ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02472 · 1973-01-23 00:00:00 — av i m. fl. Vissa av de med ö-problemen sammanhängande kommunikationsfrågorna har bl. a. behandlats av ö-utredning. Utredningen var inriktad på öarna . För del har det allmänna lämnat s. k. transportstöd och Ölandsfrågan har fått sin lösning genom den broförbindelse som öppnats. För Vens vidkommande har trots under hand givna utfästelser, senast i samband med öns införlivning med kommun, däremot icke några åtgärder vidtagits från statsmakternas sida. Saken har påtalats från kommunens sida vid flera uppvaktningar hos statliga organ och vederbörande departement, men alla framstötar har lämnats obeaktade. hamn har bedrivit trafik med sina bogserbåtar till . Omhändertagande av passagerare har därvid ursprungligen icke varit det primära mot bakgrunden av att man tidigare icke hade dagens krav på bekvämlighet och turtäthet. Så sent som tecknade kommun och dåvarande S:t Ibbs kommun skriftligt avtal, varigenom ön tillförsäkrades minst två dagliga turer. Genom utvecklingens gång har kommun tvingats göra alltmer omfattande satsningar på båttrafiken till och från ön. Det ekonomiska underskottet på trafiken har visat en fortlöpande stegring. belöper sig trafikunderskottet till inklusive ränta och amortering å investerat kapital. beräknas förlusten till . Trafiken har bedrivits med en båt byggd (ombyggd bogserbåt). Båten har befunnits så dålig att man beslutat bygga om den för . har en ny båt, avsedd för sommartrafiken, beställts för . Detta innebär att man utöver de mycket höga driftkostnader får räkna med en kapitaltjänstkostnad om för en amorteringstid . Genom ombyggnad av den äldre båten får man en åretrunt-båt, som kan klara trafiken också . kan endast fraktas i begränsad omfattning, och för massagods måste man också allt framgent sörja i annan ordning. är det en stark önskan att undvika en mera omfattande biltrafik på ön med hänsyn till öns natur och struktur. Båten kan därför endast omhändertaga en mindre bil/lastbil. Taxorna för Ven-trafiken blir vid angivna förhållanden ett allt större bekymmer, då man givetvis icke på denna väg kan nå kostnadstäckning. För anmäler sig trafikfrågan med särskild styrka med hänsyn till de uttalanden som gjorts icke minst från statliga organ om såsom varande av riksintresse med en natur, som enligt i placerar ön i europeisk särart. En ordnad trafik är i själva verket livsnerven för öns fortbestånd. Ön har endast cirka 350 bofasta invånare, men går en strid turistström till och från ön. För en trafik av detta slag, som skall tillgodose människors önskemål och behov året runt, bör statsbidrag utgå i full omfattning i förhållande till trafikens omfång och betydelse. Förutom för där liksom beträffande och alldeles speciella problem förelegat, kan frågan också ha betydelse för vissa andra samhällen med öar inom kommunens gränser. Med stöd av ovanstående hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer att åtgärder vidtages för att tillförsäkra kommun tillfredsställande ekonomiskt stöd för trafik av här redovisad art. () ()
mot · FW02477 · 1973-01-01 00:00:00 — av i m. fl. angående begränsningen av maximilängden på landsvägsfordon. omkommer cirka 1 200 människor i trafikolyckor på våra vägar, och ett mycket större antal blir invalidiserade för livstid. Detta är mycket allvarliga siffror, och allt vad som kan göras för att nedbringa dessa bör också med det snaraste göras. En mycket stor bidragande orsak till det stora antalet olyckor som sker är säkerligen den tunga godstrafiken. De långa fordonstågen på våra vägar försvårar ofta omkörningar och innebär betydande risker i trafiken. Alla vägar är heller inte byggda för en sådan tung trafik och i synnerhet inte för sådana stora fordon som vi nu har i mycket stort antal. Härtill kommer att dessa långa och ofta tungt lastade fordon vid avlämnande av sina laster också är nödsakade att köra in i de centrala delarna av våra städer och tätorter där gatorna inte alls är utbyggda för sådan trafik. En första åtgärd och en nödvändig sådan är att minska fordonslängden från nuvarande . Det skulle innebära ett viktigt steg mot en säkrare trafik. Vi är medvetna om att det i motionerats och ställts krav om en sådan sänkning av fordonslängden som en första åtgärd för att minska olycksriskerna i trafiken, men det har inte vunnit bifall. Man kan emellertid inte hur länge som helst blunda för dessa allvarliga problem, utan åtgärder måste vidtas. En minskning av den tillåtna fordonslängden skulle också i någon mån kunna bidra till att styra över den långväga tunga trafiken till järnvägarna, vilket skulle innebära en nationalekonomisk fördel. Vårt land lär också vara ett av de mest generösa när det gäller den fordonslängd som är tillåten, och det finns inte anledning att fortsätta med detta, utan angelägnare vore att minska denna till rimligare längd, som bättre kunde anpassas till rådande trafikförhållande. Med åberopande av motionens motivering hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förslag om att maximilängden på landsvägsfordon begränsas .
