ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021784 · 1973-04-06 00:00:00 — av herrar och Henmark i anledning av Kungl. Maj ds proposition 1973:53 angående bidrag till viss busstrafik, m. m. Den avgränsning som skett av den lokala resp. den regionala trafiken kan i vissa fall förorsaka problem för de bidragsberättigade kommunerna. Då som lokal trafik i princip endast räknas trafik inom en och samma kommun uppstår otvivelaktigt problem då det gäller att trafikplanera inom de primära centra som även efter kommunsammanläggning omfattar två eller flera kommuner. Även om det i propositionen påpekas att gränsdragningen kan komma att modifieras i den ena eller andra riktningen, beroende på bl. a. de erfarenheter som successivt erhålls av såväl den lokala som den regionala trafikplaneringen och det inbördes samspel som denna bygger på, torde det vara av synnerligen stort värde om redan nu uttalar sig för att primära centra, omfattande två eller flera kommuner, äger rätt att då så anses lämpligt bilda lokala trafikområden. Med åberopande av vad som ovan anförts får vi därför hemställa att vid behandlingen av propositionen 1973:53 måtte uttala att primärt centrum, omfattande två eller flera kommuner, får trafikplaneras som lokalt trafikområde utan att detta inverkar på bestämmelserna om bidrag.
mot · FW021785 · 1973-04-06 00:00:00 — av fröken m. fl. i anledning av Kungl. Maj ds proposition 1973:56 med förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring m. m. Maj d har i propositionen 1973:56 lämnat omfattande förslag till förstärkning av kontantstödet vid arbetslöshet. a. föreslås att ett särskilt arbetsmarknadsstöd skall utgå till nytillträdande och till dem som återinträder på arbetsmarknaden. Det är ett välkommet skydd för dessa grupper. Speciellt tillfredsställande är att de utsatta ungdomsgrupperna genom förslagen får ett avsevärt bättre stöd. Däremot har det i detta sammanhang tydligen inte varit möjligt att helt tillgodose det stödbehov som många kvinnor har. Dagens samhälle bygger delvis fortfarande på en rollfördelning där mannen förvärvsarbetar och hustrun vårdar hem och barn. Denna rollfördelning håller emellertid på att brytas, och allt fler kvinnor kräver sin rätt till arbete. Enligt familjedaghemsutredningen finns det ca 210 000 mödrar som önskar gå ut i förvärvslivet om barntillsyn kunde ordnas på ett tillfredsställande sätt. I socialdemokratiska jämlikhetsgruppens rapport slås fast allas rätt till arbete även kvinnornas. Samhället har enligt vår mening ett ansvar för att alla människor ges möjlighet att arbeta. Principiellt bör också då alla som står till arbetsmarknadens förfogande få arbetslöshetsstöd det tar innan de kan få arbete. Det är sannolikt av kostnadsskäl inte möjligt att förverkliga principen om arbetslöshetsstöd åt alla som står till arbetsmarknadens förfogande men som inte kan få arbete fullt ut . Enligt vår mening är det emellertid nödvändigt att frågan om hur man skall gå vidare redan nu tas upp till prövning. Det är främst på två punkter som vi på kort sikt anser att reglerna bör förändras. I förslaget sägs att vård av handikappade eller åldrig anhörig skall grunda rätt till arbetslöshetsstöd. Vi har inget att invända mot detta men anser att vård av små barn också bör ge rätt till stöd. Att stimulera dessa grupper att återuppta förvärvsarbete är enligt vår mening angeläget. I förslaget finns också med bestämmelser om reducering av arbetslöshetsstödet i de fall maken har förvärvsinkomster. Enligt vår mening är det stora risker att denna regel främst drabbar gifta kvinnor. Det är ytterst tvivelaktigt att nu införa en regel som skulle missgynna gifta makar. Ett program för en avveckling av denna reduceringsregel bör framläggas. På här anförda grunder förslår vi att till Kungl. Maj :t hemställer att frågan om vidareutveckling av arbetslöshetsstödet tas upp till prövning och att kvinnornas situation särskilt beaktas, speciellt då förslaget om reducering av arbetslöshetsstödet i förhållande till andra makens inkomst. () () () ()
mot · FW021786 · 1973-04-06 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I 3 kap. 5 § första stycket i förslaget till ny regeringsform stadgas att nyvald riksdag samlas på femtonde dagen efter valdagen, dock tidigast på fjärde dagen efter det att valets utgång har kungjorts. Stadgandet synes vara väl avpassat för normala förhållanden. I krislägen av olika slag och under andra särskilda förhållanden kan det dock vara angeläget att den nyvalda samlas tidigare. För att möjliggöra detta bör enligt min mening ett tillägg göras till stadgandet med den innebörden att får samlas tidigare om särskilda förhållanden så påkallar. I sakens natur ligger att detta inte kan ske innan valet kungjorts. Beslut om tidigare samling bör fattas av talmannen. att vid behandlingen av propositionen 1973:90 för sin del antar följande lydelse av 3 kap. 5 § första stycket i förslaget till ny regeringsform: Nyvald riksdag samlas på femtonde dagen efter valdagen, dock tidigast på fjärde dagen efter det att valets utgång har kungjorts. Om särskilda förhållanden påkallar det, får den samlas tidigare. Beslut härom fattas av talmannen.
