mot · FW02247 · 1973-01-23 00:00:00 — av m. fl. om skattelättnad för fosterlega. Beskattning av ersättning till fosterhem har bl. a. fått den beklagliga följden att socialvårdsmyndigheterna har svårigheter att skaffa nya fosterhem och att behålla en del av de tidigare kontrakterade. Fosterhemmens betydelse när det gäller omhändertagande av barn och ungdom som fått det svårt kan inte nog understrykas. Slå vakt om fosterhemmen Vi har all anledning att slå vakt om fosterhemmen och därmed avses i denna motion även enskilda hem som tar sig an ungdomar för familjevård. Ersättningsfrågan måste lösas på ett sådant sätt att tillgång på fosterhem även tryggas för de barn som av olika anledningar måste lämna sitt ursprungliga hem eller rent av saknar sådant. Inom ett par områden av vår socialvård finns en uppdelning av utgående ersättning i en skattefri del utgörande ersättning för kostnader och en skattepliktig del avsedd såsom ersättning för gjord arbetsinsats. Ersättningen till familjedaghemmen är t. ex. uppdelad på sådant sätt, likaså ersättningen till övervakare. Den kontanta socialhjälpen är alltid skattefri. De socialvårdande myndigheterna bedömer i dessa fall rimligheten av utgående kostnadsersättning. Skattemyndigheterna är inte inkopplade i någon bedömning av rimligheten i varje enskilt fall. Ersättningen till fosterhem utgör i regel till helt övervägande del kostnadsersättning. Även om kostnaden för fosterhem i många fall kan följa överenskomna schablonregler måste dock slås fast att uppfostran av och kostnaden för ett barn sällan är densamma som för ett annat. Barnen kan vara olika och fosterhemmens sätt att prioritera utgifter för uppfostran kan också vara olika. Då det i fosterhemmet finns egna barn, är det viktigt att behandlingen av fosterbarnet får följa behandlingen av det egna barnet. Får det egna barnet ta lektioner i gitarrspel bör också fosterbarnen få samma möjlighet, får det egna barnet åka till fjällen under vinterlovet bör också fosterbarnet få göra det osv. Att under dessa varierande omständigheter lägga ansvaret på skattemyndigheterna för bedömning av det kostnadsavdrag som fosterhemmet vill göra torde vara mindre lämpligt. Bättre synes vara att låta socialnämnden och fosterhemmet i varje enskilt fall göra avtal om lämpligt avvägd kostnadsersättning med hänsyn tagen både till barnet, dess speciella behov osv. och fosterhemmets sätt att lägga upp uppfostran. Sådana avtal bör innehålla kompensation för alla i förväg beräkningsbara kostnader. Givetvis skall ett fosterhem hålla kontakt med socialnämnden och lämna besked om de verkliga kostnaderna. Kostnadsersättningen bör således bli en sak mellan den sociala myndigheten och fosterhemmet. Uppgift om utbetald kostnadsersättning behöver i så fall inte lämnas till taxeringsnämnd. 1 de fall där fosterföräldrarnas arbetsinsats bedömes vara av sådan omfattning att särskild ersättning för denna bör utgå avtalas mellan socialnämnd och fosterhem om fosterlön. Med hänsyn till de allmänna principer efter vilka vår inkomstbeskattning är uppbyggd skall för denna fosterlön lämnas s. k. arbetsgivaruppgift till taxeringsnämnd och fosterföräldrarna i vanlig ordning deklarera för beloppet. De socialvårdande myndigheterna anses redan i annan lagstiftning ha kompetens för att bedöma kostnadsersättning i liknande fall. Ett frikopplande av kostnadsfrågan från lönefrågan skulle kanske undanröja den irritation som råder bland många fosterföräldrar och som kan äventyra den värdefulla vårdform som fosterhemman utgör. Med hänvisning till ovan anförda hemställer vi att hos Kungl. begär förslag till sådan ändring av berörd lagstiftning att endast den del av ersättning till fosterhem blir beskattad, som enligt avtal med socialnämnd eller motsvarande utgör ersättning för fosterföräldrarnas arbetsinsats. /ENKEL (fp) K L , 1973 0100453