ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021662 · 1973-03-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:70 angående mångfaldigande av litterära och konstnärliga verk inom utbildningsväsendet, m. m. I propositionen 1973:70 föreslås att godkänner att staten utger ersättning i enlighet med ett avtal om skolornas grafiska och fotografiska mångfaldigande. Bland de avtalsslutande parterna finns . Avtalet innebär att kommer att få ersättning om en lärare reproducerar avsnitt ut material. Det rör sig här, i motsats till vad fallet är med huvudparten av det material som avses i propositionen, om material som är producerat enbart för skoländamål som t. ex. skolradiohäften eller dylikt. skolradioprogram och det material som publicerats för användning i samband med dessa program måste anses riktade till all skolungdom. De lärare som önskar använda endast mindre del av t. ex. ett programhäfte bör kunna göra detta utan att skall ges rätt till särskild ersättning därför. Enligt statsverkspropositionen erhåller också för nästa budgetår . för sin skolradio/TV-verksamhet. Följaktligen bör enskilda lärare fortsättningsvis kunna reproducera skolmaterial utan att belasta statsväsendet med extra kostnader. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att avslår förslaget i propositionen 1973:70 om att ersättning skall utgå till på grund av skolornas mångfaldigande av skolmaterial.
mot · FW021665 · 1973-03-27 00:00:00 — av herrar Schött och Kronmark i anledning av Kungl. Majås proposition 1973:75 angående vissa organistations- och anslagsfrågor m. m. rörande försvaret. har i propositionen 1973:75 bl. a. föreslagit att godkänna ett antal av departementschefen förordade organisationsförändringar inom armén och marinen. En av förändringarna skulle innebära att fo 18 i utgår i fred och delas upp på I lii (fo 16) och 1 12 i (fo 17). Såväl fo 16 som fo 17 administreras i . Det fredsorganisationsförslag, som propositionen bygger på, har tidigare i tillämpliga delar underställts bl. a. militärbefälhavaren i Södra militärområdet. Denne yttrar att oavsett att ekonomiska faktorer är väsentliga, måste han ta hänsyn till behovet av områdesbunden, operativ insatsberedskap och hemställer att ÖB säkerställer den operativa ledningsverksamheten i området genom i fredstid existerande, nödvändig ledningskapacitet. Trots ytterligare propåer från militärbefälhavaren har önskemålet inte tillgodosetts efter vad som framgår av propositionen. Militärbefälhavaren har vidare föreslagit integrering av fo 18/16 (del) med F 12 i . Ej heller detta har hörsammats. Då är beläget inom ett ostligt kustlän, ett område som av såväl fackfolk som lekmän anses operativt väsentligt, finner vi Kungl. Majits förslag avseende fo 18 vanskligt med hänsyn till krigsorganisationens krav. Dessa bör vara vägledande för fredsorganisationens uppbyggnad. Något som särskilt bör understrykas är att hänsynen till det för området ytterst väsentliga hemvärnet kräver nära tillgång till i fredstid existerande militära ledningsorgan. Även vägande civila synpunkter kan anläggas på den militära organisationen i området. i län har med tanke på sysselsättningen uttalat sin förvåning över att ett förslag om försvagning av den statliga organisationen läggs fram. Även om antalet anställda kan tyckas vara förhållandevis litet jämfört med det totala antalet yrkesverksamma i län är dock fo-staben att betrakta som en stor arbetsplats jämförd med bl. a. länets industriföretag. Med stöd av det anförda hemställs att med bifall till propositionen 1973:75 i övrigt måtte besluta att den del av fo 18/16 stab, som handlägger ärenden rörande län, skall samordnas med F 12, övriga funktioner med I 11 respektive I 12. () () 3 sami Nr 1665-1666
