ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02717 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och om statsbidrag till ombyggnad av skollokal för tillgodoseende av handikappade elevers behov. gällande statsbidragsbestämmelser för skollokaler medger kommuner viss kompensation för den merkostnad som planering av skolbyggnader för rörelsehindrade elevers behov kan väntas medföra. Dessa bestämmelser avser enbart nybyggnad och gäller inte vid omändringar av äldre skolor. Det förekommer emellertid ofta att elever med handikapp av olika slag hänvisas till undervisning i äldre skollokaler, varför det finns behov av att göra också dessa lokaler handikappvänliga. Samma bidragsunderlag som gäller för handikapputrustning av skollokaler vid nybyggnad bör därför gälla vid sådana ombyggnader som är nödvändiga för att erbjuda handikappade elever lämplig skolmiljö. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att uppdra åt Kungl. Maj:t att utfärda sådan ändring i statsbidragsbestämmelsema för skolbyggnader att det blir möjligt för kommuner att erhålla kompensation för den merkostnad som kan bli följden av att äldre skollokaler omändras för att passa för handikappade elevers behov.
mot · FW02718 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och om ökad kontakt mellan skola och samhälle. En av den nya skolans viktigaste uppgifter är att öka kontakten mellan skolan och samhället. Från att tidigare ha varit en ganska isolerad del av samhället skall skolan nu vara öppen för intryck och inflytelser utifrån på ett sådnt sätt att skolan själv påverkas men också får möjlighet att påverka samhället. I en fungerande demokrati som bygger på ansvarsmedvetna medborgare med vilja och intresse att förbättra förhållandena för såväl medmänniskorna som sig själva måste naturligtvis detta vara ett av skolans allra viktigaste mål. Dessutom är det helt klart att den information som eleverna erhåller genom direktkontakt har en avsevärt större pedagogisk effekt än den information som förmedlas genom läromedel av olika slag. 1 såväl Lgr 69 som Lgy finns ett flertal metodiska anvisningar och organisatoriska anordningar som skall medverka till en förbättring av förhållandet mellan skolan och samhället. Som exempel kan nämnas timme till förfogande, fritt valt arbete, studiebesök, expertbesök i skolan, utbyggd studie- och yrkesorientering. Den praktiska tillämpningen av dessa idéer har emellertid visat att dessa kontakter mellan skolan och samhället fortfarande förekommer i alltför liten utsträckning. Till viss del beror det på att många av dem som arbetar inom skolan känner sig osäkra inför dessa nya arbetsformer och därför avvisar organisationer, föreningar etc. som begär att få besöka skolan och lämna information. anser man också att kontakter av detta slag kan anses strida mot objektivitetsprincipen. Förhållandena varierar mycket mellan olika platser och skolor beroende på de enskilda skolledarnas intresse och förutsättningar att arbeta på detta sätt. Enligt vår mening bör därför närmare anvisningar utfärdas om hur denna kontakt mellan skolan och samhället skall ske så att de missförhållanden som ibland uppträder kan elimineras och så att en större likformighet mellan olika skolor i landet erhålles. Med hänvisning till det anförda får vi därför hemställa att beslutar hemställa hos Kungl. Maj:t att sådana föreskrifter och anvisningar utfärdas att den i läroplanen avsedda täta kontakten mellan skolan och samhället också blir förverkligad i det praktiska skolarbetet.
