mot · FW021016 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående skattepolitikens användning som regionalpolitisk instrument. I en råd västeuropeiska länder tillämpar man olika former av skattelättnader för att stimulera lokalisering av företag till områden där man av regionalpolitiska skäl vill förbättra sysselsättningsmöjligheterna. Viss befrielse från inkomstskatt för företag i stödområden förekommer t. ex. i , och . Gynnsamma initialavskrivningar används som lokaliseringspolitiskt medel i , , , , och . Skattelättnader via särskilda lokaliseringspolitiska investeringsfonder tillämpas bl. a. i . Skatteinstrumentet som ett medel i lokaliserings- och regionalpolitiken har kommit till användning även i men inte i samma målmedvetna utsträckning som i flertalet ovannämnda länder. Främst är det investeringsfonderna som här använts i lokaliseringspolitiskt syfte. Den särskilda investeringsavgift på oprioriterade byggnadsarbeten, som fanns under högkonjunkturen 19701971, hade också viss regionalpolitisk betydelse genom att någon avgift inte uttogs inom det allmänna stödområdet. Den lokaliseringspolitiska effekten av denna investeringsfond har blivit förhållandevis god. Detta innebär emellertid inte att det hittillsvarande sättet att utnyttja investeringsfonderna som ett lokaliseringspolitiskt instrument varit invändningsfritt. Detta sammanhänger främst med att besluten om frisläppande av investeringsfondsmedel ofta inneburit att större delen av de frisläppta medlen reserverats för investeringar i koncentrationsområdet i mellersta eller medan en mindre del investerats inom stödområdet. Detta har även förekommit i konjunkturlägen då man haft brist på arbetskraft och risk för ekonomisk överhettning i koncentrationsområdena. Med detta har man utöver den konjunkturpolitiska felanvändningen ökat den regionala obalansen. De filialanläggningar som företag från mellersta och med framgång startat inom stödområdet med hjälp av investeringsfonderna är otvivelaktigt ett bevis för att vi här har ett effektivt lokaliseringsinstrument. Men en användning, som lägger huvuddelen av investeringarna utanför det lokaliseringspolitiska stödområdet, bör inte godtas. Enligt vår mening bör man också kunna gå ett steg längre och låta investeringsfonderna få användas fritt inom stödområdet oberoende av konjunktursituationen. Naturligtvis utesluter vi inte med detta att det ibland kan vara motiverat av lokaliseringspolitiska skäl att frisläppa medel för investeringar även utanför stödområdet. Som villkor bör då alltid ställas att investeringarna till klart övervägande del skall tjäna att skapa nya sysselsättningstillfällen, såvida frisläppet inte har uteslutande konjunkturpolitiskt syfte. Som de redan anförda exemplen visar har även andra former av skattelättnader en betydelsefull lokaliseringspolitisk användning i ett flertal länder, som är att jämföra med . En sådan utvidgning bör övervägas även för vårt land. Därvid bör en differentiering kunna komma i fråga både beträffande företagsskatter i egentlig mening och avgifter. Det är i detta sammanhanget bl. a. väsentligt att erinra om att skattelättnader genom investeringsfonder f. n. i stort sett bara kan komma de större företagen till del. Såsom vid upprepade tillfällen krävts från vårt håll måste de mindre företagen när de inte drivs i aktiebolagsform ges motsvarande möjlighet till avsättning för framtida behov. Vid en systematisk prövning av skatteinstrumentet som aktivt lokaliseringspolitiskt medel bör övervägas bl. a. gynnsamma initialavskrivningar, befrielse för nystartade företag från inkomstskatt , avveckling eller lindring för vissa lokaliseringsområden av elskatten och den allmänna arbetsgivaravgiften. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om en allsidig utredning av skattepolitikens användning som regionalpolitisk! instrument i enlighet med vad som anförts i motionen. () () . () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge N. , 1973