mot · FW02705 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en utvärdering av skolans religionsundervisning, m. m. I inledningen till motion 1973:241 erinrar moderata samlingspartiet om att samhällsutvecklingen i vårt land har skett på en grund av värderingar med rötter i kristendom och humanism. Svensk rätt är ännu i långa stycken en tillämpning av den kristna etiken. När den politiska ledningen inte längre hävdar dessa normer, eller t. o. m. motverkar dem, uppkommer osäkerhet och otrygghet. Normer och värderingar som för tidigare generationer varit självklara rättesnören har suddats ut eller ställts under debatt, heter det vidare i samma motion. Inget samhälle kan dock existera, ingen människa leva utan normer. Normlöshet ger otrygghet. är inte längre ett kristet land i den meningen att det råder nära nog identitet mellan kyrka och stat. Religionsfrihetens princip är allmänt omfattad och också förverkligad. Samhället förhåller sig neutralt till livsåskådningar, trosriktningar och samhällsuppfattningar, med det viktiga undantaget att den övergripande demokratiska princip som ett överväldigande flertal av folket omfattar öppet och klart hävdas. Neutraliteten i tros- och livsåskådningsfrågor kan emellertid aldrig innebära att samhället förhåller sig likgiltigt eller passivt till de normer och värderingar på vilka rättsordningen vilar och på vilkas grund samhällsutvecklingen i vårt land sedan århundraden skett. Dessa normer och värderingar måste aktivt hävdas. Så sker också i teori och princip men, enligt vår uppfattning, inte tillräckligt klart i praktisk tillämpning. gällande läroplan för sätter som mål för elevernas sociala fostran inte bara det allmänt demokratiska att grundlägga och vidareutveckla sådana egenskaper hos eleverna, som kan bära upp och förstärka demokratins principer om tolerans, samverkan och likaberättigande mellan människorna, utan också att väcka respekt för sanning och rätt, för människans egenvärde, för människolivets okränkbarhet och därmed för rätten till personlig integritet. Dessa sistnämnda värderingar är en del av det kristna kulturarvet. Om så är fallet, varom vi är övertygade, måste det också vara ett första rangens samhällsintresse att detta arv föres vidare, att dessa normer och värderingar hålles levande. Detta kan ske dels genom att skolan får reella möjligheter att leva upp till den höga målsättning som uttryckes i de återgivna raderna ur Lgr 69, dels genom att och övriga kristna samfund bereds bästa möjliga förutsättningar för sitt för hela folket och hela samhället viktiga arbete. Vi delar helt uppfattningen att religionsundervisningen, liksom all annan undervisning, skall vara objektiv och ge eleverna underlag för eget ställningstagande i tros- och åsiktsfrågor. Begreppet objektivitet får emellertid inte tolkas så formalistiskt som att varje religion skall tillmätas samma vikt och beredas samma utrymme i undervisningen. Objektivitet är i stället att ge varje religion dess rätta plats i förhållande till dess betydelse för just vår kultur, i just vår historia, för just vår samhällsutveckling. Med en sådan tolkning av begreppet objektivitet blir det självklart att kristendomen dess urkunder och historia men också den kristna etiken måste få en särställning och beredas tillräckligt utrymme även inom ramen för en integrerad religionsundervisning. Vi är inte övertygade om att kristendomsämnet i det allmänna skolväsendets integrerade religionsundervisning intar den centrala ställning som det enligt denna grundsyn bör ha. Vi anser därför att en utvärdering bör göras av resultaten av den integrerade religionsundervisningen och därefter förslag framläggas till den förstärkning av undervisningen i kristendomskunskap som utvärderingen kan ge anledning till. Viktigast är alltså, enligt vår uppfattning, att kristendomsundervisningen inom det allmänna skolväsendet hålls på en tillfredsställande nivå. Därutöver bör emellertid