mot · FW021466 · 1973-01-26 00:00:00 — om en effektiv regional näringspolitik. Sysselsättningen inom svensk industri håller på att sjunka . Mellan folkräkningarna 1965 och 1970 minskade sålunda den andel av arbetskraften som sysselsätts inom tillverkningsindustrin med . Det betyder att ungefär 48 000 jobb försvann trots att befolkningen i aktiv ålder 18 t. o. m. ökade med drygt 300 000. De preliminära resultaten för folkräkningen 1970 tyder på att drygt 50 000 arbetstillfällen försvann inom de s. k. skogslänen. Den svaga industriella utvecklingen tillsammans med den starka tillbakagången inom jord- och skogsbruk ledde till detta resultat. Mycket tyder på att utvecklingen kan komma att innebära att ytterligare 50 000 jobb kommer att försvinna inom skogslänen dvs. i huvudsak allmänna stödområdet - om inte det går att åstadkomma en effektivare sysselsättningspolitik. Vi har utvecklat en arbetslöshetspolitik som fungerat ganska bra. Den har kunnat omhänderta ungefär hälften av de arbetslösa genom beredskapsarbeten, omskolningskurser, arkivarbeten, skyddade arbeten står vi inför helt nya arbetsuppgifter politiskt, ekonomiskt och industriellt. Utvecklingen pekar för de närmaste två ä tre decennierna på att endast hälften så många arbetare och tjänstemän kommer att kunna få sysselsättning inom industrin i jämförelse med den andel av befolkning som sysselsätts inom industrin. För arbetslöshetspolitiken har byggts upp en omfattande organisation, främst genom AMS. För den näringspolitik innefattande också regionalpolitik som måste utvecklas finns inte en motsvarande väl sammanhållen organisation. Inför de nya förutsättningarna måste vi därför utforma en ny politik. Lokaliseringspolitiken måste vidgas till näringspolitik. Vi måste så långt det står i vår förmåga skapa nya industrisysselsättningar inte enbart i de industrifattigare delarna av vårt land utan också i de industririkare delarna. Det gäller att förverkliga den fulla sysselsättningen genom att så långt möjligt är understödja gynnsamma utvecklingstendenser inom näringslivet över hela landet. Nya organisatoriska förutsättningar måste skapas också för att säkerställa finansieringen av nya arbetsplatser, när gamla försvinner, men också för att modernisera och förbättra miljön kring arbetsplatser, som finns och kan förbli kvar. Enbart de 50 000 arbetsplatser som kan väntas försvinna inom skogs länen skulle, om de ersattes med nya industriella arbetsplatser, fordra ett kapital av 10 000 milj. kr. Den statliga satsning på , NJA och som omnämnts i proposition nr 1972:111 visar att ca 2 000 milj.kr. fordras för att säkerställa de arbeten som finns och öka sysselsättningen med mindre än 1 000 arbetstillfällen. Även om betydande kapitalinvesteringar kan finansieras inom företagen, de enskilda och statliga, erfordras emellertid därutöver ytterligare statliga medel och också ATP-medel. En utvidgad finansiell satsning måste emellertid föregås av en väl avvägd och förberedd näringspolitik. En sådan näringspolitik, i avsikt att trygga full sysselsättning och social utveckling, torde förutsätta förändringar inte enbart på departementsnivå och inom central förvaltning utan också på det regionala området. Utan att avvakta de centrala förändringar som kan komma att behöva vidtas bör det vara möjligt att med relativt ringa ingripanden i det nuvarande systemet få fram sådana förändringar som innebär att åtgärder, vilka berör människorna inom en region, i största möjliga omfattning får beslutas och förverkligas på regional nivå. Ett sådant förhållande skulle stå i överensstämmelse med den handlingsfrihet inom vissa ramar som gäller bl. a. för länsarbetsnämnden i fråga om statskommunala beredskapsarbeten och också för länsbostadsnämnderna t. ex. i fråga om att disponera över medelsramar förvissa bostadslån. Som ett led i en regional näringspolitik med vidgad handlingsfrihet inom vissa av statsmakterna centralt uppdragna ekonomiska ramar bör följande förändringar göras i nuvarande system: Sedan statsmakterna beslutat om hur mycket medel, som kan satsas för dessa ändamål, svarar AMS för den regionala kvoteringen. Resultatet av den fördelningen meddelas i så god tid till det regionala planet att förnuftiga förberedelser kan göras. För att medlen skall komma till bästa möjliga användning förutsättes rimlig tid för planering och förberedelser, inte enbart på årsbas utan också i viss utsträckning på flerårsbas. För själva planeringsarbetet måste erforderliga medel finnas avsatta. Gentemot varje region eller län fungerar AMS såsom övervakare över de medel som lämnas. Det betyder att AMS skall ha vetorätt inför de förslag som utarbetas. Detta för att hindra att inom olika regioner satsningar göres på ett oekonomiskt sätt, t. ex. genom alltför likartade projekt. AMS fungerar gentemot regionerna såsom konsult och upplysningsorgan, vilket med sin riksomfattande överblick, sin tekniska och kommersiella förmåga kan ge tips om vad som kan vara värt att satsa på. AMS svarar för den löpande revisionen av de använda medlen. Genom de föreslagna förändringarna öppnas en möjlighet att regionalt diskutera och förverkliga ökad samordning och samköming, ekonomiskt och juridiskt, av den nu relativt omfattande regionala organisationsapparat, vilken vuxit fram på de här verksamhetsområdena genom tillfälliga beslut vid skilda tillfällen . En förbättrad handläggning på regional nivå genom de här föreslagna åtgärderna är nödvändig med hänsyn till den allvarliga situation sysselsättning och näringsliv inom flera regioner befinner sig i. Rationaliseringen går vidare främst inom de stora råvarubaserade företag vilka förut svarat för en betydande del av sysselsättningen. De mindre företagen inom färdigvarubranscherna är ofta i behov av snabba beslut i ärenden som rör sysselsättning i stället för arbetslöshet för företag och anställda. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om skyndsam utredning och förslag till åtgärder i avsikt att trygga sysselsättningen och den sociala utvecklingen genom en effektiv regional näringspolitik enligt de huvudlinjer som ovan angivits.