ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW022162 · 1973-11-20 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:193 angående avgifterna i postverkets tidningsrörelse. I proposition 1973:193 angående postverkets tidningsrörelse meddelar departementschefen att han fått Kungl. Maj:ts bemyndigande att tillkalla en sakkunnig för att se över de med postverkets tidningsrörelse sammanhängande problemen. Det ingår i den sakkunniges uppdrag att ägna uppmärksamhet åt frågan om hur en tillfredsställande tidningsdistribution skall kunna vidmakthållas i glesbygderna. Vi vill understryka angelägenheten av att denna fråga utredes. svarar för huvuddelen av tidningsdistributionen i glesbygderna under det att tidningsföretagen själva eller särskilda distributionsföretag i allt större utsträckning ombesörjer utdelningen i tätorter. I sistnämnda fallet kan den statliga samdistributionsrabatten komma till användning. tidningsrörelse anses inte vara kostnadstäckande. Det är naturligt att tidningsdistributionen i glesbygderna blir särskilt betungande genom att utdelningen i områden som är mera gynnsamma från distributionssynpunkt övertagits av andra. Glesbygderna måste givetvis ha en god postservice. I dessa områden måste man räkna med att postverket skall svara för tidningsutdelningen också . Att överföra kostnaden härför på tidningarna kan dock inte anses rimligt. Tidningsföretagen har i allmänhet redan stora ekonomiska problem. Enligt vår mening måste möjligheterna att ställa statsmedel till förfogande för att täcka postverkets kostnader för distribution av tidningar i glesbygderna övervägas. Det bör uppdras åt den sakkunnige att utreda också denna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av proposition 1973:193 hos Kungl. Maj:t anhåller att den sakkunnige för översyn av problem sammanhängande med postverkets tidningsdistribution även får i uppdrag att överväga frågan om statsmedel till tidningsdistribution i glesbygderna. ALLRED HAKANSSON (c) () () i Heden
mot · FW022163 · 1973-11-20 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:193 angående avgifterna i postverkets tidningsrörelse. I propositionen föreslås att avgifterna i postverkets tidningsrörelse i avvaktan på resultatet av en översyn som skall göras av en särskilt tillkallad sakkunnig liksom skall fastställas av Kungl. Maj:t efter förhandlingar mellan postverket och tidningsutgivarna. Förhandlingarna föreslås ske med utgångspunkt i de av beslutade riktlinjerna och med beaktande av erfarenheterna av de senaste årens förhandlingar. Den sakkunnige skall bl. a. undersöka huruvida samdistributionsrabatten inverkat på postverkets konkurrenssituation i förhållande till de distributionsföretag som ombesörjer samdistributionen. Om den sakkunnige därvid kommer till uppfattningen att samdistributionsrabatten påverkat postverkets konkurrenssituation bör denna enligt departementschefen föreslå sådana åtgärder att en i detta avseende mer balanserad konkurrenssituation uppnås. 1 avvaktan på resultatet av översynen föreslås att liksom avgifterna i postverkets tidningsrörelse fastställs av Kungl. Maj:t sedan reella förhandlingar förts mellan postverket och tidningsutgivarna. Departementschefen anser att förhandlingarna bör leda till att - inom ramen för de av beslutade riktlinjerna den postdistribuerade tidningsvolymen inte minskar ytterligare. Samdistributionsrabatten har enligt min mening visat sig innebära ett betydelsefullt stöd till pressen. En fortsatt förstärkning av denna ingick som en av flera tänkbara generella stödåtgärder för pressen som föreslogs till övervägande i en motion (1972:1596) från med anledning av proposition nr 59 till riksdag angående anslag till produktionsbidrag och samdistributionsrabatt för dagstidningar. Där nämndes också som en tänkbar generell stödåtgärd en rabatterad taxa för postdistribution. Det allvarliga läge som flertalet tidningar just nu befinner sig i gör det angeläget att överväga pressens situation utifrån ett vidare perspektiv. I fråga om presstöd som även framgent kommer att vara oundgängligen nödvändigt för att garantera en vital samhällsdebatt bör framför allt generella stödformer eftersträvas. Om den postdistribuerade tidningsvolymen inte bör minska ytterligare och en mer balanserad konkurrenssituation gentemot de företag som ombesörjer samdistributionen därför bör eftersträvas, får detta enligt min mening inte leda till en försämring av samdistributionsrabatten. Den önskvärda konkurrenssituationen bör i stället uppnås genom att taxan för postdistribution sänkes. Det viktigaste är emellertid att pressen erhåller erforderligt ekonomiskt stöd. En av de bästa generella stödformerna är rabatterad distribution. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om distributionsrabatter till pressen.
