mot · FW02630 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot religionsförtryck i . För de kristna inom innebär den lagstiftning som i första hand har till uppgift att möjliggöra kontroll och övervakning av oliktänkande en rad av restriktioner i deras religiösa verksamhet. Denna lagstiftning är inte speciellt riktad mot de kristna utan mot alla grupper som inte är helt pålitliga från den kommunistiska statens synpunkt. En av de viktigaste restriktionerna för de kristna grupperna är statens krav att varje församling måste registreras av myndigheterna för att få tillstånd att ha gudstjänster. Denna registrering innefattar en form av kontroll från statens sida och ger en möjlighet att övervaka omfattningen av den verksamhet kyrkan eller församlingen bedriver. närmast efter revolutionen ingrep sovjetmakten hårt mot den ortodoxa kyrkans liv men gav relativt stor frihet åt baptister och andra frikyrkliga. Detta hängde samman med att dessa fria andliga rörelser hade kämpat med stora svårigheter. utsträcktes dock den antireligiösa aktiviteten från statens sida mot alla kristna bekännare, och formulerade sin första gudlösa femårsplan. Detta skedde i en speciell förordning till folkkommissarier och upptog följande tidtabell: utsändes en detaljerad plan för stängandet av alla kyrkor och religiösa samfund. kommer religiösa 'familjeceller att likvideras och alla religiösa personer att uteslutas ur statens företag och förrättningar. Religiös litteratur förbjuds. Det tredje året ägnas åt aktivering av gudlösa celler. Det föreslås också att alla som vägrar nedlägga sina prästerliga ämbeten utvisas ur . Under det fjärde året skall alla kyrkor, synagogor och kapell överlämnas åt den lokala sovjeten och användas som biografer, klubbar och andra platser för kulturell rekreation. Det femte året är avsett att användas att förstärka de uppnådda resultaten i kampen mot religionen, så att det inte längre finns kvar något bönehus på sovjetryskt territorium och så att man kräver tanken på i folkets sinne Detta var alltså planen som drogs upp av . Historien har visat att man också satsade hårt på att förverkliga den. Kyrkor stängdes, präster och pastorer fängslades, gudstjänstlivet hindrades i stor utsträckning. Många av de nuvarande ledarna för religiösa riktningar i Sov jetunionen har själva tillbringat månader och år i fängelser och fångläger för sin tros skull. Efter skedde vissa förändringar och lättnader i statens förhållande till de kristna i , men under Chrustjevåren skärptes åter påtagligt den antireligiösa inställningen från statsledningens sida. Inom ramen för de i sovjetrysk lag fastställda restriktionerna för religiös verksamhet kan kristna församlingar leva och verka i . Inskränkningarna avser i första hand krav på registrering av församlingarna, förbud mot söndagsskola och ungdomsarbete, förbud mot aktiv annonsering av gudstjänsterna samt förbud att ungdom döps och blir medlemmar av församlingarna. Det är självklart att i ett land av enorma storlek och med den sammansättning staten har av olika republiker i lokala sammanhang sker vissa variationer i tillämpningen av dessa lagar. Enligt praxis får t. ex. dop inte förrättas utanför den erkända , men i praktiken sker dop utomhus i floderna i . I finner man församlingsmedlemmar som ännu inte uppnått 18-årsgränsen, och andra exempel kan nämnas från olika delar av . Enligt lagen har således inga församlingar eller för övrigt några som helst sammanslutningar tillstånd att samlas till möten utan att vara registrerade av statens myndigheter. När det gäller religiösa församlingar handlägges alla frågor mellan dessa och myndigheterna av en byrå för religiösa affärer med anknytning till regeringen i och med distriktsrepresentanter över hela landet. Från början var denna statliga byrå en avdelning inom den ryska hemliga polisen men är nu ett eget ämbetsverk. För att en församling skall få statligt erkännande som registrerad församling måste den bestå av minst 20 medlemmar, inom sig välja en kyrkostyrelse och utse en predikant eller pastor. Formen av registrering innebär givetvis i praktiken en kontrollmöjlighet från statens sida över omfattningen av den religiösa aktiviteten inom landet, även om det skall tilläggas att mycket av religiös verksamhet förekommer utanför denna registrering. Initierade bedömare av de förhållanden under vilka de ryska baptisterna lever har konstaterat att flertalet av ryska kristna hör till den arbetande klassens människor. På grund av deras religiösa bekännelse och kyrkotillhörighet har de nämligen svårt att erhålla anställningar på mera framskjutna poster. De läkare, lärare eller arbetsledare som tillhör församlingen måste anses höra till undantagen. Det ryska , för att nämna ett exempel, uppskattar i sin statistik sitt medlemsantal till ca