mot · FW021125 · 1973-01-26 00:00:00 — av angående försvarspolitiken. 1) I proposition nr 110 till riksdag uttalades att vår nuvarande krigsorganisation (1968) innebär en balanserad försvarslösning som inte lämnar några medvetna luckor i fråga om försvarseffekt i en stridsmiljö där insats sker med konventionella vapen. Detta beslut av bör även i fortsättningen vara vägledande för det militära försvarets säkerhetspolitiska roll och inriktning. 2) Ett balanserat djupförsvar bör alltså, om ett angrepp sker, medge insatser så långt utanför våra kuster och gränser som är stridsekonomiskt lämpligt. En angripare bör möta ett alltmer hårdnande motstånd ju närmare han kommer kust och gräns, där alla disponibla stridskrafter sätts in. Förberedelser för uthålligt motstånd inom landet skall vidtagas för att om en angripare lyckas upprätta brohuvuden på svenskt område förhindra fortsatt framträngande. Det militära försvarets uppgift bör i första hand vara att som ett viktigt medel för säkerhetspolitiken bidra till att hålla landet utanför krig. I andra hand, om anfalles, bör det vara att så långt möjligt hålla kriget utanför landet. 3) Med denna inställning kan inte den fortsatta inriktningen av det militära försvaret, som förordades i proposition nr 75 till riksdag, biträdas. Strävan bör i stället vara att, inom ramen för försvarets krigsavhållande betydelse, för en eventuell angripare klarlägga att uppoffringar i form av insatser, förluster och tid vid militära operationer mot kommer att bli stora. Det motsatsförhållande, som tecknades i proposition nr 75 till riksdag, mellan begreppen initialstyrka och uthållighet är ett konstruerat motsatsförhållande, som inte kan tjäna ovannämnda strävan. Det torde nämligen vara uppenbart att en för svag initialstyrka på viktiga områden försvagar den totala uthålligheten. Ett försvar, som utformas så att det i ett krigs inledningsskede i huvudsak måste förås fördröjande, kan vidare inte tillfredsställande uppfylla målsättningen att verka krigsavhållande. Därmed kan även neutralitetspolitikens trovärdighet påverkas negativt. Det finns områden i vårt land som är vitala både från strategiska synpunkter och beträffande folkförsörjningen men som av geografiska skäl inte erbjuder tillräckligt utrymme för fördröjande strid. och är exempel på områden där försvarets huvuduppgift måste vara att avvärja eventuella angrepp. I fråga om de stora militära awägningsprogrammen, rörliga mark stridsförband, lokalt bundna markstridsförband, övervattensstridsförband, s. k. fjärrstridsförband och luftförsvarsstridsförband bör inte programmet fjärrstridsförband, innehållande u-båtar och attackflyg, ges en principiellt lägre prioritet än övriga. Utgångspunkten bör i stället vara en optimal avvägning mellan uthållighet och initialstyrka, som leder till den bästa samlade effekten av vårt militära försvar. För övrigt är benämningen fjärrstridsförband oegentlig och bör ändras. Ubåtar kan användas inom hela vårt omgivande havsområde, och attackflyg kan, om så erfordras, insättas direkt i markstrid på vårt territorium, övervattensstridsförband bör vidare inte enbart kunna utnyttjas kustnära. Insats av sådana förband bör i likhet med övriga kvalificerade rörliga förband ske där så är stridsekonomiskt lämpligt. 5) Möjligheter till besparingar inom grundutbildningen, fredsorganisationen och, temporärt, beträffande repetitionsövningarna bör åstadkommas. Fortsatta ansträngningar att åstadkomma en bred samförståndslösning i försvarsfrågan innefattande bl. a. sådana besparingar, en bättre avvägning mellan å ena sidan organisations- och utbildningskostnader och å den andra kostnader för vapenmateriel samt en mer rationell och för försvarets planering lämpligare utformning av pris- och lönekompensationssystemet bör ske. 6) En försvagning av civilförsvaret bör avvisas. Vissa huvudpunkter i bilaga 6 till statsverkspropositionen 1973 I den ovannämnda bilagan till statsverkspropositionen vidhåller regeringen sina uttalade åsikter om det militära