mot · FW02513 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till Bidrag till företagarföreningar m. För är det en viktig näringspolitisk målsättning att bevara en stor och utvecklingskraftig sektor av mindre och medelstora företag. Detta förutsätter att alla företag oavsett storlek och driftsform bereds likvärdiga arbetsmöjligheter och utvecklingschanser. De mindre företagen måste ges möjlighet att verka i en miljö som stimulerar till fortsatt utveckling. lönsamhet måste förbättras och deras behov av service i olika former tillgodoses. Vi upprepar i motionen vårt förslag års riksdag att företagarföreningarna byggs ut till regionala serviceorgan för mindre och medelstora företag. I avvaktan på särskild proposition i frågan föreslår vi att administrationsbidraget till företagarföreningarna höjs med 4 milj. kronor utöver vad Kungl. Små företag och stora har stordrift varit något av ett nyckelord i näringspolitiska sammanhang. Stora enheter har betraktats som effektivare än små och ansetts utgöra en förutsättning för rationell produktion. Denna filosofi har i hög grad påverkat också den statliga näringspolitiken. Insatserna inom denna har ofta tagit sin utgångspunkt i de större företagens problem och utvecklingsmöjligheter. De mindre företagen har därigenom haft svårigheter att dra nytta av de vidtagna åtgärderna eller direkt missgynnats av dem. Investeringsfonderna, vars möjligheter endast i begränsad utsträckning kunnat utnyttjas av de mindre företagen, kan ses som ett exempel i sammanhanget. Också pålagor av typ löneskatten drabbar i allmänhet små företag hårdare än större, eftersom deras möjligheter att möta kostnadsökningarna med rationaliseringar ofta är mindre. För är det en viktig näringspolitisk målsättning att bevara en stor och utvecklingskraftig sektor av mindre och medelstora företag. Detta kan endast ske om alla företag oavsett storlek eller driftsform bereds likvärdiga arbetsmöjligheter och utvecklingschanser. Näringspolitiken får inte ensidigt inriktas på de större företagen och deras problem. Den stora gruppen av utvecklingsbara mindre och medelstora företag måste också ges möjlighet att leva vidare och uppkomsten av nya sådana företag stimuleras. Att ge varje företagstyp samma möjligheter att överleva och utvecklas är så mycket mera naturligt som stordriftsfilosofin alltmer börjat ifrågasättas. Under intryck av bl. a. de forskningar rörande småföretagens villkor som bedrivs vid har man på allt fler håll börjat upptäcka att de mindre företag på sina speciella områden kan vara minst lika effektiva som sina större kollegor. 1 vissa avseenden har de dessutom fördelar som de större företagen saknar. De har t. ex. stor flexibilitet och kan relativt lätt anpassa sig till ny och oväntad efterfrågan; kontakter och informationsutbyte mellan de anställda underlättas av en informell organisation, vilket skapar en god miljö för nytänkande och originella problemlösningar; de uppvisar stor elasticitet och har goda möjligheter att anpassa sig efter svängningar i arbetsbelastningen. De mindre företagens fördelar är emellertid inte absolut givna. De är bara möjligheter som företagen själva måste ta till vara. För att kunna göra detta fordras bl. a. god planering och fast styrning av verksamheten. Men också insatser från det allmännas sida är av betydelse. De mindre företagen måste ges möjlighet att verka i en miljö som stimulerar till fortsatt utveckling och tillgodoser deras behov av service i olika former. Därigenom kan deras utvecklingsmöjligheter tryggas och de inneboende fördelarna tas till vara. De insatser i detta syfte som gjorts, har emellertid varit begränsade, bl. a. i jämförelse med vad som satsats på arbetsmarknadspolitiken. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är defensiva till sin karaktär, avsedda att avhjälpa tillfälliga eller mer permanenta sysselsättningsproblem. Om man vill trygga sysselsättningen på är de dock otillräckliga. En aldrig så utbyggd arbetsmarknadspolitik förmår inte ensam skapa den trygghet i anställningen som varje människa har rätt att kräva. För detta fordras i stället en aktiv näringspolitik inriktad på att skapa starka och utvecklingsbara företag. Det är dessa som utgör den främsta försvarslinjen mot arbetslösheten. måste därför näringspolitiken bl. a. inriktas på att öka de mindre och medelstora företagens konkurrenskraft och utvecklingsförmåga. Dessa