mot · FW021787 · 1973-04-06 00:00:00 — av herrar Emulf och i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I 3 kap. 2 § första stycket förslaget till ny regeringsform stadgas i första meningen att rösträtt vid val till tillkommer svensk medborgare som är bosatt i riket. I andra meningen i samma stycke tilläggs att bestämmelser om rösträtt för svensk medborgare som ej är bosatt i riket finns i lag. Härefter följer ett stadgande om att rösträtten inträder samt utesluts genom domstols beslut om omyndigförklaring. Enligt vår mening är det ett viktigt rättvisekrav att utlandssvenskarna får i princip samma rätt att delta i val till som i bosatta svenska medborgare. Huruvida denna princip godtas kan dock knappast utläsas av den föreslagna lagtexten. ger denna intryck av att lagstiftaren utgår från att inskränkningar skall kunna göras i utlandssvenskarnas rösträtt på samma sätt som är fallet. För att fastslå utlandssvenskarnas principiella likställighet med övriga svenska medborgare bör lagtexten omformuleras. Förslagsvis bör första stycket i lagrummet få den lydelsen att rösträtt vid val till tillkommer svensk medborgare som senast på valdagen uppnått ålder och som icke är omyndigförklarad av domstol. Självfallet kan det i vissa fall bli svårt att klarlägga om en person som är bosatt utomlands eller kanske rent av aldrig bott i är svensk medborgare. Vilket krav på bevisning härvidlag som bör uppställas är en praktisk fråga som lämpligen löses i vallagens bestämmelser om röstlängd. Detta är dock ingen anledning att i grundlagens stadgande om rösträtt vid val till göra någon principiell åtskillnad mellan hemmasvenskar och utlandssvenskar. På grund av vad sålunda anförts hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1973:90 måtte för sin del antaga följande lydelse av 3 kap. 2 § första stycket i förslaget till ny regeringsform: Rösträtt vid val till tillkommer svensk medborgare som senast på valdagen har uppnått ålder och som icke är omyndigförklarad av domstol.
