mot · FW022039 · 1973-10-30 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:136 om förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation. Den omfattande befolkningsomflyttning och den urbanisering som ägt rum har för många barn lett till en från utvecklingssynpunkt torftig miljö, dels i utpräglad glesbygd, dels i sovstäder. Många barn har få möjligheter till kontakt med jämnåriga, om dom bor i denna utpräglade glesbygd. För tätortsbarnen har kontakt med får- och morföräldragenerationen brutits. Naturlig erfarenhet av hur vuxna fungerar i arbetslivet och hur vardagliga ting framställs har kraftigt beskurits genom att arbetsprocessen flyttats utanför hemmet och självhushållningen försvunnit. Erfarenheter om detta får de flesta barn om möjligt skaffa sig på annat sätt än genom egna upplevelser. Förskolans kanske främsta uppgift kan därför bli att undanröja isolering, hjälpa barnen till känslomässig utveckling och fylla angelägna sociala behov för barnen. Förskolan bör därför kunna bli ett gott stöd för den lilla kärnfamiljen genom att ge barnen tillgång till ökad varaktig kontakt med andra barn och på ett aktivt sätt i sin verksamhet bibringa barnen erfarenheter från samhället och arbetslivet. Genom att stödja och komplettera föräldrarna i deras föräldrauppgifter kan förskolan vidga kärnfamiljens möjligheter att även utgöra en trygghetsfaktor för barn och vuxna. Barnfamiljer måste ges valmöjlighet när det gäller att finna de former för barntillsyn som från den enskilda familjens synpunkt kan vara lämpligast. Med familjepolitiskt inriktade åtgärder, bl. a. i arbetslivet och i socialförsäkringssystemet och med insatser i form av föräldrautbildning bör föräldrarna ges ökade möjligheter att ta aktiv del i ansvaret och omvårdnaden av familjen. Den ökade satsning på förskolan som måste ske får inte undanskymma behovet av andra tillsynsformer för barn i de lägre åldrarna. Omvårdnad av barn i hemmet och i familjedaghem måste ses som värdefulla, nödvändiga tillsynsformer, som samhället måste slå vakt om. En förskola för alla barn är en förutsättning för att klyftorna i samhället skall kunna minskas. Tendenser till kulturell och social segregation, som ibland präglar den nuvarande förskoleverksamheten genom att få barn har fått denna möjlighet till stimulans, måste motverkas genom att samhället tar på sig ett ökat ansvar för att förbättra barnets villkor under förskoleåldern. En förutsättning för detta är att en förskola för sex-åringar, som föreslås i propositionen 1973:136, görs obligatorisk. I propositionen har man mycket litet berört den verksamhet som många organisationer bedriver i förskoleåldrarna. Vilken inställning som man haft till denna verksamhet framstår fortfarande som mycket oklar. Ett stort antal organisationer bedriver verksamhet i dessa åldersgrupper. För detta bedriver organisationerna redan nu en omfattande studieutbildningsverksamhet. Här hade man förväntat sig att man i propositionen gett förslag på hur samordningen skall kunna lösas på det lokala planet mellan organisationer och samhälle, likaså borde här föreligga ett förslag på hur bidrag borde utgå från samhällets sida till den verksamhet som organisationerna bedriver. Det är dock nödvändigt att de organisationer som bedriver en verksamhet i de här aktuella åldrarna anpassar sin verksamhet så att den t. ex. bedrivs under andra tider än samhällets. Det synes något egendomligt att man helt undgått frågan om omfattningen av den nuvarande verksamheten. En sådan undersökning borde ha gjorts, eftersom man så starkt anknyter till verksamhet som redan pågår. Att man på detta sätt förbigår den verksamhet som organisationer bedriver innebär en klar ringaktning av deras verksamhet. Jag vill också i sammanhanget påpeka betydelsen av att den föreslagna förskoleverksamheten samordnas med de insatser som samhället och enskilda organisationer gör för åldersgruppen . Av största vikt är att barnen på ett smidigt sätt kommer in i den ordinarie skolgången. Förskolans arbetssätt bör därför kunna få påverka lågstadiets sätt att arbeta för att tillräckligt bra kunna tillgodose barnens verkliga behov. Förskolelärare och lågstadielärare bör i sin utbildning få grundläggande insikter om varandras arbetsformer. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos Kungl. Maj:t begär en utredning om omfattningen av nuvarande verksamhet i åldersgruppen , 2. att hos Kungl. begär att normer för bidragsgivning till organisationernas verksamhet i de aktuella åldersgrupperna utarbetas.