ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02696 · 1973-01-25 00:00:00 — om senareläggning av ansökningstiden för intagning i gymnasieskolan. Den allra största delen av ca 100 000 elever i årskurs 9 söker till gymnasieskolan. Var och en lämnar därvid in en individuell ansökan. Ansökningstiden utgår i allmänhet . I den s. k. rutin I gör landets intagningsnämnder en preliminär intagning av alla elever. Därvid utgår man från den organisation av linjer m. m. som fastställt och som för var och en av gymnasielinjerna anger antalet elevplatser på desamma inom varje kommun. Preliminärintagningen sker på grundval av höstterminsbetygen. Dess huvudsyfte är att ge underlag för en detaljorganisation av tillvalsämnena i årskurs 1. I den s. k. rutin II, som sker , göres den verkliga intagningen av elever, på grundval av vårterminsbetygen, som ofta skiljer sig från höstterminsbetygen och som därför innebär att samtliga sökandes handlingar måste genomgås ytterligare en gång. Proceduren medför betydande nackdelar. Ca 90 000 ansökningar måste genomgås två gånger, ca 90 000 betyg måste poängräknas två gånger och rangordnas inbördes två gånger. Ansökningstiden ligger ofta i samband med det s. k. vinterlovet, vilket reducerar tiden för den viktiga studie- och yrkesvalsorienteringen i årskurs 9. Den relativt långa tiden mellan ansökningstillfället och höstterminens början gör, att många elever önskar ändra sina val på grund av ändrad intresseinriktning. , som läroplan för gymnasiet har varit i funktion, har skolstyrelserna fått en avsevärd erfarenhet av hur elevernas val av tillvalsämnen fördelar sig. Genom att studera fördelningen av franska och tyska i årskurs 9 kan man dessutom med ganska stor säkerhet förutsäga hur många undervisningsgrupper som behövs i de s. k. B-språken. Även i övriga tillvalsämnen kan en ganska säker prognos göras om det antal platser som rimligtvis bör stå till förfogande. Gymnasieskolans organisation av tillvalsämnen torde därför kunna bestämmas med ganska stor säkerhet även utan hjälp av en preliminär intagning av de sökande, exempelvis genom att länsskolnämnderna, efter förslag av skolstyrelserna fastställer organisationen av tillvalsämnen i årskurs 1. Motsvarande resonemang kan göras även beträffande de val i högre årskurser av gymnasieskolan, vilka avser tillvalsämnen, varianter och grenar. Vid en förändring av ovan skisserat slag skulle hela den s. k. rutin I kunna slopas och ansökningstiden till gymnasieskolan sättas betydligt senare, t. ex. till något datum mellan och . I det fåtal fall, då elevernas förstahandsval av tillvalsämnen inte kan tillgodoses inom organisationen, torde alltid ett andrahands- eller tredjehandsval kunna tillgodoses, och vid konkurrens om platser i tillvalsämnenas undervisningsgrupper torde samma principer kunna tillämpas som vid konkurrens om platser inom linjer. att begär, att Kungl. Maj:t måtte uppdraga åt att utarbeta förändrade anvisningar rörande ansökan till årskurs 1 i gymnasieskolan, innebärande bl. a. att ansökningstiden förläggs till en avsevärt senare tidpunkt än . GOTAB 73 3182 S 1973
mot · FW02698 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om inrättande vid av en personlig professur i långvårdsmedicin, alternativt geriatrik, m. m. I motionen 1971:196 hemställdes att måtte besluta om inrättande vid av en personlig professur i långvårdsmedicin, alternativt geriatrik, för docenten . (UbU 1971:3) underströk betydelsen av att resultaten av den hittillsvarande verksamheten på detta forskningsområde utvärderades så att statsmakterna och utbildningsmyndigheterna får bättre grundval för den fortsatta planeringen. Hemställan om en personlig professur för upprepades i motionen 1972:1091. Därvid yrkades i andra hand på ett riksdagsuttalande till