mot · FW02702 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om ökade anslag till invandrarundervisning. Från att och ha varit ett utvandrarland blev från och med slutet av ett invandrarland. Invandringsöverskottet ökade successivt. var invandringen i genomsnitt ca 11 000 personer . första hälft steg överskottet till närmare 18 000 personer för att 1970 nå upp inemot 32 000 personer . Den kraftiga invandringen medförde problem som vi inte var rustade för att möta. Genom att vi tidigare endast i ringa usträckning berörts av de stora flyttningsrörelserna i hade vi små erfarenheter av de krav som en omfattande invandring ställer på samhället i fråga om service och olika åtgärder för invandrarnas anpassning. För att skapa rådrum och ge möjligheter att klara upp de problem som den ökade invandringen medfört, skärptes 1967 bestämmelserna för den utomnordiska invandringen. Vi fick den reglerade invandring, som vi fortfarande har, och som beskrivs närmare i det följande. Den fria nordiska arbetsmarknaden berördes emellertid inte av den reglerade invandringen. 1968 tillsattes invandrarutredningen och 1969 tillkom statens invandrarverk, (), som gavs stora uppgifter i synnerhet på anpassningsområdet, vilket förutsätter en successiv ökning av verkets resurser. Den rådande lågkonjunkturen har medfört en kraftig minskning både av den nordiska och den utomnordiska invandringen. Vi har blivit ett utvandrarland främst beroende på de hemvändande invandrarna. tillämpas en förhållandevis sträng reglering av den utomnordiska invandringen. Utlänningar som vill ha anställning här får inte resa in i landet förrän arbetstillstånd beviljats. 1970 fanns det ca 600 000 människor i som var födda utomlands eller födda i av invandrare. (Termen invandrare används oavsett medborgarskap. Utlänningar är utrikes födda personer bosatta i och som inte har svenskt medborgarskap). Detta betyder att ca var femtonde person i är invandrare i första eller andra generationen. Av dessa är emellertid en stor del svenska medborgare. uppgick antalet utländska medborgare till 411 000. Antalet i arbetsanmälda utländska medborgare är ungefär 220 000, varav ca en tredjedel är kvinnor. Om man ställer de arbetsanmälda utländska medborgarna i relation till det totala antalet sysselsatta finner man att den utländska arbetskraften svarar för av den totala sysselsättningen. Antalet arbetsanmälda utlänningar fördubblades . Den finska och den utomnordiska arbetskraften är nu dubbelt så stor som medan den danska ligger på samma nivå som . Den snabbaste ökningstakten inföll samt 1965 1966. Under 1967-1968 låg antalet utlänningar på en oförändrad nivå. Enligt AMS har variationerna i den totala invandringen i hög grad följt konjunkturväxlingarna även om förändringarna i antalet arbetsanmälda utlänningar inträffar ungefär efter motsvarande förändringar i den totala efterfrågan på arbetskraft. Anledningen till att invandrarna lämnar sina hemland varierar i hög grad. I många fall beror utvandringen på dåliga försörjningsmöjligheter i hemlandet arbetslöshet eller undersysselsättning. Till viss del kan utvandringen också bero på förhoppningar om bättre förtjänstmöjligheter i invandrarlandet. Detta gäller i synnerhet den kvalificerade arbetskraften. Motiven för utvandingen påverkar i hög grad anpassningen och återutvandringen. En mycket stor del av de utlänningar som kommer hit återutvandrar efter en kortare eller längre tids vistelse här. Enligt en undersökning, som gjorts inom , återutvandrade fram mer än en tredjedel av de utlänningar som invandrade 1955. Av dessa lämnade landet efter att ha vistats här mindre än . Vissa beräkningar pekar på att mellan en tredjedel och hälften av all finländsk arbetskraft inte stannar än i . Många kommer naturligtvis hit med tanke att snart återvända till hemlandet, men man kan utgå från att också många finner anpassningsprocessen svårare än väntat och återvänder av den anledningen. Utan att gå närmare in på anpassningsproblematiken kan man i