mot · FW02352 · 1973-01-23 00:00:00 — De arbetssökande använder sig av andra kanaler, därför att de intressanta lediga platserna inte anmäls till förmedlingen. Det är en viktig uppgift för arbetsförmedlingen att öka sin andel av arbetskraftsomsättningen. Detta har bl. a. uppmärksammats av TCO, som hos regeringen begärt förslag till ett system med obligatorisk anmälan av lediga platser till arbetsförmedlingen. Mycket talar för ett sådant system, som givetvis inte bör förenas med något tvång för arbetsgivarna att anställa personer som söker anställning via förmedlingen. De avsedda effekterna kan emellertid sannolikt uppnås utan ett strikt obligatorium. Vi föreslår att begär att Kungl. Maj:t efter utredning lägger fram förslag till av innebörd att arbetsgivare med ett större antal anställda, som utnyttjar arbetsförmedlingens tjänster, skall vara skyldig att till förmedlingen meddela alla lediga platser för vilka man öppet söker arbetstagare. Det bör alltså inte vara möjligt att utnyttja förmedlingens tjänster bara vid rekrytering av vissa typer av arbetskraft. Däremot bör något anmälningstvång inte tillämpas i fråga om sådana arbetsgivare som helt klarar sina rekryteringsfrågor utan arbetsförmedlingens medverkan och inte heller i fråga om arbetsgivare med få anställda, t. ex. färre än tio. En sådan ordning som vi här antytt skulle medföra stora fördelar för de arbetssökande, som skulle kunna få en i stort sett fullständig överblick över lediga platser inom de yrken de är intresserade av. Det skulle vidare bli självklart för de flesta ombytessökande att i första hand vända sig till arbetsförmedlingen. Även arbetsgivarna skulle göra stora vinster på ett sådant system. Merarbetet för arbetsgivarna skulle stanna vid att samtidigt som man i annons eller på annat sätt öppet söker arbetstagare meddelar arbetsförmedlingen. Den bättre service förmedlingarna härigenom skulle kunna erbjuda skulle sannolikt långt mer än uppväga detta merarbete. Inventering av arbetstillfällen för svårplacerade De s. k. anpassningsgrupperna, där representanter för de anställdas organisationer, arbetsgivare och arbetsförmedling tillsammans studerar förhållandena för den enskilde på deras arbetsplatser och utarbetar förslag till förbättringar av arbetsplatserna av social, medicinsk eller utbildningsmässig natur, har väsentligt ökat i antal . Det är en glädjande utveckling som vi velat påskynda. Grundläggande för verksamheten är emellertid att man både från företagarsidan och hos arbetsförmedlingarna har en god kännedom om vilka möjligheter som står till buds för att omforma befintliga arbetsplatser så att de passar den svårplacerade arbetskraften. Det är därför angeläget att arbetsmarknadsverket initierar ett inventeringsarbete som kan ge underlag för bildande av ytterligare anpassningsgrupper. Enligt vår mening är grundbidraget vid arbetsmarknadsutbildning fortfarande blygsamt, inte minst vid en jämförelse med de ersättningar de arbetslösa kan erhålla från arbetslöshetskassorna. Dessutom är grundbidraget inte värdesäkrat utan föremål för en ständig urholkning genom den fortgående inflationen. Enligt vår mening bör därför grundbidraget värdesäkras genom en anknytning till basbeloppet. Regeringen är inte heller beredd att slopa den olyckliga prövningen mot makes inkomst vid utbildningsbidrag. En sådan prövning strider mot den modernare syn på mäns och kvinnors roll i familj och arbetsliv som t. ex. genomsyrar vår nuvarande skattepolitik. Vi upprepar därför vårt mångåriga krav att denna inkomstprövning slopas. Utbildningsbidrag kan inte utgå till sådan utbildning som är studiemedelsberättigad, dvs. i praktiken all eftergymnasial utbildning. Detta är enligt vår mening en olycklig ordning. Arbetsmarknadsutbildning bör kunna medges i alla utbildningsformer, efter en arbetsmarknadsmässig prövning i det enskilda fallet. bidrag kunna utgå även till utbildning sorn är studiemedelsberättigad. Även flyttningsbidragen urholkas av den fortgående inflationen. Vi anser att samhället bör bedriva en sådan regionalpolitik att sysselsättning kan erbjudas den enskilde på hans bostadsort. 