utgör en förutsättning för ett rikt och differentierat näringsliv i olika delar av vårt land; utan små företagsenheter blir möjligheterna att upprätthålla en jämn sysselsättning över hela landet starkt beskurna. Åtgärder på en lång rad områden är därvid nödvändiga: lönsamhet och soliditet i mindre och medelstora företag måste förbättras; aktuella undersökningar visar att de sjunkit kraftigt och på många håll nått en oroande låg nivå; kapitalförsörjningen måste tryggas; mindre företag bör ges bättre möjligheter att få sina kapitalbehov tillgodosedda på den reguljära kreditmarknaden; kreditrestriktioner som särskilt drabbar mindre och medelstora företag måste undvikas; produktutvecklingen bör stödjas; mindre företag bör ges ökade möjligheter att skaffa sig egna produkter och steget från idé till lanserbar produkt underlättas; nyetableringar måste stimuleras; den nedåtgående tendensen vad gäller etableringen av nya företag måste brytas; tillgången till företagsservice bör förbättras; de mindre och medelstora företagens behov av att anlita utomstående experter och specialisttjänster av olika slag bör tillgodoses genom utbyggd regional service; utbildningsmöjligheterna för företagsledare och anställda bör förstärkas; skärpt konkurrens och snabb teknisk utveckling ställer krav på ökade kunskaper och bättre information; familjeföretagens skatteproblem måste lösas; den faktiska sambeskattningen av äkta makar som arbetar i den gemensamma rörelsen måste avskaffas och generationsväxlingarna inom familjeföretagen underlättas. har man kunnat notera en utbredd pessimism och bristande framtidstro inom många svenska företag. Investeringsviljan har varit låg. De investeringar som gjorts har ofta varit av defensiv karaktär; de har snarare gällt rationaliseringar inom produktion och administration än satsningar på nya produkter och produktionslinjer. Det är, som professor framhöll vid Företagets , i många avseenden befogat att tala om en företagandets kris därför att framtidstron och framtidsviljan till stor del gått förlorad. Det är nödvändigt att nu göra upp med denna pessimism och få nya satsningar för framtiden. Men detta förutsätter att man på alla håll är beredd att erkänna att enskild företagsamhet har en given plats i vårt samhälle. Från många håll ställs stora och berättigade krav på företagen. De skall ge trygghet för de anställda, de skall betala goda löner, de skall radikalt förbättra sin arbetsmiljö etc. Men när man ställer de kraven fordras det också att man ger företagen möjlighet att uppfylla dem. Detta kan bara ske i lönsamma företag. I nya partiprogram slår vi fast att En nödvändig förutsättning för trygghet i arbetet och tillräckliga investeringar är att lönsamheten inom näringslivet hålls uppe på en godtagbar nivå och att företagens soliditet tryggas. Genom ökat sparande inom företagen kan dessa lättare stå emot konjunkturkriser varvid även deras investeringsvilja stimuleras. Denna grundsyn har bl. a. manifesterats i vårt bestämda motstånd mot den fördubbling av löneskatten som genomfördes . Redan när skattepaketet diskuterades hävdade vi att det var oansvarigt att fördubbla skatten på arbetskraft mitt i en vinter då det kommer att vara ont om jobb. Men regeringen har vägrat att erkänna det felaktiga i denna politik. Den har föredragit en politik som ger låg lönsamhet och hög arbetslöshet framför en politik som ger god lönsamhet och låg arbetslöshet. Lönsamheten ligger i många företag på en otillfredsställande låg nivå. Var sjätte anställd inom verkstadsindustrin arbetar i ett förlustföretag, och på många håll är avkastningen på en investering lägre än vanlig bankränta. Av en undersökning av mindre och medelstora företag i , som publicerades, framgår bl. a. att över 2/3 av företagen i storleksordningen 50200 anställda hade en räntabilitet som inte översteg . Preliminära resultat från en undersökning, som utförs vid , visar dessutom att företagens räntabilitet minskat markant . Nedgången har varit störst för de minsta företagen, trots att företagsledaren i dessa företag i allmänhet tar ut en lön, som ligger avsevärt under normalnivån. Mot den här bakgrunden är det knappast att förvåna sig över att alltför många investeringar uteblir. För att nya jobb skall växa fram och nya företag etableras fordras en annan ekonomisk politik och en annan näringspolitik än den som bedrivits en politik som utgår från att det