försvarets inriktning och utformning och om civilförsvaret. Dessa åsikter ter sig ännu mindre välgrundade än . De säkerhetspolitiska överväganden och försök till analyser av försvarskostnademas utveckling i olika länder som ingår som en bakgrund till regeringens försvarsförslag kan inte ge något stöd åt regeringens ståndpunkt härvidlag. Å ena sidan sägs visserligen, och det är riktigt, att glädjande och lovande framsteg gjorts i form av fördragen mellan och samt och de överenskommelser mellan och som normaliserar förhållandet dem emellan och bereder väg för deras inträde i FN. Det sägs vidare att därigenom inträtt en situation i (borde vara med hänvisning till nedanstående) som kan innebära ett mer varaktigt samarbete och avspänning. Men å andra sidan sägs, och det är också riktigt, att man av detta inte kan dra slutsatser om hur sannolikheten för krig blir . Verkliga reduceringar av rustningsnivån i har inte skett, och de båda stormaktsblockens förmåga att snabbt öka styrkorna där har inte minskat. Beredskapen är också alltjämt hög på ömse håll, och övningsverksamheten är intensiv även i vårt närområde. Det konstateras vidare i regeringspropositionen, vilket även är riktigt, att särskilda överläggningar beträffande rustningsbegränsning i (kurs. här) planeras. Men fokuscringen av det som kan komma att ske är således på . Intresse hos stormakterna för begränsningar i Nord- och har endast i mycket liten utsträckning kommit till uttryck. Den sovjetiska utbyggnaden, som propositionen med rätta pekar på, och den kraftiga uppladdningen i bestyrker detta. Och utsikterna till att beträffande inom en något så nära framtid nå fram till verkliga ömsesidiga och balanserade nedrustningar ter sig bleka. Om rustningsminskningama ifall de över huvud taget kommer till stånd icke blir balanserade eller ömsesidiga växer riskerna för vår egen del. I statsverkspropositionens bilaga 6 konstateras också att SALT-förhandlingamas gynnsamma förlopp har medfört att ett förödande strategiskt kärnvapenkrig mellan supermakterna och mot deras territorier förefaller ha blivit mycket osannolik. Men det tillägges en betydelsefull omständighet som i vår egen försvarsdebatt knappats berörts. Det sägs att sannolikheten för känrnvapenkrig på lägre nivå förefaller inte nödvändigtvis ha reducerats genom SALT-avtalen. Det heter vidare: En fortsatt försvarskostnadsnivå (inom stormaktsblocken) torde kräva successiva reduceringar och strukturförändringar inom båda blockens försvar och kan, av diskussionen utomlands att döma, medföra att doktrinen om graderat motstånd urholkas och att större avseende än tidigare kommer att fästas åtminstone i doktrin- och försvarsplaneringsdiskussioner vid taktiska kärnvapen med hög precision. Det sistnämnda uttalandet skiljer sig i betydelsefulla avseenden från de antaganden som låg till grund för miljöstudierna års försvarsutredning och därmed för denna utrednings ställningstaganden. Det förefaller därför väl motiverat att fortlöpande hålles väl informerad om utvecklingen beträffande det i årets statsverksproposition införda nya perspektivet. Detta kan tänkas medföra andra krav på inriktning och utformning av det militära försvaret och av civilförsvaret än de som enligt regeringens tidigare uttalanden låg till grund utredning. Där framfördes som huvudprincip försvar mot angrepp med konventionella stridsmedel. I övrigt framlägges i propositionen kortfattade synpunkter på situationen i Mellersta östern och på de utomeuropeiska förhållandenas utveckling. Regeringens slutsats är den, att några förändringar av säkerhetspolitiska läge inte har skett som motiverar någon förändring av mål och inriktning enligt försvarsbeslut. En riktigare slutsats torde vara att någon förändring av inriktningen enligt försvarsbeslut tills vidare icke är befogad. Vissa uppgifter redovisas, med under sökningar av som källa, i försvarspropositionen om trenderna i olika länders försvarsutgifter. Departementschefen säger att de totala resurserna som anvisas i