mot · FW021800 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. Proposition nr 32 innehåller förslag till en partiell reform av den familjerättsliga lagstiftningen, i första hand äktenskapsrätten. Förslaget, som bygger på familjesakkunnigas betänkande, har fått en något annorlunda utformning än vad utredningsmajoriteten tänkt sig. Vid propositionsskrivningen har hänsyn tagits till dels vad reservanter i utredningen anfört, dels till remissyttranden. Detta hänsynstagande noterar jag med tillfredsställelse. Men trots detta finns det anledning ifrågasätta om den föreslagna lagstiftningen bör genomföras . Det är en utomordentligt betydelsefull lagstiftning det är fråga om. Det gäller familjen, den grundläggande enheten i samhället. I den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som antog , står följande i artikel 10. Konventionsstaterna erkänner att: Skydd och bistånd skall i största möjliga utsträckning lämnas familjen, som är samhällets naturliga och grundläggande enhet. Detta skall i synnerhet ske i samband med familjens bildande och medan den är ansvarig för omvårdnaden och utbildningen av barn som ej är självförsörjande. Äktenskap skall grundas på de blivande makarnas fria samtycke. Erkännandet visar vilken stor vikt man inom världsorganisationen fäster vid familjen. Delar man denna uppfattning om familjens betydelse och värde är man angelägen om att det sker en mycket omsorgsfull prövning vid förändringar av äktenskapslagstiftningen. Enligt min mening bör därför den föreslagna lagstiftningen göras till föremål för ytterligare överväganden, innan tar ställning i frågan. Det är framför allt två skäl som motiverar en sådan åtgärd. En reform av äktenskapsrätten bör få anstå till dess familjesakkunniga även fått tillfälle att pröva äktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Härigenom möjliggöres en mera allsidig prövning av det lagstiftningsarbete som här är i fråga. Den försening av den lagstiftning som föreslås torde inte bli av sådan längd att den kan utgöra tillräckliga skäl mot en sådan allsidig prövning. Ett uppskjutande av lagstiftningsbeslut i ärendet skulle möjliggöra nya försök att komma fram till en så långt möjligt enhetlig äktenskapslagstiftning i . Enligt min mening har regeringen vid ärendets behandling underskattat betydelsen av så långt möjligt gemensam lagstiftning på detta område En enhetlig lagstiftning här har också stor praktisk betydelse, då många nordiska människor bor i ett grannland. Olikheter i lagstiftningen kan då vålla stora svårigheter t. ex. om någon som vistas i ett land registrerar sig som bosatt i ett grannland. I det nordiska samarbetet har det också sedan frågan aktualiserades förutsatts att enheten i den nordiska äktenskapslagstiftningen skulle bevaras. Men detta blir inte möjligt om ett land skyndar i förväg och fastlägger principer och lagtexter som de övriga länderna inte kan godta. Enligt min uppfattning har inte tillräckliga ansträngningar gjorts för att på äktenskapslagstiftningens område uppnå och bevara största möjliga rättslikhet. Därför måste förnyade försök göras för att finna en gemensam tillfredsställande lösning. Detta kan ske om nu avslår propositionen och ger Kungl. Maj:t till känna att nya ansträngningar bör göras i syfte att finna en lösning vars huvuddrag samtliga nordiska länder kan ansluta sig till. Med hänvisning till det anförda får jag härmed hemställa att måtte besluta 1. att för sin del avslå propositionen nr 32 och 2. att som sin mening giva Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts beträffande nya överläggningar med de övriga nordiska länderna i fråga om äktenskapslagstiftningen.