mot · FW02240 · 1973-01-19 00:00:00 — av m. fl. angående vissa frågor rörande användningen av offentligt datamaterial. En ideologi för dataåldern Automations- och datatekniken möjliggör en i historien okänd koncentration av makten i ett samhälle. Kontroll och styrning av människan blir möjlig i gigantisk skala utan direkt konfrontation mellan den styrande och den styrde. Den psykologiska återverkan på objektet blir vad man med en närmast från marxismen lånad term numera kallar alienering. Den enskilde känner sig hotad av överpersonliga makter, som är honom främmande, och manipulerad för ändamål, som han varken tillfrågats eller underrättats om. Tillvaron upplevs som dehumaniserad omänsklig - och därför meningslös. Det var den finländske filisofiprofessorn som yttrade sig på detta sätt vid en datakonferens i . Det han skildrar upplevs verkligen så av många människor, även om de använder andra och färre ord. Datatekniken är en ny maktfaktor och kan missbrukas. Den är emellertid också en ny maktfaktor, som kan användas väl. Professor slutsats är att den nya fasen i industrialiseringen som ADB-tekniken medfört ännu saknar sitt ideologiska komplement. Vi anser att detta ideologiska komplement finns i liberalismens patos för frihet åt den enskilde under ansvar samt kontroll av all makt och av alla makthavande. I antagna partiprogram har den liberala synen på datatekniken uttryckts så här: Datateknikens positiva möjligheter bör tillvaratas. En datalag måste införas till skydd för den personliga integriteten. Lagen skall gälla för statliga, kommunala och privata dataregister. Lagstiftningen skall bevara rätten till insyn i myndigheternas handlande, som skydd skapas mot obehörigt utlämnande av uppgifter om individer. Den enskilde skall ha rätt att ta del av alla uppgifter om sig själv i dataregister och att få felaktigheter korrigerade. bör få insyn i uppbyggnaden av statliga dataregister och i uppläggning och genomförande av folkräkningar. Endast nödvändiga uppgifter får infordras av myndigheterna. En dataombudsman bör följa utvecklingen på dataområdet och tillvarata den enskildes intressen. Rätten till anonymitet för den som lämnar uppgifter vid intervju- och enkätundersökningar bör lagfästas. I denna motion vill vi peka på några konkreta områden, där datamakten genom olika åtgärder kan göras mindre farlig och mera nyttig, än den är , för den enskilde och hans samhälle. Offentlighets- och sekretesslagstiftningskommitténs () betänkande Data och integritet (SOU 1972:47) föreligger och är under remissbe En rad viktiga integritetsfrågor i samband med ADB-behandlingen kommer att bli aktualiserade, när en proposition i anledning av denna utrednings förslag föreligger. Vi håller oss därför i denna motion till sådana frågor som inte direkt berörts av resp. av andra, arbetande utredningar. De tre viktigaste politiska aspekterna av datateknologin, så långt de har iakttagits, är dessa: invasionen av den personliga integriteten, som möjliggjorts i stor skala för staten, vissa stora företag och andra stora och resursrika organisationer, anhopningen av makt i redan existerande maktcentra, med åtföljande urtappning av makt i svagare och perifera maktcentra, en utveckling som man kan se både inom länderna och mellan dem, den ökade ogenomskinligheten i myndigheternas samt i stora företags och organisationers handlingar gentemot de enskilda medborgarna. Politiska åtgärder som bör vidtagas är bl. a. följande: Datoranpassade lagar om vad man får och inte får göra med informationssamlingarna i offentliga och privata databanker. Det har vi god anledning vänta oss att vi kommer att erhålla genom . Lagar om hur mycket och i vad mån de olika myndigheterna har rätt att begära information av varandra, hur mycket av informationen som får säljas och om den enskildes rätt att få känna till upplysningarna om honom själv och vad de används till. Detta har också behandlats av , utom frågan om myndigheternas inbördes förhållande. Detta ändras nämligen i hög grad genom rent tekniska förändringar och kräver omformulering av många lagar och bestämmelser. Regler om vilka kriterier på exakthet och riktighet som bör upprätthållas vid de offentliga databankerna. Denna