mot · FW021668 · 1973-03-28 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj ds proposition 1973:50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten m. m. I propositionen 1972:111 angående regionalpolitisk! handlingsprogram m. m. diskuterades problemen i gränstrakterna till stödområdet och förordades en smidig tillämpning av stödbestämmelserna i gränsområdena. Departementschefen framhöll därvid att flera av de regioner som ligger i anslutning till stödområdet liksom regionerna inom området har problem i form av ensidigt näringsliv och/eller vikande folkmängd. Till sådana områden hänfördes de delar av , och , som inte ingår i det allmänna stödområdet, samt de nordligaste delarna av län, Sala- och Fagerstaregionerna i och Lindesbergsregionen i län. underströk i sitt betänkande 1972:28 vikten av en fortsatt smidig tillämpning av stöd bestäm melserna som också skulle innebära att en del av de tröskelproblem, som är ofrånkomliga med den gränsdragningstek nik som valts, skulle kunna undanröjas. För dem som skall handlägga lokaliseringsstödärenden är det önskvärt att få en så enkel handläggning som möjligt. Beslutanderätten i ärenden om lokaliseringsstöd är fördelad mellan Kungl. Maj:t och AMS. Beslutanderätten i ärenden om lokaliseringsstöd inom det allmänna stödområdet avgörs av AMS intill en enligt förevarande proposition förhöjd beloppsgräns om 5 milj. kr. När det gäller stödet till verksamhet utanför det allmänna stödområdet sker prövningen av Kungl. Nuvarande handläggningsordning beträffande lokaliseringsstödärenden utanför stödområdet innebär att ansökan inges till . bereder ärendet i samråd med länsarbetsnämnd och företagareförening. När ärendet är färdigberett behandlas ansökan i styrelse, som yttrar sig över ansökan till AMS. Därefter skall AMS med eget yttrande överlämna ärendet till Kungl. Maj:t för slutligt beslut. Denna ordning betyder lång handläggningstid. Den skulle kunna förkortas väsentligt om man delegerade beslutanderätten från Kungl. Maj:t till AMS. Detta borde kunna gälla beträffande ärenden som avser företag som skall etablera sig i de gränsområden till allmänna stödområdet, som tidigare omnämnts och som finns markerade på den karta, vilken såsom bilaga bifogas motionen och vilken är identisk med den karta som återfinns i inrikesutskottets utlåtande 1972:28. Vi anser att samma handläggningsordning bör gälla för dessa gränsområden som för det allmänna stödområdet. En förkortad handläggningstid skulle bl. a. betyda planeringsfördelar för det sökande företaget och innebära att företaget finner det lockande att slå sig ned i gränsområdet och därmed bidraga till ett önskvärt differentierat näringsliv. Vidare skulle givetvis administrativa fördelar vinnas. I anslutning till propositionen 1973:50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär förenklad handläggning av lokaliseringsstödärenden i gränsområdena till allmänna stödområdet i enlighet med vad som i motionen anförts. gräns för det allmänna stödområdet gallande gräns i gräns för det inre stödområdet ''///'//, gränsområden beträffande vilka särskild hänsyn skall tas vid prövning av regionalpolitisk!
mot · FW021673 · 1973-03-29 00:00:00 — av herrar i Agnäs och i Gäddvik i anledning av Kungl. Maj ds proposition 1973:54 angående vuxenutbild Maj:ts proposition 1973:54 avvisar departementschefen SÖ:s förslag att tilläggsbidrag skall kunna utgå även till studiecirklar i religionskunskap och naturorientering. Detta är icke tillfredsställande för den som menar att folkbildningsarbetet i görligaste mån skall breddas. Vi anser att religionskunskapen bör hänföras till de prioriterade ämnen som får tilläggsbidrag. En mängd vuxna människor kan av olika anledningar inte ägna sig åt heltidsstudier, ofta inte heller studier på deltid, men får genom studieförbundens verksamhet möjlighet att öka sitt kunnande, vidga sina perspektiv och stundom lägga grunden för mera avancerade studier. Det är av vikt att utbudet på kurser är rikt och att även andra ämnen än språk, samhällskunskap, socialkunskap o. d. kan erbjudas de studerande. Det religiösa intresset visar dessutom stegring . Vad som vi anfört om religionskunskapen gäller även i stort sett naturorientering. Vi föreslår att tilläggsbidrag skall utgå även till studiecirklar inom detta ämnesområde. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening uttalar att tilläggsbidrag även skall utgå till studiecirklar i religionskunskap och naturorientering. () i Agnäs PER () i Gäddvik
