mot · FW021795 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i gifterm älsbalken, m. m. För barn födda i äktenskap är föräldrarna gemensamt vårdnadshavare. Vid återgång av äktenskapet, vid hemskillnad eller äktenskapsskillnad skall rätten förordna den ena av föräldrarna som vårdnadshavare. Om föräldrarna lever åtskilda utan hemskillnad eller skilsmässa, skall rätten på ansökan av endera av föräldrarna besluta om vem som skall ha vårdnaden. För barn utom äktenskap gäller att det står under moderns vårdnad. Fadern kan få vårdnaden om föräldrarna är ense om överflyttning, eller om modern är olämplig som vårdnadshavare. Föräldrarna kan inte gemensamt ha vårdnaden om barn utom äktenskapet. Familjelagssakkunniga föreslår att den ändringen skall göras, att fadern kan få vårdnaden överförd på sig, om detta är skäligt med hänsyn till barnets bästa, även om modern också är lämplig som vårdnadshavare. Detta förslag innebär bl. a. att situationen, när sammanboende föräldrar separerar, i praktiken jämställs med situationen vid skilsmässa. Förslaget har tillstyrkts av de flesta remissinstanserna och återfinns också i propositionen. Utredningen föreslog också att äktenskap och fri samlevnad skulle jämställas i ett annat avseende. Det skulle bli möjligt för sammanboende föräldrar att gemensamt få vårdnaden om barnen, liksom för frånskilda föräldrar som åter flyttat samman. Detta skulle medges efter gemensam anmälan av föräldrarna. En sådan möjlighet skulle innebära fördelar från både barnens och föräldrarnas synpunkt. Det vore psykologiskt värdefullt för föräldrarna att kunna markera lika stort ansvar för sina barn, även om de inte vill reglera sitt inbördes förhållande i äktenskapets form. För barnet skulle det vara en fördel att gentemot utomstående, skolan, kamraterna m. fl., ha samma relation till båda föräldrarna. För frånskilda föräldrar som åter flyttat samman skulle det vara värdefullt att kunna visa sin vilja att ta gemensamt ansvar för barnen, även om man av olika skäl inte vågar satsa på ett nytt försök med äktenskap. Remissinstanserna har varit delade. Förslaget har tillstyrkts av , ett par barnavårdsnämnder, två tingsrätter, och . Hovrätterna, , socialutredningen och Föreningen hör till dem som avstyrkt. Föredragande statsrådet har lyssnat till de kritiska rösterna och avstår från att lägga fram något ändringsförslag på denna punkt. Det innebär att barn födda utom äktenskap även i fortsättningen kommer i en särställning när det gäller relationerna till föräldrarna. Enligt min mening bör möjligheten till gemensam vårdnad förverkligas även när föräldrarna inte är gifta eller när de har skilt sig. Självfallet kommer önskemålet om gemensam vårdnad i flertalet fall att aktualiseras endast då föräldrarna bor tillsammans. Man bör emellertid enligt min mening inte utesluta att det kan finnas fall då föräldrarna önskar gemensam vårdnad även om de inte bor tillsammans. Det kan även gälla skilsmässofall. Man kan mycket väl tänka sig att föräldrarna är ense om att skiljas men att de vill ta ett gemensamt ansvar för barnen och manifestera detta genom att ha gemensam rättslig vårdnad om dem. Att i sådana fall tvinga fram ett avgörande att den ena skall vara vårdnadshavare kan innebära att man skapar konflikter som annars kunde undvikas. Enligt min mening bör därför möjligheten till gemensam vårdnad om barn utom äktenskapet, när föräldrarna är skilda, inte inskränkas till de fall där föräldrarna sammanbor. Även om antalet övriga fall då man önskar gemensam vårdnad blir litet, bör möjligheten finnas, om föräldrarna är ense om att de vill ha gemensam vårdnad om barnen. Mot utredningens förslag har invänts, att man kan befara att sammanboende föräldrar i många fall separerar utan att se till att vårdnaden överförs på den ena av föräldrarna. Detta skulle kunna leda till att för barnet viktiga ställningstaganden försenas, därför att föräldrarna har svårt att få kontakt med varandra eller att enas om beslutet. Dessa problem bör emellertid kunna lösas genom att den som har den faktiska vårdnaden i dessa fall efter anmälan också förordnas som vårdnadshavare. I propositionen påpekas att skyldighet att utge underhållsbidrag inte åvilar den som själv har del i vårdnaden och att bidragsförskott inte utgår om båda föräldrarna har vårdnaden. Man får emellertid förutsätta att frågan om underhåll kan ordnas upp i godo mellan föräldrarna i de fall då de är ense om att gemensamt ha vårdnaden om barnet. Skulle de senare bli oense om underhållet, har den förälder som har den faktiska vårdnaden om barnet möjlighet att hos rätten begära att ensam få den rättsliga vårdnaden. Dessa invändningar är alltså inte enligt mening skäl nog för att vägra de föräldrar som så önskar möjlighet att få gemensam vårdnad om gemensamma barn. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda föreslår jag att beslutar att ogifta föräldrar och frånskilda föräldrar skaili få möjlighet att gemensamt få vårdnaden om gemensamma barn på det sätt som anges i motionen.