ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021181 · 1973-01-25 00:00:00 — av m, florn inrättande av regionala värdombudsmän. I takt med vårdsamhällets expansion uppkommer självfallet allt större behov av organ dit patienter kan vända sig med synpunkter på och eventuella klagomål över den vård de erhållit.. kan utnyttjas som högsta instans då det gäller felaktig behandling, t. ex. en läkare kan ställas till ansvar. Men denna nämnd fyller inte ensam det behov som finns. Dels är många av de klagomål över vården som patienterna framställer inte av den karaktären att någon enskild person kan lastas för misstag etc., dels avser de ofta frågor som inte är av det omfånget att de normalt bör ligga på en central instans. Visserligen finns på sjukhusen kuratorer som kan hjälpa patienten, men då kuratorerna tillhör sjukhuspersonalen kan det för många patienter kännas besvärande att vända sig till kuratorerna med klagomål som avser åtgärder av annan sjukhuspersonal. Framställningar till och justitieombudsman om förhållanden som patienten är missnöjd med kräver initiativ som patienten kan ha svårt att ta och som den aktuella sjukdomen kan omöjliggöra. Den för patienten smidigaste lösningen är därför att han på nära håll har tillgång till av sjukhuset obundet organ som kan ta emot hans klagomål, göra erforderliga utredningar och därefter tar upp saken med vederbörande ansvariga befattningshavare m. fl. För sjukvårdshuvudmännen bör det kunna vara till fördel med ett organ som utgör ett led mellan patienterna och de för sjukvården ansvariga. Hos ett sådant organ kommer att samlas information om sjukhusens service, sedd ur patientens synvinkel, en information som det för sjukvårdshuvudmännens del kan vara värdefullt att tillgodogöra sig för att förbättra verksamheten. Erfarenheterna från och läns landstings försöksverksamhet har redan visat att behov föreligger. Försök med vårdombudsman bör inledas i fler sjukvårdsregioner. Sjukvården och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (SPRI) bör uppmanas att stimulera till sådan verksamhet. Under hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställes att hos Kungl. begär att SPRI erhåller i uppdrag att organisera huvudmännen till verksamhet med regionala vårdombudsmän. /ENKEL (fp) GOTAB 73 3235 S 1973
mot · FW021185 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående kostnaderna för barntillsyn, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 1525 föreslås att staten successivt övertar kostnaderna för barntillsynen, i första hand genom att ta över kostnaderna för personalen, att den utredningsgrupp som tillsatts för att komplettera abortutredningens resultat påskyndar sitt arbete samt att arbetet med att utreda frågan om den kollektiva servicen påskyndas. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FW021186 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om indexreglering av barnbidragen. Under en följd av år har kommunisterna yrkat på att de allmänna barnbidragen skall göras värdebeständiga genom indexreglering. I årets statsverksproposition framhålles åter att barnbidragen ger alla barnfamiljer ett grundläggande ekonomiskt tillskott som verksamt bidrar till att utjämna skillnaderna i levnadsnivå mellan barnfamiljer och familjer utan barn. Denna viktiga stödform måste enligt vår uppfattning indexregleras så att barnfamiljerna kommer i åtnjutande av åtminstone samma andel i den allmänna standardhöjningen som kommer andra grupper i samhället till del. Det finns enligt vår mening inte någon anledning till varför just barnbidragen skall undantas sådan värdebeständighet som gäller för andra bidragsformer. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte besluta om indexreglering av de allmänna barnbidragen att gälla från och med nästa budgetår. (vpk) (vpk) , 73.2 523 S
mot · FW021188 · 1973-01-26 00:00:00 — om införande av ett enhetligt statligt bostadstillägg för folkpensionärer. I årets statsverksproposition föreslås en utvidgning av de statskommunala bostadstilläggen att omfatta även ensamstående låginkomsttagare utan barn. Detta gör att det uppstår en ganska kraftig diskrepans mellan KBT för folkpensionärer och detta bostadstillägg till folkpensionärernas nackdel. Vidare uppvisar utgående KBT för pensionärer med olika belopp i olika kommuner att spännvidden mellan lägsta och högsta belopp är mycket stor. Här vore lämpligt att man för rättvisans skull införde ett statligt enhetligt bostadstillägg, detta för att nå åtminstone en jämlik minimieffekt som sedan kommunerna efter prövning kunde bygga på med ett kommunalt tillägg. Lämpligt belopp för detta statliga bostadstillägg för folkpensionärer är . för ensamstående och . för äkta makar. Det borde även harmoniseras i fråga om beloppsgränser och regler till det statskommunala bostadstillägget och få samma procenttal för reduceringsfaktom som detta. Trycket på kommunerna från statens sida att inte höja kommunalskatten är ett ytterligare skäl att införa detta statliga tillägg. I anslutning till vad som anförts hemställes att måtte besluta att uppdraga åt Kungl. Maj:t att i nästkommande statsbudgetförslag komma med förslag till ett enhetligt statligt bostadstillägg för folkpensionärer i linje med vad som anförts i motionen.
