mot · FW02210 · 1973-01-18 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av ett nordiskt bekämpning. Mångå förändringar, som människan åstadkommer i miljön, är visserligen ekologiskt oförnuftiga och destruktiva. Men det finns andra sätt att ändra den naturliga miljön, som har skapat eftersträvansvärda ekosystem och visar att människan kan etablera en skapande samverkan med sin miljö. Exempel på detta är de flesta risodlingarna i och vissa åkerbrukslandskap med häckar och småskogar i och norra . Dessa åkerbrukslandskap, av vilka somliga härstammar , är helt och hållet ett verk av människan och utgör ändå rikt omväxlande ekosystem. De har visat sig vara stabila och ekonomiskt vinstgivande, lika väl som estetiskt tilltalande. Den mångafald av olika djurarter, särskilt fågelarter, som de ger utrymme och livsbetingelse åt, har i hög grad bidragit till en naturlig kontroll av skadedjur och skadeväxter. Detta konstaterande har gjorts av i en artikel . Det är alltså mycket väl möjligt för människan att skapa ekosystem, som ger henne hennes bärgning utan att utarma naturens artrikedom och utan att ta till artificiella, kemiska bekämpningsmedel. Det finns många sätt att bekämpa skadeinsekter. De i vanligaste är besprutning med kemikalier. Det har gett oss ökade skördar. Men är riskerna med denna typ av bekämpning stora. Vissa ämnen lagras upp och förs vidare i näringskedjorna och medför skadeverkningar, som kommer att räcka . De farligaste av de här ämnena har numera förbjudits. Men insektsgifterna har också andra nackdelar. De slår ofta mot andra arter än dem man vill bekämpa, även mot sådana som själva angriper de aktuella skadeinsekterna. Skadegörama blir också efter hand ofta immuna mot gifterna. Risk finns dessutom för att rester av bekämpningsmedel kan ingå i livsmedel. Men det finns andra mindre skadliga metoder. De kan inordnas under begreppet biologisk bekämpning. Denna kan sägas gå ut på att utnyttja naturens egna medel för att förhindra att en viss art blir alltför talrik. En rad sådana metoder finns utvecklade. Det kanske mest slående är att i en odling som utsätts för angrepp av en skadeinsekt sprida ut en annan insektsart, parasit eller mikroorganism som angriper skadeinsekten. Andra biologiska metoder är t. ex. resistensförädling. Dessa biologiska metoder har den fördelen att de endast slår mot den skadegörare som skall bekämpas. De biologiska metoderna kan inte , kanske aldrig, helt ersätta kemisk bekämpning. Mycket arbete krävs för att finna den lämpligaste metoden att bekämpa varje typ av skadegörare. bekämpning av olika skadeinsekter har tillämpats mot vissa skadegörare med mycket gott resultat. Intensiv forskning pågår i åtskilliga länder. a. förekommer biologisk bekämpning av skadeinsekter i stor skala. Man fäster där mycket stor vikt vid denna form av biologisk kontroll som ersättning för DDT och andra kemiska medel. Fauna, flora och klimat har överallt en unik sammansättning. Biologisk bekämpning av skadeinsekter kräver kännedom om denna sammansättning och dess dynamik. Vi kan därför inte i direkt utnyttja utländska erfarenheter för biologisk bekämpning utan måste själva arbeta ut medel och metoder. Då dessutom de mest effektiva sjukdomsalstrarna på insekter oftast endast kan användas mot en enda sorts skadedjur, blir mikrobiologisk bekämpning dyr, även om kemisk bekämpning blir dyrare på grund av skadeverkningarna och på grund av att insekticider ständigt måste utvecklas. Biologisk bekämpning är ingen universallösning och kan aldrig helt ersätta kemiska biocider. Men mot åtskilliga nordiska skadeinsekter skulle säkert ofarliga och effektiva mikrobiologiska metoder kunna utvecklas. Vi är redan på god väg när det gäller röda tallstekeln. Alla insekter har sjukdomar, och även om flertalet av dessa kanske aldrig kan utnyttjas som bekämpningsmedel så är ett enormt forskningsfält öppet med goda möjligheter till praktiska resultat. För att biologisk bekämpning skall kunna bli verklighet i måste forskningen dock oundgängligen organiseras och effektiviseras. Med mikrobiologisk bekämpning som mål, borde en brett upplagd nordisk forskning sättas in kring de tio viktigaste skadedjuren och deras naturliga fiender. Synnerligen angeläget är därvid att en inventering av nordiska insektpatogener kommer till stånd och att dessa undersöks med avseende på miljökrav, patogenitet m. m. För detta ändamål måste effektiva arbetsmöjligheter skapas, och specialister måste utbildas eller importeras. I Nordforsks regi hölls en konferens på i om mikrobiologisk bekämpning. Deltagare var fyrtio