världen för försvarsutgifter visar en nedgång med något . De föregående två åren visade emellertid en uppgång med i genomsnitt , och siffror saknas enligt samma källa. Rent horribel är den från hämtade uppgiften i försvarspropositionen att försvarskostnader, i fasta priser räknat, skulle ha stigit 1971 1972. Det gjorde de inte alls. De blev oförändrade eller sjönk något. har inte kunnat genomskåda formella förändringar i budgettekniken utan reell innebörd. Över huvud taget skiljer sig SIPRI:s siffror en del från andra seriösa bedömningar, och osäkerheten i underlaget är, framför allt beträffande , stort. Den totala nedgången 19691970 torde i väsentlig utsträckning förklaras av minskade engagemang i . Enligt i försvarspropositionen redovisade siffror för försvarsutgiftema i procent av bruttonationalprodukten föreligger en skillnad mellan en klar nedgång i väststaterna och någon uppgång eller bibehållen nivå i . Detsamma gäller i vissa fall redovisningen av stormakternas väpnade styrkor, som i propositionen är mycket ofullständig. Intet i dessa resonemang kan ge anledning till en annan riskbedömning än den som i motionen hävdas. Planerad utveckling /741977/78 Här anges i fortsättningen kort sammanfattat vissa av propositionens förslag, kommentarer därtill, alternativa förslag samt kommentarer därtill. Propositionen säger beträffande arméstridskrafterna att för att få en kvalitet som motsvarar 1980-talets stridsmiljö måste brigaderna tillföras modem och dyrbar materiel. I samband härmed minskas antal brigader . Någon precisering av minskningen sker emellertid inte. I verkligheten rör det sig om en minskning från 30 brigader (6 pansar-, 4 Norrlands- och 20 infanteribrigader) till 16 (4 pansar-, 4 Norrlands- och 8 infanteribrigader) Dessutom torde målsättningen om bibehållen stridseffekt i förhållande till omvärlden inte kunna innehållas med den planeringsnivå som angivits i propositionen. Det är klart att en överföring sker till lokalförsvarsförband. De senares möjligheter att verkligen söka avvärja invasion, i samverkan med andra försvarsenheter, måste dock vara begränsade utan stöd av en tillräckligt välutrustad fältarmé. Vidare sägs i propositionen att luftvämsförbanden skall reduceras, men att minskningen i viss mån uppvägs av den kvalitetshöjning som anskaffning av luftvämsrobot 70 innebär. Hur stor minskningen skall vara anges emellertid inte. Enligt sakkunniga uppgifter innebär den av regeringen anbefallda planeringsnivån ett så lågt antal luftvämsbataljoner att ett rimligt samband mellan utvecklings- och seriekostnader för detta vapensystem icke kan ernås. Antalet modernt utrustade luftvämsbataljoner bör därför ökas med 3. Beträffande marinförbanden anges i propositionen bl. a. att anskaffningen av patrullbåtar skall påbörjas. Ingenting sägs emellertid om tidpunkten härför liksom om hur denna tidpunkt kan fås att hyggligt sammanfalla med utrangeringen av äldre fartygsförband. Ubåtsförbanden anges komma att minska . Icke heller här anges emellertid hur mycket. I verkligheten är det fråga om en minskning till hälften . Detta är visserligen i överensstämmelse med den reducerade prioritet för de s. k. fjärrstridsförbanden, som en knapp riksdagsmajoritet godtagit. Men det är icke i överensstämmelse med principen om ett balanserat djupförsvar. Dessutom är den föreliggande beställningsproblematiken märklig ur rent ekonomisk synvinkel därför att priset per ubåt med tillhörande torpedutrustning beräknas till ca . per st. Beställes, som enligt den ursprungliga planen, 5 ubåtar blir priset . Inom de fasta kustartilleriförbanden fortsätter enligt propositionen utbyggnaden av lätta batterier och den påbörjade anskaffningen av tombatterier. Propositionen innebär emellertid en nedskärning i förhållande till tidigare planering med storleksordningen 4 batterier av den sistnämnda typen. Beträffande flygvapenförband sägs förloppet karakteriseras av ombeväpningen till och av modernisering av strilsystemet, vidare av att utvecklingen av