förmån för en utvärdering av forskningsresultaten inom det geriatriska och gerontologiska området så att underlag fanns för beslut om ytterligare insatser vid års riksdag. (UbU 1972:4) förordade i anledning av sistnämnda och annan motion med erinran om vad utskottet enligt ovan anfört att hos Kungl. Maj:t begärde en bedömning av utfallet av verksamheten i och en kartläggning av annan pågående forsknings- och utbildningsverksamhet inom de aktuella områdena. Arbetet borde starta och resultatet därav på lämpligt sätt redovisas för . gav som sin mening Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört. Enligt uppgift lär uppdrag ha lämnats till universitetskanslersämbetet att verkställa begärd bedömning och kartläggning. Ämbetet lär i sin tur ha uppdragit åt att i petita för /75 utföra uppdraget. Det torde mot angiven bakgrund finnas skäl för om beslut om professuren inte anses kunna fattas att begära att den opartiska bedömningen sker i sådan tid att hinder inte möter för att underställa frågan i samband med förslag om anslag på tilläggsstat I för /74 eller senast statsverksproposition. Med åberopande av det anförda och med hänvisning till innehållet i nämnda motioner hemställs att i första hand beslutar om inrättande vid från och med /74 av en personlig professur i långvårdsmedicin, alternativt geriatrik, för docenten , att i andra hand som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att begärd utvärdering m. m. av forskningsresultaten inom det geriatriska och gerontologiska området bör läggas till grund för förslag till . () /NKEL (fp) () () () ()
mot · FW02699 · 1973-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om inrättande vid högskolan i av en professur i medicin och en professur i hygien. Den statliga utredningen sjukhusenheter behov och organisation förordade yrkesmedicinska enheter vid regionsjukhusen. har i petitaskrivelser begärt att en professur i medicin, särskilt yrkesmedicin, och en professur i hygien, särskilt yrkeshygien, inrättas vid högskolan i . har fattat beslut om inrättande av yrkesmedicinsk avdelning vid i och beslutat att de av UKÄ föreslagna professurerna får förenas med överläkartjänster. Behovet att komma till rätta med hälsorisker inom arbetslivet har betonats. Ökade insatser på arbetsmedicinens område liksom förebyggande åtgärder är därvid betydelsefulla. I statsverkspropositionen för /73 uttalade emellertid föredragande statsråd att den blivande filialen i till arbetsmedicinska institutet bör uppbyggas innan en utbyggnad sker på andra håll, trots att arbetsmedicinska institutet anfört att det inte är klart när filialen kommer att kunna starta sin verksamhet och i vilken takt uppbyggnaden av verksamheten kommer att ske. I motion 1972:497 förordades de av UKÄ föreslagna professurerna i . Motionen vann dock ej bifall (UbU 1972:4). har därefter beslutat göra framställning hos regeringen om inrättande av professurerna i fråga. 1 skrivelse till regeringen erinras om att tjänsterna försvunnit helt ur UKÄ:s petitaskrivelse för /74 som högskolan i efter samråd med för samma budgetår givit dem högsta prioritet. De konsekvenser statsmakternas förändrade inställning till verksamheten vid högskolan i medför är helt oacceptabla för , framhålles i skrivelsen. hemställer att de i UKÄ:s budgetförslag för /73 upptagna professurerna uppföres i budgeten för högskolan i /74. åberopas beslut att tjänsterna får förenas med överläkartjänster vid i . Fullföljande av planerna i måste anses vara av stor betydelse för förverkligandet av målsättningen om yrkesmedicinska enheter vid regionsjukhusen. Med hänvisning till det anförda föreslås att bemyndigar Kungl. Maj:t att vid högskolan i inrätta en professur i medicin, 1 * 1973. Nr 6 9 7- 702 särskilt yrkesmedicin, och en professur i hygien, särskilt yrkeshygien, samt anvisar erforderliga medel. (vpk) i
