mot · FW02291 · 1973-01-23 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till semester för gruvarbetare under jord. Genom olika reformer har undan för undan de sociala villkoren för de svenska arbetarna förbättrats. Åtta timmarsarbetsdagens tillkomst 1920 följdes av två veckors lagstadgad semester och avtal om 45 timmars arbetsvecka under jord. kom dels lagstadgad tre veckors semester för gruvarbetare under jord, dels 40 timmars arbetsvecka under jord genom avtalsöverenskommelse. Tre veckors semester för alla infördes , och under detta årtionde kom också den obligatoriska sjukförsäkringen samt ATP-reformen. inleddes med att 45-timmarsveckan blev lagstadgad och att semestertiden förlängdes med för alla arbetstagare. öppnades dessutom möjligheter till tidigare pensionsavgång för gruvarbetare under jord. Arbetstiden har också nedtrappats successivt till 40 timmars arbetsvecka. om pension vid må även nämnas i detta sammanhang. Av denna summariska återblick framgår att gruvarbetarna under jord alltid gått före och tidigare än andra grupper erhållit förmåner i fråga om kortare arbetstid, längre semester och lägre pensionsålder. Detta har ansetts riktigt med hänsyn till denna yrkesgrupps utsatta läge med tungt, hälsofarligt arbete i fukt och mörker. Detta sociala försprång har dock numera försvunnit, då de flesta löneanställda fått 40-timmarsvecka, fyra veckors semester och pension vid . Det är alltid svårt att jämföra olika arbetsgrupper med varandra och säga att den eller den gruppen har det värre, ökad mekanisering, rationalisering och bättre arbetarskydd har utjämnat det hela, men i fråga om gruvarbetet har andra faktorer tillkommit, som fortfarande torde berättiga till speciella sociala förmåner. Upptäckten av radongasen i gruvorna har allvarligt oroat såväl de anställda och deras fackliga organisationer som gruvföretagen. Medicinska utredningar har påvisat att gruvarbetare på grund av radonexposition drabbas av lungcancer i större omfattning än andra arbetstagare. Det är inte bara radongasen som utgör en hälsorisk för gruvarbetare. Därtill kommer damm, dieselgaser och spränggaser samt den, på många arbetsställen, ständiga fuktigheten och dimbildningen. Lungcancer, kärlkramp, silikos, reumatiska åkommor och andra yrkessjukdomar talar sitt tydliga språk om de faror som alltjämt hotar arbetarna i våra gruvor. Åtgärder av olika slag måste vidtas för att eliminera alla dessa hälsorisker, och forskningen på dessa områden måste intensifieras. Glädjande nog har arbetsmiljöfrågorna ägnats stor uppmärksamhet , och bl. a. har ett delbetänkande avlämnats av arbetsmiljöutredningen. De arbetare som tvingas arbeta under så riskabla och osunda förhållanden som gruvarbetarna har dock större behov än andra till längre sammanhängande ledighet för att fysiskt kunna klara det pressande arbetet under jord. har hos regeringen hemställt om att lagen om förlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete skall utsträckas att gälla även för gruvarbetare under jord. Arbetarskyddsstyrelsen har också i skrivelse till Kungl. Maj:t föreslagit att frågan om huruvida lagen om förlängd semester bör utsträckas att gälla även arbete i gruvor där joniserande strålning förekommer i riskabel omfattning bör övervägas. har i ett yttrande framhållit att det vid arbete i gruvor kan förekomma att arbetstagare utsätts för joniserande strålning i sådan utsträckning att menlig inverkan därav kan befaras. Arbetarskyddsstyrelsen gör det sannolikt att, om detta förhållande varit känt för lagändringen 1963, lagen skulle ha gjorts tillämplig på berörda gruvarbetare. Socialministern har tagit fasta på dessa synpunkter och tillsatt en utredning om översyn av semesterlagstiftningen. Denna utredning har bl. a. att pröva motiven för en särlagstiftning om förlängd semester för dem som i sitt arbete utsätts för joniserande strålning samt att lägga fram de förslag som föranleds härav. Vi förutsätter att gruvarbetarnas speciella situation i detta sammanhang noga övervägs. Med i bedömningen bör då även tas de andra hälsorisker som föreligger vid arbete under jord och som vi tidigare erinrat om. Enligt vår mening bör den särskilda lagen om längre semester omfatta såväl arbetstagare med radiologiskt arbete som gruvarbetare under jord. Gruvarbetet är nämligen av sådan art att dess utövare i större utsträckning än andra utsätts för hälsorisker. En längre tids vila från detta arbete kan från medicinsk synpunkt vara ett utmärkt sätt att reparera de skador som inandning av olika sorters gaser och i övrigt osunda arbetsförhållanden orsakar arbetarna. Sex veckors semester är därför ett krav som har stort berättigande för denna arbetsgrupp. Med stöd av ovanstående får vi hemställa att i förslag till Kungl. hemställer om att semesterutredningen i sitt arbete särskilt beaktar behovet av längre semesterledighet för gruvarbetarna under jord. () ()