mot · FW021650 · 1973-03-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:55 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. I propositionen 1973:55 redovisas förslag till en andra etapp av omlokalisering av statlig verksamhet. Förslaget innebär att 9 myndigheter och delar av ytterligare 6 myndigheter med sammanlagt cirka 3 700 anställda lokaliseras till 11 orter utanför . Det är nödvändigt att tillväxttakten är mer jämnt fördelad över landet. Utlokalisering av statliga verks funktioner kan vara ett väsentligt led i denna strävan. I propositionen 1971:29 hävdas i anslutning härtill att en tillväxtfrämjande stimulans för lokaliseringsorterna uppnås inte bara genom en viss kvantitativ lokalisering. Av lika stor betydelse är att orterna får ett tillskott av kvalificerad arbetskraft som har ledningsfunktioner av olika slag eller sysslar med tekniskt och vetenskapligt högt kvalificerat arbete. Ett sådant tillskott kan sedan i sin tur ge underlag för uppbyggnad av en kvalificerad samhällsservice av ett slag som endast finns i storstadsområdena. För att nå detta mål borde eftersträvas en funktionell decentralisering av flera verks uppgifter på flera orter. Dessa orter och därmed fler regioner skulle få ett tillskott av kvalificerad arbetskraft som har ledningsfunktioner av olika slag. En mer differentierad arbetsmarknad skulle erhållas. uppnås att centralt placerade tjänstemän får möjlighet att välja bland flera orter än en enda för sin tjänstgöring. Många skulle kanske få tillfälle att flytta tillbaka till sitt ursprungliga hemortsområde. Vad som i huvudsak beslutats i första omlokaliseringsetappen och föreslagits i den andra är att specialiserade myndigheters samlade funktioner flyttas till en enda ort. Detta torde inte leda till den differentierade arbetsmarknad och heller inte till den regionala spridning av kvalificerade arbetsuppgifter av varierande slag som anges som önskvärt enligt de regionalpolitiska målen. De utredningar som legat till grund för utlokaliseringsförslagen har kritiserats på grund av bristande analys av problemen. Vi skall inte närmare gå in på denna kritik, utan endast konstatera att man i varje fall inte har gjort skilda principiella överväganden beträffande effekterna av en utlokalisering mellan å ena sidan ett verk utan några större regionala enheter och å den andra lednings- och planeringsfunktionerna i ett verk med en starkt decentraliserad organisation. Kostnaderna för utlokaliseringen, störningarna av verksamheten och betydelsen av en central placering av den centrala enheten i ett starkt decentraliserat verk tycks dock ha tillmätts avgörande betydelse när det gäller de affärsdrivande verken, t. ex. och . Även om inte är affärsdrivande är verkets verksamhet av jämförbar samhällsekonomisk betydelse med de stora affärsdrivande verkens. Härvidlag är samverkan med övriga samhällsplanerande verk och inte minst med en av komponenterna. är ett starkt decentraliserat verk med stora kontaktytor till alla delar av landet. Av 12 000 vägverksanställda är regionalt och lokalt placerade. Beslut om var detta verks begränsade centralförvaltning skall placeras bör därför bli föremål för mycket ingående överväganden och mer genomlysande analys än vad som framlagts. tillbaka pågår i samverkan mellan statens vägverk och statskontoret en organisationsöversyn av som bl. a. även syftar till ytterligare spridning av nu centraliserade funktioner. Maj :t har refererat till denna utredning i sitt förslag till utlokalisering men inte dragit de fulla konsekvenserna av att denna utredning ännu ej är färdig. Om intentionerna i denna omorganisationsutredning kan fullföljas, skulle en gradvis omställning kunna ske till förstärkta regionala enheter. Det blir en reell decentralisering en funktionsdecentralisering. De regionalpolitiska målen samordnas med verkets egna utvecklingssträvanden. Man undviker svåra störningar i verksamheten och begränsar svårigheterna för personalen. organisationsutredning görs oberoende av ort för den förändrade och minskade centralförvaltningen. Möjligheterna att genomföra en stark decentralisering sammanhänger dock med den planerade centrala enheterns kommunikationsförhållande till de regionala enheterna. Och det är ju otvivelaktigt så, att efterfrågan på tjänster är störst söder om en linje i höjd med . Från funktionssynpunkt krävs en relativt central förläggning av centralförvaltningen vilket särskilt framhålls i Kungl. Maj:ts proposition 1973:55. Innan organisationsutredning är klar vet man heller inte vilken ort som skapar tillfredsställande möjligheter för en fortsatt god kontakt med de många kommun- och länsrepresentanterna från alla delar av landet, som fortlöpande söker samråd med den vägplanerande myndigheten. tillhör de verk och myndigheter som uppsöks mest av kommun- och länsrepresentanter. Antalet sådana besök är cirka 500 . Och kontaktbehovet ökar. Väsentliga svårigheter skapas för dessa kontaktsökande om centralförvaltningen är kommunikationsmässigt mindre väl placerad. Innan omorganisationsförslaget av lagts fram vet man inte var en sammanvägning av olika synpunkter placerar den förändrade och minskade centralförvaltningen och man vet heller inte om den nu föreslagna utflyttningen ger fler tjänstemän än vad omorganisationsförslaget kan göra. Några klart angivna skäl finns inte att nu fatta beslut om den definitiva orten för statens vägverks centralförvaltning, utan beslutet om lokaliseringsort bör uppskjutas tills den organisationsutredning framlagts, som stöds av samtliga personalorganisationer, enhälliga företagsnämnder och en enig, politiskt sammansatt lekmannastyrelse. Att avvakta utredningen torde stå i god samklang även med de yttranden som avgivits bl. a. av LO, TCO, och statskontoret. organisationsutredning beräknas vara klar . Med hänvisning till det anförda hemställer vi Maj:ts proposition 1973:55 i den del som föreslåratt statens vägverks centralförvaltning utflyttar från till avslås och att beslut om centralförvaltningens lokalisering därmed uppskjutes tills pågående omorganisationsutredning framlagts. () ()