fråga har ännu knappast berörts men blir allt viktigare ju fler data om var och en av oss som stoppas in i terminalerna. Internationella överenskommelser om hur data får överföras från ett land till ett annat, och i vilken mån det ena landet skall respektera det andras krav på kontroll över sina egna data. Här är nästan ingenting alls gjort, men teknikens framsteg särskilt när det gäller att skapa datorer som kan läsa bokstäver och siffror själva gör att lagstiftningen brådskar, vilket även har understrukit. Laglig möjlighet för enskilda att klaga över och få insyn i hur deras egna data hanteras. nämner förslaget om dataombudsman men föreslår det inte. Maktanhopningen i redan existerande maktcentra, privata eller offentliga eller inom de stora organisationerna, i kontrast till de mindre och resursfattiga organisationernas och de enskilda medborgarnas ökande vanmakt kan rättas till med medel som tekniskt är ganska enkla men ekonomiskt besvärliga. Det fordras nämligen att samhällets databanker verkligen ställs till medborgarnas förfogande på ett sådant sätt att de har möjlighet att begagna sig av dem. Detta är i en laglig rättighet, men den kan lätt bli en tom bokstav, om man inte övervakar hur den rent tekniskt kan utövas. Dels kan önskemålet om stor och allmän tillgång till information komma i konflikt med privatpersoners och företags önskemål om att vissa uppgifter om dem skall vara skyddade. Dels är datorernas teoretiska möjligheter att lämna ifrån sig hur mycket information som helst till hur många som helst inte identiska med de praktiska möjligheterna att göra detta. I stor utsträckning kommer information att vara oåtkomlig, trots att den finns i databaserna. Detta beror på att det kommer att bli mycket dyrare och besvärligare att ta fram program för att behandla data än att utveckla maskinbasen. Vem som är i stånd att ta ut vilken information beror alltså på vem som bestämmer över vilka program som utvecklas. Datorområdet präglas ofta av mycket stora basinvesteringar, särskilt när det gäller programutveckling, och därefter små marginalkostnader per framställt exemplar. Eet är alltså av mycket stor betydelse, vem som avgör var dessa stora basinvesteringar görs och i vilken sorts program. Det går att utveckla system som passar behoven hos ett fåtal stora privata och statliga makthavare och informationshanterare. Det går också att utveckla system som ser till de många medborgarnas och de små organisationernas behov. Men båda delarna kostar pengar, och man kan inte göra allt på en gång. Om inte denna utveckling medvetet styrs åt medborgarnas håll, kommer den utan tvivel av sig själv att gå åt de stora makthavarnas, utan att några formella beslut ser ut att ha fattats. Ogenomskinligheten i alla styrningsprocedurer, som sker via dator, är inte ett naturfaktum som man måste rätta sig efter utan ett resultat av mänskliga handlingar som man ändrar på. Ändringen sker främst genom utbildning, dataalfabetisering, så att en så vid krets medborgare som möjligt vägrar att låta sig imponeras av datorexperternas språk, ifrågasätter deras anspråk och kräver mera människotillvända prestationer av deras maskiner, eftersom de vet att sådant är möjligt. Först i ett sådant samhälle kan medborgarna på allvar använda datorerna som en utvidgning av sina egna möjligheter inte bara underkasta sig dem som en utvidgning av myndigheternas. Man kommer att kräva att datorerna kan ta emot frågor och ge svar i naturliga eller nästan naturliga mänskliga språk. Språk och terminaler måste alltså anpassas efter människornas möjligheter och förmåga inklusive deras felprestationer så att dessa inte åstadkommer obotliga eller svårbotliga skador. Det är emellertid inte lätt att åstadkomma så människovänliga system och återigen fordras en medveten satsning av pengar och kvalificerat arbete för just detta ändamål, om människornas krav skall uppfyllas. Utvecklingen går inte av sig själv. För att inte det som kallade en styrning i gigantisk skala utan konfrontation mellan den styrande och den styrde skall bli en parodi, inte blott på demokratisk frihet utan även på en effektiv användning av legitima styrmedel, måste vi bli mycket mer uppmärksamma än på vad