mot · FW02478 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om införande av post- och postlådenummer i telefonkatalogen. genomfördes reformen att varje hushåll inom vissa delar av länet, i första hand på landsbygden, tilldelades ett postlådenummer. Dessutom fick olika orter eller delar av kommuner särskilda postnummer. Dessa senare finns redovisade i lättillgängliga sammanställningar som var och en kan skaffa. Postlådenummer däremot finns inte att få offentligt, kanske ej heller på annat sätt, vilket i många sammanhang är otillfredsställande. Skall reformen inte stanna vid en rationalisering inom postverket utan också komma allmänheten till godo i form av god service är det angeläget att postlådenumren finns lättillgängliga. Den normala källan för att söka efter adressuppgifter är telefonkatalogen. Enklast och billigast synes därför vara att postlåde- och postnummer införs i telefonkatalogen. Då kan allmänheten på ett enkelt sätt och utan extra kostnad finna fullständiga adresser. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening till Kungl. Maj:t ger till känna vad i motionen anförts om önskvärdheten av att införa post- och postlådenummer i den allmänna telefonkatalogen. () () () (vpk) i
mot · FW0248 · 1973-01-11 00:00:00 — av m. fl. om höjd trafikstandard på . För ett mycket stort antal människor och företag i inland är den trafikstandard som kan erbjuda av avgörande betydelse. Samma gäller i hög grad även turismen och möjligheterna för nyetablering av företag. I samband med en interpellationsdebatt klarlades att förhållandena på då i första hand på sträckan mellan och är långt ifrån tillfredsställande. Så har t. ex. banunderhållet av ekonomiska skäl eftersatts i sådan grad, att man tvingats nedsätta högsta tillåtna hastighet på huvuddelen av banan. De använda motorvagnarna är också starkt förslitna och medverkar till att hålla persontrafikstandarden på en låg nivå. För att skapa förutsättningar för en aktiv regionalpolitik i inland är det därför angeläget och nödvändigt att banvall och vagnpark upprustas. Svårigheten med sysselsättning i dessa delar av gör det ju också angeläget att tillvarata de arbetsmöjligheter som uppkommer, när det gäller att rusta upp banvall och spår. Vagnparken borde utbytas mot exempelvis dieseldrivna motorvagnar som kan luta sig i kurvorna, s. k. bankande tåg, vilka medger betydligt högre hastigheter än nuvarande vagntyper vid oförändrade kurvradier m. m. Här antydda åtgärder skulle dels öka reshastigheterna längs , dels förbättra förhållandena för företagens gods- och materialtransporter. Å andra sidan synes dessa investeringar knappast i vart fall på kort sikt vara företagsekonomiskt motiverade ur SJ:s synpunkt, varför de av regionalpolitiska skäl synes böra bestridas av medel som anvisar för arbetsmarknadspolitiska ändamål. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om snar utredning och förslag till åtgärder för att förbättra förhållandena på på sätt i motionen anges. PER () . ÅSLING (c) JAN-1VAN () i
mot · FW02480 · 1973-01-01 00:00:00 — om lägre telefonkostnader för folkpensionärer. Att ha telefon är i det närmaste en nödvändighet, i synnerhet för en äldre människa . De gamla är ofta hänvisade till att bo ensamma, och deras enda möjlighet att nå förbindelse med omvärlden är då telefonen. De behöver telefonen inte enbart för att påkalla hjälp i nödsituationer eller för att beställa varor och tjänster. , då familjemedlemmarna på ett helt annat sätt än förr skingras och bosätter sig på skilda håll, är innehavet av en telefon också en del av