x/2 miljon människor. Andra kyrkor nämner andra siffror. Man har emellertid anledning förmoda att de speciella förhållanden sorn råder i med de inskränkningar lagen lägger på religiös verksamhet medför att det verkliga antalet kristna bekännare är mycket större än det officiella. Omdömesgilla bedömare har ibland uppskattat det verkliga antalet fem- eller sexdubbelt mot det officiellt registrerade. Speciellt för unga människor, som sysslar med högre studier, kan frågan om en officiell församlingstillhörighet bli problem. På lokalplanet kan trots det lagen säger svårigheter vid universitet och institut uppstå för aktiva kristna bekännare. Att unga människor i denna situation väntar med officiell församlingstillhörighet till dess studierna är fullgjorda är förmodligen inte något ovanligt. Ty även om man kan räkna med att myndigheterna har förteckningar på alla församlingsmedlemmar, är det inte sagt att man har samma kontroll på de kristna som inte officiellt ingått som församlingsmedlemmar, även om de är aktiva inom sång- och musikverksamhet. Redaktör , , säger i en artikel om religionen i följande: 1 en baptisförsamling, som jag besökte, gjorde jag ett försök att kartlägga vilka människor som är medlemmar i en ordinär rysk registrerad baptistförsamling. Denna församling hade 676 medlemmar och av dessa var endast 64 män. En tredjedel av församlingen var , men av de 676 medlemmarna var 38 , 90 tillhörde åldersgruppen , 158 var mellan och 148 mellan . Att 286 församlingsmedlemmar i en församling på 676 medlemmar är är i och för sig en mycket intressant siffra. Av dessa medlemmar hade 317 en skolutbildning på lägst , 25 hade en ännu högre skolutbildning, medan 197 hade mindre skolgång än . I församlingen fanns 14 medlemmar som inte var läseller skri vkunniga, gamla människor som inte fått möjlighet till någon som helst skolgång. I existerar, som ovan sagts, förutom de officiella kyrkorna också flera kristna rörelser, som inte är registrerade av de statliga myndigheterna och som alltså i juridisk bemärkelse arbetar illegalt. talar man om en underjordisk kyrka. Medlemmarna i dessa församlingar samlas till gudstjänster och annan religiös verksamhet i hem eller utomhus i skogarna. Dessa kristna är utsatta för övervakning och förföljelser av olika slag. Men är denna kyrka inte mera underjordisk i sin verksamhet än att dess ledare underhandlar med de kommunistiska myndigheterna i om samma kyrkas ställning och framtid. Kyrkan lämnar namn- och adressförteckning på sina ledande medlemmar till myndigheterna. fick de tillstånd av staten att samlas till en landsomfattande konferens. kunde en delegation från den få företräde för dåvarande ordföranden för presidiet för Högsta , A. I. Mikojan, för att framlägga sin pro test över övergrepp från lokala myndigheter mot de kristna. Av detta framgår att denna grupp kristna i en mening utgör en underjordisk kyrka, eftersom de arbetar utanför de gränser lagen drar upp för religiös verksamhet inom , medan den å andra sidan inte är mera hemlig eller underjordisk än att kontakter mellan denna och de statliga myndigheterna då och då existerar. Inom det officiella ryska hävdas den synpunkten att ett lands medborgare har skyldighet att lyda de lagar som råder inom landet. Den andra gruppen, de s. k. initialbaptisterna, som utgör en betydande del av den underjordiska kyrkan, menar att när landets lagar kränker samvetet och den egna övertygelsen, har man rätt att bryta mot dessa. I denna olikhet i synen på medborgarens inställning till sitt lands lagstiftning ligger problematiken i den splittring som har skett bland de kristna i . De principiella olikheterna i synen på lydnad för lagstiftningen hade länge skapat oro inom det ryska baptissamfundet. Krisen blev akut efter ett brev som sändes från baptistledningen i till distriktsföreståndare och pastorer. I detta brev gavs anvisningar och regler för församlingsverksamheten, som av många uppfattades sorn alltför stor följsamhet från baptistledningens sida gentemot den kommunistiska statens krav. Brevet gav upphov till den splittringsrörelse inombaptistsamfundet, som då resulterade i att ca 17 000 baptister lämnade det officiella samfundet och dess församlingar. Den som objektivt försöker analysera händelseförloppet har svårt att frigöra sig från känslan att detta brev var ett misstag från den officiella baptistledningens sida. Av allt att döma föddes det ur ett mycket starkt tryck från statens sida, där valet för de kristna stod mellan avsändandet av detta brev eller en stängning av kyrkorna och bönehusen. Den ortodoxa kyrkan inom ställdes inför liknande krav och tvingades handla på samma sätt som baptistledningen i . Det ryska ledning har f. ö. i praktiken vidgått detta sitt misstag, när man i ett nytt budskap återkallade de instruktioner man