mot · FW021840 · 1973-04-06 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:91 angående ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Maj:ts proposition 1973:91 föreslås ett nytt belöningssystem för statsanställda m. fl. De flerhundraåriga svenska ordnarna föreslås avskaffade, utom för utländska medborgare, och i stället skall en enhetlig belöningsmedalj instiftas. Denna proposition tycks ha tillkommit mot bakgrunden av några dimmiga jämlikhetsprinciper, och de resonemang som förs i den tangerar i många fall gränsen för det rent löjliga. Propositionsförfattaren tycks utgå från att det nuvarande ordensväsendet är stötande för många och skapar problem. Veterligen har det nuvarande belöningssystemet inte skapat några olösliga problem vare sig för samhället eller för några enskilda medborgare. Förslaget att avskaffa de nuvarande ordnarna får därför ses uteslutande som klåfingrighet och bristande känsla för tradition och pietet. Denna klåfingrighet märks på många områden i samhället. Benämningar på tjänster och institutioner förändras ständigt till ingen praktisk nytta. I många fall skapar det endast kostnader och förvirring. Från jämlikhetssynpunkt har överståthållartiteln avskaffats som man i samma län infört titeln länsöverdirektör, ett ord som måhända rymmer okända jämlikhetsvärden. Excellenstitlarna för statsministern och utrikesministern avskaffades också av jämlikhetsskäl. Huruvida detta ännu så länge lett till ett genombrott för jämlikheten i regeringen torde vara svårt att avgöra efter bara tillämpning. Mängder med exempel i samma genre torde med lätthet kunna nämnas. Mycken arbetskraft i kanslihuset och ämbetsverken har gått åt för att jaga mindre jämlika traditioner och avskaffa dem. Beträffande ordensväsendet så företer regeringens förslag en rad inkonsekvenser. De svenska ordnarna kan också i fortsättningen utdelas till utlänningar, men en svensk medborgare skall alltså inte kunna tilldelas sitt eget lands ordnar! Om man nu drar den slutsats som regeringen gjort, nämligen att ordnarna är viktiga från stimulans- och belöningssynpunkt, så borde detta väl gälla i samma utsträckning för svenskar som för utländska medborgare. Slutsatsen har också blivit att någon form av belöningssystem trots allt måste finnas i för rikets egna medborgare. Sålunda föreslår man inrättandet av en ny medalj. Vad denna medalj skall kunna belöna som de hittillsvarande ordnarna inte mäktat med framgår inte av propositionen. Det har hävdats att utdelningen av de nuvarande ordnarna skett efter Sålunda har lönegrad ibland varit vägledande för vilken typ av orden som utdelats liksom ordenstecknets grad. Att vidta de justeringar som erfordras för att rätta till detta kan knappast vara särskilt svårt. I varje fall inte svårare än att inrätta ett helt nytt belöningssystem. Rent komiska effekter har ofta uppstått när t. ex. framstående socialdemokrater som vägrat mottaga ordensutmärkelse accepterar sådan om den är av mycket hög dignitet. Detsamma gäller de som vägrat att mottaga svenska ordnar men väl kunnat acceptera utländska dekorationer. Detta är också fallet när vägran skett att emottaga svenskt ordenstecken men man väl gått med på utmärkelse i form av medalj. Huruvida propositionen löser dessa intrikata problem återstår att se. Som antytts inledningsvis är ordensväsendet inte det enda område som råkat ut för beskäftig klåfingrighet. Medan man i många andra länder, inte minst inom , i växande utsträckning insett värdet av traditioner och pietet, så har utvecklingen i gått motsatt väg. Dessa s. k. reformer har inte drivits fram av någon folkopinion, tvärtom, utan har fastmer varit ett verk av enstaka radikala krafter. Några vinster för samhället har utvecklingen inte medfört. Frågan om ordensväsendets avskaffande kan synas perifer. Det är den måhända i sak också. Men propositionens förslag är ett led i den historielöshet som alltmer satt sin prägel på det svenska samhället. Då förslaget dessutom är inkonsekvent och dåligt genomarbetat och inte medför några fördelar för vare sig samhället eller individen bör det i sin helhet avslås. Med stöd av motiveringen hemställes att avslår Kungl. Maj:ts proposition 1973:91. H. () GOTAB 73 3699 S 1973