mot · FW022164 · 1973-11-20 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:193 angående avgifterna i postverkets tidningsrörelse. Maj:ts proposition 1973:193 föreslås att avgifterna i postverkets tidningsrörelse i avvaktan på resultatet av en översyn av avgifterna som skall göras av en särskilt tillkallad sakkunnig liksom skall fastställas av Kungl. Maj:t efter förhandlingar mellan postverket och tidningsutgivarna. Förhandlingarna föreslås ske med utgångspunkt i de av beslutade riktlinjerna och med beaktande av erfarenheterna av de senaste årens förhandlingar. Dessa tillämpade riktlinjer har sålunda inneburit att postverket haft att söka uppnå full kostnadstäckning i tidningsrörelsen dels genom årliga avgiftshöjningar i takt med kostnadsutvecklingen, dels genom att därutöver kräva årlig inhämtning av tidningarna av den s. k. bristande särkostnadstäckningen i postverkets tidningsrörelse. Den snabba kostnadsutvecklingen inom postverket inte minst och fram till nu i kombination med nämnda inhämtning har resulterat i mycket kraftiga höjningar av posttaxan. Följden har blivit volymbortfall av framför allt dagspress som funnit andra distributionskanaler. Dessutom har risken för att postverket med nuvarande takt i avgiftsstegringen på liknande sätt skall mista volym även inom andra pressgrupper ökat. Trots årlig kostnadsanpassad avgiftshöjning samt underskottsinhämtning har det s. k. särkostnadsunderskottet, tvärtemot intentionerna, ökat i stället för minskat . Enligt poststyrelsens beräkningar har sålunda underskottet ökat med . och tidningsutgivarna har angivit flera olika skäl till att riktlinjer för att uppnå full kostnadstäckning i tidningsrörelsen inte fått avsedd effekt. Man är också överens om att en likartad utveckling även i fortsättningen vore olycklig för båda parter. 1 propositionen har hänsyn tagits till denna speciella problematik genom att det skall ankomma på den sakkunnige att ytterligare pröva formerna och takten för avvecklingen av detta underskott. Departementschefen uttalar vidare sin uppfattning att förhandlingarna mellan parterna i avvaktan på resultatet av föreslagen översyn skall bedrivas med beaktande av erfarenheterna från . anser departementschefen att förhandlingarna bör leda till att den postdistribuerade tidningsvolymen inte minskar ytterligare. Mot ovan angivna bakgrund och i syfte att förhindra en befarad ytterligare minskning av den postdistribuerade tidningsvolymen med fortsatt försämrad lönsamhet för postverket som följd bör enligt vår mening någon ytterligare inhämtning av det s. k. särkostnadsunderskottet ej ske under pågående översyn. Med hänvisning till ovanstående motivering hemställer vi att i yttrande över propositionen 1973:193 delger Kungl. Maj:t vad som i motionen anförts om att det s. k. särkostnadsunderskottet inte skall behöva inhämtas medan utredning pågår. () ()
mot · FW022165 · 1973-11-20 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:197 med förslag till lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, m. m. gällde etableringskontroll i fråga om rätten att öppna bankkontor. Denna etableringskontroll upphörde då genom ändringar i banklagstiftningen. Det förslag som framläggs i proposition 1973:197 betyder i stort sett en återgång till det förhållande som gällde . Denna återgång till etableringskontroll anser vi vara olycklig. Det är en inskränkning i den fria konkurrensen som medför nackdelar för bankernas kunder. Utöver detta måste risken att konkurrensen snedvrids genom ett gynnande av en bank på andra bankers bekostnad beaktas. Vi anser att den skyldighet till samråd med finns är fullt tillräcklig, speciellt med tanke på att det avstyrkts 86 etableringar och att endast 6 av dessa etableringar kommit till stånd mot nämndens avstyrkande. Att det , dvs. , förekommit flera avsteg från nämndens avstyrkanden motiverar inte ett så drastiskt beslut som propositionens förslag innebär. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1973:197. P.-O. () () () H. ()
