otillfredsställande. För att ernå en tillfredsställande service för djurägarna i här nämnda distrikt bör antalet distriktsveterinärer vara 3 i distrikt och 3 i distrikt. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av Kungl. Maj :ts proposition nr 178 uttalar att antalet tjänster inom distriktsveterinärorganisationen i län fastställs till 10 så att och distrikt erhåller vardera 3 tjänster. () i Öskevik
mot · FW022145 · 1973-11-20 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. I propositionen 1973:178 föreligger förslag till ändring i landets distriktsveterinärorganisation. I propositionen föreslås en anpassning av organisationen till de förändringar som skett i djurtillgången och till de krav som modem djurhållning ställer i fråga om veterinärservice. I propositionen föreslås en minskning av antalet veterinärer för del från nuvarande 14 till 9 stycken. Med hänsyn till stora geografiska områden som blir utan veterinär, exempelvis i hela samt i områdena norr om upp till Rämmen, kommer det enligt motionärernas syn bli svårt att klara jourtjänsten. i säger också i sitt remissyttrande att tveksamhet hyses beträffande veterinärernas möjligheter att tillfredsställande klara jourtjänsten. Departementschefen har också för sin del angett att i ett normalt veterinärdistrikt reslängden inte bör överstiga . I ovan nämnda områden kan reslängden bli ända om den i propositionen föreslagna omorganisationen av distrikt genomföres. Genom att den föreslagna omorganisationen kommer att medföra väsentligt större avstånd mellan veterinärernas placeringsort och djurägarna, framför allt i glesbygden, förutsätter vi att skälig hänsyn tas till kostnaderna som uppkommer i samband med veterinärbesök. För att i någon mån eliminera de olägenheter som uppstår till följd av långa avstånd förväntar vi att ett eventuellt ökat antal regionvikarier i första hand bör tilldelas glesbygdsområdena, t. ex. ovan nämnda områden. Under åberopande av det anförda hemställer vi att anhåller att Kungl. Maj:t beaktar de i motionen framförda synpunkterna på distriktsveterinärorganisationen i .
mot · FW022148 · 1973-11-20 00:00:00 — 1 anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. I den plan för landets indelning i veterinärdistrikt som är fogad som bilaga till Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 förutsättes en betydande försämring bl. a. vad beträffar . distrikt med nuvarande 3 veterinärtjänster föreslås få endast Ännu svårare torde den planerade nedskärningen drabba . Detta har 2 veterinärer plus praktikområde. praktikområde föreslås flytta till distrikt och minskas de två veterinärtjänsterna till en tjänst. De tänkta förändringarna synes drabba djurägarna i , vilka om planerna förverkligas torde få svårigheter att få tag i en veterinär i många fall. När det gäller läns skärgårdsområde torde det beaktas att restiderna på grund av kommunikationssvårigheter i många fall kan bli lika långa som i inlandets glesbygder. Restiderna har beaktats när det gäller inlandets glesbygder, men tydligen inte i fråga om skärgårdsområdena. När det gäller över huvud taget torde hänsyn tagas till att den negativa trenden när det gäller nötkreatur av allt att döma har vänt, att antalet hästar ökar på grund av att uppfödningen av trav- och ridhästar blir allt vanligare och att svinuppfödningen visar tecken på att öka. Allt detta motiverar enligt min mening att antalet veterinärtjänster inom Stockhlms län förblir oförändrat. Om någon indragning ändå skulle ske måste ovanstående synpunkter beaktas vid fördelningen av regionvikarier. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att vid behandlingen av proposition 1973:178 ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts.
