mot · FW021738 · 1973-04-04 00:00:00 — av herrar Henmark och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. Rubricerade proposition innehåller förslag till ändringar i . Vi noterar med tillfredsställelse departementschefens uttalande att familjen är av grundläggande betydelse både för familjemedlemmarna själva och för samhället samt att sammanhållning inom familjen kan tillgodose föräldrarnas och barnens behov av trygghet och samhörighet med andra. Det konstateras också att övervägande antalet män och kvinnor () som bildar familj väljer att ge sin samlevnad äktenskapets form. Vi anser att propositionen skulle vunnit på att departementschefen som sin mening uttalat att äktenskap, som ingås genom vigsel, bör vara den naturliga formen för familjebildning. Endast den fastare form för samlevnad som vigseläktenskapet skänker kan enligt vårt förmenande ge den grad av trygghet föräldrar och barn behöver. Beträffande den familjebildning som har formen av samboende utan vigsel samboendeäktenskap är det vanskligt att fastställa när ett sådant äktenskap börjar. För att förebygga oklarhet bl. a. rörande de ekonomiska mellanhavandena är i det fallet, synes det oss, någon form av avtal mellan parterna nödvändigt. Genom vigsel inrangeras alla dessa problem automatiskt under bestämmelser, vilket måste skapa klarhet och trygghet för alla parter. Vi anser därför att bör betona vigseläktenskapet som den normala och tryggaste formen för samlevnad. Propositionen innehåller endast en första etapp av ändringar i . De delar som rör de ekonomiska frågorna parterna emellan är i huvudsak utelämnade i förevarande förslag. Detta förhållande gör att förslaget utgör ett lappverk, där nya och äldre bestämmelser med självfallet olika uttryckssätt blandas om varandra. Då dessutom de ekonomiska frågorna är mycket tungt vägande och enligt vårt förmenande har stor betydelse för sammanhållningen inom äktenskapet, hade samtidig behandling av hela balken varit önskvärd. Lägger man härtill att lagförslaget kommit alltför brådstörtat för att kunna accepteras som ett led i den strävan till samnordisk lagstiftning som förefinns, talar starka skäl för uppskov med det föreliggande förslaget. Vi noterar med tillfredsställelse att de nu gällande formerna för vigsel bibehålls. Beträffande vigselrätt så anser vi att det beslut fattade 1971 (LU 1971:5) bör genomföras i samband med förevarande lagförslag. Utvidgning av vigselrätten inom de fria samfunden borde i och för sig enligt gällande lag icke kräva kyrkomötets beslut. Lagändringen sker enklast genom att i 4 kap. 2 § 1 1973.3 sami. andra stycket orden och mannen och kvinnan eller en av dem tillhör samfundet utgår. Paragrafen föreslås sålunda få följande lydelse: Kyrklig vigsel må äga rum: inom om mannen och kvinnan eller en av dem tillhör kyrkan; och inom annat trossamfund, om Konungen medgivit att vigsel må förrättas inom samfundet. Konungen äger förordna, att medlem av utländskt evangelisktlutherskt trossamfund skall hava samma rätt till kyrklig vigsel som medlem av . Beträffande upplösning av äktenskap föreslås i propositionen förenklat förfarande. Bestämmelserna om hemskillnad försvinner liksom obligatorisk medling. Betänketid lagfästs endast i två fall, nämligen när parterna icke är ense om att skiljas och när det finns barn . Vi anser emellertid att viss lagfäst betänketid bör finnas även i andra fall, närmast för att förebygga att upplösning av äktenskap sker exempelvis i affekttillstånd eller i obetänksamhet i samband med kriser i samlevnaden. Betänketiden kan dock i dessa fall göras något kortare, exempelvis . 11 kap. 1 och 2 §§ bör omarbetas med hänsyn härtill. Vi anser att den obligatoriska medlingen ofta icke leder till samförstånd utan fastmer kan öka klyftorna. Tvånget att besöka medlare bör därför upphöra. Däremot anser vi en effektiv rådgivningsverksamhet starkt motiverad. Icke minst med hänsyn till den bristande kunskap som råder rörande konsekvenserna (både ekonomiska och andra) av äktenskapsskillnad är rådgivnings- och informationsverksamhet motiverad. Den nu befintliga familjerådgivningsverksamheten bör därför få en sådan kapacitet och ett sådant innehåll att den kan ge både juridisk och mänsklig rådgivning i konfliktsituationer inom äktenskap. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att 4 kap. 2 § ges följande utformning: Kyrklig vigsel må äga rum: inom om mannen och kvinnan eller en av dem tillhör kyrkan; och inom annat trossamfund, om Konungen medgivit att vigsel må förrättas inom samfundet, 2. att betänketid skall krävas vid äktenskapsskillnad i samtliga fall, 3. att en sådan rådgivningsmöjlighet tillskapas, att såväl juridisk som annan rådgivning kan ske vid konfliktsituationer inom äktenskap.