mot · FW025 · 1973-01-11 00:00:00 — av herr förste vice talmannen om införande av tvåkalenderårsperiod för statsbudgeten. Med erfarenhet från riksdagsarbete av i sin nuvarande form kan man konstatera att arbetet fungerat tillfredsställande. Under vissa tider förekommer dock en toppbelastning som dels icke är gynnsam för arbetet, dels inger oro för framtiden därför att stora svårigheter skulle uppstå om ytterligare ärenden tillkommer. arbetar med andra ord med en toppbelastning som icke är önskvärd. De många och långa debatter, ibland under sena kvällstimmar, som måste förekomma är ur många synpunkter icke önskvärda. 1 första hand är det utskottsarbetet som lider av den nuvarande ordningen. Arbetet måste i många fall forceras och förläggas till tider som rätteligen borde användas till förberedelsearbeten. Långa debatter är tröttande för riksdagsledamöterna. De förlägges ibland till tidpunkter som är olämpliga, och de medför alltför stor frånvarofrekvens hos ledamöterna. De är dessutom mycket olämpliga för personalen, som måste förlägga slutarbetet till sena nattimmar. Svenska folket har givetvis intresse av hur dess valda ombud arbetar i och av vilka beslut som fattas. Blir plena alltför långa och hopas alltför många beslut till vissa plena, får inte massmedia tillfälle att på bästa sätt förmedla nyheterna, och därmed minskar intresset. I debatterna om ett rationellare riksdagsarbete har framförts många förslag, vilka dock enligt min uppfattning lider av samma fel i det att de endast förutsätter justeringar i det nuvarande systemet, vilket är en väg som synes mycket svårframkomlig och kanske t. o. m. omöjlig. En betydligt radikalare ordning måste skapas för att få ett riksdagsarbete som inte lider av de nuvarande bristerna. Det skall här erinras om några av de förslag till reformering av riksdagsarbetet som framförts. För att förkorta debatterna har tidsbegränsade anföranden diskuterats. Det är emellertid inte de långa anförandena som tar upp största delen av den totala debattiden utan det är de många. års riksdag var anförandenas medellängd . Antalet anföranden hade års riksdag till riksdag ökat från 4 451 till 6 352. Antalet interpellationer hade ökat från 129 till 238 och antalet frågor från 282 till 365. Antalet plenitimmar har ökat från 430 till 610. Av det här anförda framgår att det skulle vara mycket svårt att, med någon form av begränsningsregler och bibehållen frihet för alla ledamöter att tala, begränsa debatterna. Sedan enkammarriksdagens tillkomst har tillåtelsen till genmäle tillämpats restriktivare än tidigare i det att endast två genmälen på huvudanförande tillåtits per talare, och dessa har begränsats, utom för partiledare som i första genmälet kan få , . Förhandsanmälan med angivande av tid för talets längd har tillämpats och visat sig ha god effekt för planeringen av debatterna. Trots vidtagna åtgärder arbetar dock ofta under toppbelastning. En av de viktigaste orsakerna till ojämnheten i riksdagsarbetet är givetvis det alltför stora antalet sent avlämnade propositioner, som i många fall kan bero på en i förhållande till personella resurser alltför stor arbetsbörda i regeringens kansli. Utskottsarbetet skulle visserligen kunna ytterligare rationaliseras genom tillsättandet av flera utskott, men i så fall uppstår olägenheten att allt färre ledamöter får tillfälle att deltaga i arbetet på varje fråga eller med andra ord att det blir en långt driven specialisering av arbetet. En fördel har vunnits i det att utskotten numera kan sammanträda också under icke sessionstid. Denna fördel kan dock endast utnyttjas i vissa fall då motioner eller propositioner föreligger redo för behandling. Hur man än diskuterar riksdagsarbetet förefaller det icke framkomligt att med endast justeringar av den nuvarande ordningen få till stånd en arbetsordning som kan bli tillfredsställande. En radikal omläggning av riksdagsarbetet till tvåkalenderår-budget och -riksdag skulle på ett genomgripande sätt skapa de bästa förutsättningarna för ett rationellt riksdagsarbete. Kalenderåren är nödvändiga för tideräkningen, men de är ingalunda fastlåsta perioder för t. ex. budget- och riksdagsarbete. På många områden har man gått ifrån den strikta kalenderårsprincipen. Sålunda har t. ex. avtalsmarknaden nästan helt gått ifrån kalenderårsanknytningen. Avtalen träffas numera på två eller , ja, i ett fall ända upp till sex kalenderår. Det finns enligt min uppfattning ingen som helst anledning att binda riksbudgetåret vid kalenderårslängd. Det skulle vara betydligt bättre om riksbudgetåret finge en längd av två kalenderår. Större stabilitet skulle uppnås i landets ekonomiska liv, och en stor arbetsbesparing skulle uppstå hos ämbetsverk, i departementen och i . Ämbetsverken skulle endast behöva avlämna petita , departementen endast framlägga budget och riksdagsarbetet delas upp över . Riksdagsarbetet omfattar i princip två stora ämnesområden, nämligen budgetarbete och lagstiftning. Om en tvåkalenderår-budget och -riksdag tillämpades skulle första vårriksdagen helt kunna ägna sig åt budgetarbetet med uppföljning av vissa propositioner och motioner under höstriksdagen. Nästa års riksdag skulle på så sätt endast behöva arbeta med lagstiftningsarbete, beslut om utredningar och andra frågor icke berörande budgetarbetet. Begäran om anslag på tilläggsstat skulle givetvis behandlas ytterst restriktivt. Det kan kanske invändas att om man tillämpade tre, fyra eller ännu flera kalenderårs budget och riksdagsår skulle man spara ännu mera arbete. Detta är emellertid av flera skäl inte tillämpligt. Det har redan anförts att arbetar med två stora huvudområden, nämligen budgetarbete och lagstiftningsarbete, och att det därför är naturligt att tillämpa tvåkalenderår-budget och -riksdagsarbete. Hänsyn måste också tagas till valperioderna som f. n. endast omfattar tre kalenderår. En reform av här skisserat slag fordrar ett mycket omfattande utredningsarbete innan den kan genomföras. En parlamentarisk utredning med biträde av expertgrupper bör därför tillsättas för att närmare förbereda frågan. Med anledning av vad som sålunda anförts föreslår jag att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning om införande av tvåkalenderårsperiod för statsbudgeten i enlighet med vad i motionen anförts.