mot · FW022149 · 1973-11-20 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. I proposition 1973:178 föreslås en omorganisation av veterinärväsendet som skall ha som bakgrund de förändringar som skett i djurtillgång och de krav som modern djurhållning ställer i fråga om veterinärmedicinsk service. Den nuvarande organisationen tillkom men har förändrats så, att en anpassning skett till de behov av veterinärvård som uppstått i de olika distrikten. I propositionen föreslås bl. a. att antalet veterinärer i skall minskas från nuvarande 16 till 14 och att dessa indragningar skall ske i och . På båda dessa orter är i den nuvarande organisationen upptagna 2 veterinärer och dessa är nu stationerade med 1 veterinär vardera på orterna (Åseleområdet) och och (Vännäsområdet). De orter som närmast löper risken att förlora sina veterinärer är och . En indragning av veterinärerna från och försämrar den veterinära servicen för båda dessa orter i ett läge där det nya jordbruksstödet haft en mycket gynnsam effekt med en markerad ökning av mjölkproduktionen. För både och kommuner innebär propositionen att djurägarna får orimligt höga kostnader för veterinärvård av sina djur, beroende på de långa avstånden, och för en effektiv veterinärvård kan det inte vara en riktig organisation att tjänstgörande veterinär tvingas till alltför långa restider. De båda orterna, och , befinner sig i ett mycket känsligt utvecklingsskede. Genom ett kraftfullt agerande från engagerade människor har de nuvarande kommunerna haft en gynnsam utveckling på näringslivets område. Sysselsättning har skapats genom nya industrier, och genom propaganda och pådrivande verksamhet har också jordbruksnäringen fått ny vind i seglen. Båda dessa kommuner kommer att från och med årsskiftet upphöra som självständiga kommuner och sammanläggas med respektive , ett beslut som sker mot befolkningens egen vilja. I den debatt som ägt rum i anslutning till beslutet om de tvångsvisa sammanläggningarna, har från statliga och andra myndigheters sida försäkrats att samhällsservicen inte skulle försämras. I bygder, med den näringsstruktur som dessa båda områden har, ingår den veterinära servicen som en viktig del av samhällsservicen, varför den föreslagna indragningen vållat stor besvikelse. Med stöd av det ovan anförda hemställes att i den nya organisationen för veterinärvård för upptages oförändrat 16 veterinärer och att stationeringsorterna bibehålles för vardera 1 veterinär.
mot · FW022150 · 1973-11-20 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. Maj:ts proposition nr 178 framlägges förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen. Antalet distriktsveterinärer reduceras med 30 tjänster, men föreslås inrättandet av 30 tjänster som regionvikarie. Behovet av dessa tjänster är odiskutabelt. Fråga är däremot, huruvida antalet regionvikarier är tillräckligt för att tillgodose behovet av semester- och sjukvikarier. Svårigheterna för en del distriktsveterinärer att vid behov kunna få vikarie är klart belagda, liksom det för en del distriktsveterinärer är förenat med stora svårigheter att få ut den lagstadgade semestern. Kostnaderna för vikarier, där sådana går att få, blir ofta stora. Fråga är om icke semester- och vikarieproblemet skulle kunna lösas på ett effektivare sätt om lantbruksstyrelsen finge förfoga över ett större antal fasta tjänster som regionvikarier, att utplaceras efter lantbruksstyrelsens bedömande. Härmed skulle också befordringsgången för de unga veterinärerna kunna vinna ökad stabilitet, som veterinärdistrikten bättre skulle tillförsäkras kontinuerlig tillgång på en veterinär som är förtrogen med de regionala förhållandena. Jag får därför hemställa att måtte besluta att lantbruksstyrelsen erhåller rätten att inom ramen för beräknade kostnader för extra vikarier inrätta fasta tjänster som region vikarier utöver de i propositionen föreslagna 30 tjänsterna.
mot · FW022151 · 1973-11-20 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. I propositionen föreslås bl. a. att veterinärtjänsten i skall dras Mot bakgrund av vad departementschefen anför i fråga om veterinärservicen i glesbygden måste ifrågasättas om denna indragning är befogad. Enligt departementschefen måste glesbygdsproblemen givetvis tillmätas stor betydelse och en tillfredsställande servicenivå upprätthållas även där. Enligt propositionen skulle den ende kvarvarande veterinären i distrikt ha att betjäna både och kommuner. Detta kommer att medföra reseavstånd vida över det i propositionen angivna riktvärdet . Dessutom måste det ifrågasättas om det över huvud taget skall vara möjligt för en enda veterinär att medhinna förekommande uppdrag. En indragning av veterinärtjänsten skulle drabba köttproduktionen inom kommunen mycket hårt. Detta gäller kanske särskilt rennäringen. I fråga om följderna för rennäringen kan hänvisas till jordbruksutskottets betänkande 1973:25 där det anfördes: Inordnandet av hushållsslakten i stödsystemet, som förordats av nyssnämnda båda myndigheter efter samråd med livsmedelsverket, har emellertid motiverats av det allmänna intresset av att så stor del av renköttet som möjligt blir veterinärbesiktigat. Sistnämnda allmänintresse synes enligt utskottets mening jämväl tala för att frågor rörande godkännande av slaktanläggningar för renkött ej kommer att behandlas så att möjligheterna att bereda rennäringen det åsyftade prisstödet onödigtvis beskärs. Med stöd av det anförda hemställes att beslutar att inom distrikt skall finnas två distriktsveterinärer stationerade i respektive .