mot · FW021189 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om anvisningar för arbete vid upptagningsmaskin för pappersmassa m. m. Inom massa- och pappersindustrin inträffar något hundratal olycksfall vid arbete vid upptagningsmaskiner för pappersmassa och vid maskiner för tillverkning och rullning av papper. Även om de påtalade olycksfallen vanligen kallade spetsdragningsolyckor utgör ett litet antal av totala antalet olycksfall inom industrin är följdverkningarna synnerligen allvarliga. Detta på grund av att olyckorna medför skador med grav invaliditet som följd, exempelvis förlust av fingrar, armar och i några fall förlust av livet. Arbetarskyddslagen föreskriver i 32 § att arbetsmaskiner, med hänsyn till beskaffenhet och utrustning, skall erbjuda betryggande säkerhet och vara försedda med erforderliga skydd samt i 38 § att arbetsmaskin inte får smörjas, rengöras och repareras utan att maskinen stannats, såvitt ej betryggande skyddsåtgärder vidtagits. När det gäller arbetet i de påtalade maskinerna är det från teknisk synpunkt omöjligt att vid vissa rengöringsarbeten samt vid omdragning av massa- och pappersbanor stanna maskinerna. Vanligen måste arbeten utföras i nära kontakt med roterande valsar. De ständigt återkommande olycksfallen skulle enligt vår mening starkt kunna reduceras om arbetarskyddsstyrelsen utarbetade anvisningar för skyddsanordningar å de åberopade maskinerna samt i anvisningarna föreskrev nödvändigheten att ge maskinpersonalen erforderliga instruktioner. Maskinerna representerar i allmänhet stora kapitalvärden, vilket i sin tur medför att ägarna gör allt som är möjligt för att uppnå optimal drift. Från arbetstagarnas sida har aldrig såsom exempelvis i vissa öststater gjorts anspråk på att öka säkerheten genom att begränsa maskinhastigheter eller genom att ta särskilt farliga maskiner ur drift. Med hänsyn till de stora risker som är förenade med arbetet och till att tekniska förutsättningar saknas för att uppnå total säkerhet bör enligt vår mening strikt skadeståndsansvar införas för arbetsgivaren vid olyckor i de påtalade maskinerna. Med hänvisning till vad som anförts hemställes1 att hos Kungl. Maj:t begär initiativ i syfte att i samverkan med arbetarskyddsstyrelsen utarbeta anvisningar för arbete vid maskiner för upptagning av pappersmassa samt vid maskiner för tillverkning och rullning av papper. () i 1 (Se även motion 1973:1091.)
