mot · FW02779 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i Stenkyrka och om rationaliseringsstöd till jordbruk på . Den dominerande näringsgrenen på är jordbruket som sysselsätter av de förvärvsarbetande. Om man därtill lägger de grupper som arbetar med transport, förädling och distribution av jordbrukets produkter kan det uppskattas att cirka 35 å av de yrkesarbetande på är direkt eller indirekt beroende av jordbrukets produktionskapacitet. Sysselsättningen inom den direkta jordbruksproduktionen har emellertid , såväl absolut som relativt, kraftigt minskats. Förändringen mot större brukningsenheter har gått snabbare på än i övriga delar av landet och andelen brukningsdelar över 2 ha har minskat med . Minskningen har främst gällt de mindre brukningsenhetema, och medianstorleken för åkerarealen på var vid jordbruksräkning 17,3 ha jämfört med 9,3 ha för riket. Omställningen i det gotländska jordbruket sker emellertid under förutsättningar som från helhetens synpunkt i vissa avseenden avviker från andra delar av landet. Om skall kunna hålla sitt befolkningsunderlag, vilket är nödvändigt inte minst för att kunna behålla nödvändig kommersiell och samhällelig service, krävs att alternativ sysselsättning kan erbjudas dem som lämnar jordbruket. För att antyda problemets storleksgrad kan nämnas att minskade jordbruket sin andel av de förvärvsarbetande med cirka 2 000 personer utan att andra delar av tillverkningssektorn kunde suga upp denna arbetskraft. Eftersom andelen sysselsatta i jordbruket är relativt sett så stor, blir helt naturligt kravet på tillskapandet av nya arbetsplatser i tillräckligt hastig takt omöjligt att uppfylla för arbetsmarknadsmyndigheterna. Därtill kommer att många innehavare av brukningsdelar som, enligt rationaliseringskungörelsens synsätt, inte karakteriseras som bärkraftiga befinner sig i åldersgrupper svåra att omställa till annan sysselsättning. Av brukarna inom storleksgruppen 1030 ha åker befinner sig över 1 000 personer i åldrar . För dessa äldre jordbrukare finns som regel alternativen, fortsatt jordbruksdrift trots dålig lönsamhet eller omskolning, alternativt någon form av skyddad sysselsättning. Såväl från den enskildes som från samhällets synpunkt kan det starkt ifrågasättas om det inte i denna situation vore bättre med en något modifierad takt i strukturrationaliseringen och att berörda brukare i stället stimulerades till fortsatt insats i jordbruksproduktionen. En sådan lösning skulle också vara fördelaktig ur hela det gotländska näringslivets synpunkt. Med en mera intensiv inriktning av produktionen, speciellt då det gäller animaliesidan, skulle säkerligen många av de ifrågavarande brukningsdelarna kunna erbjuda fortsatt bärgning för sina brukare. En ökad satsning på animalieproduktion framstår också just nu som önskvärd i samband med aviserad lokalisering till av en utbyggd förädlingsindustri i slakteribranschen. Om en del av de små och medelstora jordbruken skall kunna fortbestå, måste emellertid innehavarna erhålla möjligheter att inom begränsade ramar få stöd till att förbättra och rationalisera sina företag. Sådana möjligheter finns för vissa delar av landet huvudsakligen inom det norra stödområdet i enlighet med beslut om rationaliseringsstöd till vissa jordbruk (SFS 1971:420). Enligt denna kungörelse lämnas statligt stöd till begränsade åtgärder för rationalisering av jordbruksdelen av brukningsenhet, även om förutsättningar saknas för rationell jordbruksdrift. Syftet är därvid att förbättra försörjningsunderlaget hos sådant företag som har begränsade utvecklingsmöjligheter, och stöd lämnas till åtgärd som erfordras för att förbättra försörjningsmöjligheterna under den återstående yrkesverksamma tiden för den som är brukare vid tiden för ansökan om sådant statligt stöd. Detta stöd kan lämnas dels i form av garantilån, dels i form av bidrag. Denna speciella stödform till jordbruket är som nämnts i huvudsak begränsad till de delar av landet som ingick i stödområdet före . ingår även i stödområdet eftersom betingelserna är likartade. Liksom inom övriga delar av stödområdet är medelåldern hög hos jordbrukarna på som de alternativa möjligheterna till annan sysselsättning är små. Om försörjning och befolkningstal på skall kunna hållas på en acceptabel nivå som erfordras för en fortsatt omställning till mera industri- och servicebetonad sysselsättning, är det angeläget att en del av de små och medelstora jordbruken kan bestå och utvecklas så att de kan ge sina brukare en rimlig försörjning. Med stöd av det ovan anförda hemställes att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att rationaliseringsstödet till vissa jordbruk i enlighet med Kungl. Maj:ts kungörelse (SFS 1971: 420) må utsträckas till att gälla även . () i Stenkyrka