mot · FW02360 · 1973-01-23 00:00:00 — om glesbygdsstöd åt skärgårdsområden. Utvecklingen i landets skärgårdsområden med starkt vikande utkomstmöjligheter i de traditionella näringarna jakt, fiske, sjöfart och jorbruk leder till minskande befolkning, sned åldersfördelning, låg sysselsättningsgrad, låga familjeinkomster och ett vikande underlag för allmän service och kommunikationer. Utvecklingen överensstämmer med den som sker i andra utpräglade glesbygdsområden i landet. Som i redovisat i sin skärgårdsutredning, innebär detta för skärgården i , som omfattar 24 000 öar mellan och och har knappt 7 000 invånare, att befolkningen, även om ingen utflyttning sker, kommer att minska med 400 personer. Liknande uppgifter skulle säkerligen kunna redovisas från andra delar av vårt land. som denna utveckling sker måste konstateras, att skärgårdsområdena får en tilltagande betydelse som basområden för rekreationsoch fritidsliv, varvid den särskilda skärgårdskulturen upplevs som attraktiv. Områdena har vidare stor betydelse för naturvård, miljövård, bevakning och försvar. Som andra låginkomstgrupper har skärgårdsbefolkningen behov av samhällets solidariska stöd för att kunna skaffa sig en utkomst och en levnadsstandard som är likvärdig med andra gruppers i samhället. Snabba åtgärder av näringspolitisk och regionalpolitisk karaktär måste därför sättas in i skärgårdsområdena för att bevara och förstärka möjligheterna för en permanent bosättning. I andra utpräglade glesbygdsområden, det inre stödområdet, utgår särskilda budgetmedel för särskilda stödåtgärder. 1 skrivelse av begärde i , att skärgården i skulle få tillgång till dessa särskilda stödåtgärder. Helt naturligt finns motsvarande behov i andra skärgårdsområden i landet. föreligger glesbygdsutredningens förslag om särskilda stödåtgärder från samhällets sida för den egentliga glesbygden. Förslagen är under prövning i och proposition har aviserats till innevarande års riksdag. förslag begränsas i huvudsak till det inre stödområdet, men utredningen framhåller, att de speciella transportförhållandena till sjöss också medför, att vissa mindre öar och skärgårdsområden bör hänföras till samma område. Flera skäl talar för att skärgårdsområdena bör erhålla samma ställning i avseende på glesbygdsåtgärder som det inre stödområdet. Med skärgårdsområde menas i detta sammanhang de öar som saknar fast landförbindelse i form av bro eller allmän färja. Karakteristiskt för dessa områden är inte enbart, att transporter av varor och produkter är besvärliga och kostsamma, utan även att områdena är starkt geografiskt avgränsade, vilket tillsammans med den fåtaliga befolkningen ger ett alltför litet underlag för hantverk och småindustri och därmed också för allmän service. 1 betydande omfattning måste den totala sysselsättningen erhållas genom kombination av arbetsuppgifter inom flera olika verksamhetsområden för att normala inkomster skall erhållas. Detta förutsätter en sysselsättningsplanering och utveckling av nya utkomstmöjligheter som endast kan ske genom samhällets aktiva medverkan. Mot denna bakgrund är det angeläget att stödet för särskilda glesbygdsåtgärder inriktas även på skärgårdsområdena. Under hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. Maj:t begär att medel för särskilda stödåtgärder i glesbygder även får utgå i landets skärgårdsområden, dvs. på de öar som saknar fast landförbindelse. GOTAB 73 3142 S 1973