mot · FW02765 · 1973-01-25 00:00:00 — angående vägbyggnationen inom . Goda vägförbindelser är en av grundförutsättningarna för att en bygd skall bli attraktiv i olika avseenden. Det är inte för mycket sagt att stora delar av ytterområden har bland de sämsta vägarna i hela landet. En orsak till detta torde vara att förståelsen för behovet av vägmedel för inte varit tillräcklig. Genom att anslagen har blivit för låga och de centrala delarna av länet består av ett stort tätortsområde där behoven av vägmedel ständigt är stora, så har de yttre delarna av länet kommit i kläm. På många håll i länet finns smala och krokiga grusvägar på vilka bl. a. arbetsresor, skolresor och sjukresor måste göras. De belagda vägarna slits ned oroväckande snabbt p. g. a. mycken tung trafik. I anslagsframställning för nästa budgetår erinras om att trafikarbetet i tätortsområdena ökar långt utöver vad som är betingat av befolkningstillväxten. Man säger vidare att en hejdad befolkningstillväxt i de större tätorterna inte leder till minskade krav på utbyggnad av trafikleder. Det kommer alltså enligt att gå åt ännu mera vägmedel inom centrala tätortsområde . För att möjliggöra en upprustning av vägnätet i de yttre delarna av länet borde alltså en betydligt större andel av vägmedlen anvisas till . Mot denna bakgrund har i statsverkspropositionen till byggande av vägar föreslagits exakt lika stort anslag som . Det innebär i realiteten en sänkning av anslaget på grund av penningvärdeförsämringen. Anslaget till byggande av länsvägar beräknas minska med ca 15 milj. kr. I propositionen sägs bl. a. följande: Bortsett från , inom vilket byggande av länsvägar beräknas minska med ca 27 milj. kr. , innebär fördelningen att byggandet av länsvägar för landet i övrigt ökar med ca 12 milj. kr. Mot bakgrunden av den förståelse för behovet av vägbyggande i länet som kommunikationsministern sagt sig ha, bl. a. vid besök i kommun, så är propositionsförslaget i tillämpliga delar ett rent löftesbrott. En titt på flerårsplanerna för visar en mycket dyster bild. När det gäller byggande av riksvägar inom så beräknas en ökad medelstilldelning som väl i stort sett motsvarar behovet. Men för byggande av riksvägar i övriga delar av länet samt för byggande av länsvägar är planeringen följande: 1973: 22,7 milj. 1974: 17,3 milj. 1975: 10,8 milj. Länsvägar Inom I övriga länet 1973: 44,2 milj. 1973: 9,2 milj. 1974: 20,2 milj. 1974: 5,5 milj. 1975: 11,7 milj. 1975: 1,3 milj. Om flerårsplanerna fullföljs och neddragning av anslagen sker i samma takt även efter 1975 så kommer vägbyggande inom länet snart att upphöra utom vad beträffar riksvägar inom . En sådan avveckling kan inte accepteras. Vägarna i länets ytterområden är oftast byggda för så länge sedan att man inte förutsåg den belastning de nu utsätts för på grund av den tunga trafiken. Resultaten kan t. ex. på belagda vägar ses i form av längsgående fördjupningar, liksom hjulspår i vägen. Behovet av vägmedel till ökar. Vid fördelning av vägmedel bör därför en större andel än tidigare anvisas till för att en upprustning skall kunna göras av vägnätet i de yttre delarna av länet. Med hänvisning till det anförda hemställes att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att ingen minskning av anslagen jämfört med planerad nivå bör tillåtas för de därefter närmast följande åren vad gäller byggande av länsvägar inom samt byggande av riksvägar utanför inom . () ()