mot · FW021792 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. Grundsynen i direktiven till den utredning som ligger bakom proposition 1973:32 om ändringar i kan jag inte acceptera. Jag anser inte att samhället skall så långt möjligt vara neutral i förhållande till olika samlevnadsformer och olika moraluppfattningar. För att ge livet ett så djupt innehåll som möjligt behöver människor djupaste möjliga gemenskap. Det är min övertygelse att den djupaste formen av mänsklig gemenskap står att finna i ett livslångt äktenskap, som grundas på makarnas ömsesidiga önskan att vad som än händer leva sitt liv tillsammans och tillsammans bära dess bördor och uppleva dess glädjeämnen. Detta är något mer än förälskelse och sexuell samlevnad. Denna gemenskap kan knappast uppnås på annat sätt än när två människor går in för att dela allt för alltid. Såvitt jag kan förstå är detta den djupaste intentionen i äktenskapet när det gäller makarnas livsupplevelse. För barnen betyder det bästa tänkbara hem- och uppväxtmiljö om de får växa upp i ett hem där föräldrarna vill leva i en sådan djup form av gemenskap. Detta mål för äktenskapet, att det skall vara en samlevnadsform där man vill dela allt för alltid, sätter äktenskapet i en särställning bland samlevnadsformer. Min uppfattning är att det är av ett stort värde för samhället att få byggas med sådana byggstenar, där makar och barn mer än annars bildar en enhet. Därför bör samhället prioritera äktenskapet bland samlevnadsformer. Detta bör ske inte i första hand genom att tvinga de makar som inte förmår uppnå äktenskapets mål att leva tillsammans, utan genom att, i stället för att förklara sig neutral till olika samlevnadsformer, uttrycka sin uppskattning av äktenskapet och bidra till att människor inte av ekonomiska eller juridiska orsaker behöver tveka att ingå äktenskap. Med hänvisning till ovanstående hemställes att avslår proposition 1973:32. GOTAB 73 3693 S 1973
mot · FW021798 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i giftermälsbalken. m. m. 1 6:10 stadgas om rätt för förälder som ej är vårdnadshavare till umgänge med barn. Rättsläget är f. n. på denna punkt otillfredsställande. Mellan separerade föräldrar råder ofta ett spänt eller konfliktartat förhållande. Lagens nuvarande utformning ger vårdnadshavaren ett övertag, som inte sällan missbrukas i repressaliesyfte eller på grund av personlig antipati. Detta är ett ingripande inte endast i den andra förälderns utan framför allt i barnets rätt. Även om den icke vårdnadshavande parten får frågan reglerad i domstol, är det ett ingalunda ovanligt förhållande, att vårdnadshavaren åsidosätter dom eller enskild överenskommelse. Som korrektiv står då handräckningsförfarande till buds något som en ansvarskännande förälder av hänsyn till barnet normalt torde avstå från. Rådande förhållanden synes motivera en jämkning av nämnda lagparagraf. Sålunda torde ett bötesstraff vara ett smidigare, effektivare och för barnet skonsammare korrektiv än handräckning. att beslutar att kap. 6, 10 § ändras och erhåller följande lydelse: Fader eller moder som är skild från vårdnaden må ej betagas tillfälle till umgänge med barnet med mindre än synnerliga skäl därtill äro. I samband med beslut i vårdnadsfrågan fastställer rätten regler för umgängesrättens utövande. Vårdnadshavare som i upprepade fall åsidosätter rättens beslut, dömes till böter. (vpk) i
mot · FW021802 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. Det i proposition 1973:32 framlagda förslaget till lag om ändring i upptar bl. a. ändringar i det hittillsvarande systemet med obligatorisk medling, vilket föreslås utgå. I kap. 14 om familjerådgivning och medling fastslås att medling kan påkallas av medlare som i 2 § sägs. I § 2 fastställes att minst två medlare utsedda av skall finnas i varje kommun. Därmed bortfaller bl. a. två kategorier som enligt nu gällande lag äger att verka som medlare, nämligen 1. präst i församling av , där makarna eller endera är kyrkobokförd, samt 2. vigselförrättare inom annat trossamfund än , om makarna eller endera tillhör samfundet. För stora grupper i vårt Iand är och övriga trossamfund ett levande begrepp och en fast punkt i tillvaron. När problem och slitningar uppstår i ett äktenskap är det för dessa grupper naturligt att önska rådfråga och söka medling hos sin kyrkas/sitt samfunds präst. Man kan göra gällande att när medlingsförfarande icke längre är obligatoriskt ett pär makar kan vända sig till vem de önskar för att få råd rörande sina äktenskapsproblem. Men den som enligt lag utsetts till medlare äger dock inte minst psykologiskt sett ett företräde. Det förefaller rimligt att då lagen medger frihet åt dem som räknar sig stå utanför varje samfundstillhörighet, lagen också tillerkänner dem som upplever samhörighet med ett trossamfund rätten att kunna uppsöka en medlare som de anser förstår deras utgångspunkter. Den religiösa livsåskådningen kan ju skapa alldeles speciella problem i samband med slitningar inom ett äktenskap. Det är en enkel gärd av rättvisa åt de folkgrupper som tillhör något av vårt lands trossamfund att medgiva dem en medlare som kan förstå dem också utifrån deras religiösa livsåskådning. Det lokala sambandet torde därmed vara av underordnad betydelse. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t hemställa att som medlare även måtte antagas prästerna i samt vigselförrättarna inom annat trossamfund än .