mot · FW022166 · 1973-11-20 00:00:00 — av m. fl. i anledning av skrivelse 1973:18 frän förvaltningsstyrelse med förslag till vissa ändringar i ersättningsstadgan för ledamöter. Den av förvaltningsstyrelsen tillsatta kommittén för översyn av vissa bestämmelser i ersättningsstadgan för ledamöter har föreslagit att arvodet beräknas efter tio i stället . Detta förslag, som skulle innebära en höjning av arvodet , avvisades av kommunisterna. 1 stället för att biträda utredningskommitténs förslag förordar nu förvaltningsstyrelsen att frågan närmare övervägs av ett opartiskt organ bestående av personer utanför men med god insikt i arbetsförhållanden. Formerna för fastställande av riksdagsledamöternas arvode har även vid tidigare tillfällen väckt debatt, särskilt bland löntagare som vanligen möter ett mycket hårt motstånd mot varje krav på löneförbättringar. Det kan därför vara motiverat att riksdagsledamöternas arvode prövas av andra än riksdagsledamöterna själva. Vi motsätter oss därför inte den föreslagna ordningen. Det finns dock skäl att betona att en sådan prövning inte bör ske enbart utifrån den obestridliga ökningen av riksdagsarbetet, som av förvaltningsstyrelsen redovisas statistiskt. Arvodet måste också ses i relation till lönerna inom andra områden. För stora löntagargrupper ter sig nuvarande riksdagsarvode som väl tilltaget, även sett som årsinkomst. De stora löneskillnaderna i samhället kan naturligtvis göra att grupper med höga inkomster ser arvodet som blygsamt. Många riksdagsledamöter kan också vid sidan av riksdagsarvodet uppbära inkomster från anställning eller rörelse liksom genom andra arvoderade uppdrag. Även detta bör beaktas i sammanhanget. Enligt vår mening bör som beslut fattas om en opartisk kommitté för att överväga frågan om riksdagsledamöternas arvode delge kommittén de här anförda synpunkterna. Förslagen rörande arvode m. m. till ersättare biträdes. Vi vill dock understryka att offentliga uppdrag med höga arvoden bör kunna föranleda en annan bedömning för undvikande av att ledamöter med offentliga uppdrag otillbörligt gynnas. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att vad som i denna motion anförts rörande riksdagsledamöternas arvoden i förhållande till övriga löntagargrupper delges den opartiska kommitté som skall överväga frågan om riksdagsledamöternas arvode. (vpk) i (vpk) i GOTAB 73 5475 S 1973
mot · FW022167 · 1973-11-21 00:00:00 — Motioner nr 21672168 ar 1973 av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:160 med förslag till anläggningslag m. m. I proposition 1973:160 framlägges förslag till bl. a. ny anläggningslag och ny lag om förvaltning av samfälligheter. Det förstnämnda lagförslagets 7 § reglerar frågan om opinionsprövning vid bildandet av gemensamhetsanläggning. I paragrafens första stycke stadgas att gemensamhetsanläggning inte får inrättas, om ägarna av de fastigheter som skall deltaga i anläggningen mera allmänt motsätter sig åtgärden och har beaktansvärda skäl härför. Enligt vår mening kan så allmänna formuleringar leda till svårigheter vid lagens användning i praktiken och undergräva förtroendet för både lagen och den myndighet, som skall tillämpa den. Det är nämligen inte godtagbart och rimligt att en gemensam anläggning skall kunna bildas i strid mot en stor grupp delägares vilja, om lagen är så utformad att de kan uppfatta dess tillämpning som slumpmässig och beroende av en förrättningsmans subjektiva bedömning. Opinionsvillkoret bör därför uttryckas mera preciserat och i vederbörande paragraf stadgas, att majoritetsbeslut krävs för att fastighetsägare skall kunna tvingas in i ett företag av denna art. Enligt 31 § förslag till lag om förvaltning av samfälligheter skall ges rätt att med samma verkan som beslut om stadgeändring förordna, att styrelsen i en samfällighetsförening skall bestå av flera ledamöter än som anges i de av föreningen antagna stadgarna. föreslås också få rätt att utse en eller flera ledamöter i styrelsen samt att i vissa fall bestämma deras arvoden. Den möjlighet till ingrepp i ägarnas rätt att förvalta deras fastigheter tillhöriga samfälligheter, som här föreslås få, måste anses helt opåkallad av sakliga skäl. En tillämpning av den föreslagna regeln kommer också att onödigtvis fördyra förvaltningen av berörda samfälligheter. Ifrågavarande paragraf bör därför utgå ur lagförslaget. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar 1. att § 7 i anläggningslagen ändras så att majoritetsbeslut fordras för att fastighetsägare skall kunna tvingas deltaga i en gemensamhetsanläggning, samt 2. att 31 § i lagen om förvaltning av samfälligheter utgår. H. () PER () i Gäddvik
mot · FW022170 · 1973-11-22 00:00:00 — av herrar och Wennerfors i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:160 med förslag till anläggningslag m. m. De förslag i propositionen 1973:160 som rör finansiering av gemensamhetsanläggning innebär i huvudsak att en tyst och inte överblickbar förmånsrätt skapas i delägarfastigheterna. Samma förmånsrätt innefattar såväl uppförande- som driftkostnader. Förslaget har lagts fram efter att ha vägts bland annat mot möjligheten att säkra kreditmöjligheterna genom någon typ av statlig garanti. Förslag därom har avvisats med hänvisning till lagstiftningens övervägande privaträttsliga karaktär och till att uppgiften inte är statlig. Med hänsyn till att omsorgen om den privaträttsliga sektorns integritet i andra sammanhang och även enligt den föreslagna anläggningslagen inte är lika stor förefaller det anförda argumentet inte helt övertygande. Genomförs lagstiftningen, bland annat för att gynna allmänna intressen, bör också ett statligt ansvar kunna övervägas. En sådan lösning skulle ha obestridliga fördelar för kreditomsättningen och sålunda ytterst för genomförandet av lagens syfte med de begränsningar i fråga om opinionsvillkoret m. m. som i annat sammanhang föreslagits. Åberopande det anförda hemställs att avslår de i propositionen 1973:160 framlagda förslagen i vad de rör finansieringsfrågorna och i stället antar regler som bygger på statsgaranti.
mot · FW022171 · 1973-11-22 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:160 med förslag till anläggningslag m. m. går motionstiden ut för proposition nr 160 med förslag till anläggningslag m. m. Propositionen omfattar 614 sidor, varav 23 sidor ny lagtext och 28 sidor lagtext beträffande ändringar i gällande lagar. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Detta är bara ett exempel på en tendens från regeringens sida att lägga fram omfattande lagförslag med mycket liten tidsmarginal. Förfarandet har två allvarliga nackdelar. För det första måste behandling av ärendet bli ganska summarisk i den hårda arbetsbelastning som finns i sessionens slutskede. För det andra får myndigheter och allmänheten alldeles att bli informerade om de nya bestämmelserna och göra nödvändiga förberedelser före ikraftträdandet. Om ett uppskov skulle innebära allvarliga nackdelar för landet kan man nödgas acceptera att nya lagar träder i kraft endast efter beslutet i . Den fråga som behandlas i proposition nr 160 är emellertid ingalunda av den beskaffenheten. Den kan utan någon nackdel vila . Då behandlingen av en proposition inte kan skjutas till en riksdag som sammanträder efter ett val, måste formellt besluta att propositionen avslås med uttalande att frågan bör behandlas vid nästa riksdag. Därför hemställer jag, att avslår propositionen 1973:160 med motiveringen att frågan bör behandlas vid nästa års riksdag, att för den händelse detta yrkande avslås, ikraftträdandet framflyttas för att bereda myndigheter och allmänhet skälig tid att bli informerade och göra nödvändiga förberedelser inför ikraftträdandet.