mot · FW02720 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. gymnasiereform innebar bl. a. att studentexamen avskaffades och därmed censorsinstitutionen. Som en ersättning för denna infördes en gymnasieinspektion med såväl rådgivande som kontrollerande uppgifter (prop. 1964:171, SäU 1964:1, rskr 1964:407). Denna var således i första hand avsedd för gymnasiet men skulle försöksvis utnyttjas även i , främst i de fall denna hade samma lokaler som gymnasiet. I och med införandet av den integrerade gymnasieskolan från skulle enligt beslut inspektionen omfatta även de linjer som motsvarade f. d. yrkesskolan. Detta innebar självfallet att den organisationen som var dimensionerad för gymnasiet blev otillräcklig för de av riksdag och Kungl. Maj:t fastställda uppgifterna. Detta påtalades i motion till riksdag (nr 695). I remissyttrande över denna förklarade också , att ett utökat antal inspektörstjänster var en förutsättning för att hela gymnasieskolan skulle kunna omfattas av en inspektion på »ett fullt tillfredsställande sätt». tog fasta på detta yttrande och förklarade i sitt betänkande att det utgick från att »överstyrelsen i vanlig ordning i samband med anslagsframställningar prövar frågan om ytterligare tjänster» (UbU 1972:24, s. 4). Vid betänkandets behandling i kammaren gjordes inga invändningar (rskr 174). Frågan om gymnasieinspektionens sammansättning behandlades också av riksdag. Den anslöt sig utan diskussion till utbildningsutskottets skrivning: »I fråga om sammansättningen av inspektionen vill utskottet i anledning av yttrande över motionen göra det uttalandet att representationen för arbetsmarknad, förvaltning och universitet bör bibehållas i ungefär den omfattning som förutsattes vid inspektionens tillkomst. Denna representation fyller enligt utskottets mening en ur utvärderingssynpunkt viktig funktion.» (ibid. s. 4). Det är med förvåning man konstaterar att i sin anslagsframställning inför /74 inte beaktat tillkännagivande. I stället för den prövning om ytterligare tjänster som örutsatte föreslår en minskning med en tjänst (utbyte av en gymnasieinspektörstjänst mot en tjänst som avdelningsdirektör). Tvärtemot uttalande att avnämarrepresentanterna bland inspektörerna bör bara av ungefär samma omfattning som vid inspektionens införande föreslår en minskning till mindre än hälften (från 68 till 3). Med erinran om vad sålunda tidigare uttalat i frågan hemställs 1. att nu uttalar att antalet tjänster som avdelningsdirektör vid inte bör ökas genom minskning av antalet tjänster som gymnasieinspektör, 2. att hemställer att Kungl. erinrar om vad riksdag uttalat beträffande representation i gymnasieinspektionen för arbetsmarknad, förvaltning och universitet. () () () () () ()
mot · FW02721 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar och i Skegrie angående den svenska folkmusiken i skolornas musikundervisning. Vår folkliga kultur och kanske framför allt spelmanstraditionen väcker allt större intresse bland människorna. Unga spelmän söker sig i allt större utsträckning till den ursprungliga äkta folkmusiken. Spelmansrörelserna i landets olika provinser lägger ner ett gott arbete genom spelmansstämmor och andra arrangemang för att låtarna skall klinga ursprungligt och friskt och skänka spelmän och lyssnare glädje och livsbejakande kraft. Folkmusiken är ett värdefullt arv som vår generation måste ta till vara. Det sker genom uppteckning av låtar och visor, genom inspelningar och den verksamhet som bedrivs av spelmanslag, vissångare och spelmansförbund. Utrymmet i skolundervisningen är dock för litet för folkmusiken. Det är synnerligen betydelsefullt att folkmusiken bereds ökat utrymme i skolornas musikundervisning. Det är viktigt att dagens ungdom får uppleva denna del av vårt kulturarv, och vi tror att detta kan väcka ungdomens intresse för folkmusiken men även för andra musikarter. Folkmusiken kan dessutom utgöra ett värdefullt inslag som övningsmusik. Den är delvis lättillgänglig och den passar lätt in i samspel. Den läroplan som ligger till underlag för musikundervisningen i skolorna lämnar inte nämnvärd plats åt folkmusiken. Vi anser därför att läroplanen borde omarbetas med hänsyn till detta. För att öka möjligheterna för lärare och elever att använda folkmusiken i övningsbruk borde läroböckerna i musik uppta ett större antal folklåtar. Stor betydelse har naturligtvis musiklärarnas intresse för denna musikart. Det är därför med tillfredsställelse vi noterar att folkmusiken ges plats vid den musiklärarutbildning i som utbildningsutskottet pekar på i betänkandet 1972:1. