mot · FW0221 · 1973-01-01 00:00:00 — angående krigsplaceringen av värnpliktiga lantbrukare. För lantbruket och den enskilde lantbrukaren innebär inkallelser till militära repetitionsövningar stora svårigheter. Den helt övervägande delen av de värnpliktiga lantbrukarna driver enfamiljsjordbruk. Då dessa lantbrukare inkallas till repetitionsövningar för sådd och skörd uppstår nära nog undantagslöst problem som inte kan lösas utan stora ekonomiska och andra uppoffringar för den enskilde och betydande driftstörningar i produktionen. Kompetent arbetskraft för att ersätta den inkallade kan i helt övervägande antalet fall inte uppbringas. Detsamma gäller ännu mera markerat oavsett årstid för brukningsenheter med huvudinriktning på animalieproduktion, vilken kräver ständig tillsyn och arbetsinsats. En sådan ändring av de värnpliktiga lantbrukarnas tjänstgöringsförhållanden och krigsplacering som undanröjer nuvarande olägenheter vid fredstjänstgöring är därför angelägen. En fungerande produktion och distribution av livsmedel är en grundläggande förutsättning för vårt försvar. Redan i fredstid måste därför beaktas kravet på arbetskraft inom lantbruket för att vid beredskap och krig kunna producera för folkförsörjningen nödvändiga livsmedel. Denna fråga förutsättes lösas inom ramen för jordbrukets krisorganisation blockorganisationen. Genom beslut har Kungl. Maj:t fastställt nya bestämmelser för blockorganisationen. Ledningen av denna organisation avses därvid på det direkta driftsplanet utövas av lantbrukare. I den mån dessa är värnpliktiga måste de beredas krigsuppskov för att kunna utöva sin ledningsfunktion. För lantbrukets produktionsförmåga i olika krislägen är det också angeläget att, i likhet med annan viktig krigsproduktion, personer i nyckelbefattningar inom lantbruket traktorförare, maskinskötare etc. genom krigsuppskov kan fullgöra för krisförsörjningen betydelsefulla uppgifter. Genom krigsuppskov bör sålunda ett visst antal värnpliktiga lantbrukare säkerställas för livsmedelsproduktionen. Det är också väsentligt att övriga (flertalet) värnpliktiga lantbrukare får sådan krigsplacering att de även under krisförhållanden har möjlighet att kunna fortsätta driften på sina enheter. Genom krigsplacering i hemvärnet synes den möjligheten föreligga. Krigsplacering i hemvärnet skulle dessutom undanröja de svårigheter för lantbrukarna vid repetitionsövningar som inledningsvis berörts. Utvecklingen mot totalt sett färre antal brukningsenheter och därigenom ett minskat antal värnpliktiga lantbrukare motiverar att dessa i en helt annan utsträckning än säkerställs för livsmedelsproduktionen under krisförhållanden på sätt som ovan berörts. Genom att de aktiva lantbrukarna numera utgör en allt mindre andel av värnpliktsstocken synes också åtgärder i angiven riktning vara möjliga utan mera genomgripande konsekvenser för försvaret. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att sådana bestämmelser utfärdas i fråga om krigsuppskov samt krigsplacering inom hemvärnet för värnpliktiga lantbrukare som möjliggör dels att betryggande arbetskraft säkerställs för landbruket under krisförhållanden, dels att nuvarande olägenheter för lantbruket vid fullgörande av repetitionsövningar i fred elimineras.