mot · FW02113 · 1973-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om rösträtt för invandrare. 1 motion till riksdag yrkades att i skrivelse till Kungl. Maj: t måtte anhålla att grundlagberedning genom tilläggsdirektiv erhölle uppdrag att överväga och utreda frågan om rätt för i bosatta utländska medborgare att i första hand deltaga i landstings- och kommunalval, i andra hand även i riksdagsval. fann att motionärerna anfört flera beaktansvärda synpunkter och ansåg att då vallagstiftningens utformning ändock var föremål för en allmän översyn genom grundlagberedningen även denna fråga borde kunna upptagas till överväganden. Dessa borde vara helt förutsättningslösa, och utskottet var inte berett att ta någon ståndpunkt i sakfrågan. Prövningen borde också begränsas till att gälla kommunalval. I enlighet med utskottets förslag beslöt överlämna motionen till grundlagberedningen. Vid riksdag yrkades motionsledes att skulle begära utredning av frågan om utökade politiska rättigheter, i första hand rösträtt för invandrare. hänvisade till grundlagberedningens väntade förslag om förkortning av tiden för erhållande av svenskt medborgarskap och avstyrkte motionen, vilket även blev beslut. 1 grundlagberedningens 1972 avgivna betänkande avstyrktes i korthet förslaget om rösträtt för invandrare och pekades på möjligheterna att förkorta kvalifikationstiden för att erhålla svenskt medborgarskap. Grundlagberedningens argumentering är synnerligen summarisk och ger inte närmare vägledning om de bakomliggande motiven. Det låter sig inte heller utläsas huruvida frågeställningen blivit allvarligt penetrerad. Ett skäl för beredningen att så snabbt gå förbi problemet kan ha varit att förslaget om rösträtt för invandrare avvek alltför mycket från invanda tankebanor och när det först väcktes inte tycktes ha vunnit någon bredare anslutning. Sedermera har det framkommit att tanken på rösträtt väckt betydande intresse bland invandrare i , och olika framställningar härom har förekommit. Särskilt starka tycks kraven vara att nordiska invandrare skall beredas sådan rösträtt. Också i andra länders debatt har liknande tankegångar förekommit. Den italienska regeringen har - mot bakgrund av det stora antalet italienska arbetare i andra länder - lanserat tanken på rösträtt för invandrare inom EEC-området. 1 vad först gäller frågan om beviljande av svenskt medborgarskap efter än vad som tillämpas kan det framhållas, att man därigenom inte löser de problem som åsyftats med förslaget om rösträtt. Förvärv av svenskt medborgarskap och i samband därmed avstående från tidigare medborgarskap är ett steg med betydande rättsverkningar. Det kan i en råd olika avseenden komma att påverka vederbörandes livssituation. Invandrare, som avser att endast under ett begränsat antal år kvarstanna i för att därefter återvända till hemlandet, kan ha mycket goda skäl att avstå från förvärv av svenskt medborgarskap. Det kan ju inte utan vidare förutsättas att de på nytt skall kunna förvärva sitt ursprungliga medborgarskap, om de så skulle önska. Det är just för dessa kategorier som rösträtt kan ha ett väsentligt värde. Under en följd av år påverkas de av besluten i den svenska kommun där de tills vidare är bosatta, men de saknar möjlighet att påverka dessa beslut. Från allmän demokratisk synpunkt är detta inte en tillfredsställande ordning. Självfallet kan man inom ett demokratiskt system inte låta dem som endast tillfälligt besöker landet påverka de politiska besluten. Men förslagen om rösträtt för invandrare bygger inte på föreställningen att rösträtt automatiskt skall beviljas i samband med bosättningen. De flesta som stöder tanken torde förutsätta att rösträtt skall beviljas efter två å vistelse i landet. I avsaknad av en mera artikulerad argumentering mot rösträtt för invandrare kan man endast spekulera över vilka invändningar som anses bärkraftiga. Möjligen menar man att vistelse i inte utgör tillräcklig grund för rättigheter, som anses följa av en djupare och varaktigare samhörighet med landet. Ett sådant betraktelsesätt förefaller synnerligen statiskt i då folkförflyttningar över nationsgränserna kan väntas bli allt vanligare. Under bör man räkna med att industrier och andra näringar i i betydande utsträckning kommer att betjänas av människor, som för längre eller lämnat sitt ursprungsland. Att ställa dessa stora människogrupper helt utanför de demokratiska beslutsprocesserna kan i längden bli allt svårare att försvara. Tanken att rösträtt måste bygga på varaktig bosättning har vuxit fram i ett äldre, mindre rörligt samhälle. För svenska medborgare, som flyttar mellan olika kommuner, tillämpas inte samma resonemang. Det är tänkbart att man på sina håll fruktar att rösträtt för invandrare