mot · FW021531 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om åtgärder till tryggande av en full sysselsättning. De gifta kvinnornas sysselsättningsbenägenhet har ökat i en sådan omfattning att långtidsutredningens prognoser redan nu är överträffade. I årets statsverksproposition konstateras också att nu vad kvinnornas deltagande i arbetslivet beträffar procentuellt sett ligger högst i . I vårt land finns det dock fortfarande ett stort antal människor utanför arbetskraften. En stor del av dessa är kvinnor. Främsta orsaken till att dessa kvinnor inte deltar i arbetslivet är att bamtillsynsfrågan inte är löst. Ett annat skäl är att det inte finns arbete på orten. påvisade en mycket stor dold arbetslöshet. 1966 fanns det under en viss mätvecka ca 250 000 latent arbetslösa, dvs. personer som skulle sökt arbete om de ansett sig kunna få detta. av dem var kvinnor. Därutöver fanns det ca 1 miljon kvinnor som var förvärvsförhindrade på hel- eller deltid på grund av hushållsarbete och/eller vård av barn. Av dessa var ca 1/4 . Av de heltids- förvärvsförhindrade under drygt en halv miljon hade ca 200 000 inga barn, ca 250 000 hade ett eller två barn och de övriga, ca 90 000, hade tre barn eller flera. Av de deltida förvärvsförhindrade under drygt 1/4 miljon hade ca 50 000 inga barn, ca 180 000 hade ett eller två barn och ca 30 000 hade tre barn eller flera. 1966 fanns det således omkring 1 miljon kvinnor utanför arbetskraften, av vilka ca 250 000 klart hade uttalat en önskan att förvärvsarbeta om de haft möjlighet få arbete på orten. har ett stort antal nya arbetstillfällen skapats tack vare regeringens vidtagna åtgärder. Trots ett svårt konjunkturläge har antalet sysselsatta ökat . Det är framför allt kvinnorna som fått del av de arbetstillfällen som skapats. Nära 200 000 kvinnor har fått arbete , framför allt genom en utbyggnad av den offentliga sektorn. Detta är ett gott resultat med tanke på de stora ekonomiska svårigheterna och det kärva opinionsläget. Trots att utvecklingen sålunda varit gynnsam för kvinnornas del är det dock fortfarande en stor grupp kvinnor som står utanför arbetskraften. Sannolikt är det omkring 3/4 miljon kvinnor i produktiv ålder som inte deltar i arbetslivet eller som deltar endast tillfälligt med åtföljande osäkerhet när det gäller arbetstrygghet osv. Ca 100 000 av dessa beräknas vara latent arbetslösa. Antalet kvinnor som tvingas avstå från förvärvsarbetet på grund av brist på barntillsyn finns det inga aktuella uppgifter om, men det är troligt att ytterligare en stor grupp skulle söka arbete om deras barn kunde beredas god tillsyn. Utbyggnaden av barntillsynen har inte kunnat ske i en takt som motsvarar kvinnornas önskan om förvärvsarbete. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen i årets statsverksproposition föreslår en höjning av såväl driftbidragen och anordningsbidragen till barnstugorna. En snabb utbyggnad av barntillsynen är en av de viktigaste åtgärderna för underlätta kvinnornas förvärvsarbete. Vi vill dock påpeka att detta inte är tillräckligt. Även på andra områden måste förändringar ske för att underlätta arbetsbördan för de vuxna och skapa en tryggare miljö för barnen. För att förverkliga de ovan skisserade målsättningarna om alla vuxnas rätt till arbete är det nödvändigt att redan i planeringsstadiet konkretisera målen. På grundval av det regionalpolitiska handlingsprogrammet påbörjas en ny länsplaneringsomgång . En hög ambitionsnivå för sysselsättningen bör stå som riktlinje för den kommande planeringen på länsnivå. Målet bör vara att alla vuxna som önskar arbete också skall ges möjlighet att förvärvsarbeta. För att få underlag för en planering utifrån denna målsättning krävs kännedom om den verkliga arbetslösheten. De mätningar som görs för hela landet är inte tillräckliga. Mätningar bör även göras på länsnivå och då även omfatta undersökningar av orsakerna till arbetslösheten. Dessa länsvisa kartläggningar bör utgöra underlag för planeringen av arbetstillfällen och service inom regionen. Enligt departementschefens uttalande i proposition 1972:111 bör den kommande länsplaneringen samordnas med de långsiktiga ekonomiska bedömningar som görs i långtidsutredningen. Det är självklart att även långtidsutredningens beräkningar skall grundas på samma målsättning för sysselsättningen som gäller för länsplaneringen. Industrisamhället har gått in i en