mot · FW021803 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. Den framlagda propositionen 1973:32 om lag om ändring i utmärkes av en långtgående sekulariseringstendens och en i grund förändrad syn på familjen. Till förslagets förtjänster hör en öppnare och i vissa fall mer realistisk syn på individen och på äktenskapet, men i viss mån synes man riskera att ta till mera våld än nöden kräver i sin iver att framdriva en ny syn på äktenskapet. I strävan att komma bort från ett orealistiskt betonande av samhörigheten och varaktigheten i ett äktenskap har man låtit pendeln slå till en andra ytterlighet, en situation som kan belysas med dikt: Jag är inte den som stannar kvar att ur kärlek suga märg och must jag är en som kommer och som far lägg din hand i min om du har lust. Och när lusten är slut går man . En skilsmässa kan vara den enda lösningen, men det bör dock finnas någon spärr, en betänketid, även i de fall där barn icke finnes i äktenskapet. Även i detta fall bör enligt min uppfattning en betänketid för makarna föreskrivas. Den bör utgöra från det makes ansökan delgavs andra maken eller makarna gjorde gemensam ansökan. Med stöd av vad som anförts hemställes att måtte besluta att en betänketid fastställes för samtliga fall av äktenskapsskillnad. GOTAB 73 3701 S 1973
mot · FW021805 · 1973-04-09 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:41 angående industripolitisk verksorganisation, m. m. I propositionen 1973:41 har bland annat föreslagits inrättandet aven ny myndighet, statens industriverk. De uppgifter ett sådant nytt verk får sig förelagda är i regel av den arten att de kräver ett omfattande introduktionsarbete. Detta nödvändiggör i sin tur en successiv uppbyggnad av det nya verket. I propositionen föreslås att den nya myndigheten bland annat skall överta en del uppgifter från kommerskollegium, däribland tillsynen av företagarföreningarna och funktionen som chefsmyndighet för sprängämnesinspektionen, bergsstaten och statens elektriska inspektion. Vidare förordas att () integreras i det nya verket och att en ytterligare regional spridning av SIFU:s verksamhet därvid bör ske. Detta kan leda till slutsatsen att den nya verksamheten i uppbyggnadsskedet behöver en osedvanligt stor kontaktyta och att den därför bör lokaliseras i nära anslutning till övrig statlig verksamhet av liknande slag. Konsekvensen härav blir en benägenhet att lokalisera nya verk och ny statlig verksamhet till som man beslutar genomföra utlokalisering av redan etablerad statlig verksamhet från med de omställningsproblem detta medför. Då man icke kan bortse från de negativa verkningar som utlokalisering av statlig verksamhet kan få, bland annat för den berörda personalen, borde det te sig naturligt att i första hand pröva möjligheterna att lokalisera ny verksamhet och nyinrättade verk utanför . I detta sammanhang bör det också vara angeläget att som bland annat framhållit pröva möjligheterna av en ökad decentralisering av arbetsuppgifter och en delegering av beslutanderätten till regional och lokal nivå. Såväl beslutet om första etappen av utflyttningen av statliga verk från som det nu i en andra etapp framlagda förslaget i propositionen 1973:55 har främst motiverats av regionalpolitiska skäl. De snabba strukturförändringar som drabbat vissa län gör det angeläget att ställa utlokalisering av statlig verksamhet i relation till behovet av att förhindra en ogynnsam näringsgeografisk utveckling inom olika delar av landet. I är sysselsättningsläget i norra länsdelen alltjämt bekymmersamt. Bortfallet av närmare 2 000 arbetstillfällen har icke kunnat kompenseras utan kvarstår oförändrat. Regionalpolitiska åtgärder inom detta område är alltså välmotiverade, och förslaget att till utlokalisera fortifi kationsförvaltningen är från denna synpunkt välgrundat. Vid beaktande av de ovan framförda synpunkterna och med hänsynstagande till övriga faktorer, som bör tillmätas betydelse, finns det starka skäl som talar för att vid inrättandet av det nya industriverket frågan om lokalisering av verket till lämplig plats inom upptas till ingående prövning. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t begär utredning och förslag angående lokalisering av det föreslagna industriverket, varvid de i motionen framförda synpunkterna beaktas.