mot · FW022152 · 1973-11-20 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:181 angående ändrade regler för beskattning av periodiska understöd, m. m. Den grundinställning till trossamfunden och de ideella rörelsernas verksamhet som tidigare kommit till uttryck i motioner från angående trossamfundens ekonomi har i det antagna nya partiprogrammet uttryckts på följande sätt: Folkrörelser och ideella organisationer har en viktig uppgift i att påminna om det som är ogjort i samhället. Den gemenskap de erbjuder kan bara ges som gåva, inte krävas som en rätt. Sådana organisationer kan gå i förväg och göra experiment i hjälp och omvårdnad och komplettera den statliga och kommunala verksamheten. Det är insatser som inte kan framtvingas med lag utan växer fram ur enskilda människors engagemang. De ideella rörelserna bör ges ekonomiskt stöd och allmänt goda arbetsförutsättningar. Avdragsrätt vid beskattning för gåvor till ideella och humanitära organisationer bör införas. Med stöd av och med hänvisning till vad tidigare framhållit i partimotioner till , bl. 1972:7 och 1973:7, hemställes att vid behandling av proposition 1973:181 hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning rörande införande av rätt för fysiska personer till avdrag vid den statliga beskattningen för gåvor upp till en viss maximigräns till religiösa, ideella och humanitära organisationer. /ENKEL (fp) PER ()
mot · FW022154 · 1973-11-20 00:00:00 — av i Trobro m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:181 angående ändrade regler för beskattning av periodiska understöd, m. m. Maj:ts proposition 1973 angående ändrade regler för beskattning av periodiska understöd, m. m. föreslås att rätten till avdrag för s. k. frivilliga understöd begränsas till ett belopp av och mottagare. Vi delar uppfattningen att en begränsning av denna avdragsrätt bör införas för att minska möjligheterna till missbruk. En nedsättning av det avdragsgilla beloppet från ett i princip obegränsat belopp till synes oss emellertid omotiverat drastiskt. Såsom departementschefen anför i propositionen visar tillgängligt statistiskt material att det stora flertalet understöd utgår med rimliga belopp och till mottagare som kan förmodas ha behövt understödet. I en rad fall torde enligt vår uppfattning ett belopp överstigande vara väl motiverat. Som exempel på sådana fall kan nämnas pensionerade föräldrar eller andra anhöriga som saknar annan inkomst än av folkpension. Det finns fortfarande stora grupper i vårt samhälle som står utanför den ekonomiska trygghet som ATP-systemet varit avsett att skapa. Ett belopp motsvarande en och en halv gånger det s. k. basbeloppet är enligt vår uppfattning en rimligare gräns. Detta skulle i dagens läge innebära att ett avdrag på ca skulle medgivas. En knytning av det avdragsgilla beloppet till basbeloppet har också den fördelen att en höjning av detta kommer till stånd i takt med penningvärdeförsämringen. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbete erforderlig lagtext. Med anledning av det anförda hemställes att måtte besluta att det avdragsgilla beloppet för s. k. frivilligt understöd skall utgå med ett belopp motsvarande en och en halv gånger det s. k. basbeloppet. N. () i Trobro () ()
mot · FW022156 · 1973-11-20 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:181 angående ändrade regler för beskattning av periodiska understöd, m. m. I propositionen 1973:181 föreslås att med verkan fr. o. m. taxering det avdragsgilla beloppet för underhållsbidrag för icke hemmavarande barn höjs till . Med tanke på den synnerligen svåra ekonomiska situation som många underhållsskyldiga befinner sig i bör enligt vår mening ändringen göras gällande fr. o. m. Vidare bör avdragsrätten gälla så länge underhållsbidraget utgår, då bidraget utdömts av domstol. Då flertalet barn, som går i gymnasieskolan, inte hinner lämna denna förrän efter fyllda , har det blivit vanligt att underhållsbidrag utdöms även . På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar godta propositionen 1973:181 med de ändringar som föreslås i motionen. GOTAB 73 5474 S 1973
mot · FW022158 · 1973-11-20 00:00:00 — av herrar Stridsman och i Holmgården i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:185 med förslag till brandlag m. m. I kommuner med stora skogsarealer kan släckningskostnaderna för bränder vara betungande, även om varje enskild skogsbrand i sig inte åsamkar kommunerna några mer omfattande kostnader. Ett län som står för ca en fjärdedel av landets samlade kostnader för skogsbrandsläckning. I ett enhälligt remissvar från länsavdelning av påtalades den onormalt hårda belastning ett genomförande av räddningstjänstutredningens förslag till ersättningsbestämmelser skulle innebära. Samtliga fem partier tog avstånd från en sådan kostnadsövervältring från stat till kommun. I motiveringen hänvisades bl. a. till att större delen av skogarna i är statlig egendom och att de i stor utsträckning utnyttjas för rekreationsändamål för människor utanför den egna kommunen. Man fann det då vara felaktigt om kommunerna skulle påta sig ett större kostnadsansvar än . 