mot · FW021781 · 1973-04-06 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:53 angående bidrag till viss busstrafik, m. m. Maj:ts proposition nr 53 framlägges förslag angående nya grunder för statsbidrag till busslinjetrafik på landsbygden. Enligt förslaget skall en uppdelning ske på lokal trafik och regional trafik. I föreliggande proposition föreslås nya riktlinjer för den lokala trafiken medan den regionala trafiken förutsätts tills vidare erhålla bidrag enligt hittillsvarande principer, dock med en viss höjning av vagnmilsersättningen. Utvecklingen på trafikområdet har medfört att underlaget för kollektivtrafiken undan för undan minskat. Härigenom har trafiken på många håll blivit företagsekonomiskt olönsam. Detta har lett till en omfattande nedläggning av busslinjer. Följden har blivit allvarliga försämringar i kollektivtrafikförsöijningen. Det är nödvändigt att samhället vidtar åtgärder i syfte att trygga en tillfredsställande försörjning med kollektiv trafik. Goda kommunikationer är en förutsättning för en positiv samhällsutveckling. Enligt vår mening skall det vara en primär målsättning att alla delar av landet får tillfredsställande transportförsörjning. Detta är givetvis avgörande för vår syn på trafikpolitikens utformning. Busstrafik ibland i kombination med taxitransporter utgör på de flesta håll det enda trafikförsörjningsaltemativet. Det är naturligt att kommunerna har det grundläggande ansvaret för planeringen av den lokala trafiken. Staten måste emellertid bära ett betydande ekonomiskt ansvar. Med det bidragssystem som föreslås av Kungl. Maj:t kommer kommunerna att få svara för större delen av underskottet i kollektivtrafiken. För att statligt bidrag skall utgå krävs att av kostnaderna täcks genom avgifter. Det förutsätts dock att kommunerna skall kunna bidra med medel så att denna täckningsgrad nås. Här kan det alltså bli fråga om inte oväsentliga kommunala utgifter. Statsbidrag förutsätts kunna utgå för två dagliga dubbelturer på linje som till mer än två tredjedelar av sin linjelängd är belägen untanför stadsplanelagt område. Bidraget uppgår till högst av underskottet under förutsättning att det nämnda kostnadstäckningskravet är tillgodosett. Kommunerna får sålunda själva svara för av det på detta sätt framräknade underskottet. För inre stödområdet föreslås kostnadstäckningskravet bli och statsbidraget av underskottet. För beräkning av inkomsterna för trafikrörelsen föreslås gemensamma normer gälla. Departementschefen anser att detta krav kan tillgodoses genom anknytning till lämplig referenstaxa. Han anser att referensnivån i huvudsak bör utgå från den av SJ tillämpade busstaxan; taxor på under denna nivå föreslås få förekomma. Kommunerna måste alltså betala mellanskillnaden i de fall taxorna ligger lägre. Det är enligt vår mening inte rimligt att så stor del av kostnaderna skall belasta kommunerna som fallet blir om det framlagda förslaget genomföres. Vi anser att något krav på att en viss del av kostnaderna skall täckas genom avgifter eller kommunala medel inte skall uppställas. Även trafik som ger lägre kostnadstäckning än är ofta nödvändig för trafikförsörjningen. Kommuner med svag ekonomisk ställning drabbas särskilt hårt av ett krav på kostnadstäckning av den art som föreslås i propositionen. Kostnadstäckningskravet innebär att staten på ett otillfredsställande sätt påverkar uppläggningen av den lokala kollektivtrafiken. Eftersom kommunerna måste sträva efter så låga kostnader som möjligt bl. a. med hänsyn till att de själva skall täcka en betydande del av underskottet är kravet på en viss kostnadstäckning ej heller behövligt för att motverka höga trafikkostnader. Administrationen av systemet kommer också att förenklas om krav på viss kostnadstäckningsgrad inte föreligger. Tillräcklig kontroll av trafikens intäktssida erhålles genom att någon form av referenstaxa kommer till användning. Den i propositionen föreslagna utformningen anser vi dock inte kunna accepteras bl. a. därför att den verkar prishöjande. En närmare anknytning till de taxor som gäller inom skilda företag bör eftersträvas. Det bör därför uppdras åt Kungl. Maj:t att tillsammans med fastställa en referenstaxa med hänsynstagande till de variationer som föreligger i de tillämpade taxorna. Enligt vår mening är det vidare angeläget att staten