mot · FW021768 · 1973-04-05 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:45 med förslag om allmän tandvårdsförsäkring, m. m. Maj :ts proposition nr 45 föreslås en allmän tandvårdsförsäkring genomförd fr. o. m. Enligt propositionen skall tandvårdsförsäkringen ge ersättning för tandvård som meddelas av folktandvården och privatpraktiserande tandläkare, som föreslås bli tvångsanslutna. I propositionen föreslås en anslutningsform för de privatpraktiserande tandläkarna, innebärande att dessa knyts till försäkringskassorna direkt. Härigenom kommer såväl folktandvården som dessa tandläkare att finnas registrerade som berättigade att meddela vård enligt försäkringskassornas bestämmelser. De bestämmelser som föreslås i propositionen ger inte tillräckligt stort bidrag till tandvårdskostnadema, de är inte neutrala till olika behandlingsmetoder, de medger inte fritt val av tandläkare, de är inte konkurrensfrämjande och de medför lagtvång och monopolisering som inte oundgängligen krävs för systemets funktion. Dessa problem behandlas utförligt i moderata samlingspartiets partimotion i ärendet. I propositionen behandlas även tandteknikernas ställning i systemet. Enligt vår uppfattning är det av administrativa skäl nödvändigt att göra motsvarande registrering av de tandtekniska laboratorierna, som kommer att verka som underleverantörer i tandvården. Genom en registrering av tandtekniska laboratorier kan administrativa fördelar erhållas. Om laboratorierna registreras hos kassorna och hos , kan ersättning från försäkringen på ett enkelt sätt utbetalas till respektive laboratorium, efter attest av vederbörande tandläkare. Härigenom skulle tandläkarna med den relativt höga timdebiteringen avlastas en administrativ åtgärd, vilken i stället på ett enkelt sätt skulle kunna övertas av försäkringskassorna. I propositionen föreslås en bindande maximitaxa för all behandling som en till försäkringen ansluten privatpraktiserande tandläkare utför. Maximitaxan är också avsedd att gälla för den tandvård som meddelas vid folktandvården och vid dess special- och anstaltspolikliniker samt även i ytterligare några sammanhang. För att kunna räkna fram en bindande maximitaxa har utredningen lagt fram ett omfattande material och har på basis härav kommit till vissa beräknade kostnader samt vissa beräknade kostnader för tandtekniska arbeten. I anslutning till undersökningen konstateras dock att en icke obetydlig del av de privatpraktiserande tandläkarna har en högre timkostnad än den på vilken tandvårdstaxan är grundad och att motsvarande också gällde beträffande folktandvårdens vuxentandvård. Bakgrunden till de högre kostnaderna anges bl. a. bero på högre omkostnader för hyra, personal, utbildning, utrustning etc. Mot bakgrunden av undersökningen föreslår propositionen att möjligheter öppnas för tandläkare till en individuell arvodesbindning. Denna skall kunna tillkomma tandläkare, som kan visa att de har en arvodesnivå som överstiger den som ligger till grund för tandvårdstaxans maximiarvoden. Taxebeloppen bör i sådana fall kunna överskridas . Som bedömning för en höjning med 5, 10, 15 respektive skall ligga uppgifter beträffande arvodesnivå och årsarbetstid. Bakgrunden till utredningens förslag torde vara att man är angelägen om att till försäkringen knyta skickliga privattandläkare även om dessa ligger på en högre arvodesnivå än genomsnittet. Samma resonemang måste även gälla för de tandtekniska laboratorierna. Den i utredningen framlagda taxan B för tandtekniska arbeten är resultatet av ett i genomsnitt framräknat medeltal på den prissättning som finns inom branschen. Det finns ett icke ringa antal laboratorier med utdebiteringspriser högre än i taxan B fastställda maximipriser och t. o. m. högre än de utarbetade och rekommenderade cirkapriser, som ligger högre än de i taxan B fastslagna. Att dessa laboratorier ändå kunnat arbeta i den hårda konkurrensen kan t. ex. bero på att laboratorierna utarbetat speciella metoder, vilka underlättar för tandläkaren att utföra sitt slutgiltiga arbete. Ett skickligt laboratorium kan i intimt samarbete med tandläkaren också utföra sina arbeten så att eventuella ändringar och justeringar nedbringas till ett minimum. Det är givet att ett sådant arbete är lönsamt ur tandläkarens och det allmännas synvinkel även om det enskilda arbetet debiteras högre än vad andra laboratorier gör. Det synes oss angeläget att även dessa högt kvalificerade laboratorier, som eventuellt arbetar med högre priser än maximitaxan, på lämpligt sätt knytes till systemet med tandvårdsförsäkringen utan att laboratorierna behöver vidkännas en nedpressning av sin normala lönsamhet. De tandtekniska laboratorierna bör beredas samma möjlighet som tandläkarna till individuell taxebindning, eljest vore systemet diskriminerande gentemot tandteknikerkåren. Denna individuella taxebindning bör bestämmas på samma sätt som gäller beträffande tandläkare. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t uttalar att de tandtekniska laboratorierna i likhet med tandläkarna erhåller möjlighet till individuell taxebindning i enlighet med vad i motionen anförts. () ()