som kan kallas datakvalité. Den som skall använda de data som kommer ut ur en dator måste ha möjlighet att avgöra hur pass korrekta de är, dvs. vilken osäkerhet de har inte på grund av misstag i programmeringen, utan på grund av det sätt på vilket de ursprungliga in-data sammanställdes och definierades. Det är ingen nyhet att statistik inte är bättre än de insamlade fakta den bearbetar. Men i databanken får denna enkla sanning nya, förfärande dimensioner. En amerikansk dataexpert, . , skrev att det är ofrånkomligt att i varje databank kommer inexakta, ofullständiga och ovidkommande upplysningar att lagras. Det ligger i systemets natur att det måste bli fel på data och att de måste feltolkas. Detta måste bli en mycket mera medveten kunskap, än det är, för alla som använder sig av datorernas utmatade fakta. Det måste höra till de elementära kunskaperna hos var och en som hanterar data, att maskinen inte alltid har rätt. Man får därför inte konstruera stora system för samhällsstyrning, som endast fungerar på ett uthärdligt sätt under förutsättning att alla fakta som matas in och ut i datorn alltid eller är fullt korrekta och oemotsägliga och att de inte heller kan förändra mening genom att förändra omgivning. En upplysning om en individ, given i ett visst sammanhang, t. ex. till en familjerådgivare, ändrar totalt sin betydelse om den sätts in i ett annat sammanhang, t. ex. av en nykterhetsnämnd. Den socialvårdare som har satt ett visst omdöme om en människas arbetsvillighet, familjebakgrund e. d. vet med vilken grad av säkerhet detta omdöme är satt och i vilka sammanhang det kan användas och inte användas. Den som utfört ett laboratorieprov på en patient vet eller bör veta hur pass stor sannolikheten är för att provet är korrekt. Men det vet inte den som får ut dessa och en mängd liknande data. I princip borde alla data eller i varje fall klasser av data vara försedda med angivelse av vilken osäkerhet man måste räkna med, för att de skall kunna nyttjas på ett ofarligt sätt. I de fall detta inte är möjligt, får man helt enkelt vara ytterst restriktiv med att använda dem och särskilt med att kombinera dem med andra data. Detta gäller i synnerhet inom sjuk- och socialvården samt inom undervisningsväsendet, områden där datahanteringen av människor håller på att starkt utvidgas. Ett annat område, där ADB-tekniken sätter upp nya typer av problem för lagstiftarna, är rättsväsendet. Det sätts redan på många håll upp databanker på privat initiativ för att hjälpa jurister genom att sätta rättsfall på data. Det torde vara omöjligt att hindra en sådan utveckling, genom vilken den som får tillgång till en sådan databank får ett starkt övertag över den som inte har samma tillgång. Det är likaså mycket sannolikt att datorerna blir använda i själva rättskipningen för att finna det rättvisaste utslaget liksom för att ge modeller till lösningar av nyuppkomna rättsliga frågor. Det måste, om inte missbruk skall uppkomma, systematiskt förberedas av lagstiftarna. Man bör redan nu starta någon sorts diskussion eller samarbete mellan rättsexperter och dataexperter för att få ett grepp om hur datorerna bör användas inom rättsväsendet. Två problem kan framhållas som särskilt aktuella: Hur skall en dom formuleras så att den i databehandlingen kommer in med sina väsentliga moment på rätt plats och så att dessa blir lätta att hitta och registrera? Hur skall de dömda resp. frikända, tilltalade etc. identifieras så att deras egen rättssäkerhet och integritet bevaras och ingen riskerar att bli felidentifierad i ett sammanhang där han inte har att göra? I både civil- och brottmål blir dessa krav mycket viktiga, inte minst om den nya datalagen kommer att innehålla de stränga krav på exakthet och fullständighet som har föreslagit. Data för beslutsfattarna och för alla Datateknikens nya effektivitetsmöjligheter får vidare inte köpas med uppoffring av medmänskliga relationer, som tidigare kunnat upprätthållas eller som borde kunna upprätthållas. Att ta kontakt med den som drabbats av åtgärder via en databank, eventuellt genom felaktiga informationer, är lika viktigt ur juridisk och politisk synpunkt som att den som drabbas av en planeringsåtgärd som gäller