korthet konstatera att de som av föisörjningsskäl tvingats flytta har svagare motivation och sämre chanser att anpassa sig i det nya landet. Mot denna bakgrund kan den förändrade invandrarsituationen förklaras med den stora invandringen förutom den förklaringsgrund som konjunktursituationen utgör. Ett ökat internationellt samarbete kommer med all säkerhet också att medföra ökad rörlighet över gränserna. Man kan förutsätta att denna rörlighet också kommer att beröra den svenska arbetsmarknaden. Den utomnordiska invandringen måste dock ske i reglerade former och den nordiska kanaliseras via arbetsmarknadsmyndigheterna i berörda länder. Invandrarna måste beredas en med befolkningen i övrigt jämförbar ställning. Därför får invandringen ske endast i en sådan takt att arbete, bostad och annan social service kan ordnas. Utgångspunkten måste vara att invandrarna förutsätts stanna i . Samhället skall då också vara berett att ta samma ansvar för invandrarna som för svenskarna. Man måste därjämte tillse att invandrarna ges förutsättningar att bevara sitt eget språk och sin egen kultur, vilket är en förutsättning både för deras trivsel i det nya landet och för deras möjligheter att smälta in i sin gamla miljö, om de av olika skäl önskar återvända dit. Detta innebär att en reglering av den utomnordiska invandringen är nödvändig även fortsättningsvis. Särskilt angeläget är det att arbetsmarknadsorganen liksom har ett direkt inflytande på invandringens storlek. Vid tillämpningen av reglerna för invandringen får inga nationella, etniska eller religiösa grupper diskrimineras. Beträffande den nordiska invandringen är det angeläget att fastslå att den fria nordiska arbetsmarknaden är en viktig del i det nordiska samarbetet. Genom ett nära samarbete mellan de nordiska regeringarna och arbetsmarknadsorgan bör det också vara möjligt att undvika de negativa konsekvenser för både ut- och invandrarland, som kan bli en följd av att alltför stora grupper av arbetstagare under korta tidsperioder rör sig mellan länderna. Rekryteringen av nordisk arbetskraft till bör ske via arbetsmarknadsmyndigheterna i de berörda länderna, och de arbetssökande måste ges realistiska uppfattningar om arbetsmarknadssituationen och försörjningsmöjligheterna i landet. Privata värvningskampanjer måste förhindras. Företag med otillfredsställande arbetsmiljö och bristfällig personalvård och till följd härav en hög personalomrsättning får inte fylla sitt personalbehov genom värvningskampanjer i andra länder. Den utländska arbetskraften skall erbjudas samma bostadsförhållanden som övrig arbetskraft. Arbetsförmedlingarna bör därför samråda med de kommunala myndigheterna om bostadsfrågan även vid förmedling av nordisk arbetskraft. Kan inte tillfredsställande bostäder anskaffas bör ingen förmedling få ske. Lika angeläget som att invandrarna erbjuds goda bostäder är att bostäderna är väl inpassade i befintlig bebyggelse. Kategoriuppdelning bör här liksom i andra fall undvikas. En begränsad del av invandringen sker av flyktingar. Det gäller dels en organiserad intagning från flyktingläger, dels sådana som söker sig hit på egen hand. Det är naturligt att också solidariskt hjälper till att lösa de flyktingproblem som uppkommer. De flyktingar som söker sig hit på egen hand är ofta politiska flyktingar som genom internationella konventioner förbundit sig att bereda en . Efter hand har emellertid en praxis utbildats enligt vilken ansökan om asyl avslås i de flesta fall. Flyktingen erhåller i stället uppehållstillstånd. I vissa fall kan det innebära en fördel för flyktingarna att de inte automatiskt får asyl. a. med hänsyn till kvarvarande släktingar i hemlandet kan det vara fördelaktigt med en mindre skarp betoning av flyktingskapet. Uppehållstillstånd måste emellertid förnyas, och de ger inte samma trygghet att stanna i landet. Flyktingar som så önskar bör därför kunna beviljas asyl om de uppfyller de internationellt accepterade kriterierna. Vid tillämpningen av bestämmelserna