mot · FW021794 · 1973-01-01 00:00:00 — av herrar Hyltander och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. Familjen är en av hörnstenarna i den samhällsbyggnad som vuxit fram i vårt land, grundad på västerländsk kultur samt på kristna och humanistiska värderingar. Äktenskapet är det trygghetsfundament, familjerättsligt som i övrigt, som ger familjen speciella möjligheter att ge barnen trygghet och hemkänsla under uppväxt- och utbildningstid. Därför är det viktigt att äktenskapet får bästa möjliga stöd från samhällets olika organ och i lagstiftningen. Genom detta ger man även familjen möjlighet att vara ett trygghetscentrum , som på många områden präglas av splittring och otrygghet. På två punkter innebär det föreliggande förslaget en allvarlig försvagning av äktenskapets möjligheter att fylla sin funktion som familjens främsta försvar. Det gäller snabbskilsmässa och halvsyskonäktenskap. Förslaget innebär att äktenskapsskillnad kan medges utan betänketid om parterna är överens, och om parterna ej är överens eller om barn finnes under kräves betänketid utan hemskillnad. Det ger möjlighet till ett ökat antal förhastade beslut som man efter ett mera moget övervägande kunde ha undvikit. Den betänketid som hemskillnadsåret innebär ger makarna tid och möjlighet att under lugnare förhållanden övertänka sin situation och pröva om den söndring man upplevt är så djupgående att den inte kan överbryggas eller om man kan komma över motsättningarna och bygga vidare på familjegemenskapen. Ungefär en fjärdedel av hemskillnaderna fullföljes inte f. n., och enl. s. 109 i propositionen är det antagligt att huvudparten av dessa hemskillnader, som inte fullföljes genom äktenskapsskillnad, avslutas genom att makarna återupptar samlevnaden. Detta liksom omsorgen om eventuellt förekommande barn är skäl nog att behålla hemskillnadsåret som huvudregel. Endast i klara fall av djupgående varaktig söndring och av personligt humanitära skäl må man kunna ge myndighet dispensrätt att frångå betänketiden och hemskillnadsåret. En sak är fullt klar, nämligen att vi behöver en vidgad möjlighet till familjerådgivning. Familjerådgivningen bör kunna sättas in såväl före familjebildningen som under samlevnaden och ges möjlighet till intensifierade insatser vid krissituationer och då problem uppstår. Det gäller att skapa allmänt förtroende för familjerådgivningen, särskilt hos dem som behöver den, så att de verkligen anlitar den. Propositionens förslag innebär att generös dispens skall kunna ges halvsyskon för att ingå äktenskap samt att halvsyskon undantas och att endast helsyskon i rätt upp- och nedstigande led kan fällas för otukt. Detta innebär ett avsteg från regeln om förbud mot äktenskap mellan syskon, som finns hos de allra flesta folk med utvecklad tradition och kultur där man inte gör någon skillnad mellan hel- och halvsläkt. Propositionen undervärderar de faror för familjelivet, som en dylik ändrad lagstiftning skulle medföra. De genetiska riskerna är inte heller klarlagda på ett tillfredsställande sätt. Det finns ingen anledning att vi i på så lösa grunder som föreslagits skulle ta bort spärrar mot äktenskap mellan halvsyskon. Nuvarande lagstiftning beträffande förbud mot äktenskap mellan syskon, innefattande såväl helsyskon som halvsyskon, bör bibehållas. Samordning med hela familjelagstiftningen och våra nordiska grannländer En lång rad tunga remissinstanser betraktar det som en brist av allvarlig karaktär att äktenskapets ekonomiska rättsverkningar kommer att behandlas först i ett senare skede av utrednings- och lagstiftningsarbetet. a. deklarerar LO m. fl. att förslaget inte bort göras till föremål för lagstiftning förrän familjelagssakkunniga slutfört sitt utredningsuppdrag, så att remissinstanserna kan överblicka lagstiftningen i dess helhet. Lägger man därtill, som framhålles i lagrådsremissen, att förslaget icke är resultatet av ett nordiskt lagstiftningssamarbete och att skarpt kritiserat ett svenskt säragerande, synes mycket tala för att uppskjuta behandlingen av propositionen 1973:32 till dess den kan behandlas i samband med ett komplett familjelagsförslag, som tar upp alla aspekter på frågan, även de ekonomiska. De nordiska folkens nära samhörighet och den ökade rörligheten över gränserna gör det än angelägnare att man får behålla nuvarande rättslikhet inom samtliga nordiska länder, och att man löser lagstiftningsfrågorna likformigt på centrala rättsområden. Om konvention mellan de nordiska länderna, innehållande internationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adoption och förmynderskap, skulle behöva sägas upp från svensk sida på grund av det föreliggande lagförslagets verkningar skulle detta vara synnerligen olyckligt, vilket även framhålles i lagrådsremissen. Det är därför välmotiverat att propositionen 1973:32 icke kan föras fram till beslut i . På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. På grund av vad som ovan anförts hemställer vi A. i första hand att måtte besluta att avslå propositionen 1973:32, B. i andra hand att måtte i anledning av propositionen 1973:32 besluta 1. att i samband med begäran om äktenskapsskillnad ett hemskillnadsår blir huvudregel, 2. att äktenskap mellan syskon, såväl helsyskon som halvsyskon som huvudregel icke blir tillåtet, 3. att familjerådgivningen ges en betydligt vidgad funktion. () ()