mot · FW021546 · 1973-01-26 00:00:00 — om beaktande av särskilda behov vid fördelning av samhällsinvesteringar. Alltmer talar för att befolkningstillväxten i har avstannat och kommer att förbli avsevärt lägre än som var fallet . Inflyttningen till har kontinuerligt avstannat. ökade länet med 11 200 personer, medan ökningen resp. 1972 var 7 300 och 670 personer. På bara har alltså befolkningstillväxten sjunkit till nästan en tjugondel av siffror. Också i målsättningen för Regionplan 73 som innebär en långtgående revision av den omdebatterade Regionplan 70 räknar man med en betydligt lugnare befolkningstillväxt. Den lägre planeringsnivån i Regionplan 73 1,6 miljoner invånare i innebär en påtaglig minskning jämfört med beräkningarna i Regionplan 70. Regeringens regionalpolitiska proposition höstriksdagen 1972 innehåller en prognos för befolkningsutvecklingen i som ligger mitt emellan de två nivåerna i Regionplan 73. Statsmakternas regionpolitik samt den fortgående försvagningen av regionens ekonomiska tillväxt torde obestridligt få effekter på inflyttningen. Den avtagande befolkningstillväxten kan ses som ett uttryck för en bättre samhällelig balans men lär också ha sina orsaker i den ofta onyanserade kritik, och därav följande åtgärder, som riktats mot storstäder i allmänhet och i synnerhet. Man tycks glömma bort att majoriteten av invånare föredrar att bo kvar i sin region och att de för en dräglig tillvaro är i behov av fungerande förvaltning, kommunikationer och service. Dessa samhällsfunktioner förutsätter ett tillräckligt befolkningsunderlag på samma sätt som ett livskraftigt och expansivt näringsliv i regionen är ett villkor för att invånarna skall kunna beredas lämpligt arbete. Dessa faktorer bör inta en framträdande plats då man diskuterar storstädernas negativa sidor och hur man skall komma till rätta med dem. Dess värre har man nonchalerat dessa synpunkter när man inom regering och förvaltning exempelvis planerat utflyttningen av statliga verk från . Det är oklart huruvida man varit medveten om vilka växande ekonomiska problem och sysselsättningssvårigheter Stock holmsregionen sannolikt kommer att utsättas för. Har utflyttningen av statliga verk beslutats med vetskap att detta hårt kommer att drabba regionen, är beslutet oansvarigt och mycket allvarligt. Regeringen har då uppenbarligen gett efter för tillfälliga opinioner och svikit sitt ansvar för att alla områden i landet även storstadsregionerna utvecklas på ett förnuftigt sätt. Kostnaderna för utflyttningens andra etapp är inte tillfredsställande utredda. Visserligen innebär underlaget för etapp 2 en förbättring jämfört med etapp 1, då inga som helst kalkyler gjordes, men mycket tyder på att de kostnader på ca som angivits snarare är för låga än motsatsen. Dessa summor kunde med fördel ha använts för att direkt stimulera tillväxten i de regioner man nu tror sig ge stöd genom att flytta ut olika verk. Huvudstadens naturliga funktion som administrativt centrum ifrågasätts på ett sätt som är oförenligt med svensk förvaltningstradition. Den planerade andra etappen av utflyttningen kommer att beröra omkring 18 000 anställda. Räknar man med familjer och anhöriga innebär detta att man kan komma att minska länets befolkning med bortåt 70 000 personer, något som i ljuset av den förväntade befolkningsutvecklingen i länet inte kan betecknas som annat än drastiskt. lär visserligen betydande delar av de anställda föredra att bo kvar i länet, varför nettoutflyttningen inte blir så stor. Att den blir högst kännbar för regionens livskraft och utvecklingsförmåga står dock klart. Svårigheterna att bereda de kvarvarande tjänstemännen nya arbeten blir sannolikt avsevärda. Den inomregionala planeringen försvåras avsevärt genom denna typ av dåligt underbyggda beslut. har drabbats hårt av den omfattande arbetslösheten. Årsmedeltalet för arbetslösheten i var enligt SCB för och för . Detta motsvarar ungefär siffrorna för riket som helhet . Inte ens har således kunnat undgå en markant ökning av arbetslösheten. Inte minst bland ungdomarna har stora grupper gått arbetslösa, då regionens näringsliv i den rådande lågkonjunkturen inte förmått erbjuda dem arbete. Omfattande arbetsmarknadspolitiska insatser har inte förmått dölja att endast ett starkt regionalt näringsliv kan garantera invånarna sysselsättning. näringsliv kännetecknas av mycket hög andel små företag vilka nu är hårt pressade. De nya pålagor regeringen genomfört lär inte öka deras möjligheter att nyanställa och utvecklas. En ytterligare aspekt som inte får glömmas bort, är förhållande till andra stora centra i . Ett livskraftigt och utvecklingsbart näringsliv är förutsättningen för att regionen skall kunna stå sig i konkurrensen med exempelvis , Den i allt snabbare tempo vikande industrisysselsättningen inom länet är mot denna bakgrund oroande. En utflyttning av industri till nämnda centra skulle negativt påverka inte bara utan även landet i övrigt. Det är således ett riksintresse att slå vakt om näringsliv. Det framstår som utomordentligt väsentligt att statsmakterna vid fördelningen av ramar för olika typer av samhällsinvesteringar, exempelvis kommunikationsnätet, beaktar berättigade intressen och behov. Ramarna måste vara så tilltagna att rimliga möjligheter skapas för att tillgodose regionens behov av en sund och balanserad utveckling, i vad gäller näringsliv och samhällelig service. Med hänvisning till vad här anförts hemställes att som sin mening ger Kungl. till känna att intressen och behov i högre grad än som skett skall beaktas vid fördelningen av ramar för olika typer av samhällsinvesteringar. () ()