mot · FW02544 · 1973-01-25 00:00:00 — angående sekretesskyddet för uppgiftslämnare till intervju- och enkätundersökningar. Intervju- och enkätundersökningar riktade till enskilda utförs i stigande utsträckning av statliga och kommunala myndigheter, av vetenskapliga organ, av organisationer och av enskilda opinions- och marknadsundersökningsinstitut. Frågor ställs om personlig ekonomi, sociala förhållanden, politisk uppfattning samt personlig inställning till olika företeelser och problem. Ofta utsägs att undersökningen är konfidentiell, att uppgiftslämnamas anonymitet är skyddad och att endast undersökningsledningen har tillgång till individdata, eftersom dessa skall användas för statistisk bearbetning av en viss population. Endast för uppgiftslämnare till statlig och statistik finns ett fastställt anonymitetsskydd i sekretesslagens 16 §. Det rör sig här i många fall om angelägna undersökningar där grundmaterialet endast kan erhållas genom direkt uppgiftsinhämtande hos enskilda. Detta aktualiserar emellertid behovet av en översyn av anonymitetsskyddet för uppgiftslämnarna till av enskilda bedrivna undersökningar. Man måste finna former för att säkerställa att utlovad anonymitet i praktiken infrias och att de insamlade uppgifterna icke används på annat sätt än vad som ursprungligen angetts. Det måste därför också finnas möjlighet att kontrollera hur data av detta slag dokumenteras, lagras och utnyttjas. Särskilt viktigt är givetvis sekretessproblemet vid politiska opinionsundersökningar. Det är därvid av stort värde att kunna genomföra en serie intervjuer med samma personer för att t. ex. studera den politiska rörligheten. Institut, som gör upprepade sådana undersökningar, samlar med tiden ett omfattande datamaterial som är ytterst känsligt från integritetssynpunkt. Det är viktigt att så fullständiga garantier som möjligt skapas för att detta material inte missbrukas, överlåts eller på annat sätt kommer i orätta händer. Ett sätt att tillgodose de här angivna önskemålen vore att inrätta en nämnd, som skulle ha till uppgift att kontrollera användningen av från enskilda erhållna data. En sådan nämnd skulle givetvis ha rätt till full insyn hos och kontroll av de institutioner som utför intervju- och enkätundersökningar. Ett annat sätt att tillgodose önskemålen vore en lagreglering av användningen av materialet, som skulle ge ett faktiskt anonymitetsskydd för uppgiftslämnarna. En tredje möjlighet vore att fastställa etiska regler för undersökningar av detta slag. Dessa skulle då förutom konfidentialitetsskyddet innehålla regler som skyddade den enskildes integritet, t. ex. vid själva intervjutillfället. Givetvis måste det i så fall finnas former för att säkerställa att dessa regler följs. De slutliga formerna för att tillgodose dessa önskemål bör bli föremål för en närmare prövning. Det väsentliga är emellertid att sådana förhållanden skapas att de enskilda uppgiftslämnarnas personliga integritet och anonymitet säkerställs. Därigenom skulle allmänhetens förtroende komma att öka för de undersökande institutioner som arbetar på ett seriöst sätt, medan verksamheten skulle försvåras för mindre samvetsgranna undersökare. De här antydda åtgärderna ligger också helt i linje med forskningens intresse. Dessa problem är således förtjänta av en noggrann undersökning. Med anledning härav hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att frågorna om sekretesskydd för enskilda uppgiftslämnare till intervju- och enkätundersökningar och om etiska regler för dessa undersökningar görs till föremål för utredning.