hans mark måste höras och få tillfälle att yttra sig. Det må vara att den rationaliseringseffekt man väntar sig av en dator blir något inskränkt, genom att man t. ex. låter individen få ordet och rätta uppgifter om sig själv inte bara kvantitativt, men kvalitativt, där det är fråga om data som uppkommit genom värderingar. Databanken får nämligen inte ses bara eller huvudsakligen som ett redskap för rationalisering utan fastmer som ett storartat beslutsfattarinstrument; men inte för beslut på allt högre och avlägsnare nivåer utan för beslut grundade på social delaktighet och samverkan mellan individerna. Datorerna kan, om man använder dem rätt, bidra till att sänka murarna mellan människorna och ge dem nya möjligheter till samarbete inte till att göra dem till främlingar för samhället och varandra, så som risken ser ut att vara . De kan, om det vill sig illa, förvandla ett monopolistiskt samhälle till en mardröm 1984 i kubik. De kan också användas för att ge ett pluralistiskt samhälle en frihet och böjlighet, förenad med effektivitet, sådan som vi aldrig sett förut. Det kommer att visa sig i skolorna, industrierna, kommunerna och i det politiska livet. Det är viktigt att vi ser vilka skenbart kanske oväsentliga steg som leder oss åt det ena eller andra hållet och att vi vet vilket samhälle vi vill arbeta för. Datorerna kan göra mycket åt oss men inte det valet. folk- och bostadsräkning genomfördes på sådant sätt att den skapade irritation och misstro hos betydande grupper i samhället. Det är därför angeläget att, när nästa folk- och bostadsräkning skall genomföras, man planlägger denna på sådant sätt att man undviker de misstag som gjordes i föregående bostadsräkning. Ett sätt att undvika misstagen och återställa förtroendet mellan de styrande och de styrda är att tillsätta en rådgivande grupp med parlamentariskt inslag för att följa planering och genomförande av nästa folk- och bostadsräkning. Tillsättandet av en sådan grupp bör ske så att bedömningar och förberedelser för den kommande folk- och bostadsräkningen kan ske med betryggande tidsmarginaler. På det stadium där vi står i den svenska politiska utvecklingen med en rad viktiga datautredningar under arbete och med ett par av dem redan framme med delbetänkanden finner vi det inte berättigat att lägga fram förslag om annat än några i och för sig viktiga detaljer i det nät av åtgärder som skall göra datorerna lämpade att ge oss ett mänskligare samhälle. Vår principiella inriktning finns angiven i antagna partiprogram, vari vi som framgår inledningsvis i denna motion bl. a. kräver lagar som förbjuder obehörigt utlämnande av uppgifter om individer, rätt för den enskilde att ta del av alla uppgifter om sig själv i dataregister samt en dataombudsman som tillvaratar den enskildes intressen. De åtgärder vi nu utvecklat och här föreslår i denna motion pekar i samma riktning men ligger på delvis andra områden. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos Kungl Maj: t begär att en rådgivande grupp med parlamentarisk sammansättning tillsätts för att följa planering och genomförande av nästa folk- och bostadsräkning, 2. att hos Kungl. Maj: t hemställer om att alla i allmän regi upprättade och planerade datasystem programmeras så att medborgarna kan utnyttja dem för att få ut de upplysningar om samhällets verksamhet som de har rätt till utan att hindras av onödiga tekniska och/eller ekonomiska svårigheter, 3. att , enligt vad som framhålls i denna motion, begär att Kungl. Maj:t utfärdar sådana regler för myndigheternas databanker att framför allt persondata förses med lämpliga kvalitetsmått, som förebygger felaktig användning av data, 4. att hos Kungl. begär en undersökning om hur rättegångsutslag skall formuleras för att databehandlingen av dem skall kunna fylla alla anspråk på exakthet, fullständighet och lätthanterlighet och därmed tillgodose medborgarnas krav på rättssäkerhet, 5. att hemställer att Kungl. Maj: t tar initiativ till internationella överenskommelser angående lagar om överföring av data från det ena landet till det andra, så att inte det ena landets lagar görs meningslösa genom åtgärder vidtagna i ett annat land. () () . P. () () () K L , 1973 0100443