mot · FW022179 · 1973-11-27 00:00:00 — av herrar och Ekinge i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:170 angående utgifter på tillägsstat I till riksstaten för /74. Från sida har i olika sammanhang framförts krav på bättre och billigare kommunikationer mellan och fastlandet. De har bl. a. gällt fraktstöd och andra åtgärder i syfte att skapa likställighet mellan och fastlandet i fråga om transporter av gods, fordon och passagerare. Detta har motiverats bl. a. av behovet av ett mer differentierat näringsliv på , behovet av ökade sysselsättningsmöjligheter samt turismens behov. I propositionen 1973:170, under , driftbudgeten, föreslås att ersättning skall utgå till för särskilda rabatter vid flygtrafik på . Dessa rabatter insattes för att begränsa nackdelarna med de förändringar i Linjeflygs taxor som infördes fr. o. m. Det är angeläget att flygtrafiken till och från kan utvecklas. En förutsättning härför är dock att priserna kan hållas så låga att flyget blir mer konkurrenskraftigt. Erfarenheterna visade klart att trafikunderlaget är betydande. Antalet taxiflygningar ökade starkt, bl. a. på grund av att dessa kunnat ske till låga priser, vilket är av stort värde. Det är dock önskvärt att även Linjeflyg kan erbjuda billiga kommunikationer till och från . En översyn bör därför göras i syfte att pröva möjligheterna för Linjeflyg att tillgodose detta transportbehov till biljettpriser som gör flygtrafiken mer konkurrenskraftig. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär att en översyn görs av Linjeflygs trafik mellan och fastlandet i syfte att erbjuda flygtransporter till lägre biljettpriser.
mot · FW022180 · 1973-11-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:170 angående utgifter på tilläggsstat I till riksstaten för /74. I propositionen 1973:170, bilaga 11, föreslås bl. a. att godkänner att för finansiering av Svenska industrietablerings AB:s (SVETAB) verksamhet 1975 kravet på utdelning från Statsföretag minskas med sammanlagt högst . Enligt beslut av riksdag (prop. 1969:121, SU 1969:168) befriades Statsföretag från utdelningsplikt för verksamhetsåren 1970 1972. Det kan här erinras om att redan en så låg utdelning som av Statsföretags eget kapital på skulle utgöra . Statsföretags vinst efter skatt uppgick enligt balansräkningen till . Det är således inte svårförståeligt om industriministern nu ser sig om efter möjligheter att reducera kravet på utdelningen. Departementschefen anför (s. 68) att han anser en lämplig form för finansiering av SVETAB :s verksamhet vara att Statsföretag lämnar bidrag mot att ägaren/staten i motsvarande mån minskar sitt krav på utdelning från Statsföretag. Det går naturligtvis inte att uppsätta ett utdelningskrav för ett aktiebolag. Utdelningskapaciteten bestäms ytterst av företagets vinst. Man kan emellertid ställa upp ett mål, och i propositionen 1969:121 uttalade departementschefen att han anser att förvaltningsbolaget efter en uppbyggnadsperiod bör lämna åtminstone lika stor utdelning som staten erhåller från de företag som överförs till bolaget. I samma proposition (s. 54) angavs detta belopp uppgå till . Vi ser ingen anledning att ändra på det avkastningskrav som regering och riksdag således tidigare uttalat sig för. En utdelning av denna storlek skulle, som visats ovan, inte ens innebära en avkastning på . SVETAB har gått med en förlust på 3,0, 15,6 resp. . Förlusterna uppgår således tillsammans till . Kapitalbehovet beräknas i propositionen till sammanlagt , varav en del utgör investeringsmedel. Det bör noteras att för den händelse Statsföretag lämnar sitt stöd till SVETAB helt i form av koncernbidrag går staten även miste om skatteinkomster. Om utdelningen minskas med kan statens inkomstminskning komma att uppgå till . Vi vill inte i princip motsätta oss framtida kapitaltillskott till SVETAB. bör emellertid i vaije enskilt fall få ta ställning till förslag härom. Vi anser det olämpligt att blanda samman Statsföretags utdelningskrav med kapitaltillskott till S . Med stöd av ovanstående hemställes att beslutar avslå propositionen 1973:170 i vad avser godkännande att för finansiering av Svenska industrietablerings AB:s verksamhet kravet på utdelning från minskas med sammanlagt högst .