mot · FW021812 · 1973-04-09 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. I det förslag Kungl. Maj:t framlagt angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommuner m. m. har departementschefen frångått det förslag som framlades av skatteutjämningsrevisionen så till vida att han minskat antalet skatteklassområden från nio till fem. Utredningen hade i vad det gäller primärkommuner föreslagit landet indelat i skatteklassområden från till med fem procents intervaller. I propositionen föreslås det lägsta skatteklassområdet bli garanterat av medelskattekraften och över detta tal föreslås endast jämna tiotal procent från . I stort sett har utredningens förslag tillstyrkts, men för de områden där utredningen föreslagit udda tal har man i propositionen som regel sänkt detta till närmaste tiotal, frånsett kommuner i sydöstra , där man har höjt från av utredningen föreslagna till . Då det gäller av utredningen föreslagna procenttal överstigande har de speciella förhållanden som förelegat för en del kommuner inte kunnat tillgodoses i den utsträckning som utredningen föreslagit. Metoden som i propositionen föreslagits med 10-procentiga intervaller utgör ett mera trubbigt förfarande än den metod med 5-procentiga intervaller som utredningen föreslagit. För vidkommande hade utredningen föreslagit en garanti av av medelskattekraften, vilket i propositionen sänkts till . De speciella förhållanden som gäller för motiverar en mera generös tilldelning av skatteutjämningsmedel. Vid en jämförelse mellan övriga län och finner man att den egna skattekraften i procent av medelskattekraften är lägst i riket för . Enligt propositionen, s. 101, redovisas för en egen skattekraft i procent av medelskattekraften om . Jämfört med länen finner man att den lägsta skattekraften bland dessa har . Av landstingskommunerna är de i norra klassade i . Vid jämförelse med övriga delar av måste läge särskilt beaktas. Det långa avståndet till fastlandet och därav avsaknaden av en fast landförbindelse medför höga kostnader för person- och godstransporter, som tillsammans med relativt glesa turer båtledes skapar svårigheter som inte kan jämföras med avståndsproblem inom andra kommuner. isolerade läge har alltså ekonomiska negativa effekter, som gör det naturligt att jämföra med situationen för exempelvis övre . Till detta bör också läggas att har ansvaret för den landstingskom munala servicen, som med hänsyn till den begränsade folkmängden blir mera kostsam än inom andra landsting, vilket också visar sig i den höga utdebiteringen. Detta motiverar att erhåller en garanti av av medelskattekraften i stället för i propositionen föreslagna . Med hänvisning till det anförda hemställs att med ändring av i propositionen 1973:44 föreslagen skatteutjämning måtte besluta att erhåller en skatteutjämningsgaranti på av medelskattekraften.
mot · FW021814 · 1973-04-10 00:00:00 — av herrar i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. Maj:ts proposition nr 44 förelägges förslag angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. Skatteutjämningsrevisionens betänkande Reformerad skatteutjämning (SOU 1972:44) ligger till grund för förslaget, men departementschefen har i vissa avseenden frångått revisionens förslag. För innebär departementschefens förslag jämfört med revisionens en reducering av skattekraftsgarantin från . Det förefinns inte några godtagbara skäl för en sådan förändring. Såsom revisionen påpekar intar en särställning. Kommunen har rikets högsta utdebiteringar utan att standarden fördenskull kan anses vara hög. I fråga om de uppgifter som normalt åvilar en primärkommun synes , trots läget, dryga transportkostnader och svårigheter med näringslivet, i och för sig inte ha sämre förutsättningar än kommunerna på , konstaterar revisionen. Denna erinrar därefter om att emellertid också skall bestrida de kostnader för sjukvård m. m. som eljest ankommer på landstingskommunerna och att svårigheterna härvidlag är uppenbara. Befolkningsunderlaget är för litet för att sjukvården skall kunna organiseras på ett rationellt och kostnadsbesparande sätt. måste man med hänsyn till de långa avstånden till fastlandet tillhandahålla ett flertal specialister på lasarettet i . Förhållandena är i denna del nära nog jämförbara med övre , fastslår skatteutjämningsrevisionen. De speciella förhållanden som sålunda föreligger på gör att kommunen bör garanteras en skattekraft på av medelskattekraften i riket. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 44 som sin mening uttalar att garanteras en skattekraft på av medelskattekraften i riket.