mot · FW02431 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om förlängd lagfäst semester. Inför förra årets riksdag föreslog kommunisterna i motion 1972:668 rätten till 30 dagars betald semester. Bakgrunden till kravet är väl känt. Utvecklingen inom produktionslivet har inneburit en allt större press och snabbare förslitning av människorna. Prestationslöner baserade på MTM och liknande system blir allt vanligare. Arbetstakten vid löpande band och liknande arbetsprocesser är hård och skoningslös. Många arbetare har sin dagliga gärning förlagd till arbetsplatser där hälso- och olycksrisker utgör ett ständigt hot. Trycket på lönearbetarna har hårdnat, så att arbetet för många framstår som olustbetonat och förnedrande. Detta medan arbetsköparna kan inregistrera starkt ökad produktivitet per individ med stigande profit som följd. Vårt krav om 5 veckors semester vann föga gehör hos utskottsmajoriteten. Utskottet anförde att det här i första hand var en fråga om samhällsekonomisk prioritering. Förslaget om att lagstiftningsvägen säkerställa införandet av en ytterligare semestervecka avvisades. Vid omröstningen i kammaren följde riksdagsmajoriteten utskottets skrivning och motionen avslogs. Förvånande är att utskottsmajoriteten inte vidrörde själva sakfrågan. Behovet av en förlängd semester för lönearbetarna omnämndes inte. Vårt förslag avstyrktes med motiveringen att det var en samhällsekonomisk prioriteringsfråga. Även vid ett sådant synsätt kan avvisandet av detta krav enligt vår mening inte accepteras. En femte semestervecka måste omfatta samtliga arbetande i vårt land, inte bara högre tjänstemän och arbetsledare. Pressen på arbetsplatsen ökar oavbrutet. Effektivitetskraven växer år . Åldergränsen för utslagningen från arbetslivet flyttas stadigt nedåt. Arbetare som nått 40-årsstrecket betraktas som olönsamma och stöts ut ur produktionen. Men även den yngre arbetskraften, de som ännu inte nått , faller inom denna grupp av svårplacerade. Det är arbetare i högproduktiv ålder och som ger den högsta tänkbara vinsten som är eftertraktade av industrin. En sådan utveckling är oacceptabel. Vpk har i andra motionsyrkanden till årets riksdag föreslagit genomgripande förändringar som radikalt skulle ändra på nu rådande missförhållanden. Vårt krav om lagstadgad rätt till längre betald semester skall ses som ett led i denna strävan att förbättra förhållandena för lönearbetarna. Att som utskottet hänvisa till samhällsekonomiska prioriteringar är att avleda hela frågan. Allt hårdare uppskruvad arbetstakt, rationaliseringar och automatiseringar gör det allt svårare för arbetarna att hävda sig. därför stor risk att falla under kategorin utslagna. Det blir sedan samhällets och skattebetalarnas sak att på ett eller annat sätt bistå och försörja dem, vilkas arbetskraft är önskvärd av arbetsköparna. De brutala villkoren på arbetsplatserna förändras givetvis inte i och för sig genom en förlängd semester. Men det gör det lättare för arbetarna att uthärda dem. Även vid en förbättring av arbetsmiljö och arbetsförhållanden i de hänseenden vi berört framstår kravet om en förlängd semester som motiverat. En förlängd återhämtningsperiod, som en femte semestervecka utgör, tillsammans med förverkligandet av kraven om en bättre arbetsmiljö blir därför ett verksamt medel mot utslagning av arbetskraft ur produktionen och beredandet av drägligare arbetsvillkor för de anställda. Med stöd av det anförda föreslås att uttalar sig för en ändring av gällande semesterlagstiftning, innebärande en förlängd betald semester och hemställer hos regeringen att skyndsamt utarbeta förslag om härav föranledda lagtextändringar. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)