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att i skrivelse till Kungl. 1. att svensk folkmusik erhåller större utrymme i läroplanerna för musikundervisning i de skolor där musikundervisning förekommer och främst i , 2. att läroböckerna för musikundervisning utökas med ett större antal folkmelodier. PER () . ()
mot · FW02722 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar och i angående trafikundervisningen i skolorna. Till riksdag hemställdes att hos Kungl. Maj:t skulle begära en översyn av trafikundervisningen i skolorna i syfte att åstadkomma en enhetlig trafikinformation och att de medel som anslås till trafikundervisning sammanfördes till färre instanser och att länsskolnämnden förstärks med fortbildningskonsulent i trafiksäkerhet. framhåller: »Om man önskar få till stånd en aktivering och ökade förutsättningar för en utbyggd trafikundervisning måste den regionala organisationsdelen förstärkas. Utbyggnaden av denna organisation bör bestå i att till varje länsskolnämnd knyta en trafikkonsulent som har att verka för en effektivare trafikundervisning. Detta minskar inte betydelsen av insatser från de fortbildningskonsulenter som i övrigt berörs av trafik. Detta så länge som trafik inte är ett eget ämne utan ingår i andra. Frågan är om inte denna konsulent som avses verka i ett län och inte likhet med vissa andra konsulenter inom en fortbildningsregion även bör arbeta med skolans hela trafiksäkerhetsområde dvs. förutom trafikundervisningen även skolpolis- och skolskjutsverksamhet, skolans säkerhetsfrågor i närmiljö etc.» har enligt uppgifter i pressen genomfört en riksrepresentativ enkät som redovisades . Enligt enkäten har grundskoleelevernas trafikkunskaper avsevärt försämrats . På mellanstadiet har kunskapsnivån sjunkit och på högstadiet . Undersökningen visar också att elever med dåliga trafikkunskaper i högre utsträckning än andra elever drabbas av fler trafikolyckor. Den citerade undersökningen pekar på nödvändigheten av att de regionala insatserna på trafikundervisningens område samlas och förstärks för att nå ett effektivare resultat. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om utbyggnad av den regionala organisationsdelen för trafikundervisning, innebärande att till varje länsskolnämnd knyts en trafikkonsulent som har att verka för en effektivare trafikundervisning och att medel anvisas för kommunala kontaktlärare för trafikundervisning i skolorna. PER () () N. , 1973
mot · FW02723 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående yrkeslinjerna inom gymnasieskolan. I motioner tili riksdag påpekades att de nuvarande yrkesförberedande tvååriga linjerna på gymnasieskolan inte ger den yrkesutbildning som tidigare gavs i våra yrkesskolor. Anledningen är att den praktiska utbildningen minSkat avsevärt i gymnasieskolan jämfört med den tidigare yrkesskolan, och eleverna upplever inte sin utbildning som meningsfull, då de anser sig få för litet utrymme för det praktiska arbetet och får ägna för mycken tid åt teoretiska ämnen, för vilka långtifrån alla har varken fallenhet eller intresse. uttalade i sitt betänkande 1972: 45 beträffande ibl. a.: »Enligt mål och riktlinjer för måste den yttre organisationen och det inre arbetet för skolan formas så, att det blir möjligt för varje enskild elev att under uppväxtåren med skolans hjälp tillvarata sina anlag och möjligheter att finna studievägar och arbetssätt, som främjar den personliga utvecklingen.» Med hänvisning till denna princip underströks från utskottets sida att , då kursplanernas anvisningar ses över, tillmäter de praktiska momenten i skolundervisningen ökad betydelse. Samma huvudprincip som den ovan citerade gäller för gymnasieskolan och finns intagen i Lgy 70 under rubriken . I konsekvens med utskottets uttalande beträffande de praktiska momentens betydelse på grundskolenivå bör det därför finnas anledning att även se över gymnasieskolans yrkesinriktade linjer. Många av de svårigheter som en del elever nu har att finna sig till rätta på dessa linjer skulle elimineras, om det inrättades linjer som enbart innehåller arbetsteknik och yrkesteori. En sådan utbildning vill många ungdomar ha , och inom näringslivet, där det finns behov av yrkesutbildade ungdomar, efterlyses ofta en mera näringslivsanpassad yrkesskola. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa att hos Kungl. anhåller om skyndsam utredning samt förslag om rena yrkeslinjer inom gymnasieskolan. HANS () ()
mot · FW02724 · 1973-01-24 00:00:00 — av herrar och i om ökat antal synkonsulenter. För synsvaga elever i och gymnasieskolan finns tre tjänster som regionala synkonsulenter. Dessa besöker synsvaga elever och ger råd åt vårdnadshavare, lärare, skolledning och kommunala myndigheter hur elevens undervisningssituation skall utformas. Antalet synsvaga elever som får del av denna verksamhet är ca 750, men dessutom tillkommer ca 60 elever, som slutat skolan men behöver hjälp med fortsatta studier. För gravt synskadade elever som individualintegrerats i vanliga skolor finns fem tjänster som reselärare, placerade vid . Reselärama har samma arbetsuppgifter som de regionala synkonsulenterna. Reselärarna hjälper f. n. ca 200 elever. De regionala synkonsulenterna är anställda som tjänstemän, under det att reselärarna är speciallärare med en undervisningsskyldighet av . Den nuvarande organisationen med tre regionala synkonsulenter och fem reselärare ger totalt en arbetstid av . Propositionens förslag för ger med fem reselärare för synsvaga och fern reselärare för blinda en total arbetstid av . Med en anslagsökning som täcker två nya speciallärartjänster och avdrag för tre konsulentarvoden får man trots utgiftsökningen ej mer tjänstetid, trots en kostnadsökning av . Om man i stället för att göra om konsulenttjänsterna till lärartjänster gick den andra vägen och gjorde alla reselärarna till konsulenter, skulle man för dessa tio konsulenter få en total arbetstid av . Merkostnaden som består av tio konsulentarvoden blir ca . i förhållande till propositionen. Denna utgiftsökning kan täckas inom oförändrat anslag. Under ferietid har konsulenterna en lång rad arbetsuppgifter som kan fullgöras, t. ex. uppföljande arbete i samarbete med rikscentralen för pedagogiska hjälpmedel åt synskadade, ansökningar om bidrag till hjälpmedel, rådgivning inför fortsatta studier, samråd med olika organ i yrkesvalsfrågor, konstruktion av nya pedagogiska hjälpmedel, medverkan vid anordning av fortbildningskurser för lärare och vårdnadshavare. Konsulenterna bör placeras regionalt enligt samma princip som i propositionen föreslagits för reselärarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandling av anslaget till Specialskolan m. m.: Utbildningskostnader för /74 som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att regionorganisationen för synskadade elever bör byggas upp med tio synkonsulenter.
mot · FW02728 · 1973-01-23 00:00:00 — om undervisning i familjerätt i gymnasieskolan. har antalet människor som sammanbor utan att ha ingått äktenskap ökat starkt. Följderna med hänsyn till rätt till bostad och rätt till gemensamt förvärvat lösöre kan drabba endera parten mycket hårt om gemenskapen upplöses och samboendet upphör. Detta faktum står inte klart för många inblandade, och chocken över följderna blir därför mycket kraftig för den drabbade. Det bör vara skolans skyldighet att upplysa eleverna om det elementära i familjerätten så att de som senare i livet kommer att sammanbo utan att ingå äktenskap har elementära kunskaper om sina rättigheter och skyldigheter. Även för dem som ingår äktenskap kommer undervisning i familjerätt att vara till stor nytta. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte besluta att i skrivelse till Kungl. Maj:t begära att får i uppdrag att utfärda anvisningar till elementär undervisning i familjerättskunskap i den gymnasiala skolan.
