mot · FW021435 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående vattenkvalitetsmätning, m. m. Vattenkvaliteten i friluftsbad kan av flera skäl variera starkt. Förändringar av vind- och strömförhållanden kan t. ex. göra att vattenprov visar på god vattenkvalitet men på så hög föroreningshalt att badet lämpligen borde stängas. Det är inte ovanligt att halten kan växla betydande även under en och . Andra omständigheter som kan spela in är temporära utsläpp av inte tillfredsställande behandlat avloppsvatten. Förorenande utsläpp på land, som genom dagvattnet når det aktuella vattenområdet, är en annan orsak. Stora regnmängder kan ändra förhållandena avsevärt. Det är därför inte möjligt att med några få prov skaffa sig ett klart begrepp om vattenkvaliteten. Men man kan inte ens genom en hel serie provtagningar få annan kunskap om vattnets kvalitet än hur det var just vid mättillfället. Ändå är det mycket vanligt att hälsovårdsnämnderna kanske med anledning av att någon person klagat över vattenkvaliteten i ett friluftsbad efter provtagning meddelar att vattnet är tjänligt, med tvekan tjänligt eller otjänligt, som termerna lyder. Kanske upprepas provtagningen en eller . Ger de inga alarmerande resultat låter man sig nöja. De uppgifter som då publiceras i dagspressen eller anslås vid badet inger allmänheten uppfattningen att förhållandena fått en tillfredsställande genomlysning. Så är tyvärr vanligtvis inte fallet. De regler som hälsovårdsnämnden har att följa vid provtagning och bedömning av vattenkvaliteten har utfärdats av medicinalstyrelsen och veterinärstyrelsen gemensamt under beteckningen MM 112/1967. Enligt dessa regler bör t. ex. den bakteriologiska undersökningen av badplatsen alltid kompletteras med en lokalbesiktning, som innefattar bl. a. kartläggning av de viktigaste föroreningskällorna, studier av vattenomsättningsfaktorer, ström- och vindförhållanden och vattenföring. Med hänsyn därtill och till andra omständigheter bör resultatet av enstaka prov aldrig läggas till grund för en slutgiltig hygienisk bedömning av vattnet vid en badplats. I stället bör resultatet av en serie undersökningar sammanställas, varvid de sammanställda maximivärdena tillmäts utslagsgivande betydelse. Har vid ett flertal tillfällen konstaterats att vattnet varit otjänligt eller med tvekan tjänligt som badvatten bör badplatsen ej användas. I samband med epidemier kan en skärpning av bedömningsnormerna vara nödvändig. Reglerna är som synes föga kraftfulla och inte tillräckligt bestämda vilket förklarar förhållandet att provtagning kan ske slentrianmässigt. Vi menar att ordet bör måste bytas ut mot skall. skall ge ett tillförlitligt besked måste man beakta de allmänna och speciella förhållanden som råder vid tillfället. Resultatet av ett stickprov, även om detta i sin tur utgör en sammanställning av prov som tagits på flera ställen , är föga tillförlitligt. Kontinuerlig väl genomtänkt provtagning måste inledas innan badsäsongen för att hälsovårdsnämnden skall kunna lära känna vattenområdet. Till bilden hör att den mätmetod som används är tidsödande. Först föreligger resultat, och kan allmänheten ha badat i ett vatten som visar sig vara otjänligt. Eftersom analys sker på ett fåtal platser i landet kan resultatet i praktiken låta vänta på sig ännu längre. Detta är inte tillfredsställande. Det finns en metod membranmetoden som på en tredjedel av tiden kan ange vattenprovets kvalitet. Apparaturen skulle kunna vara disponibel i varje kommun och kan skötas av hälsovårdstekniker som utbildats för ändamålet. Om membranmetoden visar sig ge rättvisande resultat om vattenkvalitet, synes det oss angeläget att den godkänns av vederbörande myndighet. Bestämmelser och metodik när det gäller vattenundersökningar bör överses och skärpas för att en tillfredsställande bedömning av kvaliteten på bruksvattnen skall komma till stånd. Nya mätmetoder bör utvecklas och prövas. De bör vara enkla och praktiska, så att de kan handhas lokalt. Prövningen kan göras decentraliserat för att resultaten snabbt skall komma fram. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. 1. att metoder för snabb, enkel och tillförlitlig mätning av vattenkvaliteten på badplatser etc. utvecklas, 2. att en översyn görs av föreskrifterna för bakteriologiska undersökningar av badplatser.