mot · FW02119 · 1973-01-18 00:00:00 — om vidgat sekretesskydd inom sjukförsäkringen. I tidskriften 1972:7-8 behandlar avdelningschefen en lucka i det integritetsskydd som gäller inom sjukförsäkringen. Sedan regeringsrätten förklarat att försäkringskassorna är att jämställa med offentlig myndighet har det varit möjligt att med stöd av offentlighetsprincipen fritt få tillgång till vissa upplysningar om en försäkrad genom . Upplysning kan lämnas om en försäkrads sjukperioder. äger däremot ej rätt att lämna upplysning om anledningen till sjukskrivningen. Anledningen till att sekretesskyddet inte gäller sjukskrivningsperiodernas frekvens och varaktighet är att sekretesslagens 14 § tredje stycket anger att myndighets beslut inte är sekretessbelagt. Det finns emellertid skäl att låta också beslut av denna karaktär gå in under inskränkningen i ovannämnda paragraf att uppgift inte bör lämnas ut som kan missbrukas till skada eller förklenande för den vilkens personliga förhållanden i handlingen avses. Därmed skulle man förhindra att arbetsgivare så som sker utnyttjar offentlighetsprincipen på sätt som kan skada arbetssökandes möjlighet att få en sökt anställning. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär sådant tillägg till sekretesslagens 14 § att hinder skapas för att upplysningar om sjukperioder utlämnas från försäkringskassorna på sätt som kan vara till skada för försäkringstagarna.
mot · FW021191 · 1973-01-26 00:00:00 — om höjning av anslaget till Bidrag till Länkrörelsen m. fl. samhälle (RNS) är en liten, seriöst arbetande organisation, som bildades och har drygt 300 medlemmar. Enligt förbundets stadgar har RNS till uppgift att genom riksorganisationen och lokalföreningar arbeta för ett narkotikafritt samhälle samt att motverka icke-medicinsk användning av beroendeframkallande preparat. RNS verkar för en tvärvetenskaplig analys av narkotikaproblematiken och att på denna grund sprida upplysning och stimulera forskning samt att stimulera samhället att vidta ändamålsenliga åtgärder. RNS erhåller inga som helst statliga, kommunala eller landstingsanslag och får därför lita till medlemmarnas egna ideella insatser. Redan vid starten av förbundet 1969 ansökte RNS om ett anslag ur de medel som anvisades för narkotikaupplysning. Men bedömdes organisationen som alltför ny för att få med av de pengarna. , , har RNS , dels ensamt, dels tillsammans med andra organisationer, ansökt om medel från statens ungdomsråds särskilda anslag för alkohol- och narkotikaupplysning. Vid båda tillfällena avvisades ansökningarna utan särskild motivering. RNS har utgivit en mycket seriös tidskrift, , men har inte längre ekonomiska resurser att fortsätta denna utgivning. Förbundet har anslutit sig som medlem i (). h^r RNS anordnat två konferenser i kring narkotikafrågorna. RNS har utarbetade planer som syftar till en direktinformation till föräldragrupper med narkotikaskadade ungdomar. Informationen vill man ge formen av tvådagarsseminarier med fördjupad information och seminariediskussioner kring olika handlingsalternativ. Man vill genomföra tre seminarier: ett i , ett i och ett i . Man har tänkt sig att förlägga seminarierna till kursgårdar med övernattningsmöjligheter. Till dessa seminarier vill man även inbjuda myndigheter och förtroendevalda politiker inom de tre huvudregionerna: , och . Även direkta vårdaspekter har man för avsikt att behandla vid dessa seminarier. För att kunna bredda sin information vill RNS även utge ett nummer av tidskriften , vilket man tänker utforma som särskild föräldrainformation. RNS har alltså en rad konkreta planer på verksamhet inom narkotikafrågan, som mycket väl är värda att få realiseras. Förbundet har emellertid inga egna ekonomiska resurser för att genomföra sina seriösa planer. Med hänsyn till att flera andra organisationer av liknande slag erhåller bidrag ur anslag till Länkrörelsen m. fl. organisationer under socialhuvudtiteln bör det vara rimligt och rättvist att även samhälle erhåller medel ur detta anslag. Anslag till RNS bör därför kunna utgå med . Med hänsyn till det ovan anförda hemställs att till anslaget Bidrag till Länkrörelsen m. fl. organisationer för /74 anvisar .