måste löna sig att arbeta för såväl enskilda som företag. Först då skapas den trygghet i arbetet som alla har rätt att kräva. Som vi framhöll i en motion (nr 577) till riksdag hör till de mest angelägna uppgifterna inom näringspolitiken att skapa bättre möjligheter för mindre och medelstora företag att utnyttja utomstående experter och specialservice av olika slag. Vi föreslog därför en utbyggnad av företagarföreningarna till regionala serviceorgan för mindre och medelstora företag. I motiveringen för detta pekade vi bl. a. på att det är väsentligt att ge föreningarnas insatser en mer offensiv prägel genom att tillförsäkra dem resurser för en uppsökande och förebyggande verksamhet bland företagen. Möjligheterna att skapa trygga och stabila sysselsättningsförhållanden torde vara större genom sådana åtgärder än genom en ensidig satsning på nyetableringar eller omlokalisering av företag. Vår avsikt med den föreslagna utbyggnaden av företagarföreningarna var att ge dem möjlighet att erbjuda företagen ett brett register av tjänster. Förutom att ge bistånd i kreditfrågor borde föreningarna ges resurser att göra aktiva insatser beträffande företagsutbildning, produktutveckling, marknadsbedömningar etc. Därigenom skapades en serviceorganisation som kompletterade företagens egna resurser. De mindre företagen skulle få tillgång till specialistfunktioner av olika slag utan att behöva binda sina begränsade resurser i dyrbara investeringar eller fasta åtaganden. Deras konkurrenskraft kunde stärkas utan att deras mest påtagliga fördelar flexibilitet, anpassningsförmåga, rörlighet Förslaget om en regional serviceorganisation för mindre och medelstora företag avvisades emellertid av vårriksdagen. Ett likartat förslag har dock lagts fram av delegationen för mindre och medelstora företag. Denna föreslår i sitt betänkande Företagsservice (SOU 1972:78) bl. a. att 5 milj. kronor ställs till det kommande industriverkets förfogande för att förstärka företagarföreningarnas insatser och organisation. I årets statsverksproposition aviseras en särskild proposition med anledning härav. Det finns emellertid anledning att redan nu framhålla att det föreslagna beloppet är starkt otillräckligt om man vill nå några starkt förbättrade resultat. Om man tror att utbyggd företagsservice gör de mindre företagen effektivare och mer konkurrenskraftiga är ett avsevärt högre belopp en god investering från samhällsekonomisk synpunkt. Den föreslagna summan är f. ö. lägre än vad företagarföreningarna själva anser nödvändigt för att kunna uppfylla nuvarande uppgifter. Ett särskilt problem är hur de mindre företagen skall stimuleras att utnyttja företagarföreningarnas tjänster. I de undersökningar som utförts på uppdrag av delegationen för mindre och medelstora företag framgår bl. a. att endast en mindre del av den service som utnyttjas syftar till att på ett mer genomgripande sätt förändra företagen samt att ett fåtal större företag står för huvuddelen av kostnaderna för respektive servicetyp. De företag som kunde förmodas vara i störst behov av externa tjänster utnyttjar dem minst. Bakom detta otillfredsställande förhållande ligger naturligtvis både psykologiska, geografiska och ekonomiska faktorer, t. ex. bristande kännedom om serviceutbudet, rädsla för att dra på sig ytterligare kostnader, långa avstånd etc. En utbyggd informationsverksamhet är därför nödvändig. Delegationens förslag att stimulera företagens serviceutnyttjande genom att staten under ett inledningsskede står för viss del av kostnaderna är ytterligare en väg. För vår del ser vi det som väsentligt att företagarföreningarnas basorganisation byggs ut så att en större del av deras tjänster än kostnadsfritt kan ställas till de mindre och medelstora företagens förfogande. Framför allt måste företagen ha möjlighet att utan kostnader anlita företagarföreningarna för allmänna konsultationer och för företagsanalys. Företagarföreningarna måste också ha tillräckliga resurser för en omfattande uppsökande verksamhet. I avvaktan på särskild proposition i frågan föreslår vi nu att anslaget till företagarföreningarnas administrationskostnader höjs med 4 milj. kronor utöver vad Kungl. Maj :t föreslagit. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att under elfte huvudtiteln, Bidrag till företagarföreningar m. : Administrationskostnader för /74 anvisar 4 milj. kronor utöver vad Kungl. /ENKEL (fp) ()