svarar för en större del av underskottet än som föreslås i propositionen. Statsbidrag bör utgå av det verkliga underskottet. Med det verkliga underskottet avser vi skillnaden mellan de faktiska kostnaderna för resp. linjer och intäkterna baserade på den referenstaxa som vi förordat. Kommuner/kommunblock i inre stödområdet bör erhålla bidrag av det verkliga underskottet. Också bör med hänsyn till dess speciella omständigheter få bidrag . Förslaget att bidragsmöjlighet skall föreligga om en busslinje till mer än två tredjedelar av sin linjelängd är belägen utanför stadsplanelagt område innebär ett frångående av bussbidragsutredningens förslag. Enligt detta skulle gälla att halva linjelängden var belägen utanför stadsplanelagt område. Vi anser att i detta avseende bör följa utredningsförslaget. Busslinje som till mer än halva sin längd är belägen utanför stadsplanelagt område bör sålunda vara stödberättigad. Vi utgår ifrån att departementschefens uttalande angående bidragsgivningens omfattning innebär att alla kommuner har möjligheter att erhålla bidrag om föreskrivna villkor föreligger. Den föreslagna avgränsningen mellan lokal och regional trafik innebär att till lokal trafik hänförs trafik inom ett och samma kommunblock eller kommun samt viss trafik mellan angränsande kommunblock/kommun. Enligt vår mening krävs en närmare översyn av hur lokaltrafiken bör avgränsas från den regionala trafiken. Med hänsyn till den storlek som kommunerna får kan det på många håll ifrågasättas om det är rimligt att beteckna all trafik inom kommunen som lokal. Översynen av avgränsningen bör företas i anslutning till prövningen av stödet till den regionala trafiken. Förslaget synes inte omfatta de speciella trafikförhållanden som råder i skärgårdarna genom att båttrafik faller utanför systemet. Skärgårdskommunerna kommer därmed i ett sämre läge än övriga kommuner. Genom att möjligheterna att erhålla extra skatteutjämningsbidrag på grund av kostnader för lokal trafikservice föreslås upphöra kommer skärgårdskommunerna i en ännu mera ogynnsam situation. Detta kan enligt vår mening inte accepteras. Stöd måste utgå även till båttrafik. Det bör kunna ske enligt principer liknande dem som kommer att gälla för busstrafiken. Förslag med detta innehåll bör föreläggas årets höstriksdag. De nya bidragsreglerna föreslås bli tillämpade fr. o. m. trafikåret augusti 1974augusti 1975. Det innebär sålunda oförändrade förhållanden under /74. Med hänsyn till de ökade kostnaderna är det enligt vår mening angeläget att vagnmilsersättningen höjs för detta budgetår. Den utgår med högst . En höjning till högst bör ske. Kostnaderna härför kan beräknas till , varför det av departementschefen föreslagna anslaget för ersättning till trafikföretag för drift av icke lönsamma busslinjer på bör räknas upp med detta belopp. Det är inte möjligt att till alla delar förutse verkningarna av det bussbidragssystem som föreslås i föreliggande proposition. Systemet bör därför betraktas som en försöksverksamhet. När tillräckliga erfarenheter anses föreligga bör en utvärdering göras och resultatet härav föreläggas . Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av proposition nr 53 1. beslutar att bidragsmöjlighet skall föreligga om busslinje till mer än halva sin längd är belägen utanför stadsplanelagt område, 2. beslutar att krav på viss kostnadstäckning inte skall uppställas som villkor för att statsbidrag skall utgå för busstrafik, 3. beslutar att statsbidrag skall utgå av det verkliga underskottet, dock till kommunblock/kommun i inre stödområdet samt till , 4. hos Kungl. Maj:t anhåller att referenstaxan utformas i samarbete med på i motionen angivna grunder, 5. hos Kungl. Maj:t anhåller att utvärdering av det nya systemet kommer till stånd och att resultatet härav förelägges riksda 6. hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till höstriksdagen angående stöd till kollektivtrafiken i skärgårdarna enligt grunder liknande dem som kommer att gälla för busstrafiken, 7. a) uttalar att maximigränsen för bidrag till icke lönsam busstrafik må höjas till per vagnmil bidragsgrundande trafikarbete, b) till Ersättning till trafikföretag för drift av icke lönsamma busslinjer under sjätte huvudtiteln för /74 anvisar ett reservationsanslag av , att avräknas mot automobilskattemedlen. () ()