mot · FW02746 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till vägupprustningar. Det har inte varit möjligt att med de anslag som beviljats i statsbudgeten tillgodose det föreliggande behovet av vägupprustningar. De höjningar som medgetts har inte ens varit tillräckliga för att kompensera väghållarna för minskningen i penningvärdet. Konsekvenserna av de stagnerande och vikande medelstilldelningarna framträder med allt större påtaglighet. När det gäller driftanslagen har följden blivit att det inte varit möjligt att underhålla det i vägarna nedlagda kapitalet. understryker detta i sin anslagsframställning för /74. Driften av statliga vägar delas upp på servicearbeten, egentligt vägunderhåll och förstärkt vägunderhåll. Med servicearbeten avses bl. a. snöröjning, halkbekämpning och visst underhåll av slitbanor, med egentligt vägunderhåll bl. a. förnyelse av vägbeläggningar, grusning och dikning samt med förstärkt underhåll förbättringsarbeten såsom kurvrätning. Servicearbetena som måste verkställas i första hand har kommit att ta allt större del av driftanslaget i anspråk. Detta har främst sin grund i den ökade trafikutvecklingen och höjningen av pris- och lönenivån. Servicearbetena har ökat sin andel från till . Då en någorlunda godtagbar servicestandard ansetts i första hand böra upprätthållas har de under en följd av år otillräckliga anslagen till drift av statsvägarna resulterat i ett försämrat egentligt vägunderhåll, framhåller . Det försämrade egentliga vägunderhållet har speciellt drabbat vägbeläggningarna. Vid inventering bedömdes av den asfaltbelagda vägytan vara undermålig. Vid utgången av uppgick den undermåliga ytan till inte mindre än . Detta innebär i runt tal eller väg, framhåller verket. beräknas beläggningsbehovet öka med ytterligare . Kostnaderna för att tillgodose beläggningsbehovet uppgår enligt beräkningar till i runt tal . Stort behov föreligger också när det gäller dikningsarbeten. Kostnaderna beräknas till . Verket framhåller att klart samband har kunnat konstateras mellan ökande dikningsbehov och försämrat beläggningstillstånd ur bärighetssynpunkt. Därför är det angeläget att utföra torrläggning och därigenom minska risken för beläggningsskador och skador till följd av tung trafik under tjällossning. Bärigheten nedsätts dels genom att otillräckliga diken ej förmår dränera vägkroppen, dels därigenom att de alltmera nedslitna beläggningarna släpper igenom vatten. Otillräckliga anslag kan således på flera sätt aktualisera en minskning av den tillåtna belastningen på vägnätet, hävdar statens vägverk. Förutom de tidigare nämnda behoven av beläggningar och diken har beräknats ett eftersatt behov av räckesarbeten, grusning och oljegrusbehandling, som belöpte sig till ca . Enligt behovsplan för sekundära och tertiära vägar erfordras förstärknings- och förbättringsarbeten för ca . har förutsatts att maximalt av detta behov skall kunna tillgodoses. För detta krävs ett anslag till förstärkt vägunderhåll med . Detta skall jämföras med den siffra på som nu har till sitt förfogande för förstärkt underhåll på dessa vägar. Till detta kommer dock de insatser sorn AMS gör för detta ändamål. Det framgår av det föregående att stora behov föreligger i fråga om ökade väganslag. Dessa behov måste givetvis vägas mot väsentliga behov inom andra samhällssektorer. I första hand måste den kapitalförstöring som är en följd av otillräckliga väganslag hejdas. Enligt vår mening bör därför beviljas på tilläggsstat till drift av statliga vägar. Anslaget bör huvudsakligen komma egentliga vägunderhåll och förbättringsarbeten till godo. Det skulle innebära tillmötesgående av krav på vägupprustning som föreligger ur regional- och lokaliseringspolitisk synpunkt. Med det av oss föreslagna anslaget bör det också vara möjligt att förbättra särskilt svårframkomliga delar av riksvägarna. På riksstaten för innevarande budgetår har anslagits till bidrag till drift av enskilda vägar m. m. Detta innebär att det stora antalet inneliggande nya ansökningar om bidrag inte har kunnat beviljats. Det framgår av petita 1973/74 att antalet bidragsberättigade ansökningar från vägsamfälligheter och vägföreningar, som inte kunnat beviljas på grund av bristande anslag växte och uppgick till 900. torde ytterligare ansökningar ha inkommit. Situationen förvärras givetvis av att knappheten på medel till driften av det statliga vägnätet gör att frågor om intagning av enskilda vägar till allmänt underhåll måste prövas ytterst restriktivt. Det kan inte accepteras att ett stort antal vägar såsom nu sker blir utan bidrag. Det är nödvändigt att undvika att kostnader som borde bestridas med statsmedel vältras över på enskilda medborgare. Det är heller inte tillfredsställande om berörda kommuner skulle anse sig böra svara för kostnader som skall bäras av staten. Det förväntas att trafikutvecklingen för en stor del av de bidragsberättigade vägarna fortsätter att öka i betydande omfattning främst till följd av den stigande fritidstrafiken samt den snabbt ökande pendeltrafiken kring större centralorter. Jordbrukets och skogsbrukets rationaliseringar medför även ökad tung trafik. Mot denna bakgrund finner vid det nödvändigt att på tilläggsstat för /73 ett anslag på beviljas för bidrag till drift av enskilda vägar. Med hänvisning till det anförda hemställes att 1. till Drift av statliga vägar på tilläggsstat till riksstaten för budgetåret 197273 anvisar ett reservationsanslag av , att avräknas mot automobilskattemedlen, 2. till Bidrag till drift av enskilda vägar m. m. på tilläggsstat till riksstaten för /73 anvisar ett reservationsanslag av , att avräknas mot automobilskatte . () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge