ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02377 · 1973-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om slopande av femkronorsmyntet. började den nya myntlagstiftningen att träda i kraft. Ändringen i förhållande till den förut gällande myntlagstiftningen var bl. a. den att småmynten ett- och tvåöringar försvann liksom tvåkronan. Femöringens volym minskades och vi fick ett nytt femkronorsmynt. Vad beträffar slopandet av småmynten hälsades det med allmän tillfredsställelse. Däremot kan man nog inte konstatera detsamma beträffande det nya femkronorsmyntet. Man har något erfarenhet av användningen av detta mynt, och den erfarenheten visar att det finns ett missnöje med femkronorsmyntet. Detta missnöje grundar sig på att myntet alltför litet avviker från enkronorsmyntet och därför ofta förväxlas, vilket ställer till förtret. Speciellt gäller detta för äldre människor, men även andra tar i brådskan ofta fel på mynten. Klagomål har också framförts av affärsmännen över att förväxling av mynten ofta sker, och det förekommer ofta att kunder vid växling inte vill ta emot ett femkronorsmynt utan i stället önskar en femkronorssedel eller fem enkronor. Det förekommer att affärsmän samlar femkronorsmynten för att vid bankbesök växla dem mot sedlar eller enkronorsmynt. Det är därför angeläget att detta mynt slopas och att femkronorssedeln bibehålies. Skulle detta av olika orsaker inte gå att förverkliga, bör femkronorsmyntet med det snaraste ändras till ett format som på ett bättre sätt skiljer sig från enkronorsmyntet. Det kan också ske genom att myntet göres av en annan metallegering, som ger myntet en färgsättning som avviker från enkronorsmyntets. Med anledning av vad som sålunda i motionen framhålles hemställer vi att beslutar 1. att femkronorsmyntet slopas 2. att om detta inte går att genomföra, femkronorsmyntet ges ett annat format eller en annan färgsättning som på ett mera markant sätt avviker från enkronorsmyntet.
mot · FW02378 · 1973-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om en redogörelse för kostnaderna för statliga förvaltningsbyggen m. m. I statsverkspropositionen redovisas beräknade kostnader för byggnadsarbeten för statlig förvaltning. Kostnaderna är, enligt vår bedömning, utomordentligt höga. För kvarteret , där kostnadsramarna nu föreslås till ca , innebär detta en kostnad per arbetsplats på . Detta är nära så mycket som de som anses vara den genomsnittliga kostnaden för ett motsvarande bygge i privat regi. Kostnaderna för de i statsverkspropositionen redovisade byggnadsarbetena för statliga förvaltningsbyggnader i , , , och ligger, räknat per arbetsplats, på åtminstone samma höjd som för kvarteret . Rimligen borde kostnaden för byggen utanför ligga väsentligt lägre. Enligt vår uppfattning bör , innan den beviljar anslag av den begärda storleksordningen, ges en redovisning av den statliga byggnadspolitiken och orsakerna till de höga byggkostnaderna. Med anledning av det ovan anförda hemställes 1. att i skrivelse till Kungl. Maj :t hemställer att Kungl. Maj :t måtte lämna en redogörelse för kostnaderna i samband med statliga förvaltningsbyggen och orsakerna till dessas storlek. 2. att till Byggnadsarbeten för statlig förvaltning för /74 anvisar ett investeringsanslag av , innebärande en sänkning av begärt anslag med . () () N. () i Trobro
mot · FW02379 · 1973-01-24 00:00:00 — av i Trobro m. fl. om minskning av anslaget till Vissa projekteringskostnader. Under punkten Fonden för förlag till statsverket begäres i statsverkspropositionen ett investeringsanslag av för vissa projekteringskostnader. Inte minst mot bakgrund av finansplanens förväntningar om en uppgång i konjunkturen är enligt vår uppfattning behovet av att skapa en ytterligare reserv av färdigprojekterade byggnadsobjekt begränsat. En nedskrivning av anslaget under denna punkt med 20 miljoner bör vara möjligt utan påtagliga men, vare sig för utvecklingen på arbetsmarknaden eller för statsmakternas möjligheter till en rationell planering. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställes att till Vissa projekteringskostnader för /74 anvisar ett investeringsanslag av . N.YNGVE () i Trobro
mot · FW02380 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om slopande av anslaget till Inköp av fastigheter m. m. I statsverkspropositionen begärs ett anslag på för inköp av fastigheter under /74. I samband med utflyttningen av statliga myndigheter från kommer behovet av förvaltningsbyggnader där att minska. En försäljning av fastigheter i bör alltså kunna komma till stånd. Enligt vår uppfattning bör, innan beviljar medel för inköp av ytterligare fastigheter, en redogörelse lämnas rörande möjligheterna att genom försäljning av ej längre erforderliga fastigheter erhålla de för annan fastighetsanskaffning erforderliga medlen. Med anledning av det ovan anförda hemställes att i avvaktan på en redogörelse för möjligheterna att försälja ej längre erforderliga fastigheter i framför allt avslår Kungl. Maj:ts begäran om ett investeringsanslag på för /74 för Inköp av fastigheter m. m. N.YNGVE () ()
mot · FW02381 · 1973-01-24 00:00:00 — om slopande av femkronorsmyntet. Det utgivna 5-kronorsmyntet har inte rönt någon större uppskattning hos allmänheten. Tvärtom vill de flesta människor som får ett sådant vid första tillfälle göra sig av med det igen. Orsaken är att det ofta förväxlas med andra mynt på grund av den ringa skillnaden i storlek. Då det inte torde finnas något större behov av ett 5-kronorsmynt vid sidan av sedlar i samma valör bör tillverkningen av 5-kronorsmyntet upphöra. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att tillverkningen av 5-kronorsmynt upphör.
mot · FW02382 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om möjlighet till sänkning av taxeringsvärdet vid renovering av fastighet, m. m. kommer en ny fastighetstaxering till stånd. I kommuncentra upptages som regel såsom exploateringsvärde mycket höga taxeringsvärden även om respektive bebyggelse är mycket ålderstigen och i sig representerar lågt eller inget värde. Därest huset är K-märkt, dvs. har kulturhistoriskt värde och därför bör bestå, nedsättes dock värdet med hänsyn härtill. Inte så sällan sker emellertid ändrade bedömningar sedan taxeringsvärdet bestämts. Ett gammalt hus, vars taxeringsvärde satts mycket högt till följd av central belägenhet av tomten, kan få ett taxeringsvärde som i hög grad överstiger det verkliga värdet, ibland till följd av att huset senare bedöms som K-hus eller att ägaren själv anser att det av kulturella hänsyn bör bevaras, i andra fall till följd av att tomten vid rivning blir föremål för omfattande undersökningar huruvida det i marklagren finns lämningar av forntida bebyggelse. I ytterligare andra fall kan ett gammalt hus renoveras med betydligt utökad livslängd som följd, vilket för övrigt enligt vår mening borde utnyttjas i långt större utsträckning än vad som sker. Det finns flera exempel på hus som, i stället för att rivas, på ett förtjänstfullt sätt har renoverats, varvid dock taxeringsvärdet kommit att ligga långt över det verkliga försäljningsvärdet. 1 sådana fall blir alltså taxeringsvärdet betydligt högre än vad värdet av det ombyggda huset med tomt om än centralt belägen representerar. Hänsynen till förväntat högt tomtvärde bör enligt vår mening tillämpas med stor försiktighet. Då det är mellan taxeringarna kan ett förhöjt värde med fördel åsättas i efterhand, när det i praktiken visat sig att vederbörlig tomtmark till följd av ett annorlunda utnyttjande verkligen fått ett betydligt högre värde . Förslag till bestämmelser om nästa fastighetstaxering kommer att framläggas av fastighetstaxeringsutredning. Enligt vad som är oss bekant har utredningen emellertid ej prövat här berörd problematik. Med stöd av vad ovan sagts hemställes att måtte besluta 1. att möjlighet till minskning av taxeringsvärde bör införas för det fall att genom renovering i stället för rivning och nybyggnad en fastighets exploateringsvärde ej utnyttjats, 2. att vid fastighetstaxering betydligt större hänsyn än nu bör tagas till s. k. kulturhus, 3. att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. N.YNGVE () ()
mot · FW02385 · 1973-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om vidgad rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för diabetikers höjda levnadskostnader. Vårt samhälle har många människor som dras med lättare eller svårare handikapp. Insatser har gjorts för att underlätta dessa människors möjlighet att leva ett så normalt liv som möjligt. Det har skett med direkta ekonomiska stödåtgärder, förbilligade varor och tjänster samt andra indirekta hjälpåtgärder. Det finns dock en stor grupp som av läkarna och från medicinsk synpunkt anses som sjuka men som i mycket stor utsträckning fyller sina uppgifter i samhället precis som en frisk människa. Det är diabetikerna. De sköter sina arbeten som friska människor, betalar sina skatter och fullgör i övrigt sina samhälleliga plikter. Men i sina matvanor skiljer de sig från oss andra och drabbas där tyvärr av extra utgifter. Det är framför allt matkostnaderna som är betungande. En diabetiker bör äta mycket grönsaker även då det icke är säsongtid för frukt och grönsaker. Han/hon bör undvika fet mat skall helst äta magert kött. Osötade safter och sylter kostar också mera än gängse varor, och småkakor och bröd som är sockerfria är klart dyrare än bakverk, som vi andra utan olägenhet kan äta. Det betyder att den som drabbats av diabetikernas handikapp har ett betydligt dyrare hushåll än andra. Till endast erhöll diaberikern i regel inget extra avdrag vid självdeklarationen. I ett utslag i regeringsrätten medgavs ett avdrag med . utfärdade till taxering bestämmelser som medgav avdrag /år, om den sammanlagda inkomstern för makar inte översteg . Om denna avdragssumma ansågs rimlig skulle det innebära att en uppjustering ter sig synnerligen aktuell med tanke på att livsmedelspriserna skjutit i höjden med 20, och i något fall mer. Dessutom kan ifrågasättas om en maximigräns av ovan relaterade slag är tillfredsställande med tanke på penningfall och prisökningar. Osäkerhet tycks också råda i taxeringsnämnder, vilket medfört att samma avdragsregler inte tillämpas i olika kommuner. Detta är inte tillfredsställande, varken från rättslig synpunkt eller från rättvisesynpunkt. Med anledning av det framförda hemställer vi att måtte besluta 1. att hos Kungl. Maj:t hemställa att riksskattenämnden får i uppdrag att utfärda nya bestämmelser om avdrag för diabetiker för höjda levnadsomkostnader i enlighet med vad i motionen anförts 2. att Kungl. Maj:t vidtar åtgärder för att diabetikerna erhåller information om de angivna bestämmelserna.
mot · FW02386 · 1973-01-23 00:00:00 — av i Arrie m. fl. om åtgärder mot faktisk sambeskattning av inkomst av rörelse i vissa fall. De nya regler för beskattningen av äkta makar som trädde i kraft innebär bl. a. att arbetsinkomsterna skall beskattas individuellt. Undantag gäller dock för företagare som driver sin rörelse som enskild firma och båda makarna deltager i företagets skötsel. Även när båda makarna har arbete i förvärvskällan är dock liksom tidigare den ene av makarna (i regel mannen) skattskyldig för hela inkomsten. Makarna blir därigenom sambeskattade för arbetsinkomsterna. Familjer med faktisk sambeskattning och med gemensamma inkomster får vidkännas en betydligt högre skatt än om inkomsten beskattas efter vars och ens arbetsinsats. Som exempel kan nämnas att äkta makar som äger en affärsrörelse, där båda makarna i lika omfattning är sysselsatta och som där har en gemensam inkomst på 40 000, får en skatt som är högre än om makarna varit affärsanställda och då tjänat vardera. Den faktiska sambeskattningen påverkar också de sociala förmåner som är bundna till inkomstens storlek. De orättvisor som den faktiska sambeskattningen leder till i vissa fall bör enligt vår uppfattning undanröjas genom att någon form av individuell beskattning införs i de fall, där familjeinkomsten är ett resultat av båda makarnas gemensamma arbetsinsatser i eget företag. En sådan ordning är desto mera befogad som olägenheterna med den faktiska sambeskattningen kan kringgås genom att företaget drivs i form av aktiebolag eller handelsbolag. Omläggningen av skattesystemet har också lett till att bolagsbildningen ökat i omfattning. Enligt vår uppfattning bör målsättningen vara att så långt möjligt utforma skattesystemet så, att det blir neutralt med avseende på företagsformen. De praktiska svårigheter som kan finnas att dela upp inkomsten efter respektive makes arbetsinsats kan överbryggas genom att uppdelningen görs efter någon schablonmetod. Den medhjälpande maken bör enligt vår uppfattning få möjlighet att ta upp ett belopp motsvarande exempelvis högst basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring (f. n. ) som egen inkomst. Om den medhjälpande makens arbetsinsats varit av mindre respektive väsentligt mindre omfattning än den andres, kan den medhjälpande makens inkomst då sättas till två gånger respektive en gång basbeloppet. Respektive makes arbetsinsats bör givetvis vara avgörande för beloppets storlek. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att hos Kungl. anhålla om att den tillsatta skatteutredningen med förtur skall pröva frågan om rätt till individuell beskattning enligt i motionen angivna grunder i de fall då äkta makar båda är verksamma i ett av dem drivet företag inom jordbruk, småindustri, hantverk, handel eller annan rörelse. () i Arrie AXEL () i () i Ulfsbyn
mot · FW02387 · 1973-01-24 00:00:00 — av i Arrie m. fl. om ändrade regler för realisationsvinstbeskattning vid överlåtelse av jordbruksfastighet. Vinst vid icke yrkesmässig avyttring av fastighet beskattas i regel i sin helhet om säljaren har ägt fastigheten mindre än . Har den innehafts beskattas av vinsten. Samma procenttal gäller, oberoende av innehavstiden, om det är fråga om någon form av tvångsyttring. Den realisationsvinst som beskattas framräknas i princip genom att försäljningsvärdet minskas med anskaffningskostnaderna (inklusive mera betydande förbättringskostnader), uppräknade enligt en särskild prisindex. Fastighet som förvärvats genom arv eller gåva anses vid realisationsvinstbeskattningen förvärvad vid det köp som skett närmast . Vid vinstberäkningen återförs vissa värdeminskningsavdrag på bl. a. skog till beskattning. Bestämmelserna om ackumulerad inkomst är i detta sammanhang bara tillämpliga om realisationsvinsten till övervägande del utgörs av återvunna värdeminskningsavdrag. Det innebär att skatten i regel träffar den skattskyldige under ett enda år i omedelbar anslutning till fastighetsförsälj ningen. I vissa fall finns möjligheter till uppskov med realisationsvinstbeskattningen. Det gäller i första hand vid expropriation eller annan tvångsöverlåtelse och när överlåtelsen ingår som ett led i jordbrukets eller skogsbrukets yttre rationalisering. Uppskov förutsätter också att realisationsvinsten uppgått till , att bankgaranti ställts för den beräknade skatten och att den skattskyldige anskaffar ersättningsfastighet av jämförligt slag. När det gäller överlåtelse och anskaffning av en ny jordbruksfastighet, och det inte rör sig om tvångsöverlåtelse, kan uppskov med realisationsvinstbeskattningen i praktiken bara beviljas, om den sålda fastigheten slås samman med någon annan fastighet eller det är fråga om byte av fastighetsdelar. Däremot kan en aktiv jordbrukare inte räkna att få uppskov med beskattningen, om han säljer en i och för sig bärkraftig brukningsenhet för att skaffa sig en större eller en med annan driftsinriktning. Det innebär att realisationsvinstbeskattningen ofta binder en aktiv jordbrukare till den fastighet han en gång skaffat och försvårar möjligheterna att byta sig tili en ny fastighet av annan storlek eller med annan driftsinriktning. Enligt vår uppfattning är det önskvärt att undanröja sådana hinder genom att vidga möjligheterna till uppskov med beskattningen. Uppskov bör sålunda enligt vår uppfattning i princip alltid kunna beviljas när en aktiv jordbrukare överlåter en jordbruksfastighet och i samband med detta skaffar sig en ersättningsfastighet. av de angivna bestämmelserna kan lämpligen ske inom ramen för den pågående utredningen om realisationsvinstbeskattningen. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag i syfte att vidga möjligheterna till uppskov med realisationsvinstbeskattningen i samband med överlåtelse av jordbruksfastighet och köp av ersättningsfastighet i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Arrie () i Heden
mot · FW02389 · 1973-01-23 00:00:00 — av i Nennesholm m. fl. angående kyrkobokföringsort inom riket för person i statlig u-landstjänst. Svenska medborgare som flyttar utomlands beskattas i viss omfattning här i landet även efter utflyttningen. Behåller den skattskyldige väsentlig anknytning till anses han bosatt i i skatterättslig mening under åtminstone efter flyttningen. beskattas han för hela inkomsten här i landet, om andra bestämmelser inte följer av dubbelbeskattningsavtal med vederbörande land. Därefter är skatteplikten i i huvudsak begränsad till inkomst, som förvärvats inom landet genom tjänst, rörelse eller fastighet. Därutöver föreligger skatteplikt för bl. a. lön och andra förmåner i samband med anställning eller uppdrag hos svenska staten eller svensk kommun. De angivna bestämmelserna innebär, att exempelvis personer som är verksamma i statlig svensk biståndsverksamhet i beskattas i för hela inkomsten. Lönen beskattas sålunda praktiskt taget alltid här. Har befattningshavaren vid tjänstgöringens början för avsikt att stanna kvar i SIDA-tjänst tillämpas dessutom med vissa undantag en femårsgräns, då det gäller att fastställa när bosättningen i skatterättslig mening i skall upphöra. 1 likhet med andra utlandsstationerade statstjänstemän kyrkobokförs de SIDA-anställda (inklusive familjemedlemmar) i Storkyrkoförsamlingen i . Kommunalskatt erläggs då enligt vanliga regler i . Utlandstjänstgöringen varar när det är fråga om biståndsarbete i allmänhet endast . När den upphör, återgår vederbörande i allmänhet till sitt gamla arbete. Det innebär att han också bosätter sig på den tidigare hemorten. Många behåller sin bostad i under utlandsvistelsen, särskilt om det rör sig om egna fastigheter. De SIDA-tjänstemän som har barn i skolåldern torde också i stor utsträckning låta dessa fortsätta sin skolgång här i landet. Det svenska u-landsbiståndet har fått ökad omfattning. Antalet personer som upprätthåller statlig utlandstjänst har därmed ökat på ett markant sätt. Nuvarande bestämmelser beträffande kyrkobokföringen under utlandsvistelsen ter sig mot den bakgrunden enligt vår uppfattning orationella. Bytet av mantalskrivningsort kan sålunda medföra betydande praktiska olägenheter för den enskilde och hans familj. Det kan också leda till orättvisa verkningar i ekonomiskt hänseende för berörda kommuner. Den kommun, där den som vistas utomlands varit bosatt före utlandsvistelsen, kan få vidkännas kostnader för barns skolgång och för sociala anordningar utan att den äger rätt att uppbära någon kommunalskatt. Enligt vår mening bör bestämmelserna därför ändras så att den som upprätthåller statlig utlandstjänst och som i skatterättslig mening alltjämt anses bosatt i tillsammans med eventuella familjemedlemmar kyrkobokförs i den kommun, där han varit mantalsskriven innan utlandsvistelsen påbörjades. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att hos Kungl. anhåller om en översyn av folkbokföringsbestämmelsema beträffande personer, som upprätthåller statlig utlandstjänst, i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Nennesholm () i Heden
mot · FW02391 · 1973-01-18 00:00:00 — av m. fl. om utsträckt tid för fyllnadsinbetalning av skatt. Givetvis önskar ingen inkomsttagare bli debiterad kvarstående skatt. I mån av möjligheter och förmåga att förutse den slutliga skatten söker man vid behov undvika restskatt genom att göra fyllnadsinbetalning. Sådana ambitioner motverkas emellertid om man häftar i skuld i form av restskatt, då perioderna för inbetalning av restskatt och för fyllnadsinbetalning sammanfaller. Det innebär för många för att inte säga de flesta oöverkomliga svårigheter att skrapa ihop kontanta medel till bägge syftena , och därför måste man dras med restskatteeländet år ut och år in. Skulle tiden för fyllnadsinbetalning av skatt utsträckas till förslagsvis , eller hellre , bleve det möjligt för många fler än nu att betala såväl restskatt som skatteutfyllnad under ett och och därigenom slippa restskatt påföljande år. Utsträckt inbetalningsperiod torde därför gagna såväl den enskilde som det allmänna. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t begär att tiden för fyllnadsinbetalning av skatt utsträcks en å i enlighet med i förevarande motion uppdragna riktlinjer. () ()
mot · FW02393 · 1973-01-18 00:00:00 — av m. fl. om slopande av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det allmänna stödområdet. De regionalpolitiska insatserna har, trots att relativt stora anslag utgått, inte resulterat i att sysselsättningen i skogslänen blivit tillfredsställande. En av orsakerna till detta är att företagskostnaderna i är ogynnsamma i förhållande till andra delar av landet. I den regionalpolitiska satsningen synes inte heller strävandena efter att utjämna kostnadsolikheterna mellan olika landsdelar vara tillräckliga. Enligt vår mening är det angeläget att åtgärder i avsikt att åstadkomma ett bättre kostnadsläge i vidtages. Dessa åtgärder utformas på ett sådant sätt att de uppmuntrar industriell eller annan verksamhet som är särskilt personalkrävande. De bör också underlätta för redan etablerade företag att öka sysselsättningsmöjligheterna. En praktisk åtgärd som skulle få en direkt kostnadssänkande och därmed utjämnande effekt vore att slopa den utgående arbetsgivaravgiften. Ett slopande av arbetsgivaravgiften i stödområdet skulle också kunna genomföras utan att det påverkar det slutliga ställningstagandet till den framtida regionalpolitiska målsättningen. Med stöd av vad här anförts hemställes att måtte besluta att den allmänna arbetsgivaravgiften ej skall omfatta företag belägna inom det allmänna stödområdet. PER () i Gäddvik () i Agnäs GOTAB 73 3147 S 1973
mot · FW02394 · 1973-01-18 00:00:00 — av m. fl. om rätt till avdrag vid inkomstbeskattningen för avsättning till självfinan sieringsfond. Gällande skatteregler medger ej enskilda firmor vilket begrepp även inkluderar jordbruk tillräckligt utrymme för självfinansiering. Sådana företag har ej aktiebolagens och de ekonomiska föreningarnas möjligheter till skattefria fonderingar. kan enskilda firmor hålla så stora lager, att de genom nedskrivningar kan skapa dolda reserver. Ej heller är deras maskin- och inventarieutrustning så omfattande att den medger självfinansiering genom avskrivning. En fullt genomförbar, enkel och lämplig åtgärd, syftande till att underlätta enskilda firmors självfinansiering och kapitalbildning, vore införandet av avdragsrätt för till självfinansieringsfond avsatta medel. Förutsättningen skulle givetvis vara öppen redovisning och korrekt bokföring. En avdragsmaximering till förslagsvis av årsvinsten eller och en fondmaximering till förefaller lämpligt. Om en omloppstid av föreskrevs vad gäller avsättningarnas återförande till beskattning, kunde reglerna för ackumulerad inkomst tillämpas. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till innevarande års riksdag om rätt för rörelseidkare, som driver enskild firma, och jordbrukare att i samband med inkomsttaxeringen erhålla avdrag för avsättning till självfinansieringsfond i enlighet med i förevarande motion uppdragna riktlinjer. G. REGNÉLL (m) N. () i Trobro Nr 394 -402