välfärden, ett medel att hålla kontakt med barn, släkt och vänner. Emellertid har kostnaderna undan för undan ökat, och många folkpensionärer anser det inte ekonomiskt möjligt att hålla sig med telefon. För att underlätta för folkpensionärer att tillgodogöra sig vårt lands förnämliga telefonservice borde såväl installationsavgifter som abonnemangsavgifter slopas för denna kategori medborgare. Åtskilliga finanseringsmöjligheter står till buds. Jag vill i detta sammanhang peka på möjligheten av att öka beskattningen av läskedrycker, som tas ut med blott per butelj. att ger Kungl. Maj:t det i motionen anförda till känna. K. A. () GOTAB 73 3164 S 1973
mot · FW02481 · 1973-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om höjning av anslaget till Drift av statliga vägar: Egentligt vägunderhåll I statsverkspropositionen har departementschefen vid behandlingen av vägfrågorna betonat nödvändigheten av ökade anslag till det enskilda vägnätet, bl. a. med hänvisning till glesbygdsutredningens konstaterande att glesbygdsbefolkningens transporter som regel är vägbundna och därför starkt beroende av vägnätets utformning och standard. Han föreslår mot den bakgrunden ett väsentligt ökat bidrag till den enskilda väghållningen. sammanfattar sina anslagsyrkanden så att man strävar efter: att vidmakthålla en från säkerhets- och framkomlighetssynpunkt godtagbar servicestandard på våra vägar; att hejda den pågående förstöringen av investerat vägkapital och i någon mån inhämta en del av det ackumulerade behovet när det gäller egentligt vägunderhåll; att påbörja förstärkt vägunderhåll och nya byggnadsobjekt i huvudsak endast i den omfattning som är nödvändig för att förbättra trafiksäkerhet och framkomlighet på vägar där trafiken överskridit gränsen för att kunna avvecklas på ett godtagbart sätt; att ge bidrag till och enskild väghållning i överensstämmelse med gällande bidragsbestämmelser. Vi vill gärna instämma i betydelsen av att glesbygdens vägnät uppmärksammas och noterar med tillfredsställelse att departementschefen tryckt på den frågan. Av yrkanden i övrigt har vi särskilt fäst oss vid målsättningen att hejda den pågående förstöringen av investerat vägkapital. Att eftersätta det egentliga vägunderhållet, dvs. förnyelse av vägbeläggningar, grusningar, dikningar m. m. har naturligtvis denna innebörd. Den här utvecklingen innebär inte bara i detta avseende en samhällsekonomisk förlust, den medför också trafiksäkerhetsrisker av stora mått. Mot den bakgrunden finner vi det anmärkningsvärt att det är posten Egentligt vägunderhåll som har blivit hårdast nedstruken av äskanden. har begärt 514,5 milj. kr. och departementschefen tillstyrker 331 milj. kr. en summa som förefaller oss otillräcklig för att ge möjligheter att ens till någon del uppnå den målsättning som uppställts. Med hänvisning till ovanstående hemställs att under B 2. Drift av statliga vägar, Bil. 8 i statsverkspropositionen, måtte uppräkna anslaget till Egentligt vägunderhåll från 331 milj. kr. till 370 milj. kr. Nr 481 -485 sammanlagt för drift av statliga vägar . att avräknas mot automobilskattemedlen. (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FW02482 · 1973-01-23 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. om bibehållande av vägbyggnadsramarna i sysselsättningssvaga regioner. Inom de sysselsättningssvaga regionerna används beredskapsarbetena såsom ett instrument för att ge sysselsättning till dem som av olika anledningar icke har kunnat erhålla fasta arbetstillfällen. Huvudmålsättningen måste vara att inom dessa områden sätta in de