mot · FW0270 · 1973-01-12 00:00:00 — om slopande av mervärdeskatten på miljövårdsorganisationers tidningar och tidskrifter. Under hela den tid som mervärdeskatten och tidigare den allmänna varuskatten funnits till har vissa tidningar och tidskrifter varit undantagna från beskattning. Motiveringen har främst varit att underlätta en allsidig samhällsdebatt. Undantagna från beskattning är f. n. dels nyhetstidningar, dels medlemsblad och tidskrifter som ges ut av sammanslutningar med syfte att främja religiösa, politiska, idrottsliga eller försvarsfrämjande ändamål eller som företräder grupper av handikappade. I takt med att miljöintresset har vaknat på allvar har det bildats åtskilliga sammanslutningar, vilkas syfte är att sprida kännedom om miljöfrågor. En del av dessa utger egna publikationer. Verksamheten kan i många avseenden jämföras med den som bedrivs av sådana ideella organisationer vilkas tidningar är befriade från mervärdeskatt. Trots detta är miljösammanslutningamas tidningar inte befriade från mervärdeskatt. Samhället har enligt vår uppfattning all anledning att med olika medel stimulera en fortsatt debatt om miljöfrågorna. Det är även av konkurrensskäl befogat att jämställa miljöorganisationernas tidskrifter med sådana som redan åtnjuter befrielse från mervärdeskatt. Kompletterande bestämmelser om detta bör föras in i mervärdeskatteförordningens § 8, punkt 6. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att beslutar, att tidningar och tidskrifter, som utges av ideella sammanslutningar för att främja miljövård, skall undantas från mervärdeskatt.
mot · FW02700 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. I motionen 1973:241 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på olika väsentliga frågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Utbildning i nämnda motion hemställes att hos Kungl. Maj :t anhåller 1. att vad i motion 1973:241 anförts angående skolenheternas storlek och att nedläggning av mindre skolor såväl i glesbygd som i tätorter bör undvikas kommer till beaktande vid det fortsatta planeringsarbetet; 2. att utredningen om skolans inre arbete () får i uppdrag att utreda hur en återgång till klassrumssystemet i skall kunna genomföras inom oförändrade kostnadsramar; 3. om åtgärder syftande till att trygga enskilda skolors fortsatta existens och utvecklingsmöjligheter; 4. att den vid inrättade pedagogiska nämnden får i uppgift att lägga fram en rapport över aktuella undervisningsresultat i landets skolor. PER () i Gäddvik N. () i Trobro G. ()
mot · FW02702 · 1973-01-01 00:00:00 — Vi kan inte inse att en utökad tolkutbildning skulle innebära ett föregripande av detta förslag och föreslår således en uppräkning av anslaget med i förhållande till Kungl. Stora delar av samhällets insatser för att underlätta invandrarnas anpassning till våra förhållanden sker inom skolans ram. /67 utgår statsbidrag för stödundervisning på . Statsbidraget utgår för högst per utbildningsgrupp, varav får disponeras för stödundervisning på elevens eget tungomål. Vi finner en sådan stödundervisning vara synnerligen värdefull. Från centerhåll har tidigare poängterats vikten av att kunna skapa mindre tillvalsgrupper för invandrarelever. hemställer om bemyndigande om att tillvalsgrupp får bildas på högstadium med lägst tre icke-svenskspråkiga elever. Syftet med denna anordning är att öka möjligheterna att tillrättalägga studiegången för elever med ofullständiga kunskaper i svenska. SÖ begär för den verksamheten. Vi har samma bedömning som SÖ i detta fall. Mot bakgrund av invandrarelevernas bristande intresse att fortsätta studierna på gymnasieskolan förefaller det vara synnerligen motiverat att vidta åtgärder för att underlätta