mot · FW021192 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om vidgade besvärsmöjligheter för enskilda på sjukvårdens område. Ömtåliga rättssäkerhetsfrågor uppkommer ofta på sjukvårdens område. Detta är en ofrånkomlig följd av att de enskilda människor det gäller har nedsatta fysiska eller psykiska krafter och att den vård och behandling som ges i så stor utsträckning kräver en speciell sakkunskap. Dessa förhållanden gör det svårt att bygga upp samma system för att garantera de enskildas rättssäkerhet som existerar på andra områden. Ett viktigt led i rättssäkerhetsgarantiema inom förvaltningen utgör besvärsförfarandet. Reglerna om besluts överklagbarhet torde allmänt få anses generösa mot de enskilda. Deras tillämpning är emellertid begränsad på sjukvårdens område. Många avgöranden av stor personlig eller ekonomisk betydelse för de enskilda går inte att överklaga. De fattas ofta av en enskild läkare och utgör inte myndighetsbeslut i vanlig ordning. Beslut att t. ex. vägra en operation eller avslå en begäran om hörglasögon kan inte efter besvär bli föremål för omprövning av annan instans. Möjligheten att vända sig till annan läkare saknar ofta praktisk betydelse. Man bör uppmärksamma att den nuvarande ordningen kan vara besvärande även för läkare som tvingas att på eget ansvar fatta beslut av stor betydelse för enskilda människor utan att ha möjlighet att hänvisa dessa vidare till annan instans om de är missnöjda med lämnat besked. Det är uppenbart att lösningen av de här påpekade problemen möter stora svårigheter. Man måste lösa frågor om både besluts- och besvärsförfarande. I sistnämnda avseende kan man tänka sig en besvärsnämnd hos , med sammansättningen varierad med hänsyn till det fackområde varje ärende gäller. Måhända kan regionala instanser komma i fråga. Någon större organisatorisk apparat behöver man dock inte tänka sig, utan det torde gälla att finna utväg för speciella fall. Dessa fall är emellertid så pass ömtåliga att det finns skäl att pröva frågan. Denna har veterligen knappast aktualiserats i utredningssammanhang. Vissa synpunkter kan man möjligen hämta från abortutredningens förslag om särskilda nämnder för beslut om abortoperation, ett förslag som eljest inte alls berörs av denna motion. Huruvida lösningen skall sökas helt inom sjukvårdsförfattningarnas ram eller om även förvaltningslagen bör föras in i bilden torde få lämnas öppet. Under hänvisning till det anförda hemställs att anhåller hos Kungl. Maj:t om prövning av frågan om vidgade besvärsmöjligheter för de enskilda på sjukvårdens område i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FW021193 · 1973-01-26 00:00:00 — angående grunderna för fastställande av bostadstillägg till barnfamiljer. Bostadstillägg till barnfamiljer utgår efter behovsprövning till familjer med barn . I fråga om kommunala bostadstillägg gäller att hänsyn skall tas även till barn , om för barnet utgår studiebidrag enligt studiehjälpsreglementet eller förlängt allmänt barnbidrag enligt förordningen härom. Denna regel tillämpas för barn till och med det kalenderår barnet fyllt . Behovsprövningar grundas på familjeförsörjarens eller i förekommande fall familjeförsörjarnas gemensamma till statlig inkomstskatt taxerad inkomst. Ensamstående förälder och förvärvsarbetande maka äger vid taxering åtnjuta s. k. förvärvsavdrag av inkomsten dock högst . Denna avdragsrätt gäller om i familjen finns barn som inkomståret inte fyllt . Genom nämnda bestämmelse om förvärvsavdrag ökas för berörda familjer den taxerade inkomsten när förvärvsavdraget upphör. Det medför att bostadstillägget minskar i relation därtill utan att någon verklig inkomstökning skett. Förhållandet påverkar inte det statliga tillägget, eftersom barn som under inkomståret fyllt är i bidragsberättigad ålder under bidragsåret. Däremot kan bestämmelsen innebära att det kommunala bostadstillägget minskas med , . , beroende på om den taxerade inkomsten överstiger , . Denna bidragsminskning inträffar således utan att någon inkomstökning skett. För bidragstagaren måste en bidragsförsämring av sådan storleksordning förefalla helt omotiverad och också komma som en helt oförutsedd ekonomisk belastning. Den bidragsminskning som här är fråga om har ej heller tillkommit genom något bostadspolitiskt beslut utan synes uteslutande vara en indirekt följd av i annan ordning och med annat syfte fattat beslut. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl Maj:t begär en översyn av de skilda bestämmelser, i vad avser hemmavarande, icke förvärvsarbetande barn, som ligger till grund för prövning av kommunalt bostadstillägg, i syfte att undvika bidragsreduceringar vid oförändrade reella inkomster enligt vad i motionen anförts. Risdagen 1973 3 sami.
