mot · FW02100 · 1973-01-16 00:00:00 — om utredning angående neutralitetsbegreppet. Det är händelserna som skapar diplomatin, inte diplomatin som skapar händelserna. Riktlinjerna för statsmakternas politik fastställes på de flesta områden efter ett omfattande och oftast parlamentariskt förankrat utredningsarbete med efterföljande remissbehandling, bearbetning av det samlade materialet inom vederbörande departement och ställningstagande inom regeringen, ingående behandling av regeringens proposition inom de politiska partiernas riksdagsgrupper samt grundlig sakbehandling av propositioner och motioner i utskott och slutligen öppen debatt i kammare. Vi betraktar denna beslutsform som demokratisk och anser den omsorgsfulla behandlingen i olika instanser vara en garanti mot oöverlagda och förhastade beslut. Denna av alla partier accepterade och praktiserade beslutsform har dock inte kommit till användning när det gäller att utforma landets utrikespolitik. Om detta skall betraktas som en bisarr kvarleva från den tid då kungamakten behöll sitt inflytande över utrikespolitiken långt efter det att parlamentarismen börjat vinna insteg undandrar sig mitt bedömande och saknar i detta sammanhang relevans. Att vissa utrikespolitiska frågor måste handläggas under mindre öppna former är givetvis ofrånkomligt, men det ter sig principiellt oriktigt och praktiskt olämpligt att den för vidkommande viktigaste utrikespolitiska frågan innebörden i den av alla partier omfattade neutralitetspolitiken inte diskuteras öppet, förutsättningslöst och sakligt. Det kan inte vara lämpligt och knappast värdigt en utvecklad demokrati att utrikespolitiken ställs på undantag i den demokratiska beslutsprocessen. Det kan heller inte vara ändamålsenligt och rationellt att som den engelske utrikesministern en gång menade det är händelserna som skapar diplomatin och inte tvärtom. Utrikespolitiken bör i likhet med vad som gäller övriga samhällsfrågor utformas rationellt och medvetet, ärligt och besinningsfullt samt under så stor öppenhet som möjligt. Det är inte tillfredsställande om den blir ett prerogativ för regeringen och utrikesförvaltningen eller kretsen av partiledare och partisekreterare. Ett lands neutralitet kan vara avtalsmässig, dvs. antingen grundlagsbestämd eller bestämd i avtal med utomstående stater. Så är ju förhållandet med t. ex. och . Något sådant gäller dock Det är under sådana förhållanden angeläget att själva innebörden i neutralitetsbegreppet klarlägges. Varje diskussion om vår utrikespolitik riskerar att bli oklar och onödigt kontroversiell av den anledningen att detta begrepp är både mångtydigt och vagt. Att begreppet är oklart kan enklast illustreras genom hänvisning till att det ges helt olika innebörd i svensk och finländsk utrikespolitisk debatt. (Man kan en smula förenklat säga att svensk neutralitet innebär alliansfrihet syftande till neutralitet i krig men inte åsiktsneutralitet, medan den finländska innebär mera av åsiktsneutralitet men ingalunda alliansfrihet, då ju är bundet av den s. k. vänskaps- och biståndspakten med .) Diskussionen om relationer till EEC visar också hur oklart vårt neutralitetsbegrepp faktiskt är. Den framförda uppfattningen att tystnad från svensk sida i en storpolitisk konflikt skulle kunna tolkas som en resignation inför supermakternas maktutövning och försvaga trovärdigheten i vår neutralitetspolitik vittnar också om behovet av ett klarläggande av innebörden av vårt neutralitetsbegrepp. I avsaknad av en genomtänkt utrikespolitik i den bemärkelsen att neutralitetens innebörd och gränser inte närmare fixerats uppstår gång efter annan den situationen att yttre händelser om inre opinionstryck leder till ofta brådstörtade uttalanden och handlingar vilkas förenlighet med den proklamerade neutraliteten inte klarlagts och därför stundom kan ifrågasättas. För att få en fast och konsekvent neutralitetspolitik och för att undvika att händelserna skapar diplomatin för att tala med bör neutralitetsbegreppets innebörd och praktiska tillämpningar bli föremål för en allsidig, rationell och öppen utredning. Denna bör lämpligen utföras av en parlamentarisk kommission förstärkt med folkrättsexpertis och representanter för den svenska utrikesförvaltningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att i framställning till Kungl Maj:t anhåller om utredning av neutralitetsbegreppets innebörd och praktiska tillämpning.