jaktflygplanet beräknas i stora drag följa tidigare uppgjorda planer. Något egentligt klarläggande av den våldsamma inskränkning i antalet flygdivisioner som regeringens planläggning avser sker emellertid inte. Denna planläggning torde således nu inriktas på 5 attack-, 3 spanings- och 8 jaktdivisioner, vilket i genomsnitt utgör en minskning med i förhållande till nuvarande antal. Ett antal jaktdivisioner, nu utrustade med det för 1970talets förhållanden goda flygplanet J 35 Draken, skall nedläggas , men antalet preciseras inte. Antalet insatsberedda luftvämsrobotförband skall minskas. Det deklareras vidare att verkstadsorganisationen skall anpassas till de minskade underhållsbehoven. Detta torde säkerligen bli en nödvändig åtgärd, men omfattningen och konsekvenserna härav klarlägges obetydligt. Frågan om det ökade behovet av telemotmedel inom alla försvarsgrenar och för gemensamma ändamål behandlas likaledes mycket ofullständigt. Pris- och lönekompensationen beräknas för såväl det militära försvaret som civilförsvaret fortsätta att ske enligt nettoprisindex. framförda förslag att införa ett för planläggningen mera rationellt system, dock utan det gamla försvarsindex svagheter, tages ej upp av regeringen, varom tidigare vissa förhoppningar funnits. Den totala planeringsramen för perioden /74 till 1977/78 föreslås bli fastställd till 34 520 milj. kr. och alltså med kompensation enligt nettoprisindex. Det förklaras att planeringsramen därmed är oförändrad i förhållande till ramen för perioden /73 till 1976/77, då den uttryckt i prisläge fehr. 1971 angavs till 32 350 milj. kr. Detta innebär en nominell höjning med till den nuvarande. Detta är givetvis otillräckligt för att bibehålla en i verkligheten horisontell nivå beträffande försvarets innehåll emedan dels beräkningarna från början innehöll ett fel till försvarets nackdel på 1 000 milj. kr., dels den faktiska pris- och lönestegringen nu bedöms bli ca 1 200 milj. kr. större än enligt nettoprisindex. Utgiftsramen för det militära försvaret anges i propositionen för nästa budgetår komma att öka nominellt med 430 milj. kr. till 7 382 milj. kr. För civilförsvaret skulle ökningen bli 10 milj. kr. till 137 milj. kr. För särskilda ändamål föreslås anslag om 31 milj. kr., allt i avrundade tal. De totala utgifterna inom försvarsdepartementets verksamhetsområde skulle därmed nominellt öka med 450 milj. kr. till 7 550 milj. kr. Icke heller denna ökning täcker emellertid den faktiska löne- och kostnadsutvecklingen som den nu kan beräknas. Såväl beträffande det militära försvaret som civilförsvaret konstateras i propositionen att inte ens det enligt nettoprisindex beviljade anslaget för innevarande budgetår 1972/73 till prisregleringar kommer att räcka till. Det får därför anses självklart att begäran om tilläggsanslag för att reglera de aviserade bristerna kommer att föreläggas . Förslag beträffande programperioden och /74 Kostnadsfördelningen inom det militära försvaret har successivt utvecklats så, att en ökande andel tagits i anspråk för organisation och utbildning. Detta förlopp har i ogynnsam riktning påverkat möjligheterna till anskaffning av vapenmateriel. En viss ökad satsning på vapensidan måste eftersträvas som grund för försvarets sammansättning och resursfördelning som rationaliseringar och besparingar på organisations- och utbildningssidorna vidtages. Eljest kommer den nuvarande tendensen att förvärras. Denna tendens måste därför nu brytas dels genom ytterligare besparingsansträngningar beträffande Lednings- och förbandsverksamheten till vilken återkommes, dels genom viss ökning av materielanslagen. När det gäller de sistnämnda bör beträffande arméförband framtagningen av nytt brigadartilleri, som ersättning för det nuvarande starkt föråldrade, påskyndas. Vidare bör minskningen av antalet infanteribrigader begränsas till 10 med en utrustning som verkligen motsvarar 1980talets krav (nuvarande antal 20, regeringens planeringsram torde förutsätta 8). Härför bör ramen för den nu aktuella