skulle ge upphov åt kommunala invandrarpartier, som kunde få ett mindre önskvärt inflytande på den kommunala politiken. En sådan argumentering förefaller bygga på klart konservativa värderingar. Benägenhet att diskriminera utlänningar existerar i alla samhällen och kan inte heller uteslutas i kommunalpolitiken. Grundtanken bakom allmän och lika rösträtt är att alla människor som beröres av politiska beslut också skall ha möjlighet att i lika mån påverka dem. Om en grupp inbyggare i ett samhälle saknar sådana möjligheter, ökar riskerna för att deras legitima intressen inte i tillräcklig utsträckning respekteras. Men därtill kommer att invandrarnas benägenhet att uppträda som en sluten påtryckargrupp rimligen måste bli större, så länge de saknar möjligheter att på samma sätt som andra inbyggare medverka i beslutsprocesserna. Omvänt kan ingenting tänkas mer stimulera partiernas intresse för invandrarfrågor än tvånget att ta hänsyn till invandrarnas röster vid valen. Invandrarna utgör inte en socialt enhetlig grupp, och det mest sannolika är att de skulle utöva sin rösträtt enligt samma premisser som andra röstberättigade. I allmänhet torde inte deras intressen vara betjänta av att det bildas särskilda invandrarpartier. Diskussionen om det kommunala sambandet kan till äventyrs ha gett upphov åt tanken att det vore olämpligt att ge en grupp människor rösträtt vid kommunala val men inte vid riksdagsval. 1 fråga om rösträtt vid riksdagsval är det ju rimligt att kräva en mera varaktig samhörighet med landet. Men även om det är riktigt att kommunala beslut och riksdagsbeslut är nära sammanflätade, kan detta inte utgöra ett tillräckligt skäl mot att bevilja rösträtt åt en grupp, som är utestängd från riksdagsvalen. Eftersom kommunalvalen inte påverkar sammansättning, uppstår inte därigenom några särskilt allvarliga problem. Att röstlängderna för kommunalval och riksdagsval inte kommer att överensstämma bör inte vara någon väsentlig invändning. Röstlängderna för kyrkofullmäktigevalen, där de som utträtt ur inte kan deltaga skiljer sig också från röstlängderna för andra val. Möjligtvis erbjuder rösträtt för invandrare en del tekniska problem. Så länge dessa inte blivit grundligt penetrerade och redovisade måste de dock betecknas som de obotfärdigas förhinder. En anknytning av den kommunala rösträtten till bosättningstillståndet är ett tänkbart alternativ. För nordiska invandrare, som inte behöver söka bosättningstillstånd, kan särskilda regler i så fall gälla. Det är å andra sidan möjligt att rösträtt måste knytas till ett särskilt ansökningsförfarande. Man bör inte överbetona de administrativa besvärligheter som därav kan följa. Sannolikt skulle åtminstone till en början endast ett begränsat antal särskilt aktiva och intresserade invandrare utnyttja en sådan möjlighet. Redan ett så begränsat invandrardeltagande i valen skulle emellertid vara ägnat att öka intresset för invandrarfrågorna på det kommunala planet. Partiernas officiella bekännelser till en upplyst invandrarpolitik skulle därigenom ställas på prov. De organisatoriska och administrativa svårigheter som rösträtt för invandrare kan tänkas medföra torde i varje fall inte bli större än de många problem som visat sig vara förenade med en utvidgning av utlandssvenskarnas rösträtt en rättighet som dessa endast i ringa utsträckning utnyttjar. Avgörande för inställningen till rösträtt för invandrare torde vara om man har en intemationalistisk syn på det svenska samhällets utveckling eller om man satsar på nationell avsnöming och avgränsning i en föränderlig värld. Det är rimligt att räkna med att den allmänna opinionen ännu inte är helt mogen för ett så radikalt steg. Möjligen bör man pröva sig fram med delreformer, exempelvis rösträtt för nordbor. Eftersom frågan kan få ökad aktualitet på det europeiska planet, bör den internationella diskussionen och därvid framförda förslag till lösningar uppmärksammas. Under alla förhållanden synes det finnas tillräckliga skäl att utreda problemkomplexet med större grundlighet än vad som tycks ha förekommit inom grundlagberedningen. En viss tvekan om de negativa argumentens bärkraft kan förmärkas på olika håll. Vid den senaste socialdemokratiska partikongressen uttalade sålunda partistyrelsen med anledning av motioner i ämnet, att frågan om rösträtt är av betydelse för invandrarnas möjligheter att påverka sin situation i det svenska samhället och att konsekvenserna av en sådan reform ännu inte utretts tillräckligt. Slutsatsen därav borde bli att frågan göres till föremål för ny, förutsättningslös utredning. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till Kungl. måtte anhålla om förutsättningslös utredning av frågan om rösträtt för invandrare i .