om flyktingar är det likaledes angeläget att de tillämpas lika oavsett från vilket land flyktingen kommer. Det betraktas som en allmän princip att det är den stat dit en flykting först kommit som skall pröva frågan om politisk asyl. Denna princip får dock konsekvenserna att vissa länder av olika anledningar får ett förhållandevis stort antal flyktingar samt att flyktingarna berövas möjlighet att själva välja asylland. I asylrätten bör därför också ligga rätten att välja nytt hemland. bör därför i internationellt sammanhang aktualisera frågan om en uppmjukning av nu gällande asylregler. Det är ytterst angeläget att de första förhören med nyanlända flyktingar ger en rättvisande bild av flyktingens bakgrund. Ofta är flyktingen inte medveten om att förhörsprotokollen är viktigt beslutsunderlag vid prövningen om han skall få stanna i landet. Därför måste kvalificerade tolkar anlitas vid förhören. Dessutom bör någon person med god kännedom om flyktingfrågor kallas till dem så att man ger förutsättningar för att alla för ärendets avgörande viktiga frågor blir allsidigt belysta i förhörsprotokollen. Förpassning eller förvisning bör inte verkställas innan flyktingen haft möjlighet att samråda med en advokat. En viktig förutsättning för att människan skall kunna känna samhörighet med den miljö hon hamnar i är att hon har möjlighet att påverka dess utformning. I annat fall kan hon bli passiv och initiativlös. Möjligheterna till inflytande bör kunna utökas i hög grad för alla invånare i landet. Det gäller i synnerhet möjligheterna att påverka boende- och arbetsmiljön genom bl. a. kommundelsråd och fördjupad företagsdemokrati. För invandrare tar det emellertid innan de har de möjligheter till den påverkan som står svenska medborgare till buds. De får inte delta i politiska val förrän efter en relativt lång vistelse i . De måste dessutom ha fått svenskt medborgarskap, vilket tar för utomnordiska invånare och för nordiska. Att endast svenska medborgare får delta i val till torde vara väl motiverat. Det kan också vara motiverat att invandrarna genom en viss tids vistelse i landet haft möjlighet att sätta sig in i vårt samhällsskick och politiska system innan de blir svenska medborgare. Kvalifikationstiden för svenskt medborgarskap bör dock sänkas till för nordiska och för utomnordiska invandrare. En samordning med övriga nordiska länder bör eftersträvas. Många invandrare söker aldrig svenskt medborgarskap eller väntar mycket länge innan de bestämmer sig för att bli svenska medborgare. bör dock oavsett medborgarskap ges möjligheter att delta i kommunala val efter samma kvalifikationstid som gäller för att få medborgarskap. Även här bör en samordning med övriga nordiska länder eftersträvas. En förutsättning för att invandrarna snabbt skall komma till rätta i och trivas i är att de så snabbt som möjligt får information om det svenska samhället och får möjligheter att lära sig svenska. En första information skall ges redan i hemlandet, vilket kan möjliggöras genom att kontakterna går via arbetsmarknadsorganen. I har den enskilde, statliga och kommunala myndigheter, företag, fackförbund och andra organisationer ett gemensamt ansvar för att invandrarna efter ankomsten till får en allsidig och lättförståelig information. Genom kunskaper om vårt samhälle och genom kontakter med svenskar i arbetslag, föreningar och studiecirklar skapas goda förutsättningar för anpassning. Också invandramas egna föreningår spelar en viktig roll för anpassningen och bör genom kommunala och statliga insatser ges ekonomiska och andra förutsättningar för sitt arbete, exempelvis hjälp till att anskaffa förenings- och möteslokaler. De bör dessutom ges information om de generella möjligheter exempelvis studiecirkelbidrag som står alla föreningar till buds. De svenska föreningarnas information till invandrarna bör helst ges på invandrarnas språk, vilket kan innebära stora kostnader för mindre föreningar. Föreningar med små ekonomiska resurser bör därför kunna få