invandrarbarnens möjligheter på denna nivå. Någon principiell skillnad vad gäller behovet av stödundervisning mellan och gymnasieskolan kan vi inte se. För stödundervisning av invandrarelever på gymnasieskolan bör därför anvisas de 3 milj. kronor som SÖ begärt. beslutade om rätten till 240 timmars svenskundervisning på arbetstid. Behovet av en sådan reform är odiskutabel. Vi vill emellertid beklaga att i detta sammanhang inte positiv ställning togs till invandrarutredningens förslag om inordnande av denna verksamhet i den kommunala vuxenutbildningen. Vi kan inte finna vare sig organisatoriska eller praktiska hinder mot en sådan ordning, tvärtom skulle undervisningen kunna ske med enhetligt huvudmannaskap och bättre personella resurser. bör nu fatta principbeslut om kommunalt huvudmannaskap för denna utbildning. En väsentlig insats kan göras för invandrarna genom att skapa möjligheter för deras positiva medverkan i den demokratiska beslutsprocessen. Som ovan anförts bör inte medborgarskapet vara den enda grund på vilken man får rösträtt i kommunala val. Det bör räcka med att den invandrade befunnit sig i landet så , att man är kvalificerad för att få svenskt medborgarskap enligt vad som ovan anförts. bör hos Kungl. Maj :t begära förslag om förändring av den kommunala rösträtten med denna innebörd. Under hänvisning till ovanstående hemställes1 att hos Kungl. Maj:t begär förslag om överförande av svenskundervisning för invandrare till den kommunala vuxenutbildningen, att för stödundervisning av invandrare i gymnasieskolan anvisas och att därmed till Bidrag till driften av gymnasieskolor anvisar ett förslagsanslag av 1 , att till Bidrag till driften av anvisar ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med förhöjt förslagsanslag avseende möjlighet att bilda mindre tillvalsgrupp för icke-svenskspråkiga elever. () i Glömminge . () i Skegrie () i Luttra 1 (Se även motionerna 1973:541 och 1973:847) GOTAB 73 3183 S 1973
mot · FW02704 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående närvaroplikten vid skolans friluftsdagar. Friluftsdagarna inom skolan har stor betydelse för att ge ungdomar tillfälle till kontakt med naturen, frisk luft, rekreation och träning. För de ungdomar som bor på landsbygden blir emellertid friluftsdagen ofta i stället en särskilt ansträngande dag då som regel varken den ordinarie inresan eller hemresan passar med de ibland mycket korta friluftsövningar som arrangeras. Dessa skolelever kan därför få vänta både före och efter friluftsdagens arrangemang, och syftet med dagen avkoppling från det vanliga skolarbetet och nyttig rekreation blir för dem inte uppfyllt. Dessa elever har i förhållande till vissa kamrater som bor nära skolan mera ansträngande vanliga skoldagar till följd av långa och tröttande resor. De borde under friluftsdagarna kunna få kompensation härför genom att deltagande i dessa gjordes frivilligt för elever som bor utanför skolorten eller dess omedelbara närhet. Eleverna från glesbygden får dels i samband med intransporten till skolan oftast både frisk luft och motion, dels har de större möjlighet än de som bor i centralorten att utan onödiga transporter och väntetider själva skaffa sig rekreation i närheten av hemmet. Att en del av dessa elever eventuellt endast skulle utnyttja dagen för vila synes knappast kunna anses vara orättvist eller felaktigt utnyttjad tid. I vissa fall skulle aktiviteter kunna tänkas arrangeras för avlägset boende elever i nära anslutning till deras hembygd genom medverkan av skolans lärare eller frivillig medverkan från föräldrar. Med stöd av vad vi här anfört hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller att får i uppdrag att utarbeta riktlinjer för frivilligt deltagande i friluftsdagar för elever med lång resväg.
