mot · FW021031 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot skatteflykt och skattefusk. Genom skattelagstiftningen bestäms hur mycket var och en skall bära av gemensamma kostnader för samhällets verksamhet. Undandrar sig en del av medborgarna genom skattefusk eller skatteflykt sin skyldighet att betala skatt, får andra medborgare en större börda än de enligt en rättvis fördelning skulle behöva bära. Ovanstående citat uttrycker på ett förträffligt sätt en grundtanke i vårt skattesystem solidaritetstanken. Det yttrades i en debatt i av landets finansminister. I samma debatt lämnade också finansministern en intressant uppgift om den summa som det allmänna går miste om i skatteintäkter. Enligt finansministerns beräkningar försvinner genom skattefusk och skatteflykt ett belopp i storleksordningen . Detta är säkert en försiktigt hållen beräkning varför man kan anta att det verkliga skattebortfallet är betydligt högre. Finansministern bedömer tendensen beträffande skattefusk och skatteflykt som ökande. Den för alla lojala skattebetalare naturliga frågan blir därför: Vad gör regeringen och myndigheterna åt detta? Skatteintäkten behövs ju förvisso till en rad angelägna åtgärder. En hel del har gjorts och en hel del åtgärder planeras att bli insatta i kampen mot skattefusket och skatteflykten. Men alldeles uppenbart räcker de inte. Det är därför vår uppfattning att nya grepp och metoder måste till, av vilka en del kanske följer mindre konventionella banor. har särskilda punktinsatser gjorts med skatterazzior mot vissa yrkesgrupper. Dessa razzior har i allmänhet givit gott resultat och klart bevisat att det finns en mängd dolda skattepengar att hämta. Punktinsatser har emellertid den nackdelen att allt lätt återgår till det läge som rådde före punktinsatsen. Det viktiga är i stället att regler och bestämmelser kommer till som gör att skatteflykt och skattefusk normalt förhindras. I många fall skulle en helt ny teknik behöva prövas för att klara frågorna om skattefusk och skatteflykt på ett både billigare och effektivare sätt. Skyldighet att hos länsstyrelserna inköpa inkomststämplar att påsättas varje räkning skulle måhända vara en enkel och dessutom säker metod som borde närmare prövas. Man bör vidare mera söka sig fram mot ett skattesystem så utformat 1 1973. att inte uppenbara möjligheter att smita från sina skyldigheter finns. Ett åläggande att särskilt beakta detta borde finnas i direktiven till skatteutredningama, inte skatteutredning. I längden måste särskilda kategorigranskningar bli alldeles för dyra. En successiv upprustning av länsstyrelsernas organisation för taxering och deklarationskontroll är nödvändig. En del föreslås också i årets statsverksproposition. Sålunda har för särskilda kontrollaktioner föreslagits att medel skall ställas till länsstyrelsernas förfogande till 20 tillfälliga tjänster. Detta är bra. Kraven från länsstyrelserna är emellertid betydligt större. För deras skatteavdelningar har begärts 161 tjänster, men departementschefen medger endast 55. Motiveringarna från länsstyrelserna grundar sig i stor utsträckning på att de är underbemannade, att de behöver fler anställda för källskattekontroll och eftergranskning, att fåmansbolagen ökat och att mervärdeskattegranskningen är otillräcklig. Det är helt orimligt att låta möjliga skatteintäkter på försvinna genom skatteflykt och skattefusk och inte satsa hårt på att få in dessa pengar, särskilt som det är helt klart att dessa tjänster för kontroll mer än väl betalar sig själva. Att då, t. o. m. i rådande arbetslöshetsläge, hesitera inför länsstyrelsernas krav är inte acceptabelt. ökade resurser hjälper emellertid föga om de disponeras på ett felaktigt sätt. Det finns många exempel på vilken möda taxeringstjänstemän lagt ner på tvister om någon enda hundralapp i den enklaste löntagardeklaration i stället för att ägna krafterna åt den verkligt kvalificerade granskningen av de smarta skatteflyktsfallen. Den exceptionellt snabba ökningen av antalet fåmansbolag är avslöjande. Särskilt den omständigheten att dessa bolag ofta inte redovisar intäkter och ej heller har någon egentlig verksamhet talar sitt tydliga språk om i vilket syfte de tillkommit. I skattekontrollen måste det finnas både möjlighet och skyldighet att granska den personliga deklarationen och fåmansbolagets deklaration i ett sammanhang, och det måste dessutom skapas möjlighet att från ett län till ett annat följa vad som sker med olika fåmansbolag och deras innehavare. I detta sammanhang är det också viktigt att man ser över personalpolitiken inom taxeringsområdet. Det finns ett flertal exempel på att eminenta skatteexperter lämnar det offentliga taxeringsarbetet för att i stället mot avsevärt högre betalning som skatteexperter ute på fältet informera både om reglernas innehåll och om luckor i dessa regler. Det är klok personalpolitik att söka behålla och återvinna sådana experter som taxeringsväsendet förlorat. Här bör man också pröva okonventionella anställningsformer, såsom kontraktsanställning eller konsultavtal. Även förmånliga sådana torde betala sig. Det är viktigt att deklarationsarbetet förenklas. Tankar som förts fram i utredningen om definitiv källskatt förenklad löntagarbeskattning och vid remissbehandlingen bör prövas och vidareutvecklas. Dubbelbeskattningsavtalen bör också bli föremål för granskning. Att de multinationella företagen skapar särskilda problem är känt. Deras skattesituation har mycket uppmärksammats i den allmänna debatten, och det torde existera en stark förväntan på att regeringen ger sin syn till känna i vad gäller hithörande beskattningsfrågor. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi A. att som sin mening uttalar att snabba och verkningsfulla åtgärder sätts in i kampen mot skattefusk och skatteflykt, B. att hos Kungl. 1. att de i denna motion framförda synpunkterna och förslagen beaktas av de utredningar som arbetar inom beskattningsområdet, 2. att ökade medel ställs till förfogande, i stort motsvarande det antal tjänster som begärs av länsstyrelserna för en effektivare skattekontroll i enlighet med vad som anförs i motionen. () ()