största ansträngningarna på att försöka skapa fasta arbetsmöjligheter för arbetskraften. Tyvärr har detta icke skett i tillräcklig omfattning. På grund härav har beredskapsarbetena kommit att få en väsentlig betydelse i stora delar av skogslänen. Särskilt inom vägbyggandet har projekt kommit till utförande, vilka med beslutade vanliga väganslag skulle ha kommit mycket långt fram i tiden. Anslagen till de vägar som anlagts såsom beredskapsarbeten har varit högre än till de vägar som byggts med ordinarie väganslag. Detta förhållande har givetvis också beaktats när de olika anslagsramarna gjorts upp. Inom vägbyggandet arbetar berörda verk med typer av byggnadsplaner och ramar. Inom dessa är ordinarie vägprojekt upptagna. Men beredskapsarbetena skall finnas med såsom reservarbeten. Meningen med beredskapsarbeten är att dessa arbeten skall igångsättas när ordinarie arbeten icke kan visa sig till fyllest från sysselsättningssynpunkt. Det förekommer att ordinarie projekt överförs till beredskapsarbete. har i skrivelse till de olika länsstyrelserna meddelat att vederbörande anslag för det ordinarie arbetet kommer att avföras från aktuell vågplan i det fall arbetet utförs såsom beredskapsarbete. Vid ett sådant förfarande ökas icke tillgången på arbetstillfällen inom det berörda området. Antalet arbetstillfällen blir i stort sett av samma storleksordning vid ordinarie byggande som vid byggande kategorisatt som beredskapsarbete. Förändringen kan bli en tidsförskjutning och att anslag kommer från annan anslagstitel. Huvudmålsättningen med ökad sysselsättning genom beredskapsarbete har icke uppnåtts. Förfarandet innebär också att det ökade vägbyggandets uppgift i lokaliseringspolitiskt syfte att motverka obalans i näringslivet uteblir. Möjligheterna att lokalisera industrin, anordningar för turism m. m. till sysselsättningssvaga regioner är mycket beroende av fler och bättre vägar. Anledningen till detta förfaringssätt anges vara det ökade behovet av anslag till vägbyggandet i tätortsregionerna och att statsmakternas insatser i första hand skall inriktas på att tillgodose dessa behov. Från sysselsättningssynpunkt på både kort och lång sikt i de sysselsättningssvaga regionerna kan den ordningen icke vara tillfreds Med stöd av vad här anförts hemställs att anhåller hos Kungl. Maj:t om att de ordinarie vägbyggnadsramarna i de sysselsättningssvaga regionerna icke minskas med anslagsbelopp motsvarande kostnad för vägprojekt som överförs från ordinarie vägbyggnadsplan till beredskapsarbete. PER () i Gäddvik HANS () HÄKAN () () i Agnäs
mot · FW02483 · 1973-01-24 00:00:00 — om portofri befordran av uppgift som infordras av offentlig myndighet. har det blivit brukligt att offentliga myndigheter låtit utskickade frågeformulär etc. åtföljas av svarskuvert för portofri postbefordran. När det gäller inkomstdeklarationerna söker länsstyrelserna underlätta för deklaranterna att avlämna sina uppgifter genom att lådor uppsätts hos skattemyndigheterna eller hos banker m. m. Alla medborgare kan dock icke begagna dessa förmåner. Principiellt borde det åvila den myndighet som kräver uppgifter att också besörja porto för dessa. Detta kunde åstadkommas genom att tillhandahålla svarskuvert i samband med utskickandet av alla de olika blanketterna eller genom att försändelser ställda till taxeringsmyndigheter m. fl. befordrades portofritt om innehållet anges. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. Maj:t begär att offentliga myndigheter måtte åläggas svara för portokostnadema vid infordran av uppgifter från enskilda medborgare.