mot · FW02708 · 1973-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. om praktik inom näringslivet för lärare inom ekonomisk och teknisk undervisning. Ett av målen för gymnasieskolan är bl. a. att utbilda eleverna för anställning i näringslivet och därvid anpassa utbildningen till dagens och morgondagens situation. De tusentals lärare som i gymnasieskolan undervisar eleverna främst inom ekonomiska och tekniska linjer om hur näringslivet verkar hade i många fall sin senaste kontakt med detta näringsliv för mellan fem och . Det är helt klart att tekniken ADB, elektronik, administration etc. radikalt förändrats. Trots studium av facklitteratur och fackpress m. m. är lärarna inom dessa yrkesutbildande sektorer avsevärt handikappade i sina ämnen. Undervisningen är långt ifrån alltid aktuell, delvis helt felaktig och framför allt allmänt dammig. Känslan av och vetskapen om detta är en påtaglig stressfaktor för de flesta av ifrågavarande lärare. För att råda bot på de accelererande försämringarna bör alltså möjligheter erbjudas dessa lärarkategorier att temporärt åter placeras i näringslivet inom adekvat område under längre eller . Genom en praktiktjänstgöring av detta slag skulle alltså möjligheter beredas berörda lärare att se och lära sig dagens arbetssituation och den teknik som tillämpas inom näringslivet. Under denna tjänstledighet för näringslivspraktik bör lön utgå och staten stå för de uppkommande kostnaderna. Praktiktiden bör i första omgången försöksvis bestämmas . Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar anhålla att Kungl. utfärdar sådana anvisningar som gör det möjligt för lärare av i motionen angivna kategorier att under sin lärartjänstgöring ersätta denna med praktik inom näringslivet. () () GOTAB 73 3184 S 1973
mot · FW0271 · 1973-01-11 00:00:00 — av herrar i och i Bäckmora om rätt för omyndig till ersättning av staten för förlust genom förskingring av omyndigs medel. I svensk rätt saknas bestämmelser som garanterar statlig ansvar eller försäkringsskydd för omyndigs medel som anförtros åt förmyndare. Skyddet för den omyndige består däremot i bestämmelser i om förvaltning av omyndigs egendom och om kontroll över denna förvaltning. Från allmän rättssynpunkt ter sig detta helt bristfälligt. Trots till synes stränga föreskrifter förekommer nämligen förskingringar av omyndigas medel vilket kan medföra stora ekonomiska förluster för den omyndige. Denne åsamkas i dessa fall ekonomiska förluster utan att i något avseende själv ha varit vållande till dessa. Det är ju inte den omyndige själv som utser sin förmyndare utan tingsrätten. Enbart denna ordning borde föranleda att också samhället svarar för att den omyndige vid eventuella ekonomiska förluster hålles skadeslös. I anledning av tidigare väckta motioner i ärendet anförde lagutskottet i betänkandet nr 1972 bl. a. att även om den nuvarande kontrollen måste anses effektiv visar erfarenheterna att det är svårt att helt förhindra förskingring av omyndigs medel. Utskottet hänvisade emellertid till förmynderskapsutredningen som övervägt tre alternativ till lösning av problemet men inte kunnat förorda något av dessa. Bland dem återfanns det av oss tidigare framförda kravet på statligt ansvar för förskingrade medel. Utredningens förslag var föremål för överväganden inom . 1 avvaktan på ställningstagandet från departementets sida ansåg utskottet inte att frågan om huruvida statlig ersättning bör införas på nämnda område skulle prövas . Dock hänvisade utskottet i samma betänkande till sitt tidigare enhälliga tillstyrkande av att för sin del antar 3 kap. 2 § i Kungl. Maj:ts förslag till skadeståndslag. Enligt detta föreskrives skyldighet för staten eller kommun att ersätta personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten eller kommunen svarar. Enligt vår mening innefattar detta även fall av förskingring av omyndigs medel emedan förmyndare vid myndighetsutövning är i verksamhet för vars fullgörande staten eller kommunen svarar. Vi anser emellertid att texten bör kompletteras så att det klart anges hur ett system med statligt ansvar för förmyndarförskingringar bör byggas upp. Argumentet att dylika förskingringar inte skulle ske i någon större skala anser vi inte vara godtagbart för att avstå från denna komplettering i skadeståndslagen. Erfarenheterna visar, vilket även utskottet erinrar om, att omyndiga fått lida stora förluster på grund av att lagen inte föreskriver staten ansvar för att ersätta förskingrade medel. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag om att i lag föreskriva statlig ersättning för ekonomiska förluster som omyndig åsamkas genom förskingring från förmyndares sida. () i Bäckmora
