mot · FW02688 · 1973-01-25 00:00:00 — om överföring av målningar till . För de flesta människor torde bilden av ett skede i ett lands historia bli mer levande om kunskapen om tiden inte bara förmedlas via böcker utan också genom föremål från ; det kan t. ex. vara redskap av olika slag, hantverksalster, konstföremål eller byggnader, för att nämna några exempel. Värdefullast är självfallet om man kan få ta del av hela miljöer, som bevarats någorlunda intakta. Från svensk stormaktstid finns åtskilliga föremål bevarade, i första hand på arkiv och museer, medan det naturligt nog finns få miljöer bevarade från . på i erbjuder emellertid i vidaste bemärkelse en sådan miljö. Hela bygden har mycket att ge den som är intresserad av svensk 1600-talshistoria. De stora gårdarna runt om i trakten daterar sig nästan samtliga från , och Nya staden i anlades då. i stor utsträckning restaurerades och utsmyckades kyrkorna . Det är egentligen bara de många små bondgårdarna som inte står kvar. erhöll sitt nuvarande utseende - en fullständig omdaning i barockens anda genom grevens till försorg, rikskanslern, universitetskanslern m. m. . indrogs till kronan 1681 i samband med reduktionen av grev- och friherrskap och har sedan varit i statens ägo. Genom sitt avskilda läge ytterst på en udde i har det lyckligt undgått det öde som nästan undantagslöst drabbat vårt lands övriga slott och av jämförligt slag: att bliva taget i bruk för något praktiskt ändamål som fört med sig ombyggningar och förändringar eller i bästa fall hårdhänta restaureringar, som förändrat byggnadsverkets ursprungliga karaktär och minskat dess kulturhistoriska och konstnärliga betydelse. har under århundraden fått stå och förfalla i all stillhet, och ingen skall förneka, att det varit illa medfaret och i många avseenden en skam för sin ägare, men det, som finns kvar att se här, är dock, till skillnad från vad fallet är på många andra ställen, alltigenom äkta och fritt från främmande tillsatser, vilket gör att man tycker att själva 1600-talets luft slår en till mötes i dessa salar. (Ä : . Svenska Fomminnesplatser Nr 12. Femte upplagan, 1966) är det inte bara De intentioner och hans hantverkares och konstnärers yrkesskicklighet som kan berätta om. Ett byggnadsföretag av en sådan omfattning som detta slottsbygge ger en fingervisning om vad stormaktstidens högadel satsade sina resurser på. En del av dessa resurser utgjordes av arbetsprestationer från de bönder som bodde på adelsmannens gods, i De fall bl. a. det ganska stora Utan att gå närmare in på detta kan man påstå att ett slottsbygge som under några decennier satt sin prägel på en hel bygd. är således inte bara De , hantverkarnas och konstnärernas verk. Det är i hög grad ett verk av allmogen i . kan alltså erbjuda rätt mycket av en renodlad 1600-talsmiljö i vidaste mening. yttre har genomgått en ganska genomgripande restaurering. Mot bakgrunden av vad som inledningsvis sades om värdet av att kunna erbjuda den intresserade allmänheten inte bara enstaka föremål utan också någorlunda intakta historiska miljöer, och att denna allmänhet i fallet är mycket stor visar de senaste årens besökssiffror, är det angeläget och värdefullt att man i görligaste mån söker återskapa inre miljö, i synnerhet nu sedan yttre genom försorg satts i ett så gott skick. Denna inre upprustning bör lämpligen ske i etapper. En sådan upprustning behöver inte nödvändigtvis innebära att man eftersträvar att fylla de nu i stor utsträckning tomma rummen med tidstrogna inventarier. Den ursprungliga inredningen på är f. ö. dåligt bevarad. En lämplig början vore däremot om de målningar som en gång skapats för och sedermera bortförts därifrån återfördes till sina ursprungliga platser på . Det gäller takmålningen (Novgorod-tavlan) i kungssalsförmaket samt framför allt kungs- eller