mot · FW021194 · 1973-01-26 00:00:00 — angående grunderna för fastställande av bostadstillägg. Inkomstprövningen för bostadstillägg görs med hänsyn till den till statlig inkomstskatt taxerade inkomsten samt till förmögenheten. Därav följer att bidragsrätten kan grundas inte på ett faktiskt behov av stöd utan på ett inkomstbegrepp, konstruerat med hänsyn till skattemässiga traditioner. Vissa reformer har gjorts i fråga om inkomstprövningar för bostadstillägg. Kvar står dock ett antal situationer där ett formellt korrekt beviljande av bostadstillägg framstått som omotiverat och stridande mot en allmän rättsuppfattning. Skattemässigt medges sålunda avdrag för räntor avseende vissa, men inte alla, boendekostnader. Vidare medges avdrag för bl. a. underskott enligt grunder som möjligen kan vara motiverade i ett skattesystem där man har att ta hänsyn till utjämning mellan olika beskattningsår. Kommunalt bostadstillägg kan reduceras efter skälighetsprövning, om bostadskostnaden anses för hög med hänsyn till bl. a. hyresläget på orten. Vidare skall vid beräkning av bostadskostnaden hänsyn tas till den skatteminskning som fastighetsägare tillgodoförs vid ränteavdragen. Denna sålunda knäsatta princip borde av konsekvensskäl överföras också till inkomstprövningsreglema så att de fick en med hänsyn till behovet av samordning godtagbar utformning. Behovet av enkla administrativa rutiner påkallar särskilda överväganden om sådana regler. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att reglerna för inkomstprövning och beräkning av bostadskostnad vid beviljande av bostadstillägg bör omprövas och att förslag om regler som bättre anknyter till bidragsbehovet därefter bör föreläggas .
mot · FW021195 · 1973-01-26 00:00:00 — om ökning av anslaget till Arbetarskyddsstyrelsen. I årets statsverksproposition, 1973:1 bilaga 7, upptas . till arbetarskyddsstyrelsens informationsverksamhet. För att sköta denna har styrelsen enligt riksdagsbeslut av anställt en pressombudsman. Sedermera har också en biträdande pressombudsman arvodesanställts av styrelsen. Som jämförelse kan nämnas att informationen om den yttre miljön fått väsentligt större resurser. Man beräknar att 400 människor omkommer på arbetsplatserna och att 120 000 skadas. Av dessa blir 1 800 invalider. Nya risker har också kommit in i arbetslivet. Frånsett det personliga lidande allt detta innebär kostar det samhället uppskattningsvis i direkta utgifter. För sitt anvisningsarbete föreslås arbetarskyddsstyrelsen få personella och ekonomiska förstärkningar. Detta är nödvändigt. Emellertid bör informationsarbetet bedrivas parallellt med anvisningsarbetet för att få effekt. Av anvisningarna måste som komplettering göras enkla och översiktliga foldrar att spridas i stora upplagor till arbetstagarna om de risker som finns inom olika branscher och hur man skyddar sig mot dem. har detta för övrigt varit ett starkt krav från fackföreningsrörelsen och är ett effektivt medel att nå arbetstagarna direkt för att söka reducera yrkesskadorna och yrkessjukdomarna. Till arbetet med dessa populariserade anvisningar och övriga informationsaktiviteter räcker enligt min erfarenhet från naturvårdsinformationen inte arbetarskyddsstyrelsens nuvarande och föreslagna resurser. för arbetsmiljöinformation bör därför räknas upp med en milj. kr. Erforderliga medel härför kan erhållas genom en motsvarande prutning av anslaget Arbetsmarknadsservice under elfte huvudtiteln. Särskild motion härom kommer att väckas. Åberopande det anförda hemställer jag1 att till Arbetarskyddsstyrelsen för /74 anvisar ett förslagsanslag av . 1 (Se även motion 1973:1530.)