mot · FW021677 · 1973-03-29 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:66 angående vissa anslag ur kyrkofonden. I propositionen 1973:66 tas frågan om avlöningsbidrag till en tjänst som sjömanspräst i upp. Denna tjänst har föreslagits av Sjömansvårdsstyrelsen på begäran av ombordanställda på svenska fartyg. Den officiella representationen i har också tillstyrkt denna begäran. Föredragande har dock avslagit begäran. Den stora insats som de svenska sjömanskyrkorna utför är omvittnad från många håll. Att då avslå denna begäran från Sjömansvårdsstyrelsen måste för många te sig som en negativ reaktion från statsmakterna riktad mot sjömanskyrkorna. Den lilla kostnad, från statsfinansiell synpunkt, som staten påtar sig för avlöningsbidraget till en sjömansprästtjänst i kan knappast vara skälet till avslaget på Sjömansvårdsstyrelsens begäran. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att måtte besluta höja anslaget till kyrkofonden med . för att möjliggöra ett avlöningsbidrag till en sjömansprästtjänst i . () i Agnäs PER () i Gäddvik
mot · FW021678 · 1973-03-29 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:68 med förslag till lag om ändring i lagen (1938:274) om rätt till jakt, m. m. I propositionen föreslås att motorfordon eller annat motordrivet fortskaffningsmedel som använts vid illegal jakt skall kunna förklaras förverkat. Det är ett välmotiverat förslag. Jakt med hjälp av bilar och snöskotrar har blivit allt vanligare och fått allt större omfång. De nya bestämmelserna kan väntas få brottsförebyggande verkan. Emellertid bör ytterligare förebyggande åtgärder vidtas. Departementschefen framhåller att det är ett känd faktum att illegal jakt från snöskoter förekommer beträffande de stora rovdjuren, som redan står nära utrotning, och att illegal jakt från snöskoter också förekommer beträffande älg och vissa fågelarter som ripa, tjäder och orre. I propositionen anförs vidare: Särskilt i fråga om jakt från snöskoter synes brottsligheten ha ökat på ett oroväckande sätt. Snöskotern har medfört att även väglösa områden i fjällvärlden och de stora skogslanden blivit lätt tillgängliga för jakt. Jakt är i detta sammanhang ett föga adekvat ord, eftersom viltet i allmänhet inte visar någon rädsla för skotern eller under alla förhållanden lätt kan hinnas upp av en snöskoter. Den rimliga slutsatsen av det anförda borde vara att jaktvapen över huvud taget inte bör få medföras vid färd med snöskoter. Motioner med krav på sådant förbud väcktes vid riksdag. ansåg att det borde övervägas om vissa skärpningar av jaktstadgan kunde genomföras. Departementschefen hade i propositionen anfört att han hade för avsikt att föreslå att vapen vid färd med snöfordon skulle förvaras oladdat i fodral. Sådana bestämmelser saknar dock i praktiken betydelse. Undertecknad reserverade sig till förmån för ett förbud, vilket dock av majoritet ansågs vara alltför långtgående. Enligt min mening bör förbud mot medförande av jaktvapen vid färd med snöfordon införas. Vissa undantag skulle kunna medges. Jaktvapen skulle t. ex. kunna medföras vid färd till fritidshus. Föraren skall då kunna göra troligt att han endast transporterat vapnet och inte utnyttjat eller tänkt utnyttja det för jakt under färd. Ett sådant förbud kan motiveras med dels att det förebygger olaga jakt, dels att det ger ett ökat skydd åt hotade djur- och fågelarter. Det bör slutligen framhållas att jägarorganisationer i samband med behandlingen av förslaget till lag om körning i terräng med motordrivet fordon uttalade sig för ett sådant förbud. Med hänvisning till det anförda föreslår jag att hos Kungl. Maj:t hemställer om sådan ändring i jaktstadgan att vapen ej må medföras vid färd med snöskoter.
