mot · FW021492 · 1973-01-26 00:00:00 — av i Nennesholm m. fl. angående tillfällighetsförsäljning av livsmedel och blommor. Vid riksdag upphävdes näringsfrihetsförordning. Det innebar att den tidigare förordningens regler om gårdfarihandel och realisation blev ersatt av en förordning om tillfällig handel. Enligt nu gällande bestämmelser skall dylik tillfällig handel få drivas endast efter tillstånd. Tillfällig handel med bl. a. livsmedel och blommor kan dock få drivas utan sådant tillstånd. Att tillfällighetsförsäljning från det allmännas synpunkt innebär vissa risker, framhölls redan av näringsrättssakkunnige, justitierådet . Han redovisade därvid att ett skäl för en begränsning av kringföringshandeln är att man till allmänhetens skydd borde motverka erbjudandet av kvalitativt undermåliga varor, som icke är värda sitt pris. De synpunkter som härvid framfördes torde enligt den sakkunnige knappast avse sådan kringföringsförsäljning som handlande bedriver med bil eller buss jämsides med av dem utövad fast handel. Sådan försäljning sker ofta efter bestämd turlista, och den som driver försäljningen måste antas ha samma intresse som andra handlande att vinna förtroende hos sin kundkrets. Läget är däremot i viss mån annat då fråga är om kringföringshandlare med kontor och lager på fickan. Det torde knappast kunna betvivlas, anför den sakkunnige, att de varor dessa handlande tillhandahåller stundom är av mindre god kvalitet eller i vart fall ej svarar mot det pris som de begär. Vid kringföringshandeln är köparen i ett sämre läge än vid köp från fast handlare, om det efter köpet visar sig att varan är behäftad med fel eller eljest är underhaltig. Den sakkunnige föreslog att svensk medborgare skulle fritt få driva tillfällig handel med livsmedel, blommor och alster av inhemsk hemslöjd. I denna fråga anknöt den sakkunnige till tidigare gällande ordning. Han var dock tveksam, om detta undantag verkligen var befogat från de synpunkter som i dagens läge kan motivera ett tillståndstvång. Några remissinstanser kritiserade också förslaget, bl. a. med hänvisning till kriminalpolitiska skäl och hygieniska synpunkter. Även departementschefen anförde i proposition nr 1968 att de skäl som anförts mot att tillfällig handel med de berörda varorna tas undan från tillståndsplikten utan tvivel var beaktansvärda. Han anförde emellertid att sådan handel av ålder varit fri, och denna frihet ansåg han inte borde begränsas utan mycket starka skäl. Vid riksdagsbehandlingen anförde tredje lagutskottet: Såsom departementschefen anfört, kan vissa missförhållanden för konsumenterna uppstå i samband med tillfälliga försäljningar. Särskilt har nämnts riskerna för att allmänheten kan ha svårt att få kontakt med försäljare för reklamation. Som ovan framgår är det gammal hävd som fått motivera det generella undantaget för att tillfällig handel med livsmedel och blommor kan få drivas utan tillstånd. Förhållandena har dock på detta område så radikalt förändrats att det enligt vår mening är fel att utan urskilning behålla detta undantag, som har sitt ursprung i förhållandena under tidigare århundranden. Av den svenska yrkeskår som producerar livsmedel och blommor, är det en mycket liten del som någon eller åker till ett salutorg för att avyttra t. ex. ägg, potatis, blommor, jordgubbar. Dessa bedriver dock en rörelse i sin hemort och är väl kända av de lokala myndigheterna. Däremot har vi fått en ny företeelse, som består i att vissa försäljare från helt andra delar av landet och då ofta med utländska varor tillfälligt gästar olika städer eller större tätorter. Det är oftast mycket undermåliga produkter som därvid saluförs. Detta är till men för såväl konsumenterna som den lokala produktionen och handeln. Om t. ex. utblommade krukväxter försäljs, kan konsumenten felaktigt bibringas den uppfattningen att denna krukväxt generellt har en mycket kort blomnings- och hållbarhetstid. Nya konsumenter lockas dock till dessa kringföringshandlare genom braskande annonser i tidningspressen, som erbjuder blommor till låga priser. Att i regel sista försäljningsdagen för länge sedan är passerad upplyser givetvis inte annonserna om. Denna ambulerande handel innehåller också många andra avarter. a. har utebliven eller mycket bristfällig mervärdeskatteredovisning uppdagats. Då som sagts varorna ofta är av utländskt ursprung, synes också denna handel ha möjlighet att utnyttja kryphålen i kungl, generaltullstyrelsens kautschukbetonade cirkulär för fastställande av beskattningsvärde för mervärdeskatt i vissa fall, daterat . Detta cirkulär möjliggör i vissa fall att man endast behöver inge en varuanmälan, på vilken man skriver tullvärdet för beräkning av mervärdeskatt. Någon mera ingående kontroll av det uppgivna värdet synes inte ske. Detta förfaringssätt anser vi vara högst otillfredsställande, då det saknas garantier för att det verkliga värdet har legat till grund för mervärdeskatteberäkningen. Enligt vår mening strider också förfaringssättet mot de principer som anfördes i mervärdeskattepropositionen nr 1968, vilken godtagit utan erinringar. I ovannämnda handel har också en annan affärsmetod praktiserats. Den går så till att de varor som köps på kredit inte betalas, och för den händelse leverantören inte avskriver fordringarna, går vederbörande i konkurs och startar i stället ett nytt företag i annat namn. Denna procedur synes också kunna fortsätta gång efter annan med de skadeverkningar detta får åt olika håll. Med anledning av att allt detta i hög grad irriterar vanlig handel och vanliga skattebetalare anser vi det motiverat att en översyn görs av de bestämmelser som reglerar den tillfälliga handeln med livsmedel och blommor. För vår del anser vi att en bättre kontroll och ordning skulle skapas, om tillstånd krävdes av alla som bedriver försäljning i annan kommun, dvs. som bor utanför den kommun där varorna saluförs. Med stöd av det ovan anförda får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t måtte anhålla om översyn av de bestämmelser som reglerar den tillfälliga och ambulerande handeln med livsmedel och blommor. () i Nennesholm