planeringsperioden höjas med 175 miljoner, och en höjning av utgiftsramen för det närmaste budgetåret med 15 milj. kr. Detta innebär alltså mot slutet av perioden en förnyelse av brigadernas artilleri och viss övrig utrustningsförbättring. När det gäller fördelningsluftvämet inom armén, som även är avsett för skyddet av viktiga totalförsvarsmål, innebär den kvantitet Lv-robot 70, som kan inrymmas i regeringens planeringsram, en mycket kraftig inskränkning av det nuvarande antalet bataljoner. Försvarsministern motiverar detta med det minskade antalet brigader men säger ingenting om det minskade luftförsvarsskyddet i övrigt. De nya luftvärnsbataljonemas antal bör därför ökas med 3. Härför torde krävas en ökning av planeringsramen för hela femårsperioden med 75 miljoner och en ökning av anslagsramen för första budgetåret med . Beträffande marinförband bör anskaffningsprogrammet för ubåtar, typ A14, fullföljes så att fem ubåtar beställes. Regeringen har medgivit 3. Som i det föregående angivits blir kostnaden för två ytterligare ubåtar synnerligen fördelaktig om beslut fattas . Härför beräknas ett påslag på planeringsramen för nästa femårsperiod med 75 miljoner och av anslagsramen /74 med 15 milj. kr. En sådan utökning av ubåtsprogrammet har betydelse även t. ex. för sysselsättningsläget i . Beträffande patrullfartygen, som främst skall ersätta de nuvarande motortorpedbåtama, anger propositionen kort och gott att anskaffning av sådana skall påbörjas. I verkligheten har, i enlighet med de direktiv som utfärdats av regeringen, marinen tvingats senarelägga beställningen med /75 till 1976/77 med motsvarande försening av leveranserna ett långt stycke in . Detta är betänkligt icke minst därför att möjligheterna att bibehålla nuvarande motortorpedbåtar i organisationen , med hänsyn till starkt stigande utslitningsfrekvens och underhållskostnader för dessa, måste betraktas som obefintliga. Möjligheterna att i fred och under neutralitet i krig ingripa mot kränkningar och att i kritiska lägen skydda kustsjöfarten och deltaga i ett invasionsförsvar försämras därigenom. En senareläggning av patrullfartygsbeställningen bör därför inte ske. Dessutom bör uppmärksammas att frågan om modernisering av två fregatter ges en positiv lösning. Som en följd härav beräknas att planeringsramen för femårsperioden /74 till 1977/78 i jämförelse med regeringens förslag bör höjas med sammanlagt 165 milj. kr. och anslagsramen för nästa budgetår med 15 milj. kr. Även frågan om de s. k. flottiljledarfartygen bör bringas närmare en lösning än enligt propositionen. Dessa kan betraktas som förbättrade patrull- eller torpedbåtar. De skall ha, vid sidan av normal vapenutrustning, utbåtsjakts- och minfällningskapacitet samt även kapacitet för taktisk ledning av torped- och patrullfartyg, en kapacitet som saknas på de s. k. Spica-fartygen. Det gäller radar, sambands- och telemotmedel när nuvarande ledarfartyg av jagartyp faller ur organisationen. Problemet med ledarfartyg av ny typ synes över huvud taget inte på något allvarligt sätt behandlas i propositionen. Det berör inte inom programplaneperioden och kräver ingen ökning av anslagsramen för nästa budgetår. Däremot bör mot slutet av perioden förberedelser för anskaffning av denna typ påbörjas och planeringsramen bedömes därför erfordra en höjning med ca 30 milj. kr. i jämförelse med regeringens förslag. Beträffande sjö- och kustroboten bör anskaffning av en sådan inläggas , och planeringsramen av denna anledning höjas med ca 40 milj. kr. Anslagsramen för nästa budgetår torde böra höjas med 15 milj. kr. I anslutning till vad ovan sagts om fullföljande av programmet för kustartilleribatterier bör i jämförelse med regeringens förslag ytterligare 4 st. tombatterier anskaffas . Detta kräver en höjning av planeringsramen med 25 milj. kr. och av anslagsramen för nästa budgetår med 10 milj. kr. Vad flygvapenförbanden angår framgår av myndigheternas beräkningar att den av regeringen förordade planeringsramen torde innebära 5 