mot · FW02821 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och i om vidgad rätt till återlän frän allmänna pensionsfonden. Reglementet om allmänna pensionsfondens förvaltning medger att den som erlagt avgift till försäkringen för tilläggspension under det efterkommande året kan beviljas återlån med ett belopp motsvarande hälften av den inbetalade summan. Återlånen får inte understiga . De måste dessutom förmedlas via vissa i reglementets 14 § uppräknade kreditinrättningar, som efter beviljat återlån får låna motsvarande belopp från någon av de tre fondstyrelserna inom AP-fonden. som berörs beror på vilken typ av avgifter som varit föremål för återlån. Första fondstyrelsen förvaltar de avgifter som inflyter från staten, kommuner och därmed jämförliga samfälligheter samt bolag, föreningar och stiftelser, i vilka staten, kommun eller därmed jämförlig samfällighet äger ett bestämmande inflytande. /73 utgjorde första fondstyrelsens totala placeringar ca , varav utgjordes av återlån. Andra fondstyrelsen förvaltar medel, inbetalda av enskilda arbetsgivare med minst 20 anställda. Där förvaltades ca . Därav var återlånens andel , vilket innebär en minskning under loppet av 1972. Under tredje fondstyrelsens förvaltning kommer avgifter från enskilda arbetsgivare med mindre än 20 anställda samt egenavgifter från självständiga yrkesutövare. Totalt förvaltas där f. n. och återlånen är , dvs. samma som inom första fondstyrelsens förvaltningssektor. Enbart av denna statistik angående placeringarna från de olika fondstyrelserna vid det senaste årsskiftet framgår den utomordentligt skeva fördelningen av återlånen mellan företag av olika storlek. De minsta företagen som för övrigt har det särskilt besvärligt på kapital- och kreditmarknaderna diskrimineras också i detta sammanhang genom de regler som gäller för återlånen. Tillgänglig företagsstatistik visar att det är den helt dominerande gruppen vad gäller antalet enheter. Dessutom sysselsätter dessa företag närmare en halv miljon anställda. Statistiken över återlånens fördelning mellan företag av olika storlek utöver den nämnda är närmast obefintlig. Men undersökningar visar, att av de totala återlånen gick till företag med mindre än 500 anställda och således till företag däröver. Enligt företagsregister finns det bara omkring 460 företag med mer än 500 anställda i landet. Om fördelningen mellan olika storleksgrupper av företag är någorlunda oförändrad och det finns anledning att anta det så gynnar återlånereglernas konstruktion fortfarande ett litet fåtal stora företag men missgynnar de över 200 000 mindre och medelstora företagen. var totalt 3 placerade i återlån, vilket innebär av AP-fondens samtliga placeringar. Det betyder också att återlåneandelen sakta minskar. Återlåneformen har således inte fått den betydelse i AP-fondens totala utlåning som man föreställde sig vid systemets införande. De belopp som de mindre och medelstora företagen kan få återlåna blir med nödvändighet mycket små, eftersom återlånerätten baseras på endast avgiftsinbetalning och dessutom är begränsad till av denna. Fördelningen på företag i olika storleksgrupper talar för att många mindre företag inte anser det lönt att utnyttja återlåneformen. För att i någon mån minska de nuvarande skevheterna i återlånesystemet bör enligt vår mening lånerättens begränsning höjas från till av inbetalade avgifter för företag med mindre än 500 anställda. Företagen i samma storleksgrupp bör dessutom få möjlighet till ackumulering av de lånegrundande ATP-avgifterna, så att förslagsvis avgifter får utgöra låneunderlagets övre gräns. De omfattande och återkommande kreditrestriktionerna har särskilt hårt drabbat de mindre och medelstora företagen. Eftersom återlånen från AP-fonden är en prioriterad låneform enligt de grundläggande bestämmelserna och deras omfattning blivit långt mindre än beräknat, främst bland mindre och medelstora företag, bör de kunna undantas från kreditrestriktioner. Genom att undanta de mycket begränsade återlånen till företag med mindre än 500 anställda från kreditrestriktioner, t. ex. lånetaksbestämmelser för affärsbankerna, skulle dessa lån konsekvent komma att behandlas som en prioriterad låneform. Yrkande med detta innehåll ställs i särskild motion. De berörda företagens hittillsvarande andel av återlånen visar, att en sådan förändring inte kan få någon större betydelse ur kreditpolitisk synpunkt, även om villkoren för återlån skulle förbättras något. Erfarenheterna från den senaste perioden med hårda kreditrestriktioner talar i stället för en särbehandling av de mindre och medelstora företagen för att undvika att deras investeringsvilja och -möjligheter knäcks . Den 1968 tillsatta kapitalmarknadsutredningen har bl. a. att utreda återlånerätten från AP-fonden. har dessa uppgifter inte tagits upp i utredningsverksamheten. Med tanke på denna utrednings omfattande och långsiktiga karaktär kan det inte vara rimligt att den trots allt blockerar marginella förändringar till det bättre i det nuvarande återlånesystemet. De av oss föreslagna åtgärderna bör kunna genomföras utan föregående utredning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj.-t anhåller om förslag till sådan ändring av reglementet för allmänna pensionsfondens förvaltning, 1. att arbetsgivare med mindre än 500 anställda får möjlighet att för återlån utnyttja de ATP-avgifter, som inbetalats under loppet av de fem senast förflutna åren, samt 2. att återlån för arbetsgivare med mindre än 500 anställda får ske av inbetalda avgifter. . () i