mot · FW021693 · 1973-03-29 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten m. m. I proposition 1973:50 föreslås att s. k. industricentra inrättas i och . tillsatte chefen för riksdagsman som utredningsman. övertog riksdagsman utredningsuppdraget sedan utnämnts till statsråd. Utredningen hade ursprungligen till uppgift att bl. a. undersöka förutsättningarna för etablerande på försök av industricentrum på en ort i vartdera av länen , och . Under utredningens gång fixerades de föreslagna orterna att bli , och . När utredningsmannen framlade ett förslag till Kungl. Maj:t fanns inte och med. Som orsak angavs att kontakterna med näringslivet inte gett tillräckligt positiva resultat när det gällde och att detta industricentrum därför borde anstå tills vidare. Propositionen följer utredningens förslag. Det är svårt att finna någon godtagbar anledning till att just det län som har de största svårigheterna på sysselsättningsområdet utesluts från försöksverksamhet med industricentra. LO framhåller också i sitt remissyttrande att en ort i bör tas med. Det finns ingen anledning att ifrågasätta utredningens uppgift att intresset från industrins sida för som lokaliseringsort ej varit tillräckligt, men det bör uppmärksammas att undersökningen gjordes under en uttalad lågkonjunktur och att resultatet av en sådan undersökning säkerligen skulle ge ett helt annat resultat. ligger i det s. k. inre stödområdet och har därmed klassats som ett område med stora svårigheter för sysselsättningen. Det kan särskilt framhållas att kommun upplevt en nedgång med minst 300 i antalet sysselsatta vid den statliga skogsindustrin . Dels har sågverket i lagts ner, dels har en kraftig ombyggnad och rationalisering skett i , en riktig och värdefull åtgärd, men som minskat arbetsstyrkan med över 100 personer. har vissa lokaliseringar skett till kommunen av annan industriell verksamhet. a. har förlagt en filial till , en lokalisering som företagsledningen anser mycket lyckad. Genom denna och andra lokaliseringar har ny sysselsättning tillskapats i , men dessa nya sysselsättningar har i stort endast motsvarat minskningen vid den statliga industrin i kommunen, trots det stora 1* 1973. antalet arbetslösa inom området. Lokaliseringarna visar dock att det finns goda förutsättningar för industriell produktion i . Inom finns flera orter som har behov av och som skulle vara lämpliga som placeringsorter för industricentra. Särskilt kan orterna , och nämnas. Dessa bör komma i fråga i den av utredningen nämnda andra etappen, vilken med det snaraste bör igångsättas, eftersom behovet av sysselsättningstillfällen är mycket stort på de nämnda orterna. Med stöd av vad ovan anförts vill vi understryka det orimliga i att det mest behövande länet utelämnas vid försöksverksamhet med industricentra och hemställer att vid behandling av proposition 1973:50 måtte besluta att ett industricentrum förutom i och skall uppföras också i och i . () () ()
mot · FW021685 · 1973-04-03 00:00:00 — av herrar Carlshamre och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:46 angående utformningen av beskattad sjukpenning, m. m. Maj:ts proposition 1973:46 angående utformningen av beskattad sjukpenning framhåller departementschefen bl. a. följande: 1 likhet med utredningen och huvuddelen av remissinstanserna anser jag att det av samhällsekonomiska skäl är motiverat med en viss självrisk för det sammanlagda försäkringsskyddet vid sjukdom. Denna självrisk bör inte sättas högre än som är nödvändigt och i första hand ta sikte på de mera kortvariga sjukdomsfallen. Eftersom sjukpenningen från den allmänna försäkringen ger så hög kompensationsnivå som kan någon anledning att kompletterande sjukersättning skall utgå vid korttidssjukdom inte anses föreligga. Kompletterande ersättningar bör enligt min mening kunna komma i fråga endast vid längre sjukdomsfall och därför medges efter en karenstid som bör sättas till minst . En riktpunkt för kompensationsnivån i dessa fall bör vara att kompletteringsförmåner och sjukpenning inte tillsammans ger högre ersättning för inkomstbortfallet än , varvid, om kompletteringsförmåner na är skattefria, hänsyn givetvis måste tas till detta . I fråga om kompletteringsersättningar i försäkringsform ankommer det på försäkringsinspektionen att utfärda sådana rekommendationer att den här förordade begränsningen iakttas. Detta tycks innebära att karensfri sjukpenningförsäkring av inkomster överstigande 7,5 gånger basbeloppet ej skulle tillåtas vare sig i form av sjuklön efter avtal eller genom individuell försäkring. Inte heller skulle det bli möjligt att träffa avtal om högre kompensationsnivå än . Enligt vår mening kan det inte accepteras att den fria avtalsrätten på detta sätt inskränks. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening måtte ge Kungl. Maj:t till känna vad som i förevarande motion anförts om kompletterande sjukförsäkring.