forskare och universitet. Man enades om att mikrobiologisk bekämpning utgjorde ett mycket viktigt forskningsarbete, väl lämpat för nordiskt samarbete. Det stod emellertid också klart, att de ekonomiska, institutionella och personella resurserna var helt otillräckliga för den åsyftade forskningen. Visserligen fick konferensen till följd att ett Nordiskt kollegium för biologisk bekämpning av skadedjur bildades, vilket bl. a. lyckats anskaffa medel för ett utbildningsstipendium inom mikrobiologisk bekämpning, och visserligen har en nordisk arbetsgrupp för mikrobiologisk bekämpning av skadeinsekter etablerats, men tyvärr är förutsättningarna för biologisk bekämpning i lika teoretiska som 1968. För att minska arbetskostnaderna och öka avsättningen för våra biologiska bekämpningsmedel borde därför de nordiska länderna, där ju klimat och fauna är någorlunda likartade, samarbeta, både i vad gäller produktion och konsumtion. Ett särskilt nordiskt forskningsinstitut bör inrättas, där entomologisk ekologi, mikrobiologi, patologi, parasitologi, biokemi, fysiologi och histologi kan studeras rationellt. Man måste utbilda specialister på biologisk bekämpning, som också måste kunna värdera praktiska växtodlingsfrågor och epizootier hos insekter. Utbildningen bör förslagsvis koncentreras kring fyra områden: 1) ekosystemet från kemiska biologiska och odlingsmässiga synpunkter; 2) insektbiologin - individ, population, etologi och genetik; 3) inspektpatologin strukturella, funktionella, nutritiva och kemiska skador; 4) metodik, utrustning, nödvändiga formuleringar för framgångsrik bekämpning. Samhället måste alltså se till att erforderliga utbildnings- och forskningsresurser skapas och att de merkostnader som biologisk bekämpning jämfört med kemisk på kort sikt kan innebära för odlaren också täcks av samhället. Ett nordiskt samarbete kräver vidare enhetliga nordiska lagbestämmelser för biologiska bekämpningsmedel. Som det nu är, kan man inte avgöra om det är bekämpningsmedelsförordningen eller läkemedelsförordningen som är tillämplig. Kemisk analys av levande organismer är olämplig att kräva, däremot upplysningar om renhetsgrad, effektivitet och skadeverkningar. De flesta mikroorganismer är antingen nyttiga eller ofarliga för människor och högre djur, endast ett fåtal är sjukdomsframkallande. Flertalet sjukdomsframkallare som är verksamma på insekter angriper inte varmblodiga djur och vice versa. En rad problem står här olösta för lagstiftaren. Vilka bestämmelser reglerar spridandet och inmundigandet av streptokocker i mjölkprodukter, mögelsvampar i och jästsvampar för bakningsändamål? Hur regleras spridandet av kvävefixerande bakterier för ärtodling? Var går gränsen mellan att sälja en katt för råttfångst och mikroorganismer eller parasitinsekter för att decimera skadeinsekter? Är storleken, farligheten eller antalet det viktigaste? Skall insektsmedel på grödor för konsumtion regleras annorlunda än sådana i t. ex. skog? Vilka regler för säkerhetstester skall vi ha? Alla dessa frågor och många fler kräver lagstiftarnas svar. I krävs bl. a. följande villkor för att få ett insektpatogent preparat registrerat hos The Pesticide Regulation Division, under lantbruksministeriet: 1) En metod att massproducera den verksamma mikroben samt demonstration av en passande produktionsteknik för erhållandet av en enhetlig produkt och möjligheter till standardisering. 2) En metod som bevisar att ovidkommande biotoper är eliminerade eller reducerade till en acceptabel nivå. 3) Preparatets effektivitet skall visas i grundliga fältförsök i olika delar av landet på alla de värdväxter som kan vara aktuella för skadedjuret i fråga. 4) Preparatets ofarlighet för vertebrater, växter och nyttiga insekter skall vara säkerställt enligt ett testprotokoll som godkännes av The Pesticide Regulation Division. 5) Förklaring om befrielse från toleranskrav från Food and måste finnas. Denna befrielse skall gälla alla tions- och foderväxter som skall behandlas eller som kan bli kontaminerade. Den ovan berörda forskningen måste alltså organiseras och intensifieras i miljöföroreningarnas tid har vi helt enkelt inte råd att inte satsa rejält på biologisk bekämpning. 1 samband därmed bör också de lagstiftningsproblem som vi ovan skisserat få sin lösning. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. 1. utredning och förslag om inrättandet av ett nordiskt bekämpning med inriktning som föreslagits i motionen samt 2. utredning och förslag om lagstiftning och myndighetsprövning i samband med en utvidgad användning av biologisk bekämpning. () () () ()