mot · FW02404 · 1973-01-24 00:00:00 — av herrar Henmark och angående den andliga vården inom kriminalvården. Kriminalvårdens uppgift är att åstadkomma sådan behandling av sina klienter att dessa rehabiliteras och återförs till samhället som fullvärdiga, samhällsnyttiga medborgare. Trots de stora insatser som gjorts inom kriminalvårdens arbetsområde i form av både ekonomiska investeringar och utomordentliga personliga insatser är emellertid återfallsprocenten alltför stor. Icke minst problematisk från rehabiliteringssynpunkt är den stora grupp alkohol- och narkotikaskadade som är representerad i kriminalklientelet. Från många håll har omvittnats det nära nog hopplösa i att rehabilitera en narkoman eller alkoholist. Från flera håll har också omvittnats att en religiös kris eller upplevelse har kunnat verka där alla andra försök misslyckats. Det finns redan på grund av dessa fakta motiv för att förstärka och effektivisera det andliga arbetet inom kriminalvårdens anstalter. Till dessa rent rehabiliteringsbetonade motiv ansluter sig ett annat, som bör ha samma rehabiliteringseffekt på samtliga klienter, nämligen den muröverskridande kontaktverksamhet en väl utbyggd andlig vård representerar. Faran för alla klienterna är enligt uppgift den isolering som anstaltslivet självfallet innebär och den fortsatta isolering som tyvärr i många fall präglar tillvaron efter strafftidens slut. Med hänsyn härtill är det från rehabiliteringssynpunkt angeläget att goda kontakter skapas och bibehålls efter strafftiden. För sådana uppgifter är den andliga vårdens företrädare i regel mycket lämpliga, förutsatt att de utrustas med nödiga resurser. Till dessa resurser hör dels att de själva får sådant arvode att de kan ta erforderlig tid i anspråk, dels att de kan disponera vissa medel för att kunna betala resekostnader för frivilliga medhjälpare såsom musiker och sångare, som kan biträda dem i deras vårdande och kontaktskapande arbete. I motion 309 till riksdag framhöll vi att NAV-ledamöterna en representant från vardera stats- och frikyrkan som tillsammans bildar andliga vården , som handhar den andliga vården vid kriminalanstalterna, hade mycket blygsamma, oförändrade arvoden och att deras övriga resurser för att göra en effektiv insats också var små. Enligt vad vi erfarit har en uppräkning numera skett av arvodena så, att det lägsta arvodet höjs /år och det högsta /år. Dessutom har förrättningsarvodet höjts /dag. Vi konstaterar med tacksamhet denna höjning men vill konstatera att den är alltför blygsam i förhållande till den insats som på många håll utförs. Som exempel kan anföras en uppgift från en av NAV-ledamöterna vid fångvårdsanstalten i . Där har gjorts 20 besök med sammanlagt 339 personer utifrån. Därutöver har man haft samtalsgrupper 5 gånger med 94 personer utifrån. Antalet interner som deltagit är ungefär 30 st. per tillfälle. Dessa kontakter, som knyts över murarna, är säkerligen mycket värdefulla för internernas återanpassning i samhället. NAV-ledamöterna bör disponera erforderliga medel för att bestrida kostnader för kontaktverksamheten. Viss del av kostnader för förplägnad utgår . Däremot har ersättning ej utgått för resor o. d. Vi bedömer att varje anstalt behöver ca /år för detta ändamål. För att stimulera till ökad insats bör enligt vårt förmenande ökningen av förmånerna till NAV-ledamöterna utgå i form av höjda förrättningsarvoden, exempelvis en ökning . Detta arvode som gäller för nämndemän m. fl. bör anses skäligt även för dessa, i synnerhet som deras förrättningar torde kräva betydande såväl för- som efterarbete. Slutligen vill vi också framhålla att kontaktverksamheten bör fortsätta efter anstaltstidens utgång för att ge god stödmiljö och förebygga återfall. Det finns stor anledning även rent ekonomiskt sett för samhället att stödja en sådan verksamhet. Hur detta stöd bör utformas eller omfattningen av detsamma är vi icke beredda att nu ge förslag om. Vi vill endast betona vikten av att denna återfallsförebyggande verksamhet blir föremål för uppmärksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att utöver i statsverkspropositionen upptagna belopp sammanlagt ställs till förfogande för i motionen angivna ändamål.