mot · FW022183 · 1973-11-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av skrivelse 1973:19 från förvaltningsstyrelse angående lokalfrågor på m. m. Det fortsatta utredningsarbetet bör enligt vår mening inriktas på alternativet att flyttar tillbaka till sedan det gamla byggts om. Förvaltningsstyrelsen anför: Skulle det fortsatta utredningsarbetet ge vid handen att annat ombyggnadsförslag skulle visa sig vara värt att ytterligare bearbeta skall detta beaktas och redovisas. Med annat ombyggnadsförslag förstås här förslag utöver dem som närmare behandlats i styrelsens skrivelse. Förslaget med mottot Samspel är ett dylikt annat förslag. Det har utomordentligt stora förtjänster och bör därför finnas med i det fortsatta utredningsarbete som förvaltningsstyrelsen förutskickar. Med åberopande av det ovan anförda hemställer vi att måtte besluta att det fortsatta utredningsarbetet uteslutande inriktas på alternativet att återvänder till ett ombyggt riksdagshus på samt att förslaget Samspel därvid tas upp till prövning. PER () () GOTAB 73 5516 S 1973
mot · FW022184 · 1973-11-30 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:205 med förslag till lag om reglering av förbrukningen av elektrisk kraft. I proposition nr 205 föreslås en lag som medger reglering av förbrukningen av elektrisk kraft, om tillgången på sådan kan förmodas bli otillräcklig. En elransonering bedöms nu av många som ofrånkomlig, och jag avser inte att sätta mig emot föreliggande proposition. Det är emellertid av största vikt att en elransonering utformas så att den i minsta möjliga utsträckning drabbar näringslivet och dess produktionsförmåga liksom hushållens förbrukning. Genom information bör man i första hand få dessa grupper att minska sin eventuella överflödskonsumtion. Mot bakgrund av det redan tidigare besvärliga sysselsättningsläget är det av största vikt att söka undvika åtgärder som ytterligare ökar arbetslösheten. Restriktionerna bör därför i första hand sättas in mot förbrukningar av typen gatubelysning, där man exempelvis kan tända senare och släcka tidigare eller endast låta varannan lampa lysa, fasadbelysningar, reklamljus och liknande. Vid eventuell kvotering av elkraft i förhållande till konsumenternas tidigare förbrukning uppstår lätt många orättvisor inte minst med tanke på de konsumenter, som redan under normala förhållanden på olika sätt sökt begränsa sin elkonsumtion. Den föreslagna överuttagningsavgiften kan i sådana fall få orimliga konsekvenser. En elransonering måste därför i möjligaste mån utformas efter konsumenternas individuella behov. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. anhåller att en eventuell elransonering utformas sä att den tar hänsyn till elkonsumenternas individuella behov samt att den i minsta möjliga utsträckning drabbar näringslivets produktionsförmåga och hushållens förbrukning. 73 5536 S 1973