1 de fall detta inte är möjligt och flyttning till annan ort blir nödvändig av arbetsmarknadsskäl, bör den flyttande hållas ekonomiskt skadeslös genom allmänna bidrag. Av den anledningen bör även flyttningsbidragen värdesäkras genom en anknytning till basbeloppet. Arbetsmarknadsutbildningen bör i större utsträckning än användas som förebyggande medel. Nära till hands ligger då försöksverksamhet med bidrag till företagsutbildning, i första hand av sådan personal som genom produktionsändring löper risk att bli arbetslös. Volymen av sådan utbildning kan låta sig regleras, så att den hålls på en relativt begränsad nivå när den totala sysselsättningen i landet är hög och expanderas när sysselsättningsläget försämras. Bidrag till företagsutbildning av antytt slag skulle medföra åtminstone två fördelar. För det första skulle nyanställning av icke yrkeskunnig personal underlättas och vissa friställningar kunna undvikas. För det andra skulle ytterligare en möjlighet skapas för arbetsmarknadsmyndigheterna och de fackliga organisationerna att på ett tidigt stadium stimulera uppkomsten av och deltagandet i en långsiktig personalplanering inom företagen. Företagsutbildningen skulle i stort sett kunna handläggas på samma sätt som den förebyggande arbetsmarknadsutbildningen, dvs. utbildningsbehovet bedömas i samråd mellan berörda enskilda, fackliga organisationer, arbetsgivare och arbetsmarknadsmyndigheter. Vi föreslår därför i likhet med AMS att försöksverksamhet med företagsutbildning startas. För ändamålet torde ett anslag på 5 milj. kr. Mot bakgrund av det läge som råder på arbetsmarknaden och de problem som förutses är det ett oeftergivligt krav att tryggheten i anställningen stärks. Vårt mångåriga krav om lag mot obefogad uppsägning återfinns nu i nya partiprogram. Vi utgår ifrån att den framlagda s. k. Åmanska utredningen efter remissbehandling ger underlag för en proposition med det innehållet. De ökade krav som ställs på företagen för att nå ökad trygghet i anställningen ställer också stora fordringar på den allmänna näringspolitiken. Om en lag mot obefogade uppsägningar skall bli en reell förstärkning av anställningstryggheten krävs framgångsrika företag. Expansiva och solida företag är en förutsättning för en framgångsrik arbetsmarknadspolitik över huvud taget. Den första försvarslinjen mot arbetslösheten måste därför gå inne i företagen. motion från utvecklar vi närmare hur företagandet bör stimuleras. De medel, som garanterar människornas ekonomiska trygghet vid en mer omfattande arbetslöshet, är fortfarande otillräckliga. För många innebär anslutningen till en frivillig arbetslöshetskassa en acceptabel garanti för en grundläggande inkomsttrygghet vid arbetslöshet. De frivilliga kassorna har också gjort mycket värdefulla insatser och har haft stor betydelse för att skapa ökad trygghet på arbetsmarknaden. Mer än en och en halv miljon människor som har eller söker jobb är emellertid inte anslutna till någon arbetslöshetskassa. Även inom områden med kassor finns ett stort antal fackligt organiserade arbetstagare som är oförsäkrade. Detta sammanhänger med undantagsbestämmelser för äldre deltidsarbetande m. fl. En annan kategori som är oförsäkrad är