gett i det första brevet. De baptister som vid denna splittring lämnade det officiella samfundet för att fortsätta sin verksamhet på annat sätt ställdes inför stora svårigheter. Eftersom de vägrade att låta registrera sig hos staten eller i vissa fall ville få registrering men då vägrades av staten, tvingades de att arbeta utanför det rättsskydd som en verksamhetslegalisering trots allt utgör. Till detta kom att de medvetet bröt mot de lagar som innebar restriktioner i verksamheten och hävdade att de i första hand följde sitt samvetes ledning. Den som studerar sovjetrysk landsortspress och i denna tar del av vad som skrivs om vad som där kallas illegal religiös propaganda får en god bild av de svårigheter som denna underjordiska kyrka möter. I några uppmärksammade överklaganden till Chrustjev och hans efterträdare inom den sovjetryska statsledningen har också representanter för denna kyrka gett klara exempel på förföljelse och lidande, uppgifter som man har all anledning att ta på djupt allvar, även vid en kritisk källgranskning. Rättegångsreferat i sovjetryska tidningar ger skrämmande detaljer om lokalt godtycke från partiarbetare och ateistiska funktionärer mot initiativbaptisterna. Enligt uppgifter från initiativbaptisterna själva har, som slutade med utgången av 1970, 524 personer dömts till fängelse eller arbetsläger vid rättegångar i olika delar av därför att de tillhört och varit verksamma inom denna grupp av troende. En uppgift från från samma källa uppger att 160 initiativbaptister satt i fängelse eller arbetsläger. Formellt juridiskt sett är dessa personer dömda därför att de har brutit mot gällande lag inom . Domarna är ur denna synpunkt oantastliga, vilket självfallet utgör ett argument som sovjetmyndigheterna är angelägna att understryka. Men mot detta måste ställas det faktum att dessa formella brott mot lagen skett av människor som av samvetsskäl och av trosskäl ansett sig böra lyda mer än människor. Initiativbaptisterna i står här i exakt samma situation som de första baptisterna i , när de dömdes, fängslades eller utvisades för bedrivande av en religiös verksamhet som staten då inte tillät dem. För att bilden skall bli fullständig måste dock tilläggas att det officiella ryska genom sina samtal med statens representanter och genom sin hållning gentemot existerande lagstiftning uppnått flera rättigheter och större möjligheter i sitt arbete. I många fall har man lyckats vinna gehör för synpunkter som tidigare nonchalerades av de statliga myndigheterna. Utifrån denna bedömning har deras ställningstagande gentemot staten ökat möjligheterna att evangelisera. Men kvar står dock det faktum att förföljelser mot och förtryck av olika grupper inom , som ur regimens synpunkt inte är önskvärda, förekommer. Dokumenten om dessa övergrepp är många och uppgifterna väl verifierade. Så har t.ex. Rådet för släktingar till fängslade evangeliska kristna och baptister i sänt ett flertal brev till internationella organisationer, till FN, Kyrkornas världsråd och . I dessa brev har man redogjort för de förhållanden under vilka man tvingas leva och arbeta. Berättelser om förödmjukande förhör, fängelsevistelser, splittrade hem och deporteringar belyser på ett dramatiskt sätt de risker dessa människor är beredda att ta, hellre än att kompromissa med sin religiösa övertygelse. Rådet för släktingar till fängslade evangeliska kristna redogör också för det stora antal petitioner och framställningar av olika slag som inlämnats till myndigheterna. Ett belysande exempel på detta är t. ex. de femtonhundra mödrarnas brev till generalsekreterade och president , i vilket man begär att få behålla sina barn, som på grund av föräldrarnas religiösa övertygelse skall omhändertas och uppfostras av myndigheterna. Vi anser för vår del att det är en svensk skyldighet att protestera mot ett system, som leder till att människor på grund av sin religiösa tro, politiska övertygelse eller etniska tillhörighet utsätts för förödmjukande diskriminering eller kastas i fängelse. Oavsett var i världen sådana brott mot de mänskliga rättigheterna äger rum, måste det vara en plikt för oss att genom de möjligheter som står oss till buds skapa opinion och påtala missförhållanden. Denna solidaritet med lidande människor får inte begränsas till vissa nationer eller samhällssystem, utan måste vara universiell. Vi är medvetna om de svårigheter som föreligger att på diplomatisk väg angripa problem av denna art. Vi tror dock att det finns möjligheter för den att vid olika tillfällen framföra det svenska folkets oro över den behandling vissa minoritetsgrupper inom utsätts för. Med hänvisning till ovanstående får vi därför hemställa att begär att Kungl. Maj:t på lämpligt sätt aktualiserar frågan om vissa kristna gruppers situation i . () i KU HANS () i . () i