mot · FW02397 · 1973-01-23 00:00:00 — av m. fl. I bilaga 9 till statsverkspropositionen redovisas (s. 59 ff.) ett av generaltullstyrelsen framlagt förslag till ny distriktsorganisation för . Enligt förslaget, som i princip förordas av departementschefen, skulle tullkamrarna på 17 orter i riket komma att ersättas med tullstationer medan de på två platser helt skulle dras in. Med genomförandet av denna omorganisation skulle ett stort antal av Norrlandskommunerna förlora den service som en på orten belägen tullkammare ger näringslivet. Den väsentliga skillnaden mellan tullkammare och tullstation är nämligen att den senare icke är bemannad med tulltaxeringsutbildad personal. Motivet bakom omorganisationen vara effekten av den nya tullag som antog . Genom denna lag överföres till importörerna en stor del av det taxeringsarbete utfört. Genom det nya systemet, som kallas hemtagningsförfarande, skulle enligt generaltullstyrelsens prognoser uppnås en personalbesparing om 330 personer, varav 270 tulltaxeringsutbildade tjänstemän, dvs. den mest kvalificerade personalkategorin skulle reduceras med . Även om man måste uppskatta ambitionen hos det ämbetsverk som lägger fram planer på omorganisationer, innebärande så betydande personalminskningar, kan vi icke finna att tiden nu är den rätta för att genomföra så drastiska personalinskränkningar. Vi vill här peka på vad vissa av remissinstanserna anfört. anser sålunda i sitt remissyttrande, när det gäller bedömningen av personalbehovet, att säkerheten i resursberäkningarna inte kan bedömas. finner, bl. a. från den principiella synen på betydelsen av den kontrollfunktion måste utöva, att det föreliggande förslagets bedömningar i vad gäller personalbehovet kan ifrågasättas. De organisationer som företräder näringslivet, , exportråd och , framhåller i sitt gemensamma remissyttrande, att den föreslagna minskningen av tulltaxeringspersonalen måste anses som utomordentligt allvarlig. Skälet härtill är dels den utökäde service som företagen kommer att behöva från för att den nya tullagen i praktiken skall kunna fungera, dels de kraftigt ökade arbetsuppgifterna för tullen till följd av det nya ursprungsregelsystem som följer av frihandelsavtalet med . Liknande synpunkter framförs av flertalet norrländska handelskammare. När det sedan gäller frågan om genomförandet av omorganisationen framhåller kommerskollegium att man icke nu bör fastställa det långsiktiga behovet av tulltaxeringsutbildad personal utan att man i stället bör avvakta utvecklingen inom frihandelsområdet. Tills vidare bör enligt kollegiums uppfattning den kvalificerade personalen behållas även vid tullkammare som berörs av indragningarna. Näringslivets organisationer framhåller att det inte blott är under en övergångstid som lokal tullexpertis behövs. Behovet kvarstår så länge ursprungsreglerna och dokumentationskraven gäller i vår handel med EEC och EFTA. Organisationerna finner behov av ökad service från lokala tullmyndigheter och motsätter sig bestämt indragning av tullkammare innan tillräcklig erfarenhet vunnits av de ändrade förhållandena för näringslivet. Dessa remissinstansers yttranden sammanfattar departementschefen i orden: Remissmyndigheterna tillstyrker huvudprinciperna i förslaget. Vi har svårt att läsa de i propositionen redovisade remissyttrandena på samma sätt. Sedan departementschefen slagit fast att det ankommer på Kungl. Maj:t att fastställa antalet tullkammare, anser han att omorganisationen bör genomföras per , dvs. som den nya tullagen träder i kraft och blott tre kvartal efter det reellt börjat tillämpas. De krav på service, som näringslivet med rätta ställer på för att den nya tullagen skall fungera och för att det krångliga ursprungssystemet i vårt avtal med EEC skall kunna bemästras, anser departementschefen kunna tillgodoses, till och med väl tillgodoses, inom den föreslagna nya organisationen. Vi delar inte denna uppfattning. har fattat beslut om två så väsentliga saker som en ny tullag och ett frihandelsavtal med EEC. Vilka praktiska konsekvenser dessa beslut medför för den svenska industrin är omöjligt att överblicka. Det är förvisso sant att statsmakterna genom att ta en ny tullag överfört en hel del av arbetsuppgifter på näringslivet. Men klarar näringslivet detta i inledningsskedet och kanske också utan intimt samarbete med lokal expertis, dvs. tulltaxeringsutbildad personal på orten? Vad gäller är det ingalunda endast det formella utfärdandet av varucertifikat som skall skötas av . Dessa rutinåtgärder skulle förmodligen kunna av den personal som skulle finnas på de till tullstationer omvandlade tullkamrarna. Den service näringslivet främst kommer att efterfråga är i stället hjälp med klassificering av råvaror och därav framställda exportprodukter samt tolkning av regler. För dessa arbetsuppgifter krävs personal med tulltaxeringsutbildning, sådan man nu vill dra in på inte mindre än 19 orter. Det bör härvid observeras att det ofta är omöjligt att ge sådan service per telefon. För fastställande av tulltaxenummer måste ofta varan besiktigas av en kvalificerad tulltjänsteman. Resultatet blir att det berörda företaget får sända någon med prov på varan till närmaste tullkammare eller om detta ej är möjligt begära att vederbörande tullkammare sänder någon tjänsteman till företaget för att hjälpa till med klassificeringen. föreslagna organisationen blir det i varje fall i ofta synnerligen långa resor. Förfarandet måste bli synnerligen tungrott och medföra svåra komplikationer för näringslivet. Avsaknaden av kvalificerad tulltjänsteman på orten försämrar i hög grad den service man bör kunna förvänta sig av ett statligt organ som ansvarar för bevakningen av varurörelserna över landets gränser. Det kan heller inte gå i linje med det i slutet av föregående år fattade beslutet om regionalpolitisk! handlingsprogram att primära centra och regionala centra skall förlora den tulltekniska sakkunskap som erfordras för näringslivet på en ort. Kontakten mellan företag och myndighet försämras också med avståndet. Detta måste gälla i all synnerhet frågor som rör import och export. De flesta av de berörda orterna i får enligt organisationsförslaget betydande avstånd till distriktstullkammare, vilket framgår av följande: till till till till till till . Vi är i princip eniga med departementschefen om att skäl talar för en ny distriktsorganisation för . Det framlagda och av departementschefen tillstyrkta förslaget lider dock av så stora brister, som i det föregående redovisats, att det inte kan antagas i förefintligt skick. Med hänsyn till vad som anförts synes det oss angeläget att förslaget blir föremål för ny översyn. Någon brådska att genomföra omorganisationen föreligger enligt vår mening heller inte. Först efter det den nya tullagen och vårt varit i kraft kan man bedöma huruvida den föreslagna omorganisationen är rationell och ändamålsenlig. Ett genomförande av den nya organisationen kan enligt vår mening leda till betydande problem för såväl som näringslivet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att med avslag på propositionen 1973:1 bilaga 9 punkten C 1 mom. 1 hos Kungl. Maj:t begär ytterligare utredning och nytt förslag angående organisation.