samhälleligt stöd för direktinformation till invandrama. Många svenskar har relativt oklara begrepp om invandringens bakgrund och betydelse. Därför är det angeläget att myndigheter och organisationer bedriver ett omfattande upplysningsarbete riktat till svenskarna. Särskilt i konjunkturnedgångar riskerar man i annat fall att motsättningar kan uppkomma mellan olika medborgargrupper. I synnerhet skolan spelar en viktig roll för attitydbildningen. Därför måste ett omfattande arbete redan tidigt läggas ned inom skolans och föräldraföreningarnas ram på att skapa en positiv inställning bland eleverna och föräldrarna till invandrarna och deras bakgrund. Med hänsyn till sin stora räckvidd är radio/TV viktiga informationskanaler till invandrarna, vilka används i relativt begränsad omfattning. Sändningarna bör utökas till dagliga sändningar på de vanligaste invandrarspråken. Det finska inslaget bland invandrarna är mycket stort. det en stor grupp svensktalande invånare i . Därför är det naturligt att ett direkt TV-utbyte mellan och inleds så att den finsktalande befolkningen i får möjlighet att följa de finska TV-programmen och den svensktalande befolkningen i kan följa de svenska programmen. Även en överenskommelse om utbyte av bandade TV-program bör eftersträvas. Flera av de svenska dags- och veckotidningarna har redan en viss service med nyhetssammandrag och informationsnotiser på invandrarspråk. De bör emellertid stimuleras att bygga ut denna service ytterligare. Även invandrarnas egna tidningar och tidskrifter spelar emellertid en stor roll. I många fall kämpar de med stora ekonomiska problem och i vissa fall finns det över huvud taget inga ekonomiska möjligheter att utge sådana tidningar. Samhället bör ekonomiskt stödja tidningar av detta slag. Likaså är det angeläget att tidningar från de större utvandrarländerna finns på biblioteken. En viktig förutsättning för att tillförsäkra invandrarna samhällelig service och rättstrygghet är att det finns goda tolkar och en väl fungerande tolkservice, som omhändertager registrering och förmedling av tolkar. Samhället bör ansvara för att det finns en tillfredsställande utbildning och testning av tolkar och att invandrarna tillförsäkras kostandsfri tolkhjälp vid sina kontakter med samhälleliga organ. Också företagen bör sörja för att kunniga tolkar finns till hands på arbetsplatserna. Som tidigare framhållits kan det inte accepteras att invandrare hänvisas till att ta arbeten som svenskar på grund av dålig arbetsmiljö eller andra omständigheter inte vill ha. Det bör åvila arbetsmarknads- och arbetarskyddsmyndigheterna att förhindra att invandringen utnyttjas i detta avseende. Genom bristande kunskaper i svenska och i många fall ovana vid industriellt arbete löper invandrarna stor risk att utsättas för yrkesskador. Det bör därför åligga arbetsgivarna att ge de nyanställda en tillfredsställande introduktion på den nya arbetsplatsen. bör även finnas översatta till de anställdas språk. Det är likaså angeläget att avtal och arbetsinstruktioner översätts så att de nyanställda ges möjligheter att på egen hand sätta sig in i de rättigheter och skyldigheter som gäller för deras del. Det är också angeläget att fackföreningarna uppmärksammar behovet av information på invandrarspråken. En förutsättning för framgångsrika kommunala insatser för invandrarnas anpassning är att ansvarsfördelningen mellan de olika kommunala organen är klart definierad. Det är angeläget att inom kommunen ha något organ som har huvudansvaret för att anpassningsåtgärder vidtas. 