mot · FW021216 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot tobaksrökningens skadeverkningar. Varje väsentlig information om tobaksrökningens skadeverkningar som ökar en rökares motivation att sluta röka är av värde. Det finns sannolikt ej någon medicinsk åtgärd som så påtagligt skulle förbättra folkhälsan i stort som om rökare kunde förmås sluta röka. Vissa undersökningar visar att information bland mycket unga som ännu ej börjat röka har störst effekt. Det är därför angeläget att insatserna på informationens område inriktas i alldeles särskilt hög grad på dessa åldrar. De allra flesta torde numera vara väl informerade vad gäller sambandet mellan rökning och sjukdomar i andningsorganen, exempelvis lungcancer, kronisk luftrörskatarr etc. Det råder heller ingen som helst tvekan om att cigarrettrökningen mer än någon annan faktor bär skulden till den starka ökningen i lungcancerfrekvensen. Närmare ett tusen människor dör numera i i lungcancer. Det övervägande antalet av dessa människor har varit rökare. Den som röker 2025 cigarretter per dag eller mer löper t. ex. en risk av 1 på 12 att få lungcancer. Livslängden hos en rökare med ovan nämnda konsumtion är kortare än hos icke-rökaren. En kraftigt ökad sjuklighet i hjärt-kärl-sjukdomar föreligger också hos rökare. Man vet också numera att rökvanorna grundläggs i tonåren. En relativt gammal iakttagelse som först fått en ökad aktualitet i samband med rökningens skadeverkningar är att den som röker cigarretter och drar halsbloss har en kolmonoxidförgiftning av icke oväsentlig betydelse. Detta faktum torde i belysning av de senaste årens forskningsrön få betraktas som en av de allvarligare effekterna av cigarrettrökning. Graden av kolmonoxidförgiftning tycks bero dels på hur många cigarretter per dag man röker samt hur pass intensivt man röker, dvs. hur korta fimparna blir och hur många halsbloss som dras per cigarrett. Ett samband mellan rökning och förhöjd koloxidhalt i blodet tycks bara förekomma hos dem som drar halsbloss i praktiken således hos cigarrettrökare. När man suger på en cigarrett råder det i cigarrettglödet i princip samma förhållande som i en mila dvs. en ofullständig förbränning med koloxidbildning som följd. Koloxidhalten i röken är inte . Kolmonoxidens stora giftighet beror delvis på hämoglobinets (blodfärgämnets) ca 250 gånger större tendens att binda sig till kolmonoxid än motsvarande bindning till syre. En måttlighet srökare får ca 5 av sitt hämoglobin mer eller mindre permanent blockerat med kolmonoxid och således undandraget syretransport. Kolmonoxiden har förutom denna blockerande effekt på andra syretransporterande system, som procentuellt sett torde ha minst lika stor negativ effekt på syresättningskapaciteten ute i kroppens olika celler. Lätt förhöjda kolmonoxidhämoglobinmängder på som alltså ses hos cigarrettrökare har tidigare ej ansetts ha påtagligt skadliga effekter. Undersökningar på människa såväl som på försöksdjur har emellertid klart visat att de kolmonoxidmängder man får i sig vid cigarrettrökning har en påskyndande effekt på utvecklingen av arteriella kärlsjukdomar av åderförkalkningstyp. Härtill kommer naturligtvis nikotinets åderförkalkningsbefrämjande effekt, som sannolikt förhöjs ytterligare av kolmonoxid. Det är känt att kvinnor som under graviditeten röker får barn som i genomsnitt är lättare vid födseln än icke rökande kvinnors barn. Det anses också att barn till kvinnor som rökt under graviditeten får sämre intelligensutveckling än andra barn. Djurförsök har visat en högre missbildningsfrekvens och högre perinatal dödlighet när modern under graviditeten exponerats för kolmonoxid i doser som gett kolmonoxidhämoglobin i blodet. Mycket talar för att ovan nämnda effekter av rökning under graviditet är betingade av den kolmonoxidförgiftning som den rökande gravida kvinnan har och som skapar betingelser för en mer eller mindre uttalad tendens till syrebrist hos fostret med åtföljande risker för skador. En mycket väsentlig orsak till att tobaksrökning leder till allvarliga sjukdomar i luftvägarna är att vissa komponenter i tobaksröken åstadkommer en förlamning av flimmerhårens rörlighet. Flimmerhårens normala uppgift är att transportera bort partiklar och irriterande ämnen från slemhinnorna i luftvägarna. I och med att flimmerhåren är förlamade, kan retande och irriterande ämnen lokalt ligga kvar och utöva en betydligt kraftigare retande effekt. De ämnen i tobaksröken som påvisats ha den i särklass kraftigaste flimmerhårsförlamande effekten är acetaldehyd, acrolein och fenoler. Förlamningseffekten på flimmerhårens rörlighet illustreras av nedanstående kurva. Tobaksrökens effekt på flimmerhårens i luftvägarna rörelser Frekvens på flimmerhårens rörelser I motionen har nämnts en råd giftiga ämnen som förekommer i tobaksröken. Av intresse är också att veta att tobak innehåller cyanföreningar. Det är även känt att rökare har en klart förhöjd utsöndring av cyanföreningar i urinen. Cyanider är kända för att även i mycket små koncentrationer ha en blockerande effekt på kroppscellernas syrsättning. Koncentrationen av samtliga dessa ämnen i tobaksröken kan relativt lätt bestämmas, och olika metoder att reducera dessa ämnens koncentration i tobaksröken har laboratoriemässigt undersökts. Med kännedom om ovan nämnda komponenters uttalade skadeeffekter bör man enligt vår mening eftersträva att så långt det över huvud taget är möjligt söka reducera dessa ämnens koncentration i tobaksröken. Samhället ställer allt större krav på att genom exempelvis sänkning av svavelhalten i eldningsolja och avgasrening på bilarna minska luftföroreningarna i våra samhällen. Den luftförorening en rökare utsätter sig själv och andra för är så oerhört mycket större och intensivare att den knappast går att jämföra ens med den mest avgasförorenade luften i vår storstadsmiljö. På samma sätt som man ålagt bilindustrin att successivt trappa ned utsläppet av vissa komponenter i bilavgaserna, bör man kunna för tobaksindustrin uppsätta givna maximivärden vad gäller innehållet eller koncentrationen av ovan nämnda ämnen i tobaksröken. Kraven kan utformas så att en successiv reduktion av koncentrationen uppnås. bör ges i uppdrag att framlägga maximalvärden som kan tillåtas för de i tobaksröken ingående hälsofarliga ämnena. Dessa gränsvärden kan sänkas allteftersom den tekniska utvecklingen möjliggör en skärpning. Även om tobaksrökningens skadeverkningar i och med en sådan lagstiftning ej kan elimineras helt, kan man dock räkna med en väsentlig reducering av tobaksrökningens skadeverkningar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär åtgärder för kraftigt ökad informationsverksamhet särskilt i de yngre åldrarna, att hos Kungl. Maj:t hemställer att ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för uppställande av maximigränser för i tobaksröken ingående giftiga ämnen i enlighet med vad som anförs i motionen.