mot · FW02484 · 1973-01-01 00:00:00 — om förbättrade trafikförhållanden på genom . genom blev dödens och fasornas väg på ett sätt som aldrig förr . 22 människor dödades och 144 personer skadades vid de sammanlagt 357 olyckor (nästan en ) som inträffade. Man är på experthåll överens om att dessa olyckor till en mycket stor del måste tillskrivas den dåliga kvaliteten på genom . Som exempel kan nämnas att i , där en tragisk olycka inträffade , väntar man på en bättre genomfart, vilken på grund av brist på investeringsmedel icke kunnat byggas. Hur många av de 22 dödade människorna som kunnat vara i livet om det funnits en trafiksäkrare led genom kan ingen svara på, men faktum är att sambandet mellan dödsolyckor och dåligt utbyggda trafikleder är obestridligt. Inom polisdistrikt t. ex. inträffade 2 dödsolyckor på , som huvudsakligen är utbyggd till motortrafikled av utmärkt standard. 26 personer skadades. Siffrorna blir emellertid dystrare ju längre norrut man kommer. polisdistrikt redovisar inte mindre än 57 olyckor med 9 döda och 32 skadade. polisdistrikt hade 98 olyckor med 3 döda och 53 skadade människor och 139 olyckor med 8 döda och 32 skadade. , när trafiken kulminerar, kunde man notera 8 olyckor på inom , 12 inom , 18 inom och 23 inom polisdistrikt. Alltså, ju sämre väg, desto fler olyckor. I varje ovannämnd siffra är en människa inblandad, ja t. o. m. i några fall dödad, och man frågar sig: Hur många fler offer skall denna väg få skörda? Jag är medveten om att det finns fler trafikfällor på våra huvudvägar och är också medveten om att stora belopp satsas vaije år på vägdriften och även på nya projekt. Enligt min uppfattning bör emellertid borttagandet av trafikfällor som E 6 i och andra få en mycket större prioritet. Detta är nödvändigt om det skall gå att söka ytterligare få ner olycksfallsfrekvensen i trafiken och är alltså i allra högsta grad en mycket viktig trafiksäkerhetsfråga. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer att utan dröjsmål ta initiativ till åtgärder för att eliminera den farliga trafikfällan som E 6 genom utgör.
mot · FW02486 · 1973-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om förbättring av transportledema i . Kommunikationernas betydelse för den närings- och regionalpolitiska utvecklingen har allmänt betonats av länsstyrelserna i de länsprogram, som behandlade under höstriksdagen. Inrikesministern har också framhållit att de statliga insatserna på transportområdet skall planeras i nära kontakt med samhällsplaneringen i stort och med särskilt beaktande av de regionalpolitiska målen. Det är mot denna bakgrund Kungl. har gett länsstyrelserna i uppdrag att till genomföra en övergripande regional trafikplanering. Planeringen syftar enligt de anvisningar som chefen för har utfärdat till att anvisa lösningar på hur de regionala transportbehoven och kraven på en tillfredsställande trafikförsörjning bäst skall tillgodoses. Planeringen förutsätts öka möjligheterna att prioritera de samhälleliga investeringarna och åtagandena i övrigt på sådant sätt att insatserna blir effektivt utnyttjade. Särskilt betydelsefullt är emellertid att den regionala trafikplaneringen ger bättre möjligheter att i olika av länsstyrelserna påtalade hänseenden beakta de näringspolitiska och regionalpolitiska målsättningarna. Undertecknade motionärer framhöll inför förra årets riksdag (motion 1972:1409) att såsom en av de mest angelägna regionalpolitiska åtgärderna för läns del framstår en upprustning av vägnätet. I själva verket kan man hävda att väl utbyggda transportleder utgör en absolut avgörande förutsättning för åstadkommande av en rationell regionstruktur inom detta område i närhet. Enligt beslut kommer som grund för en fortsatt regional utvecklingsplanering centralorterna att graderas i primära, regionala och kommunala centra. Inom ramen för denna allmänna regionalpolitiska målsättning vill vi rekommendera förslaget i vår tidigare motion att skapa en sådan regionstruktur inom länet att detta i sin helhet kunde