mot · FW021926 · 1973-04-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:22 med förslag till bostadssaneringslag m. m. I proposition 1973:22 framlägges förslag om den lagstiftning som ansetts behövlig för att säkra genomförandet av det förslag till planering av saneringsverksamheten, som lagts fram i proposition nr 21. Liksom departementschefen är vi av den åsikten att flertalet av saneringsåtgärderna kan ske i fullt samförstånd mellan berörda kommunala organ och fastighetsägarna. Möjligheten till att nå överenskommelse underlättas i första hand av de särskilda finansieringsmöjligheter som ställs till förfogande enligt prop. 1973:21, men det kan inte bortses ifrån att möjligheten av att tillgripa tvångsåtgärder av den typ som prop. 1973:22 innehåller även kan behövas som påtryckningsmedel. De föreslagna lagreglerna torde få sin viktigaste verkan i detta avseende och mera sällan komma till användning genom direkt tillämpning. Den föreslagna bostadssaneringslagen innehåller två slag av tvångsregler upprustningsåläggande och användnings förbud. Som sanktionsmedel föreslås vite, tvångsförvaltning och inlösen. Enligt departementschefens uttalande (s.76) skall det avgörande för beslut om upprustningsåläggande vara de byggnadstekniska och ekonomiska förutsättningarna. Men även andra omständigheter måste beaktas, såsom plantekniska och kulturhistoriska synpunkter och andra miljöbedömanden ävensom bostadsförsöijningssynpunkter och allmänna fastighetsekonomiska synpunkter. I 5 § av förslaget till bostadssaneringslag finns emellertid endast angivet villkoret att kostnaden för upprustningsåtgärder kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Det hade varit på sin plats att i lagtexten åtminstone antyda att även andra omständigheter bör beaktas. Därtill kommer att departementschefens uttalande (s. 70) att förbättring, som medför standardhöjning och vilken i regel grundar rätt till hyreshöjning, inte kan betraktas som någon garanti härför med hänsyn till att bruksvärdesprövning kan ge annat resultat. Enligt 6 § i förslaget till bostadssaneringslag kan användningsförbud meddelas för bostad som har betydande brister om upprustningsåtgärd inte kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Som ytterligare villkor anges att det kan antagas att byggnadslov till åtgärden ej kommer att beviljas. Det förutsätts i propositionen att detta skall kunna konstateras genom att yttrande från byggnadsnämnd föreligger då hyresnämnd skall behandla målet. Ett sådant yttrande ger visserligen stor sannolikhet för utgången av en byggnadslovsprövning men innebär inte att hinder mot byggnadslov är klarlagda (s. 76). Då en så allvarlig tvångsåtgärd som användningsförbud skall tillgripas borde förutsättningarna för beslutet vara fullt klarlagda. Ett förhandsuttalande från om byggnadslov utgör inte något bindande besked. Det kan endast ett lagakraftvunnet byggnadslov utgöra. Det är att märka, att det i propositionen förutsätts att det kan inträffa att byggnadslov vägras då upprustningsåläggande skall förverkligas, och detta trots att byggnadsnämndsyttrande förelegat då beslut om åläggandet fattades. I detta sammanhang är det svårt att förstå vad lagrådet avser med sitt uttalande om att det bör ankomma på kommunen att vid handläggande av upprustningsärende medverka till att befogade dispenser meddelas. Om dispensgivning delegerats till byggnadsnämnd, vilket skett i mycket stor utsträckning, så kan kommunen (fullmäktige eller kommunstyrelse) inte söka dispens och inte heller styra handläggning därav. Frågan om vad som skall utgöra godtagbar lägsta standard är avsedd att klarläggas genom en av Kungl. Maj :t utfärdad kungörelse, vilket kan anses betänkligt med hänsyn till de tvångsåtgärder som kan tillgripas med stöd av begreppet godtagbar lägsta standard. Förfarandet torde dock kunna godtas med hänsyn till de växlande förhållanden som föreligger och det utrymme för nyanserade bedömningar som är avsedda att kunna göras från fall till fall. Utredningen var till och med inne på att användningsförbud inte skulle få utnyttjas i större utsträckning inom en ort än vad som där kunde inrymmas i en rimlig avgång av lägenheter (s. 79). I detta sammanhang finns det anledning att ta upp möjligheten av att låta ett upprustningsåläggande innebära en begränsad upprustning. Lagrådets fyra ledamöter har diskuterat denna fråga (s. 123) samt två och två delat sig i olika tolkningar av lagförslaget. Den ena tolkningen är att hyresnämnd inte vare sig på kommunens eller fastighetsägarens begäran kan meddela åläggande av begränsad upprustning. Den andra tolkningen är, att hinder inte föreligger för kommunen att inskränka sin begäran till att avse upprustning av någon eller några av de utrustningsdetaljer som brister. Det torde inte vara ovanligt att en begränsad upprustning kan ligga i hyresgästens intresse. Möjligheten att bo kvar blir större, och detta kan också vara ett samhällsintresse. Många lägenhetsupprustningar har medfört så stora kostnader och åtföljts av sådana hyreshöjningar, att de gamla hyresgästerna inte haft möjlighet att behålla sin bostad. har detta berott på lyxupprustning, men även en godtagbar minsta standard i alla avseenden kan medföra liknande resultat. Därför bör det vara möjligt för hyresnämnd att besluta om en successiv höjning av standarden som från början inte behövde omfatta godtagbar standard i alla avseenden. I processordningen finns det inget utrymme för hyresgäst att ha ställning som part i mål om upprustningsåläggande och användningsförbud. Departementschefen har hänvisat till andra åtgärder särskild utredning? för att belysa frågan om de boendes medinflytande, bl. a. för att bestämma moderniseringsstandarden (s. 84). Däri ligger ett indirekt medgivande av att en begränsad upprustning kan ligga i Vi vill med fullföljande av motion 1973:1634 föreslå att hyresgäst skall räknas som part i mål om upprustningsåläggande eller användningsförbud. Med hänvisning till det anförda hemställes att antar proposition 1973:22 1. med ändringar enligt motionen beträffande a) partsställning för hyresgäst, b) förutsättningar för upprustningsåläggande, c) vägrat byggnadslov som förutsättning för användningsförbud; 2. med motivuttalanden enligt motionen beträffande möjlighet till begränsad upprustning. () ()