mot · FW02715 · 1973-01-24 00:00:00 — om ökat utrymme för undervisning i humaniora. En nation och ett folk kan bedömas ur ett flertal synvinklar. En del nationer äro materiellt sett mycket högtstående. Andra äro i detta avseende lågt stående kallas ofta för . Betraktar man samma problem ur kulturell synvinkel kan man även här tillämpa en viss graderingsskala, vilken dock av naturliga skäl måste bli mera diffus eller flytande, enär kultur i dess egentliga betydelse aldrig kan mätas i ekonomiska termer eller BNP eller liknande uttryck. Härav följer att materiellt framåtskridande och kulturellt inte automatiskt går så att säga hand i hand. Fastmer torde förhållandet vara så, att det ena, tyvärr, går fram på det andras bekostnad. Många exempel finnes härpå. Många länder, bl. a. vårt eget, äro materiellt högtstående men kunna inte, objektivt sett, räknas till de kulturellt tongivande om vilket naturligtvis delade meningar kunna råda. Andra däremot, ofta fattiga länder, äro i detta avseende oss betydligt överlägsna, överlägsna om man i ordet kultur innefattar sådana begrepp som allmän medmänsklighet, tolerans i största allmänhet och respekt för gångna generationers verk bildning i mera vidsträckt bemärkelse. Det tycks vara en ödets ironi, att ju längre och snabbare ett folk materiellt går framåt, desto trängre plats tyckt bli över för kultur i nämnda mening. Därav framgår att i just sådana länder, som materiellt sett äro lyckligt lottade, särskild vikt och särskilda omsorger böra läggas på att underlätta och förkovra kulturens inte bara kvalitet utan ävenledes bestånd. En nation om än aldrig så materiellt rikt men med ett sviktande kulturunderlag blir i längden fattigare än en nation med omvända förhållanden. Detta är ett historiskt faktum, om än svårt att förstå för många i dagens helt »penninginriktade» tidsålder. Statsmakternas intentioner i vad gäller omsorgen om vårt lands kultur uttryckt i statsverkspropositionen äro i stort beaktansvärda även om, helt naturligt, detaljer kunna ställas under diskussion. Men man varken skapar eller vidmakthåller en kultur, i dess vidaste bemärkelse, med blott och bart muséer, kulturella institutioner eller konstnärs- och författarlöner, om inte underlaget för alla dessa aktiviteter finns nämligen medborgare, av alla kategorier, som äro mottagliga för kultur i dess olika former. Men kultur faller icke som manna från himlen, kultur kommer icke över människorna som andens utgjutelse på . Kultur måste läras, man måste så att säga vänjas vid densamma. Därför bör kultur meddelas människor , dvs. redan i skolorna, önskvärt vore att svensk ungdom i skolorna kunde erhålla ett betydligt större utbyte av verkligt humanistisk kultur och därmed få grunden till vad som skulle kunna betraktas som bildning i dess djupare bemärkelse. Därmed skulle alla, oberoende av klass eller socialgrupp, få möjlighet att erhålla detta »salt i tillvaron» som en god kulturstandard onekligen innebär. Med hänvisning till det anförda hemställes. att som sin mening ger till känna nödvändigheten av att större plats måtte beredas för undervisning i s. k. humaniora i skolorna.
mot · FW02716 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. angående fritt valt arbete i . När s. k. fritt valt arbete (Fva) av utan föregående utredning infördes i Lgr 69, var bl. a. förhoppningen att Fva skulle bli en länk mellan skola och samhälle. Samarbetet mellan skolan och andra institutioner i samhället skulle därmed öka. Den kommunala friheten att utforma Fva betonades starkt. Målsättningen var att Fva skulle öka trivseln i skolan och stimulera eleverna till utvecklande fritidsaktiviteter och ideellt arbete. Det skulle också engagera eleverna mera både i skolan och i samhället. Det finns anledning att ifrågasätta hur det gått med den storslagna målsättningen. Undersökningar har gjorts som visar att Fva i sin nuvarande utformning icke blivit det värdefulla tillskott till sysselsättningsvolym som skulle öka kontakten mellan skola och samhälle. En redogörelse för utfallet av Fva bör lämnas och därmed allmänheten. Under åberopande av det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller att en redogörelse för utfallet med s. k. fritt valt arbete i på lämpligt sätt delges . () () () () () () P. O. () () () i Agnäs