mot · FW02317 · 1973-01-23 00:00:00 — av herrar och i om ökat driftsamarbete mellan de statliga kommunikationsverken. Från kunder hos de statliga affärsdrivande kommunikationsverken påtalas ofta brister i respektive verks service, som man menar att ett ökat samarbete mellan postverket, SJ och borde kunna vara till fördel för alla parter. Vid rationaliseringar etc. beaktas tyvärr oftast bara de ekonomiska konsekvenserna för det egna verket. Däremot tar man vanligen ej hänsyn till de kostnadsökningar som den föreslagna åtgärden åsamkar andra berörda statliga verk. Enligt vårt förmenande har en hel del av de indragningar av förbindelser m. m., som statensjärnvägar vidtagit, medfört större kostnadsökningar hos postverket än de besparingar som SJ genom sina åtgärder fått. Dessutom har de vidtagna åtgärderna trots ökade totala kostnader medfört en sämre service för postverkets och järnvägens kunder. Vi menar att en i viss mån större specialisering, kombinerad med ett ökat samarbete mellan kanske i första hand SJ och postverket, borde kunna medföra betydligt förbättrad service utan att de totala kostnaderna skulle behöva stiga. har ju ett väl förgrenat nät av postanstalter med en gentemot allmänheten mycket god service. Dessutom täcker man med hjälp av sina lantbrevbäringslinjer ytterligare stora delar av sitt kundunderlag med god service. Däremot saknar postverket i stort sett en utbyggd transportapparat mellan sina postanstalter utan får i huvudsak förlita sig på att köpa tjänster från SJ. SJ å sin sida har en väl utbyggd transportapparat men ganska fåtaliga lokala stationer, vilka i stora delar av landet knappast bjuder sina kunder en godtagbar service. I många länder förekommer exempelvis för postpaket och godstransporter ett samarbete mellan deras järnvägsföretag och postverket. Vi finner ett dylikt samarbete vara lämpligt även i . Vi tänker oss alltså att posten, när det gäller såväl mindre gods som postpaket, skulle fungera såsom mottagare från resp. utlämnare till allmänheten under det att SJ skulle svara för transporterna mellan inlämningsort och adressort. Som det nu är så måste post och järnvägsgods under transporten hållas åtskilda från varandra, och detta motverkar i många sammanhang möjligheterna till rationella lastningsoch lossningsanordningar och medför dessutom i regel ökat antal omlastningar. Kunderna har ju i regel långt till närmaste järnvägsstation för att lämna in respektive hämta sitt styckegods. Det finns exempel där SJ har lagt ner bandelar och lovat sina kunder att man skulle få expediera respektive avlämna styckegods m. m. till så kallade godsombud vid de tidigare järnvägsstationerna. Men har dessa godsombud indragits och vederbörande, som har velat utnyttja järnvägens tjänster, har tvingats att köra miltals till närmaste järnvägsstation för att avlämna eller hämta sitt gods. Enligt vårt förmenande borde det rationellaste vara att postverket fungerar såsom mottagare till alla paket- eller godsförsändelser, av exempelvis en vikt upp till , och att de inlämnade försändelserna sedan överlämnas till SJ för transport till adresspostanstalten. Där blir det sedan postens sak att se till att försändelsen på lämpligt sätt distribueras till mottagaren. Posten skulle alltså kunna specialisera sig på in- och utlämning av dessa försändelseslag och SJ på transporterna från inlämningspostanstalt till adresspostanstalt. Detta bör skapa bästa möjliga förutsättningar för en rationell hantering och undvikande av dubbelarbete. Expressutdelning inom postverket och telegramutbärning vid är ju två rörelsegrenar som är viktiga, men mycket kostnadskrävande och normalt dess värre även förlustbringande för respektive verk. Telegramutbärningen torde som regel utan större olägenheter kunna inordnas i postverkets expressutdelning på de orter sådan expressutdelning förekommer. Även inom detta område borde det alltså bli möjligt att rationalisera verksamheten och uppnå kostnadsbesparingar. samdistribuerar posten i telegram och expressförsändelser på försök. När stod för utdelningen var distributionstiden i genomsnitt . per telegram redan den första försöksmånaden pressade postkontoret i tiden till . Och detta utan nämnvärda förändringar i postkontorets distributionsapparat. kunde däremot dra in fyra telegrambud. Vi har med dessa exempel bara velat antyda ett par tänkbara områden där ett ökat samarbete mellan de statliga kommunikationsverken borde kunna leda till effektivisering och besparing. Vi är dock övertygade om, att det även finns andra områden såsom exempelvis gemensam lokalförvaltning, gemensamma fordon etc. där besparingar genom ett intimare samarbete skulle kunna uppnås. Redan nu förekommer också t. ex. att postverket fungerar såsom mottagare av telegram och i vissa fall också expedierar telefonsamtal; även på detta område borde det finnas möjlighet till ökat samarbete. Syftet med vårt förslag är att statsverken vidtager åtgärder av samordnande karaktär som ger en förbättrad kundservice. Dessa skulle då kunna skapa underlag för bättre ekonomisk bärkraft utan att fördenskull tvingas rationalisera bort personal. De möjligheter vi skissat skulle kunna skapa förutsättningar för en ökning av trafikvolymen. En smidig och samordnad organisation av tjänster skulle gynna såväl de statliga verken som en bredare allmänhet. Det skulle också kunna tas hänsyn till regionalpolitiska och nationalekonomiska synpunkter om helhetsbedömningar får vara vägledande vid samhällets val av tjänster. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning av möjligheterna att genom ökat samarbete mellan de statliga kommunikationsverken åstadkomma besparingar och förbättrad kundservice samt i övrigt ger Kungl. Maj t till känna vad i motionen anförts. () ()