mot · FW02459 · 1973-01-25 00:00:00 — angående utbildningen inom barna- och ungdomsvården. 1969 väcktes i andra kammaren en motion (nr 121) i vilken frågan om utbildningen inom barna- och ungdomsvården behandlades. Motionärerna hävdade att en stor del av utbildningen är otidsenlig med tanke på den hem- och förpraktik som krävs för inträde, att dessa krav bl. a. hindrar en rekrytering av manliga medarbetare till verksamheterna, att utbildningen i större utsträckning borde samordnas och inte bara tillgodose snäva sektorer inom barna- och ungdomsverksamhet, att det knappast finns någon adekvat utbildning för exempelvis administrativ personal inom barnstugesektom, att huvudmannaskapet är splittrat och att resurserna därför inte kan utnyttjas rationellt m. m. Motionärerna krävde därför att frågan skulle bli föremål för utredning. Motionen, som behandlades av statsutskottet, gick på remiss till och och dessa båda remissorgan instämde i huvudsak med motionärerna i deras synpunkter och tillstyrkte en övergripande utredning på området. Utskottet anförde i sitt utlåtande : 172 följande: Motionärerna har ingående belyst den stora splittring som i olika hänseenden råder i fråga om utbildningen inom barnavårdens område. De har också hos remissinstanserna vunnit stöd för sin uppfattning att denna splittring gör det behövligt med en särskild översyn över barnavårdsutbildningen trots att åtskilliga av de frågor som aktualiserats i motionen äger nära samband med frågor som f. n. prövas i andra sammanhang. Även utskottet anser att det finns ett klart behov av en översyn och kartläggning av ifrågavarande utbildningsområde men vill för sin del låta det stå öppet om det lämpligaste är att man för ändamålet, som motionärerna önskat, tillsätter en särskild kommitté. Vad utskottet nu anfört i anledning av motionen bör som sin mening ge till känna för Kungl. beslöt i enlighet med utskottets förslag och uppdrog Kungl. Maj:t åt att »i nära samverkan med berörda myndigheter och utredningar överväga möjligheterna att i ökad utsträckning samordna utbildningen på bamavårdsområdet». avlämnade en »delredovisning av utfört arbete med denna fråga». När man tar del av denna redovisning visar det sig att knappast kan sägas ha utrett frågan utan räknar i stället upp en råd utredningar som man haft kontakt med och sorn man förutsätter skall behandla utbildningsfrågorna. Men den övergripande utredning som själv tillstyrkt i sitt remissvar till statsutskottet tycks man inte vara speciellt intresserad av utan talar om svårigheter att vidtaga några åtgärder med hänvisning till bl. a. kontakter med barnstugeutredningen. har sedermera i tilläggsdirektiv fått i uppdrag att i nära samarbete med utreda konsekvenserna för personalutbildningen vid ett förverkligande av det förslag utredningen avlämnade . Av direktiven framgår det att »utredningens tidigare uppdrag vidgas så att konsekvenserna av de framlagda förslagen utreds inte endast beträffande förskollärarutbildningen, utan också vad gäller utbildningen av t. ex. barnskötare, dagbarnvårdare, fritidspedagoger och de av utredningen föreslagna medhjälparna». Vidare bör, heter det, undersökas vilka konsekvenser bl. a. förslagen om arbetslag får i form av krav på viss pedagogisk utbildning av ekonomipersonal. Av direktiven framgår alltså att det kommer att ske en viss övergripande utredning när det gäller bamstugeområdet med dess traditionella personalkategorier och de nya grupper som man räknar skall gå in i verksamheten. I motionen 1969: 121 hävdades dock att en ytterligare samordning borde komma till stånd genom en samutbildning inte bara av förskollärare och fritidspedagoger utan också av ungdomsledar-, socialpedagog- och barnvårdslärarutbildningen. Motiveringen för detta var bl. a. att utnyttja samhällets utbildningsresurser på ett bättre sätt än vad som är fallet, att utbildningarna ligger så pass nära varandra och att det redan nu förekommer att exempelvis fritidspedagoger arbetar i daghem, förskollärare på barnhem osv. Med en gemensam rekrytering och utbildning skulle också fler manliga elever komma att gå in på de sektorer där de nu i stort sett saknas, exempelvis i barnstugor och på barnhem. En gemensam rekrytering och utbildning av samtliga dessa personalkategorier skulle komma att medverka till en större flexibilitet när de utbildade gör sitt yrkesval och det skulle också medverka till att det finns en »utbildningsreserv», som kan gå in på de områden av bama- och ungdomsverksamheten som för tillfället expanderar, som man har en för verksamheten lämplig utbildning. Man kan t. ex. tänka sig att samtliga elever har gemensam intagning och gemensamma läroplaner under det första utbildningsåret och att det förekommer dels viss gemensam utbildning, dels en viss specialisering med tanke på det område var och en vill utbilda sig för och verka inom. Det kan å andra sidan också vara lämpligt att tillskapa en gemensam, sammanhållen tvåårig utbildning för samtliga kategorier. De skäl som talar för den senare lösningen är att det förekommer att de som utbildats för en viss sektor ofta arbetar inom en annan, att man t. ex. när det gäller barnhem, inackorderingshem och ungdomsvårdsskolor i allt högre grad arbetar utifrån normaliseringsprincipen, att barnstugorna i allt högre grad skall spela en roll i den förebyggande verksamheten, att den öppna barna- och ungdomsverksamheten i fritidsgårdarna går allt lägre ned i åldrarna, att det inom skolan rekryteras nya kategorier för fritidsverksamhet och som ett socialt stöd för eleverna, att lekplatsverksamheten byggs ut och att det numera är allt vanligare med heltidsansällda medhjälpare även inom denna verksamhet. Vilket man nu väljer, en helt sammanhållen utbildning eller en gemensam utbildning med en viss specialisering, bör det finnas möjligheter att efter den tvååriga utbildningen gå in på en ettårig administrativ linje eller en ettårig barnavårdslärarutbildning. Dessa linjer kan med fördel knytas till socialhögskola respektive lärarhögskola. Det kan i detta sammanhang påpekas att den tvååriga förskollärarutbildningen hänförs till postgymnasial utbildning medan den treåriga socialpedagogutbildningen, som måste betraktas som minst lika krävande och värdefull, betraktas som gymnasial utbildning. När det gäller ungdomsledarutbildningen har det, trots att ett par utredningar behandlat frågan och framlagt förslag, inte fattats några beslut om hur denna utbildning skall organiseras . Den nya folkhögskoleutredningen har , enligt sina direktiv, att även utreda ungdomsledarutbildningen. Enligt vår mening finns det fortfarande ett behov av att åstadkomma en samordning när det gäller samtliga utbildningar som tar sikte på barna- och ungdomsverksamheten. Genom att bygga ut ett antal välutrustade utbildningscentra på detta område i orter med tillgång till kvalificerade lärarkrafter, differentierade praktikmöjligheter inom utbildningens ram och med möjligheter till vidareutbildning vid en ny linje vid social- eller lärarhögskola skulle vi nå en önskvärd samordning och rationalisering av utbildningen. En större andel av de nu tillgängliga resurserna i form av hjälpmedel, lokaler m. m. skulle kunna användas på ett rationellare sätt, och huvudmannaskapsfrågan bör också diskuteras i detta sammanhang. I motionen 1969: 121 har bl. a. just upptagits frågan om att det på en och samma ort i många fall förekommer att stat, landstings- och primärkommuner var och en för sig byggt upp bildningsenheter inom denna utbildningssektor i stället för att gemensamt kunna utnyttja resurserna för de längre utbildningarna men också för de många utbildningar som också tar sikte på vårduppgifter inom barna- och ungdomsvård. har, enligt direktiv, att utreda en del av de frågor vi berört. Vi anser dock att utredningsdirektiven bör vidgas så att barnstugeutredningen får i uppdrag att göra den övergripande utredning vi hemställde om 1969, som remissorganen uttalade sig för och som också ansåg angelägen . bör i detta sammanhang ges möjlighet att gå ut med försöksverksamhet på någon eller några orter. Det kan då anses lämpligt att välja orter som redan har exempelvis förskollärarutbildning och annan utbildning som fritidspedagog- eller socialpedagogutbildning, samt en relativt väl utbyggd verksamhet med barnstugor, ungdomsverksamhet m. m. Utredningen bör enligt tilläggsdirektiven samråda med , , utbildningsutredning och . Det torde inte heller möta något hinder att man samråder med den tillsatta folkhögskoleutredningen när det gäller ungdomsledarutbildningen. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om att utbildningen inom barna- och ungdomsområdet blir föremål för en övergripande utredning, att försöksverksamhet med sammanhållen utbildning inom detta område vid utbildningscentra bör komma till stånd med det snaraste. () ()