riddarsalens bataljmålningar och generalsporträtt. Dessa senare målningar, som tillsammans har utgjort det 30-åriga krigets historia i bilder, har en gång beställts och skapats för just detta rum. De fotoreproduktioner av målningarna, som upptar de tidigare länge tomma väggfälten, visar snarare på det absurda i att de bevarade originalmålningarna förvaras på annat håll än de förmår att fylla dessa tomrum. Målningarnas återförande till skulle för inre miljö inte bara betyda att förnämsta rum återfick sin ursprungliga utsmyckning. Detta rum ingår nämligen som ett led i en serie rum (fredssalen, österrikiska salen, förmaket med Novgorodtavlan). Eftersom fredssalens och österrikiska salens målningar efter att ha varit avlägsnade från redan återbördats dit och uppsatts på sina ursprungliga platser återstår alltså bara att återföra målningarna till förmaket och kungs- eller riddarsalen för att ett ganska unikt monument över en epok i vår historia skall ha återställts i sitt ursprungliga skick. De bortförde själv en rad målningar från för att rädda dessa under reduktionen, men bl. a. alla takmålningar återfördes till på kunglig befallning. plundrades emellertid av sin ägare, Kronan, bl. a. på de nu aktuella målningarna plus åtskillig annan fast och lös inredning. 1680-talets åtgärd att återföra målningar och annan inredning till står dock inte ensam; slottskapellets orgelfasad återfördes 1927 från , och åtskilliga målningar, bl. a. fredssalens och österrikiska salens målningar, återfördes dit 1929-1930 från i samband med pågående restaure ringsarbeten. Det vore således helt i linje med tidigare vidtagna åtgärder för att återskapa inre miljö om man nu också återförde Novgorodtavlan, bataljmålningarna och generalsporträtten till sina ursprungliga platser i tredje våningens kungs- eller riddarsal och förmaket till detta rum. I ett läge när man har kostat på så omfattande yttre restaureringar med gott, publikdragande resultat vore det högst lämpligt att genom ett återförande av dessa målningar berika inre miljö och göra det än mera attraktivt för allmänheten. Dessa målningar är statlig egendom. Vad jag yrkar på är således ingen sentida reduktion utan blott en omplacering av målningar i statens ägo. Detta är i själva verket en ren lämplighetsfråga. En sådan åtgärd har visserligen tidigare befarats kunna få prejudicerande verkningar. Men det måste starkt ifrågasättas om dessa prejudicerande verkningar kan bli särskilt omfattande. Så skulle kunna vara fallet om det hade rört sig om utländska krigsbyten eller kyrklig egendom, vilket det dock här icke är fråga om. Vad prejudikat beträffar finns det ju för övrigt ett sådant för Läckös del i och med att man tidigare återbördat målningar i statlig ägo dit, målningar som dessutom en gång bortfördes från tillsammans med de nu aktuella målningarna. Att målningarna hör hemma på är således ett ovedersägligt faktum. yrkanden på att målningarna måtte återföras dit har avslagits med hänvisning till att en sådan åtgärd skulle medföra mycket stora kostnader för bl. a. uppvärmning och bevakning. I debatten har vitt skilda uppfattningar i denna fråga kommit till tals, men någon utredning rörande dessa kostnaders storlek har inte företagits, lika litet som man närmare undersökt den eventuellt prejudicerande effekt som en omplacering av dessa målningar till påståtts skulle kunna få. Vad beträffar kostnaderna för nödvändig uppvärmning och utökad bevakning frågar man sig slutligen om de målningar som hör hemma i kungs- eller riddarsalen och i förmaket till detta rum på och som förvaras på är av ömtåligare slag än t. ex. de målningar som tidigare återförts från till angränsande rum på tredje våningen. Mot bakgrunden av ovanstående hemställes att hos Kungl. Maj:t begär att i motionen omnämnda målningar överförs till .