mot · FW021644 · 1973-03-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj ds proposition 1973:43 med förslag till lag om ändring i lagen (1972:650) om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare. Lagen (1972:650) om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare, som träder i kraft , är tillämplig endast på sådan utländsk arbetskraft som påbörjat sin första anställning här i landet efter utgången avår 1972. I proposition 1973:43 föreslås att lagen göres tillämplig även på utländska arbetstagare som före tagit anställning i landet. Lagen förutsätter, som uttalades såväl i proposition 1972:100 som i proposition 1973:43, att den undervisning som lämnas till invandrarna skall vara statsunderstödd och ges genom studieförbunden i samråd med dessa. Då det finns ett berättigat intresse hos såväl samhället i dess helhet som hos arbetstagarna och arbetsgivarna att undervisningen ger så bra resultat som möjligt, är det av utomordentligt stor betydelse att alla studieförbund, som kan erbjuda kvalificerad och effektiv undervisning, också får tillfälle att fritt vinna deltagare till sin kursverksamhet utan hinder av inskränkande avtal mellan arbetstagar- och arbetsgivarorganisationerna. Denna frihet, som alltid utmärkt svensk folkbildning, motverkas emellertid genom en överenskommelse som slutits mellan två studieförbund, ABF och TBV. I denna sägs att undervisningen i svenska för invandrare bör bedrivas av, som det heter, löntagarorganisationernas egna studieförbund, ABF och TBV, och att principen bör vara att invandrare skall få sin undervisning genom det studieförbund till vilket vederbörande fackliga organisation är ansluten. Överenskommelsen innebär i realiteten en uppdelning av den undervisning av invandrare som skall komma till stånd genom lagen om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare. Överenskommelsen har träffats under medverkan av vissa löntagarorganisationer, och dessa torde också försöka se till att den följs upp genom avtal mellan löntagar- och arbetsgivarorganisationerna, innebärande att invandrare som vill använda sig av annat studieförbund än sådant som ingår i dylika avtal kan komma att ställas utanför rätten och möjligheten att utfå ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare. Om en löntagarorganisation får bestämma, centralt eller lokalt, vilket studieförbund som ensamt skall bedriva invandrarundervisning för dess medlemmar, betyder det i praktiken, som redan framhölls i en motion i anledning av proposition 1972:100, att ABF får hand om så gott som all den invandrarundervisning i svenska sorn grundas på lagen om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare. Någon valfrihet för invandrare föreligger inte. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till Kungl. måtte uttala, att samtliga erkända studieförbunds möjligheter att få meddela den undervisning i svenska för invandrare, som grundas på lagen om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare, icke inskränks eller sätts ur spel genom sådana avtal mellan löntagar- och arbetsgivarorganisationerna som innebär att rätten till ledighet och lön knyts till deltagande i vissa studieförbunds undervisning. () () () P.-O. () () H. () () () () () ()