samhället respektera föräldrars rätt att ge sina barn en fostran och undervisning enligt egen övertygelse. Befrielse, helt eller delvis, från skolans religionsundervisning bör medges, och samhället bör ekonomiskt stödja alternativ religionsundervisning i de kristna samfundens regi. Motsvarande rätt bör självfallet tillkomma elever och föräldrar som bekänner annan religion än kristendomen. Ekonomiskt stöd till religiös verksamhet De fria kristna samfundens ekonomi har avsevärt försämrats, främst genom skyldigheten att erlägga mervärdeskatt och arbetsgivaravgift. Det är angeläget att de kompenseras för dessa pålagor och även därutöver erhåller ekonomiskt stöd för en verksamhet som, enligt vår ovan redovisade grundsyn, bör anses i hög grad samhällsnyttig. /72 utgår särskilt statsbidrag till fria kristna samfund. I årets statsverksproposition föreslås att detta anslag skall höjas . Särskilt med tanke på den ökade skattebelastningen anser vi denna höjning otillräcklig. 1 motion nr 676 till årets riksdag föreslås ökning av anslaget till . Vi ansluter oss till det förslaget. De fria samfunden har själva upprepade gånger deklarerat, att de i första hand önskar det allmännas medverkan för att förbättra sin ekonomi i form av skattebefrielse och avdragsrätt för gåvor. Inte minst det förhållandet att några samfund är principiellt tveksamma till direkta statsbidrag men gärna accepterar skattebefrielse och avdragsrätt talar för att denna metod i första hand utredes och prövas. Förslag av denna innebörd framlägges i motionerna nr 241 och nr 69 till årets riksdag. Vi instämmer i dessa förslag. är i egenskap av statsorgan befriad från arvsskatt. Samma förmån gäller sammanslutningar som bedriver i hög grad samhällsnyttig verksamhet. De fria trossamfunden förtjänar mer än de flesta sammanslutningar att betecknas som i hög grad samhällsnyttiga. Såväl rättviseskäl likställighet med som andra skäl talar därför för att de fria samfunden befrias från arvsskatt för gåvor som de erhåller genom testamente. Förslag härom framlägges i motion 1973:569. Invandrarkyrkornas situation och över huvud taget den religiösa verksamheten bland språkliga och religiösa minoriteter kräver särskild uppmärksamhet. Vi anser det angeläget att, som föreslås i motion nr 85, genom förbättrad stipendiering försöka öka tillgången på präster med kunskaper i finska och samiska språken. Invandrarkyrkorna fungerar i vårt land som fria samfund. Förutom den rent religiösa verksamheten bedriver de i många fall ett kurativt och socialt arbete av största betydelse för invandrarna och därmed för samhället. De bör stödjas i samma former och samma utsträckning som ovan föreslagits för övriga fria samfund, varvid särskild hänsyn bör tagas till de speciella svårigheter och behov som föranleds just av ställningen som invand rarkyrkor. en utvärdering av resultaten av skolans integrerade religionsundervisning och därefter åtgärder för att tillförsäkra kristendomsämnet den centrala ställning som det, med hänsyn till kristendomens unika betydelse för svenskt kultur- och samhällsliv, bör ha; ökade möjligheter för föräldrar att ge sina barn en religiös och moralisk fostran enligt egen övertygelse; ökat ekonomiskt stöd till de fria trossamfunden; rätt till avdrag vid taxeringen för gåvor till bl. a. religiös verksamhet; befrielse från arvsskatt för testamentariska gåvor till fria kristna samfund; särskilt stöd åt invandrarkyrkorna och i övrigt åt religiös verksamhet bland religiösa och språkliga minoriteter. Med hänvinsning till vad ovan anförts hemställer vi att hos Kungl. anhåller om utvärdering av resultaten av skolans integrerade religionsundervisning samt förslag rörande de åtgärder som därefter kan befinnas erforderliga för att tillförsäkra kristendomsämnet den centrala ställning som bör tillkomma det med hänsyn till kristendomens betydelse för svenskt kultur- och samhällsliv. N. () i Trobro () () () () () () () () ()