mot · FW021689 · 1973-04-03 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:47 angående förbättrade familjeförmåner inom den allmänna försäkringen, m. m. Maj:ts proposition 1973:47 föreslås förbättringar av barnpensionerna inom folkpensioneringen. Genom förslagen tillförsäkras barn som saknar båda föräldrarna av gällande basbelopp för sitt underhåll. I de fall där en förälder lever och sammanbor med barnet blir barnet garanterat av basbelopp. garanteras även sammanlagt i bidragsförskott och barnpension i de fall där en förälder är avliden och bidragsförskott utgår för den andre förälderns underhållsplikt. Ett undantag från dessa regler har dock föreslagits. Det gäller de fall då det utgår änkepension eller barnpension från ATP. I dessa fall föreslås att barnpension utgår av basbeloppet eller det högre belopp som erfordras för att det sammanlagda stödet skall uppgå till per barn. Sammankopplingen med änkepensionen motiveras med vad familjepolitiska kommittén redovisat om änkornas ekonomiska förhållanden. Om nu detta är riktigt att änkornas ekonomiska förhållanden genomsnittligt är bättre än andra gruppers, vilket finns anledning betvivla, så borde väl i konsekvensens namn en minskning av änkepensionerna ske om en sådan är motiverad. Men det föreliggande förslaget innebär en försämring bara för de änkor som har barn och som kanske därför har det sämsta ekonomiska läget inom gruppen änkor. Till detta kommer den principiella uppfattningen att barnpensionen skall vara för barnet och änkepensionen för änkan. Dessa pensioner bör inte sammankopplas. Med hänvisning till det anförda hemställes 1.att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts propostion 1973:47 beslutar att barnpension från folkpensioneringen skall utgå av basbeloppet även i de fall då änkepension utgår, 2. att vederbörande utskott vidtar erforderliga konsekvensändringar i föreliggande förslag till lagtext.
mot · FW021692 · 1973-04-03 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Departementschefen anför i proposition 1973:50, att utbyggnaden av den lokaliseringspolitiska stödverksamheten har ökat behovet av en förbättrad insyn i stödföretagen. Behovet har förstärkts ytterligare av, att det blivit vanligt att stöd har beviljats ett och samma företag genom en kombination av olika stödformer. Departementschefen förordar att uppföljnings- och bevakningsansvaret regionalt skall läggas på länsstyrelserna och att Kungl. Maj:t skall meddela de bestämmelser som behövs för uppföljnings- och bevakningsordningen. Lokaliseringspolitiken har sedan starten givit sysselsättning i delar av landet som särskilt hotats av arbetslöshet och avflyttning. har lokaliseringslån och lokaliseringsbidrag beviljats med sammanlagt . Vidare har , då industrigarantilånen infördes, garantier beviljats för lån för sammanlagt . Så stora satsningar från samhällets sida borde redan från början ha medfört en noggrannare regional uppföljning och bevakning. Även om företag som fått lokaliseringsstöd och som gått i konkurs eller avvecklats inte är så många, är det dock helt otillfredsställande att staten som risktagare i ett tidigt skede inte blivit underrättad och kunnat vidtaga åtgärder. har förlusterna i absoluta tal uppgått till av de medel som beviljats i lokaliseringsstöd. Antalet förlustföretag som helt har avvecklats har varit 57. När det sedan gäller industrigarantilånen uppskattas förlusterna till av den totala lånevolymen, som uppgick till ca . Angelägenheten av en bättre insyn gäller inte bara företag som försatts i konkurs utan även företag som gått bra. 1 många fall har lån och bidrag beviljats till s. k. familjeföretag som därmed kunnat bygga ut sin verksamhet. har kanske företaget sålts till ett större företag, ibland med multinationella intressen. I sådana fall vore det skäligt att staten fick förköpsrätt till företaget eller kunde kräva återbetalning av samhällsstödet. Avsevärda medel har på detta sätt slussats över till företag som det inte funnits motiv för att ge lokaliseringsbidrag eller lån. Länsstyrelserna som biträtt företagen vid ansökningstillfället har inte haft möjligheter att följa upp och bevaka huruvida dessa utvecklats eller I några kända fall har företag undanhållit medelsbeviljande myndigheter den ekonomiska situation som kan ha uppstått. Detta har skett bl. a. i ett fall i då ett företag på grund av avsättningssvårigheter försatts i konkurs. En kvartalsredovisning av situationen beträffande företagets lönsamhet borde i de fall där samhället gått in med medel vara ett berättigat krav. Mot bakgrund av det anförda föreslås att i skrivelse till Kungl. begär, att Kungl. framlägger förslag till en lagstiftning som gör det möjligt att kräva bättre redovisning av lokaliseringsmedel och i vissa fall återbetalning. () ()