1 större invandrarkommuner kan det vara befogat att inrätta en särskild . I mindre kommuner kan en kommitté eller delegation med en central ställning under kommunens styrelse ha en samordnande och initiativtagande funktion. I ett antal kommuner med stora invandrargrupper har inrättats speciella invandrarbyråer, dit invandrarna kan vända sig för att få råd och hjälp på sitt modersmål. Invandrarbyråerna ombesörjer även i de flesta fall förmedlingen av tolkar. Dessa byråer har visat sig fylla ett stort behov och har varit till stor hjälp i synnerhet för de nya invandrarna. Det är angeläget att invandrarbyråer inrättas i invandrarkommunema. Där invandrarbyråer saknas är det viktigt att kommunen på annat tillfredsställande sätt tillgodoser invandrarnas behov av råd och hjälp. I större invandrarkommuner är det också en fördel om kommunala förvaltningar med ett stort antal kontakter med invandrare har tillgång till språkkunnig personal. Angelägen information bör översättas i första hand till de större invandrarspråken. Biblioteken bör ha ett rikhaltigt utbud av dagsoch veckotidningar samt böcker på invandrarspråken och en god information om denna service. En första förutsättning för att invandrarna skall kunna klara sig i sitt nya hemland är att de vet hur vårt samhälle fungerar och behärskar svenska språket. Information om och svenska förhållanden bör om möjligt påbörjas redan innan invandraren lämnar sitt hemland. efter ankomsten till bör möjlighet ges till en fördjupad samhällsorientering på invandrarnas eget modersmål. För de anställda invandrarna är det naturligt att denna orientering ges i samband med introduktionen på arbetsplatsen. Efter den första introduktionen i det svenska samhället är det av vikt att invandrarna ges förutsättningar att lära sig svenska . Ansvaret för undervisningen skall åvila de kommunala vuxenskolorna som bör kunna dra nytta av de erfarenheter som finns inom studieförbunden. Därjämte bör studieförbunden ges resurser att bedriva särskild samhällsorientering för invandrare. En stor del av det ekonomiska ansvaret för undervisningen bör bäras av företagen. höstriksdag beslöt om lagenlig rätt till 240 timmars ledighet från arbete med bibehållen lön för deltagande i svenskundervisning. Denna utbildning förutsattes ske genom studieförbunden i samarbete med löntagarorganisationerna. Vi förordar således att nu beslutar om ett förändrat huvudmannaskap till förmån för de kommunala vuxenskolorna. En sådan åtgärd skulle vara i enlighet med invandrarutredningens förslag. Invandrarhustrurna blir lätt isolerade i hemmet och lär sig i allmänhet svenska långsammare än andra familjemedlemmar. Därför är det angeläget att en uppsökande verksamhet bedrivs och att de har möjlighet att få barnpassningen ordnad. Dessutom bör särskilda stimulansbidrag utbetalas till alla icke anställda invandrare som genomgått 240 timmars undervisning i svenska. I statsverkspropositionen anmäls att svenskundervisningen för dessa kategorier är föremål för beredning inom departementet och att proposition kan väntas . Mot den bakgrunden avstår vi från konkreta yrkanden i dessa avseenden . Genom att invandrarbarnen dels hamnar i en ny och ovan miljö och dels har bristande kunskaper i svenska har de ofta stora svårigheter att klara av arbetet i den obligatoriska skolan. För att deras kontakt med skolan skall bli så god som möjligt bör de successivt slussas in i det ordinarie skolsystemet. Detta kan ske genom införandet av en förberedande skola under exempelvis . Introduktionsskolan skall närmast ha till uppgift att samordna en tidigare skolutbildning i annat land med det svenska skolsystemet och att bereda invandrarbarnen möjlighet till intensivundervisning i svenska. Övergången från den förberedande skolan till de ordinarie klasserna bör ske successivt och under medverkan både av lärare och kamrater. Samarbete med elevorganisationer och klassrepresentanter är en viktig förutsättning för att anpassningen i den nya klassen skall kunna ske så smidigt som möjligt. Även invandrarbarn på förskolenivå har ofta stora handikapp, som kommer då de påbörjar sin skolgång. Också här är det fråga om bristande svenskkunskaper och vana att umgås med de nya kamraterna. Därför är det befogat att även invandrarbarn på förskolenivå bereds möjlighet att på ett tidigt stadium få plats på förskolorna och att de i detta sammanhang bereds särskild undervisning i svenska. Även efter undervisning i de särskilda