attack-, 3 spanings- och 8 jaktdivisioner. Detta medför en reduktion till ca divisioner. (Styrkan var 10 attack-, 5 spanings- och 20 jaktdivisioner.) Även om de enskilda planens kapacitet kommer att öka avsevärt är en reduktion av denna omfattning med hänsyn bl. a. till kraven på uthållighet och täckning av olika delar av landet icke acceptabel. Planeringsramen bör därför bestämmas med hänsyn till önskvärdheten att uppnå åtminstone 7 attack-, 3 spaningsoch 11 jaktdivisioner. Härför erfordras emellertid en höjning av planeringsramen med ca 515 milj. kr. och av anslagsramen /74 med 80 milj. kr. bör det framhållas att en fortsatt anskaffning efter regeringens planering torde komma att föranleda omfattande friställning av personal inom industrin. (Detta gäller inte endast i samband med flygvapenförbanden utan över huvud taget. Effekten kan emellertid bli särskilt markant på flygsidan. Man måste därför räkna med att medel, som icke anslås till försvaret, i viss utsträckning i stället måste anvisas som stöd åt friställd arbetskraft.) En viktig fråga är tillgång till erforderliga telemotmedel m. m. inom alla försvarsgrenar och för gemensamma försvarsändamål. Dessa är viktiga därför att den tekniska utvecklingen medför behov av ökade in satser på detta område för att egna stridskrafter skall få en tillräcklig möjlighet till effektiv verkan. Därför bör planeringsramen av denna anledning för femårsperioden vidgas med 75 milj. kr. och anslagsramen för nästa budgetår med 15 milj. kr. Fördelningen av dessa medel bör ankomma på överbefälhavaren och med hänsynstagande till bl. a. sådana gemensamma ändamål som en förbättrad utrustning och krigsorganisation inom (). När det gäller besparingar på organisations- och utbildningssidan kan följande framhållas. tillsattes, efter initiativ icke minst från fp-håll, en utredning med uppgift bl. a. att undersöka möjligheterna att ytterligare differentiera vämpliktsutbildningen och då uppnå besparingar genom att sänka utbildningstiden för sådana värnpliktiga som under krig har mindre krävande uppgifter. Syftet var att sådana besparingar skulle kunna uppnås även på relativt kort sikt. Efter nu tillgängliga uppgifter att döma synes emellertid utredningen komma att draga avsevärt ut . Detta måste beklagas såväl med hänsyn till ekonomiska överväganden som till att en samordning bör komma till stånd mellan denna utredning och de delförslag som framlagts av en annan utredning med uppgift att överse försvarets fredsorganisation. Mellan dessa båda problemkomplex föreligger ett klart samband. Därför bör utbildningsutredningen av uppmanas att påskynda sin verksamhet. bör vidare uttala att beslut om fredsorganisationen skall fattas i samband med åtminstone vissa grundläggande förslag från utbildningsutredningen. Ingrepp i repetitionsövningarna, även om dessas detaljutformning kan bli föremål för ytterligare överväganden, måste ske med hänsyn till de krav som ställes på efter mobilisering krigsdugliga förband. Större ingrepp kan vara befogade från besparingssynpunkt då en tillspetsning av det allmänna militärpolitiska läget icke synes förestående. Å andra sidan måste kravet på regeringen skärpas att vidtaga åtgärder för ett återtagande av genom sådana besparingar minskad kris- och krigsberedskap på svagare internationella indikationer än som skulle varit erforderligt om inga sådana besparingar vidtagits. Försvarsministerns redovisning av dessa förhållanden i bilaga 6 till statsverkspropositionen är mycket bristfällig. Han säger dels att repetitionsutbildningens omfattning under /74 bör minskas något (och man får förmoda att detta uttalande avser en jämförelse med arméchefens förslag), dels att omfattningen bör förstärkas i jämförelse med arméchefens förslag och ansluter sig därmed i princip till överbefälhavarens åsikt. Inga preciseringar beträffande utfästelser göres emellertid i statsverkspropositionen. En rimlig ståndpunkt är att under /74 en inskränkning göres i repetitionsövningarna för armén med 100 milj. kr.