mot · FW0273 · 1973-01-11 00:00:00 — om vidgad rätt till vårdnadsbidrag för hörselskadade barn. Vårdnadsbidrag kan utgå till hörselskadat barn sedan handikappet konstaterats om handikappet innebär en hörselnedsättning av så hög grad att barnet har språk- och talsvårigheter. I sådana fall måste föräldrarna offra mycken tid åt att genom språkövning, talkorrektion och hörselträning ta till vara barnets hörselrester. Endast på detta sätt kan barnets möjligheter att språkligt kommunicera med andra underlättas. Vårdnadsbidraget utgör således en ersättning till föräldrarna för de arbetsinsatser språkträningen med de hörselskadade barnen innebär. Vårdnadsbidrag utgår emellertid inte för de barn som vistas på skolor och alltså inte bor hemma. Endast i de fall då barnet vistas i hemmet under minst kan vårdnadsbidrag utgå efter särskild ansökan. För både barnen själva och föräldrarna måste det emellertid vara eftersträvansvärt att barnen i möjligaste mån har kontakt med hemmen, föräldrarna och eventuella syskon. Det har också visat sig att denna kontakt är synnerligen värdefull för alla parter, och från samhällets sida har man genom bl. a. förbättringar av resebidragen sökt att underlätta möjligheterna för barnen att varje eller besöka hemmen . Detta anser vi vara utomordentligt betydelsefullt. Från föräldrahåll har uppgivits att barnen genomsnittligt vistas i sina hem . Enligt gällande bestämmelser för vårdnadsbidrag utgår emellertid detta endast för . Emedan vårdbidraget skall utgöra ersättning för de arbetsinsatser föräldrarna gör anser vi det vara självklart att barnen får vårdnadsbidrag för alla de dagar de vistas i sina hem. Även om barnen under veckans övriga dagar får undervisning av lärarna i språk- och talträning är det självfallet mycket angeläget att de även under veckosluten får alla tänkbara omsorger från föräldrahåll för att upprätthålla sina vunna kunskaper och framför allt för att kunna kommunicera med sina föräldrar och eventuella syskon. Föräldrarna får härvid lägga ner stora arbetsinsatser och bör också därför komma i åtnjutande av det stöd från samhällets sida som vårdnadsbidraget utgör. Dessa omsorger är också i hög grad ägnade att öka gemenskapskänslan mellan föräldrar och barn, vilket måste betraktas som synnerligen angeläget. Förutom den extra arbetsbörda som ett handikappat barn medför för föräldrar innebär också barnets vistelse utanför hemorten ett flertal extra utgifter i form av telefonsamtal med lärare, med inackorderingsföräldrar samt fickpengar för barnets utgifter utanför de reguljära kostnaderna. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om förslag om vårdnadsbidrag för hörselskadat barn som för sitt handikapp vistas på skola utanför hemmet att utgå till föräldrarna för all den tid barnet vistas i sitt hem under veckoslut, m. m.
mot · FW02730 · 1973-01-24 00:00:00 — om rätt att utbyta i grandskolan mot praktisk yrkesutbildning. En gedigen skolutbildning måste vara en av förutsättningarna för att ungdomen skall finna en meningsfylld arbetsuppgift . Tyvärr ger skolan en klar favör åt de rent teoretiska studierna. Eftersom den praktiska utbildningen får komma i andra hand får denna lätt sken av att inte vara lika värdefull, vilket självfallet är fullständigt felaktigt. nio skolår i följd med tonvikt på teoretiskt studium måste av naturliga skäl skapa svårigheter för åtskilliga elever. Det verkar som om skolan räknade med att det bara är miljön som formar människan. En dylik sociologisk syn måste vara felaktig. Helt självklart är arvsanlagen en faktor man ständigt måste ta hänsyn till. Det är ställt utom allt tvivel att alla människor inte föds med samma arvsanslag. Av den anledningen är heller inte alla lämpade för teoretiska studier. Begåvningen kan ligga på annat plan. Erfarenheterna visar också att en del elever inte förmår tillgodogöra sig utbildningen . De upplever enbart skolleda, och undervisningen blir för dem oftast helt meningslös. Skolk eller störande