mot · FW021410 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och i Lane-Herrestad om en nordisk miljöskyddskonvention, m. m. Föroreningen av gränsvattnet mellan och har nått sådan omfattning att är ett exempel på totalt förstörd havsmiljö. Fisket i fjorden har helt upphört, som föroreningen utgör ett svårt hinder för utvecklingen av laxfisket i älvar och sjöar med anknytning till fjorden. Självfallet har föroreningen medfört att fjorden inte lämpar sig för bad eller annat friluftsliv. De stora naturliga förutsättningar som annars funnits för friluftslivet kan således inte utnyttjas. Detta är till men för alla men i all synnerhet för de betydligt mera befolkade områdena på norska sidan. Situationen i fjorden har varit föremål för mängder av undersökningar. Utredningar om erforderliga åtgärder för att stoppa fortsatt förorening och påbörja restaureringen av vattnet har verkställts. Det måste fastslås, att vad som återstår är att gå från utredning och diskussioner till handling, dvs. investering i reningsanläggningar. Krav härom har upprepade gånger framförts från lokala svenska hälsovårdsmyndigheter och har också varit föremål för överläggningar i . Det samråd mellan svenska och norska myndigheter, som efter mångåriga påtryckningar kom till stånd, har emellertid inte lett till något konkret resultat, trots att, som ovan nämnts, full klarhet föreligger både om situationens allvar och om erforderliga åtgärder. De senaste årens miljövårdsdebatt har visat nödvändigheten av internationellt samarbete i miljövårdsarbetet. är ett exempel på att samarbete erfordras mellan två länder för att respektive länders planering och markanvändning skall kunna genomföras. Det är därför synnerligen angeläget att nordiska myndigheter, i linje med det internordiska ansvaret i denna miljövårdsfråga, vidtager konkreta åtgärder för att häva den vanvård av miljön, som förorening utgör. Vidtages inte åtgärder kommer utöver de stora norska och svenska vattenområden, som redan skadats eller helt förstörts, ytterligare områden av framför allt den värdefulla nordbohuslänska skärgården att förstöras. I proposition 1972: lil har redovisats hur svenska myndigheter tagit hänsyn till vad norska myndigheter anfört beträffande planeringen i det svenska gränsområdet. Det är därför i överensstämmelse med ett sådant internordiskt utbyte av synpunkter på samhällsplanering och markanvändning att norska myndigheter nu vidtar åtgärder så att förstörelsen av norsk-svenska vatten- och kustområden upphör. I svenska delegations berättelse 1972: 18 redogöres för medlemsförslaget om nordisk miljöskyddskonvention. De nordiska länderna borde följa upp sitt tidigare inledda samarbete på miljövårdsområdet genom att ingå en nordisk konvention med sikte på ett samarbete som gäller miljöskyddet beträffande alla projekt som har verkningar över den nationella gränsen i ett nordiskt grannland ansåg . Eftersom de hittillsvarande kontakterna mellan svenska och norska myndigheter beträffande rening inte kunnat leda till konkreta resultat är det angeläget att bättre underlag för de olika ländernas ansvar i miljövårdsfrågor skapas genom en konvention. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att beslutar ge Kungl. Maj:t i uppdrag att forcera arbetet med utformning och antagande av en nordisk miljöskyddskonvention, samt 2. att beslutar ge Kungl. Maj:t i uppdrag att i enlighet med uttalandena i om ländernas ansvar gentemot sina grannländer i miljöskyddsfrågor vidtaga åtgärder för att arbetet med restaureringen av kommer i gång. . () i () i Lane-Herrestad