framstå som ett lämpligt uppsamlingsområde för att dämpa tillväxten i storstäderna och främja en positiv utveckling i hela länet. För att tillgodose detta regionalpolitiska mål behövs goda transportleder lineärt utdragna från och via in i i nordvästlig (Stockholm-Strängnäs-Eskilstuna), sydlig () och västlig riktning (Stockholm-Flen-Katrineholm-Vingåker). Vidare är det viktigt för samhörigheten mellan med borgare i olika delar av länet att det sörmländska vägnätet förbättras. Detta gäller i högsta grad vägförbindelserna mellan de norra och södra länsdelarna. Att en sådan förbättring av transportlederna behövs har omvittnats från utomstående experter med god överblick. Med en regionstruktur skapad i anslutning till väl utbyggda transportleder av det skisserade slaget i finns goda förutsättningar för en positiv utveckling inom länet. Med stöd av ovanstående motivering hemställer vi att i skrivelse till Kungl. måtte uttala att vad som anförts i motionen beaktas i den övergripande regionala trafikplaneringen och att därvid särskilt uppmärksamma behovet av en rationell regionstruktur inom av i motionen berörda områden i närhet. () ()
mot · FW02487 · 1973-01-24 00:00:00 — angående bamcyklars utrustning. Då de moderna bamcyklarna med extremt höga styren och s. k. limpsadlar enligt företagna undersökningar förekommer i misstänkt många olyckor, bör till att börja med i alla fall vissa restriktioner införas. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos Kungl. kräver en skyndsam utredning syftande till förslag om skärpta bestämmelser beträffande utrustningen av dessa barncyklar.
mot · FW02488 · 1973-01-24 00:00:00 — om ändring av färgen på utryckningsfordons varningssignaler. Den engelska polisen har enligt uppgift just avslutat en test som visar att det mänskliga ögat reagerar tjugo gånger långsammare på den blå färgen, som utryckningsfordonen nu har, än på den gula färgen. Det har väl för en allt större allmänhet stått klart att övergången från röd till blå varningssignal var förhastad - nu gäller det väl närmast att utröna om den gula eller röda varningssignalen är effektivast. Då frågan om färgen i åtskilliga fall har livsavgörande betydelse hemställes med anledning av det anförda att hos Kungl. Maj:t anhåller om att i berörda internationella organ verkar för en ändring av färgen på utryckningsfordonens varningssignaler från blått till förslagsvis gult.
mot · FW02489 · 1973-01-24 00:00:00 — om ändrade tidsintervaller för kontrollbesiktning av bilar. Den obligatoriska kontrollbesiktningen av fordon som sker uppfattas ofta som ganska onödig. Inställelserna gör att bilägaren måste avstå från förvärvsarbete på grund av detta, ofta en hel dag . De flesta bilägare håller i eget intresse sina fordon i mycket gott skick utan någon som helst kontroll. Statistiken visar dock att ett stort antal av de fordon som besiktigas får anmärkningar. Många av anmärkningarna gäller dock sådana bagateller att det kan uppstå misstanke om att de görs bara för att hyfsa statistiken för och motivera dess existens. Men varje liten anmärkning är bilägaren skyldig att åtgärda vare sig det behövs eller inte. Det kan kosta den enskilde bilägaren rätt dryga pengar förutom de avgifter som avtvingas för besiktningen. Det synes motiverat att något lätta på detta tvång mot den enskilde genom att minska antalet föreskrivna kontrollbesiktningar. Första besiktning bör sålunda ske när fordonet är . Därefter bör kontrollbesiktning ske i stället . Eftersom staten föreskrivit kontrollbesiktningsskyldighet, borde staten även ansvara för kostnaderna hos . Den enskilde får ändå svara för kostnaderna för inställelse, åtgärdande av eventuella anmärkningar vare sig de kan anses befogade eller inte och även förlorad arbetsinkomst på grund av inställelse. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. anhåller om sådana ändringar i bestämmelserna om kontrollbesiktning av fordon, att första besiktning skall ske när fordonet är och därefter följande kontrollbesiktningar .