uppträdande på lektionerna blir den naturliga följden. Detta kan i sin tur få besvärande konsekvenser för en sådan elevs hela framtid. Det måste vara fel att tvinga alla att gå i skola. Säkert skulle det upplevas befriande för den som inte är lämpad för teoretiskt studium att lämna skolan efter sjunde skolåret och i stället ägna åt praktisk yrkesutbildning eventuellt kombinerat med avlönat arbete. En annan möjlighet är att låta eleven temporärt avbryta skolgången och skaffa sig ett arbete för att återuppta studierna, då i form av ren yrkesutbildning. Vid denna senare tidpunkt bör det också vara lämpligare för eleven att ta ställning till yrkesvalet. Utan tvivel skulle alla berörda parter ha gagn av den här föreslagna möjligheten till en mera generös befrielse från skolplikten än den mycket restriktiva som står till buds. Eleven skulle kunna beredas en meningsfullare sysselsättning än sysslolösheten i skolan. De övriga eleverna skulle få mera arbetsro, och läraren skulle få mera av tid och kraft för klassen i dess helhet. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om förslag till sådan ändring i skollagen, att möjlighet ges att där särskilda skäl föreligger medge elev att utbyta skolgång under åttonde och nionde skolåret mot praktisk yrkesutbildning, dock med rätt för eleven att senare fullfölja grundskoleutbildningen.
mot · FW02731 · 1973-01-25 00:00:00 — angående arbetsbelastningen för vissa lärare vid lärarhögskolorna. En analys av arbetsförhållandena för metodiklektorn i ämnena gymnastik och musik visar att arbetsbördan är alltför stor och medför allvarliga skadeverkningar. av deras sjukledighet är enligt den åberopade analysen förorsakad av för stor arbetsbelastning. Det totala sjuktalet, 12,6 respektive 6,2 för metodiklektorer i gymnastik respektive musik, är det högsta som förekommer för någon lärargrupp. av metodiklektorema i gymnastik har råkat ut för olycksfall på grund av arbetsstress. Enligt samma analys anser sig av lärarutbildarna i gymnastik och musik på grund av tidsbrist inte kunna sköta sin tjänst tillfredsställande. Mer än hälften av dem hinner inte ta del av forskningsoch försöksarbete, än mindre själva utföra sådant arbete, trots att det ingår i deras arbetsuppgifter. Många av dem måste arbeta även och och på ferietid för att nöjaktigt hinna med de många arbetsuppgifterna. Förutom att dessa lärarutbildare förvägras rätten till fritid är det ofrånkomligt att lärarutbildningen blir lidande, med de negativa konsekvenser detta har för de blivande lärarna och för de elever som dessa i sin tur skall undervisa. De lärarutbildare som det här är fråga om har trots i många fall mer krävande arbetsuppgifter större undervisningsskyldighet än lektorer i stadiemetodik respektive ämnesteori. Varken från samhällsekonomisk synpunkt eller från mänskliga synpunkter kan det vara försvarligt att dessa lärarutbildare skall behöva bära en så stor arbetsbörda. Tjänstgöringen beräknas omfatta 2 300 . En lämplig åtgärd för att lätta deras arbetsbörda vore för lärarutbildare i ämnena gymnastik, musik och bild och form att nedsätta undervisningsskyldigheten från f. n. till , dvs. till samma antal som gäller för lektorer i stadiemetodik. Under åberopande av ovanstående får jag hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t ger till känna vad i motionen anförts angående arbetsbelastningen för vissa lärare vid .
mot · FW02737 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om inordnande av väg- och trafikpolitiken under de regionalpolitiska strävandena. I motion 1973:241 av m. fl. redovisas Moderata samlingspartiets syn på olika väsentliga frågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Regionalpolitiken i nämnda motion hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till den trafikpolitiska utredningen i syfte att väg- och trafikpolitiken i dess helhet så långt möjligt inordnas under de regionalpolitiska strävandena. () () PER () i Gäddvik N. () i Trobro G. () 1 1973.3 sami.