utvecklingsfas som vi kan beskriva som övergången från det industriella till det efterindustriella samhället. Detta samhälle karakteriseras av att maskinerna övertar allt mer av den industriella tillverkningen, och människans arbetsinsats per produktionsenhet blir därmed allt mindre. I det efterindustriella samhället arbetar maskinerna medan människorna konsumerar och utför tjänster åt varandra. har industrin i vårt land haft en mycket expansiv period. Ända var efterfrågan på arbetskraft inom industrin större än tillgången. steg produktiviteten per arbetad timme mycket kraftigt. Arbetslöshetssiffrorna hölls på en låg nivå. Vi har haft en mycket stark välfärdsökning, så som den mäts i bruttonationalprodukten. har utslagningen av arbetskraft varit mycket snabb. och av har en annan utveckling framträtt inom industrin. Antalet anställda inom industrin har minskat, och arbetslöshetssiffrorna har kunnat hållas nere endast med hjälp av arbetsmarknadspolitiska medel och en snabb utbyggnad av den offentliga sektorn. Mot bakgrund av den förändring i sysselsättningsstrukturen som vi nu kan registrera är det en viktig uppgift att noga överväga hur framtidens arbetsliv skall utformas. I det sammanhanget är frågan om arbetstidens omfattning av stort intresse. Med kortare arbetstid kan fler människor beredas arbete även om behovet av arbetskraft minskar i samhället. Vi ser det som angeläget att människor i produktiv ålder »delar på jobben». I stället för hårt och pressat arbete för en del och arbetslöshet för andra bör arbetstiden successivt skäras ned så alla får del av de möjligheter till ökad fritid som det industrialiserade samhället ger. Det urbaniserade samhället med dess koncentration av arbetsplatser till stora orter samt åtskiljandet av bostäder och arbetsplatser från varandra har lett till långa totala arbetstider för en stor del av människorna. Även om 8-timmarsdagen är genomförd i lag, är målet åtta timmars arbete åtta timmars fritid åtta timmars sömn långt ifrån förverkligat. De totala arbetstiderna, inräknat restider, är för många människor betydligt längre än de lagstadgade . Att kombinera ett förvärvsarbete med vården av små barn är därför i dagens läge mycket svårt för många människor. Mot bakgrund av det anförda är det viktigt att finna lösningar som undanröjer dessa svårigheter. I socialdemokratiska kvinnoförbunds program »Familjen » förs fram följande två mål: Alla vuxna skall ges möjlighet att självständigt utvecklas i enlighet med sina intressen och önskemål i solidaritet med andra människor. Alla vuxna skall vara ekonomiskt oberoende av anhöriga. En grundläggande förutsättning för dessa målsättningars förverkligande är att alla människor har förvärvsarbete. I programmet hävdas vidare att en successiv förkortning av den dagliga arbetstiden i kombination med införande av flexibel arbetstid är önskvärd i samband med att ambitionsnivån höjs när det gäller det fulla sysselsättningsmålet. bör samhällsplaneringen inriktas på att skapa kortare avstånd mellan bostad och arbetsplats i syfte att ytterligare förkorta den totala dagliga arbetstiden. Vi är medvetna om att målet förkortad arbetstid först och främst är en facklig fråga och att de fackliga organisationerna på ett förtjänstfullt sätt arbetar för bättre arbetsvillkor för människorna. Frågan har dock större räckvidd. Stora avsnitt av samhällsfunktionerna måste uppenbarligen anpassas efter 6-timmarsarbetsdagen, då den blir ett faktum. Det gäller öppethållandetider för barnstugorna och annan samhällsservice, butiker och varuhus. Det är också tänkbart att skolornas terminsindelning måste omprövas. Alla dessa frågor är samhällsfrågor och bör enligt vår mening bli föremål för en utredning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos Kungl. Maj:t föreslår att då man utformar riktlinjer för nästa långtidsutredning skall gälla målsättningen att alla som önskar förvärvsarbete också skall erhålla arbete, 2. att hos Kungl. hemställer att riktlinjer för länsplanering skall gälla målsättningen att alla som önskar förvärvsarbete också skall erhålla arbete och nödvändig service samt att som underlag för planeringen bör ligga kartläggning av den dolda arbetslsöhetens omfattning och orsaker på länsnivå, 3. att hos Kungl. hemställer om en utredning som får till uppgift att kartlägga samhällets serviceförutsättningar för en förkortad arbetsdag. () () () () () () () ()