1 proposition 1973:185 har departementschefen i någon mån tagit hänsyn till de framkomna synpunkterna. Den minimigräns på , som utredningen tänkt sig att kommunen själv skall bära i varje släckningsaktion, har sänkts till . Även detta innebär en väsentlig försämring mot nuvarande regler. utgår ersättning till om släckningskostnaden överstiger . Något bärande motiv för denna försämring har inte redovisats. Enligt vår mening bör nuvarande ersättningsbestämmelser för släckande av skogsbrand bibehållas. I den mån Kungl. Maj:t finner det vara motiverat att ändra det tröskelvärde vid vilket ersättning skall utgå bör även fortsättningsvis få möjlighet att i vanlig ordning ge sin mening till känna. kan även den åsamka kommunerna betydande kostnader. För betalningssvaga kommuner är det en för stor belastning att stå för en kostnad så som föreslås i propositionen. Enligt vår mening måste möjlighet finnas att i vissa fall sänka tröskelbeloppet till . Det är främst insatser inom fjällräddningen som motiverar en sådan sänkning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att avslå de i propositionen 1973:185 föreslagna förändringarna av ersättning till kommuner för skogsbrandsläckningskostnader, 2. att tröskelbeloppet för ersättning till kommunernas räddningstjänst i vissa fall sänks till i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FW022160 · 1973-11-20 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:187 med förslag till tullförordning, m. m. Proposition 1973:187 med förslag till tullförordning ger i § 8 punkten 1 möjlighet till tullfrihet för mindre maskin eller apparat eller annat föremål som inresande yrkesutövare inför och som skall användas i hans yrke av honom eller under hans personliga överinseende under tillfälligt uppehåll i landet,. Bestämmelser om temporär tullfrihet framgår av § 15 punkt 3. I gränstrakter kan det vara av värde att få införa större maskiner eller kranar för att utföra speciella kortvariga arbeten, t. ex. för montering av tyngre maskinutrustningar, bärgningar o. d. Enligt nuvarande bestämmelser kan en maskin av ovannämnd typ, som förs över gränsen mellan t. ex. och , beläggas dels med tull och dels med mervärdeskatt. Dessa avgifter måste erläggas men kan senare efter ansökan restitueras varvid dock avdrag sker med viss procent som maskinen varit i landet. När det gäller stora maskiner blir avgifterna betydande. Vid ett maskinvärde på måste erläggas ca . Självfallet omöjliggör sådana avgifter att man i gränstrakter kan utnyttja maskinpark från annat land, eftersom maskinägaren inte kan bära dessa avgifter och de förluster som uppstår intill dess att restituerat belopp återbetalas. Propositionens förslag innebär ingen förändring av bestämmelserna jämfört med vad som gäller. Komplettering bör därför ske av § 8 punkt 1 och § 15 punkt 3, så att möjligheter föreligger att medge tullfrihet för större maskiner som införes i landet för att utföra ett kortvarigt uppdrag. Erforderlig författningstext torde få utformas av vederbörande utskott. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om sådan komplettering av tullförordningen §§8 punkt 1 och 15 punkt 3 att större maskin kan införas till landet för att utföra kortvariga uppdrag utan att erlägga tull.
mot · FW022161 · 1973-11-20 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:187 med förslag till tullförordning, m. m. Möjligheten att kunna lyfta av ett negativt tullskydd genom utförsel till frihamn har för vissa företag varit av avgörande betydelse för produktionen. Förfarandet har dock kunnat utnyttjas endast av företag som är lokaliserade på inte alltför långt avstånd från frihamn. Negativt tullskydd kan också lyftas av genom att varan utförs till t. ex. , eller och återinförs därifrån. Denna utväg kan emellertid i allmänhet utnyttjas endast av företag som ligger i närheten av respektive gräns. Detta senare förfarande skulle, om propositionen godkännes, i fortsättningen bli den enda kvarstående möjligheten. Endast ett begränsat antal företag har således kunnat lyfta av negativt tullskydd, och enligt propositionen skulle denna möjlighet nu ytterligare inskränkas. Från rättvisesynpunkt var redan den tidigare ordningen betänklig, och den föreslagna nya förvärrar situationen. 1 stället bör företagen i möjligaste mån beredas tillfälle att utan hänsyn till lokalisering kunna lyfta av negativt tullskydd. Detta skulle kunna ske genom att tullrestitution medges vid utförsel till frihamn eller uppläggning på tullupplag. Härigenom skulle svenska företag kunna komma i samma konkurrensläge som företag som exporterar varan i fråga till . Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av proposition 1973:187 hos Kungl. Maj :t hemställer om sådana tillämpningsföreskrifter att utförsel till frihamn eller uppläggning på tullupplag även i fortsättningen kommer att medföra rätt till tullrestitution. FRIK HOVHAMMAR (m)