mot · FW02363 · 1973-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att främja produktion av markkontaktbostäder. Bostadsbristen är i stort sett bortbyggd och allmänt verkar man vara klar över att det snabba bostadsbyggandet efter kriget inte i alla avseenden lett till idealiska bostadsförhållanden. Dominerande hyreskaserner i tätortsområdena har från de flesta synpunkter inte visat sig ge bostadssocialt lämplig miljö. Det är därför nödvändigt att i högre grad uppmärksamma våra bostadsområdens utformning med avseende på deras sociala funktioner. Kravet på att bostadsområdenas exploateringskalkyl skall gå ihop måste ersättas av en totalekonomisk bedömning av vad det kan komma att kosta såväl i investering som i drift, sett i ett längre och vidare tidsperspektiv. Vid avvägningen av vilka kommunala insatser som kan komma att vara erforderliga bör även beaktas sådana från ekonomisk synpunkt svårbedömda faktorer som trivselvärden och sociala konsekvenser av ett bostadsområdes utformning. Det gäller att skapa så socialt värdefulla boendeformer som möjligt. har alltmer uppmärksammats värdet för de boende av god kontakt med markytan. Detta gäller såväl för vuxna som i synnerhet för barn. Bostäderna bör ligga så nära marken som möjligt och varje bostad ha sin egen ingång direkt utifrån. Dessutom bör var och en ha sitt avskilda uterum. Traditionella bostäder av sådant slag är villa, kedjehus, radhus o. d., men även flerfamiljshus, i vilka hela lägenheter kan ligga antingen i första våningen eller i andra våningen, kan anses utgöra goda markkontaktbostäder. Det finns möjlighet att även från andra våningen ha markkontakt via direkttrappa, inte bara i hus byggda i kuperad terräng utan även i sådana på plan mark. Ett försök att definiera begreppet markkontaktbostäder skulle därför kunna resultera i att såsom markkontaktbostad räknas - där inte särskilda skäl annat föranleder bostäder som är belägna högst i andra våningen under förutsättning att de har direkt ingång från marken. Även i bostadsområden med hus av den typ som här beskrivits kan det finnas boende som anser att den ofta relativt lilla marklott som tilldelas bostaden icke ger tillräcklig möjlighet till utlopp för vederbörandes intresse av markkontakt. Därför bör till framtida bostadsområden även knytas mark av kolonilottstyp för den som önskar större område för odling av exempelvis blommor och grönsaker. För att stimulera effektiv produktion av markkontaktbostäder och för att ge kommunerna hjälp i planeringen av sådana bostadsområden bör staten utlysa en arkitekt- och producenttävlan. En sådan tävlan bör inkludera projektering av kvarter och hela byar med markkontaktbostäder. I sådana kvarter och byar bör lägenheter av varierande storlekar ingå, likaså olika typer av hus så att bostadssökande har möjlighet att välja markkontaktbostad just efter egen smak. I såväl villor, kedjehus som radhus och tvåvånings flerfamiljshus bör olika lägenhetsstorlekar blandas så att bl. a. representanter för olika generationer inom samma familj kan få den typ av bostad som var och en önskar i närheten av varandra. Man kan t. ex. tänka sig att även en villa planeras så att den dels utgör bostad åt en kärnfamilj, dels innehåller en mindre bostad åt ensamstående person. Till en början hyr familjen ut den mindre bostaden. När familjen växer tar man över den själv. När barnen flyttat hemifrån kan man åter hyra ut den eller kan en farmor eller annan familjen närstående äldre på så sätt få bo tillsammans med de yngre generationerna såsom skedde innan enfamiljsmoduler och pensionärsceller spaltade upp generationerna i våra nybyggda stadsdelar. Samtliga typer av markkontaktbostäder bör byggas så att de antingen kan bli familjeägda, ingå i bostadsrättsförening eller utgöra hyresbostad. Det kan knappast råda något tvivel om att ägd bostad eller bostadsinnehav med bostadsrättsandel har den samhällsekonomiska fördelen att innehavaren på ett helt annat sätt vårdar egendom, utför underhållsarbeten själv, lär sina barn att vara rädda om bostaden osv. Förslitningen i hyresbostäder är sannolikt en stor post i samhällsekonomin. Att låna kapital till kontantinsatsen vid förvärv av bostadsrättsandel torde numera inte erbjuda större svårigheter. När det gäller kapitalinsatsen vid köp av villa etc. torde det finnas anledning att i större omfattning än ge kommunerna möjlighet att medverka. Det är särskilt angeläget att vidtaga sådana arrangemang att ägandet av bostad icke skall vara förbehållet enbart högre inkomsttagare. Sådana kategorier av inkomsttagare, som inte vågar drömma om att skaffa sig en ägd bostad, t. ex. låginkomsttagare med barn och pensionärer, måste beredas möjlighet till sådant förvärv. Den traditionella moralism som ligger i att man först skall ha bevisat sin ekonomiska duktighet genom att spara till kontantinsatsen vid förvärv av egen bostad måste bli föremål för en omvärdering. Det sparande som sker i egen bostad är lika värdefullt antingen det sker i förväg till en kontantinsats eller i efterhand såsom amortering av redan upptaget lån. Samhället måste göra det möjligt för låg- och mellaninkomsttagare att förvärva egen bostad! I dagens läge är det för en låg- och mellaninkomsttagare med hyrd lägenhet av storleken 3 å 4 rum i nya stadsdelar omöjligt att vid sidan om betalandet av den ofta höga hyran spara till kontantinsatsen för förvärv av egen bostad. Samhällets insatser måste därför inriktas på att öka lånemöjligheten till för förvärv av egen familjebostad. Även låg- och mellaninkomsttagaren har då efter förvärv av egen bostad möjlighet att amortera topplånet efter inflyttningen i den köpta bostaden, sedan den höga hyran i hyreslägenheten bortfallit. Lösningen synes vara en ny typ av borgensrätt. Denna nya borgensrätt skulle av kommunerna användas för att garantera lånemöjligheter för familj som önskar förvärva bostad och som saknar medel till kontantinsats. Lånet till kontantinsatsen kan få lägre ränta på grund av den kommunala säkerheten, och med en amorteringstid för detsamma av fem till skulle bostadsägaren utföra samma prestation i efterhand som fordras för den i förväg hopsparade kontantinsatsen. Erfarna bankmän menar att vid ett arrangemang av denna typ bör de närmast under topplånet liggande lånen kunna göras amorteringsfria under de år då topplånet amorteras. Med hänvisning till de synpunkter som vi ovan anfört hemställer vi att hos Kungl. 1. att begreppet markkontaktbostäder blir officiellt definierat och vedertaget för den typ av bostäder som samhället vill prioritera, 2. att en arkitekt-och producenttävlan om varierande hustyper för markkontaktbostäder och lämpliga byar för sådana arrangeras och 3. att kommunerna ges möjlighet till en ny typ av underställningsfri borgen avsedd att användas för borgen till topplån åt familjer vid förvärv av markkontaktbostad. HANS () i () () ()