mot · FW021199 · 1973-01-22 00:00:00 — av herrar i Lane-Herrestad och i angående statsbidrag till särskolor. Då det gäller skolundervisning av rörelsehindrade barn som inte är utvecklingsstörda utgår statsbidrag till elevassistent för praktiska uppgifter. I särskolan däremot utgår inte sådana statsbidrag ens för rörelsehindrade utvecklingsstörda av vilka det finns åtskilliga, särskilt i träningsskolan. har tidigare äskat medel för detta ändamål men fått avslag. Anledningen har angetts vara att personell assistans åt elever inom särskolan utgör en del av vårdansvaret som åvilar huvudmannen. Det finns anledning fråga varför landstingen, som har huvudmannaansvaret för särskolan, skall ha ett vidare ekonomiskt huvudmannaansvar än primärkommunerna som har hand om rörelsehindrade barn i den vanliga skolan. Det förekommer att vårdpersonal för följa barn till skolan och där tjänstgöra som elevassistenter. Därmed minskas vårdpersonalen på institutionerna, som i allmänhet är så fåtalig att den omöjligt hinner med allt den önskar göra för sina klienter. I andra fall skickas barn från träningsskolan hem då de uppträder oroligt och inte kan vara med i klassens undervisning. I sådana fall får någon av föräldrarna avstå från förvärvsarbete för att kunna vara hemma och ta emot sitt barn när som helst då det normalt skulle vara i skolan. Om det funnes någon elevassistent som biträder lärarna, så skulle denne kunna ta med det oroliga barnet och genom lämpliga åtgärder få det i så god balans att det på nytt kunde vara med om undervisningen. En elevassistent skulle behöva finnas till hands ofta för att lösa olika praktiska uppgifter för eleverna. En utvidgning av statsbidragsgivningen till att omfatta även personell elevassistans skulle säkerligen bidraga till att behovet av elevassistans blev mera tillgodosett för särskolans och då främst träningsskolans elever. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar om sådan ändring av reglerna för statsbidrag till driften av särskolor att statsbidrag också skall utgå till kostnader för personell elevassistans. () i Lane-Herrestad . () i
mot · FW0212 · 1973-01-11 00:00:00 — om tillämpningsföreskrifter till kilometerskatteförordningen. I enlighet med principbeslut av riksdag skall brännoljeskatten på diseldrivna fordon ersättas av en s. k. kilometerskatt fr. o. m. . Förra årets riksdag beslöt, om än med knapp majoritet, att Kungl. Maj :ts förslag om finansiering av den erforderliga, tekniska utrustningen skulle godkännas. Majoritetsbeslutet fattades trots att nämnda apparatur uppenbarligen måste karakteriseras som ett uppbördsinstrument och trots att ingen annan skatteuppbörd direkt debiteras de skattskyldiga. Därigenom synes en ny och i oprövad skatteindrivningsform ha introducerats. Än mer anmärkningsvärt är det dock, att den skattskyldige i förhållande till staten enligt Kungl. Maj:ts av godkända förslag gjorts helt rättslös med avseende på kilometerräknarapparaturens kvalité. Staten har genom ett avtal, som utan tvivel har monopolkarakär, utvalt leverantör och även bestämt, att endast i särskild ordning av den statliga kilometerskattenämnden auktoriserade företag får installera nämnda apparatur, som dessutom skall godkännas av AB . Den totala kostnaden för räkneverket och installationen därav har uppgetts bli ca per fordon. I ovan nämnda och av riksdag godkända regeringsförslag nämns intet om fordonsägares rätt att kräva garanti för den debiterade apparatens funktionsduglighet och ej heller förordas någon som helst ersättning för driftsförluster till följd av att räkneverket eventuellt ej fungerar, vilket automatiskt torde resultera i ett körförbud. Åberopande det anförda hemställes att hos Kungl. Maj :t hemställer om tillämpningsföreskrifter av sådant innehåll att fordonsägaren inte tillfogas obilliga förluster.