vissa grupper av självständiga företagare. Det finns också tyvärr åtskilliga fackligt oorganiserade arbetstagare, vilka praktiskt taget aldrig är anslutna till någon kassa. Av levandsnivåundersökningen framgår, att de extremt lågavlönade är i större utsträckning oorganiserade än andra löntagargrupper. Undersökningen har också kunnat konstatera att arbetslöshet har en tendens att upprepa sig för en del personer eller grupper. Det skulle inte förvåna om de grupper, som har extremt låg lön, till stor del är oorganiserade och som drabbas av återkommande arbetslöshet, i stor utsträckning sammanfaller. En sista stor grupp oförsäkrade utgörs av ungdomar som just slutat skolan och andra, som söker arbete utan att tidigare ha haft anställning. Den aktuella arbetslösheten har i stor utsträckning drabbat även dessa grupper. I en undersökning om människor med socialhjälp, som utförts av (Fattigdom i välfärden, 1971), visas klart, att konjunkturvariationerna slår igenom på andelen socialhjälpstagare och detta med stor styrka. Sammanfattningsvis konstateras att variationerna i arbetslösheten förklarar av variationerna i andel hjälptagare . Det kommer att krävas stora förändringar i det nuvarande försäkringssystemet för att en verklig inkomsttrygghet vid arbetslöshet skall åstadkommas. förslag är ett steg i den riktningen. Förslaget ger emellertid ett otillräckligt stöd åt dem som av skilda anledningar inte får någon ersättning från de frivilliga arbetslöshetskassorna, t. ex. ungdomar och hemmafruar som går ut på arbetsmarknaden. Det innebär också att olika löntagarkategorier får betala olika mycket i försäkringsavgifter beroende på hur stor risken för arbetslöshet är. När det gäller inkomstbortfall vid sjukdom och ålderdom har trygghetsfrågan lösts på det enda tillfredsställande sättet: genom en obligatorisk försäkring som i princip omfattar alla. Tiden borde nu vara mogen att lösa den återstående stora trygghetsfrågan på motsvarande En obligatorisk sysselsättningsförsäkring bör i princip omfatta alla som står till arbetsmarknadens förfogande. Den måste ge standardtrygghet, och den måste grundas på samma solidariska principer som andra socialförsäkringar. Vårriksdagen måste besluta om en obligatorisk sysselsättningsförsäkring, som svarar mot de löften som har getts och de krav på ekonomisk trygghet som måste ställas. Detta är särskilt viktigt i ett läge med hög arbetslöshet. 1 det pressade läge vari den svenska ekonomin befinner sig bör en sysselsättningsförsäkring som motsvarar de här ställda kraven genomföras i etapper. Därvid bör man ta vara på den värdefulla erfarenhet som finns i de existerande arbetslöshetskassorna. Med hänvisning till ovanstående hemställes A. att hos Kungl. 1. att en parlamentariskt sammansatt kommitté tillsätts med uppgift att framlägga riktlinjer för den framtida arbetsmarknadspolitiken, 2. att förslag till effektivisering av arbetsförmedlingen framläggs med innebörd att arbetsgivare med ett större antal anställda som utnyttjar arbetsförmedlingens tjänster skall vara skyldiga att meddela förmedlingen alla lediga platser för vilka man öppet söker arbetstagare, 3. att grundbidraget vid arbetsmarknadsutbildning värdesäkras genom anknytning till basbeloppet, 4. att inkomstprövningen av utbildningsbidragen mot makes inkomst upphör, 5. att utbildningsbidrag även bör kunna utgå till sådan utbildning som är studiemedelsberättigad, 6. att flyttningsbidragen värdesäkras genom anknytning till basbeloppet, 7. att försöksverksamhet med statsbidrag till företagsutbildning startas samt B. att till Arbetsmarknadsservice anvisar ett förslagsanslag av 1 . () /ENKEL (fp) PER () GOTAB 73 3141 S 1973