introduktionsskolorna och förskolorna kommer det helt naturligt att kvarstå en hel del brister i svenskkunskaperna. Det är därför viktigt att invandrarbarnen ges erforderliga möjligheter till stödundervisning i svenska inom den obligatoriska skolans ram. Vid sidan om undervisning i svenska är det också angeläget att invandrarbarnen får undervisning i sitt eget modersmål. Utan ordentliga kunskaper i detta har invandrarbarnen nämligen mindre förutsättningar att lära sig svenska tillfredsställande. De kan riskera att bli s. k. halvspråkiga, dvs. inte kunna något språk tillfredsställande. Tvåspråkigheten bör dessutom utöver fördelarna för den enskilde vara av stort värde för samhället i dess helhet. Undervisningen i modersmålet bör kombine ras med en undervisning i hemlandets samhällsskick och kultur. Förankringen i bakgrundsmiljön underlättar väsentligt möjligheterna till anpassning i det nya samhället. En viktig förutsättning för att invandrarbarnen skall lyckas i skolarbetet är att kontakten mellan hem och skola är god. Skolan måste ges resurser att upprätthålla god kontakt med invandrarbarnens föräldrar. Kontakten kan exempelvis förbättras genom att tvåspråkiga lärare avdelas för ändamålet, att tolkar står till förfogande och att lämpligt informationsmaterial översätts till de aktuella invandrarspråken. Det är viktigt att föräldrarna informeras på sitt eget språk om det svenska skolsystemet och om vilka möjligheter till stödundervisning som står till buds. Föräldraföreningarna kan också spela en viktig roll för att få både invandrarföräldrarna och barnen in i den sociala gemenskapen. Erfarenheter tyder på att invandrarbarn fortsätter sina studier i gymnasieskolan i mindre utsträckning än sina svenska kamrater. Skulle undersökningar visa att så är fallet måste åtgärder vidtagas för att stimulera invandrarbarnen att i större utsträckning fortsätta sina studier, eftersom vi i annat fall kan riskera att få en olycklig social skiktning i samhället. Invandrarbarnens anpassning till skolsituationen och deras behov av specialundervisning ställer stora krav på lärarnas fackkunskaper och förmåga till inlevelse i invandrarbarnens situation samt möjligheter att till de svenska eleverna förmedla en positiv attityd gentemot invandrarna. Undervisning om invandring och minoritetsproblem bör följaktligen ägnas stort intresse vid lärarutbildningen. Det är likaledes angeläget att de olika speciallärarna ges en adekvat utbildning och tillfredsställande möjligheter till vidareutbildning. Av stor vikt för invandrarnas anpassning är att de inte bara kan behålla sin religiösa uppfattning utan även få möjlighet att utöva sin religion. Tillhörigheten till ett religiöst samfund har ofta större betydelse för många invandrare än tillhörigheten till profana organisationer. Det är följdaktligen angeläget att invandrarnas religiösa samfund ges ekonomiska förutsättningar för att kunna bedriva verksamhet. Det är likaså angeläget att lämpliga kyrko- och samlingslokaler ställs till samfundens förfogande. Det faktum att invandringen kraftigt minskat får inte på något sätt innebära att ansträngningarna att hjälpa de redan invandrade och de som kommer hit till rätta i samhället minskas. Insatserna bör i avvaktan på ställningstagande till invandrarutredningen koncentreras på svenskundervisningen och på tolksidan. Dessutom kommer den stora invandringen under mitten och slutet nu att få som resultat en väsentlig ökning av antalet medborgarskapsansökningar, vilket innebär att det är motiverat med en förstärkning på invandrarverket på den sida som sköter detta. Ett stort problem utgör den invandrades bristande kunskaper i det svenska språket. Inte minst gäller det deras rättssäkerhet. Behovet av tolkar är därför stort. har begärt en uppräkning av medlen för tolkutbildning med . Inrikesministern är inte beredd att acceptera en större uppräkning än med , vilket motiveras med det kommande ställningstagandet till invandrarutredningens förslag och överväganden.