mot · FW021355 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om upprustning av det sekundära och tertiära vägnätet. Regionalpolitiken måste inriktas på att utveckla näringsliv och bebyggelse över hela landet. De viktigaste motiven för denna målsättning är jämlikhets- och miljövärdena. Människor i olika landsdelar och bebyggelsetyper skall ha likvärdiga levnadsbetingelser. För tätorter och glesbygder måste eftersträvas likvärdig standard. För att detta mål skall nås är det bl. a. nödvändigt att samhällets bas- och serviceorganisation, dvs. fördelningen av kommunikationsmöjligheter, utbildningsmöjligheter, kultur- och fritidsaktiviteter, vårdinrättningar, social service etc. inriktas på decentralisering av bebyggelse och näringsliv. Särskilt angeläget är det att forma kommunikationerna så att avståndsproblemen så långt möjligt kan bemästras. Anslagen till vägarna har under en följd av år varit i stort sett oförändrade. Till detta kommer att det ökade behov av investeringar i vägar och gator i storstadsområdena som varit en följd av befolkningskoncentrationen kommit att medföra nedskärningar i medelstilldelningen till glesbygdslänen. Det är enligt vår uppfattning nödvändigt att fördelningen av väganslagen ges en inriktning som ligger i linje med en aktiv regionalpolitik. De uttalanden som riksdag gjort angående vägplaneringen skall såsom vi tolkar dem leda till en fördelning av anslagen i enlighet med de krav som en aktiv regionalpolitik ställer. För att detta skall bli möjligt redan under nästa budgetår måste högre anslag beviljas till drift av statliga vägar än vad departementschefen föreslår. Syftet härmed skall vara att i första hand åstadkomma en upprustning av länsvägarna. Större delen av driftanslaget går till servicearbetena, vilka måste utföras i första hand. De medel som återstår för egentligt vägunderhåll och förbättringsarbeten är otillräckliga. Därigenom kan det i vägarna nedlagda kapitalet inte underhållas. Det måste givetvis vara en primär strävan att undvika den kapitalförstöring som pågår. Goda transportmöjligheter är en viktig förutsättning för att företagsetableringar skall komma till stånd. För att näringslivet skall kunna utvecklas i alla delar av landet måste det finnas ett väl utbyggt vägnät med god bärighet. Att åstadkomma en tillfredsställande vägstandard är sålunda ett grundläggande led i en lokaliseringspolitik för alla regioner. I följande sammanställning redovisas hur kostnaderna för vägdriften beräknas i stort fördela sig . Sammanställningen visar även de ungefärliga beräknade kostnaderna (milj. Som påpekats i det föregående och som framgår av tabellen kommer servicearbeten, som utgörs av t. ex. snöröjning, sändning, reparation av skador och vägmärken, att i stort tilldelas de medel som behövs för att uppehålla en oförändrad servicenivå. Egentligt vägunderhåll till vilket hänföres underhåll av beläggningar, grusning, dikning m. m. får 183,5 milj. kr. mindre än begärt. Detta innebär att det årliga behovet av egentligt underhåll inte täcks till , och det ackumulerade behovet skulle på detta delprogram komma att öka till storleksordningen 1 500 milj. kr. Förstärkningsarbeten innebär förstärkning av vägkroppen, justeringar i plan och profil, övergång från grusvägbana till oljegrus på sekundära och tertiära vägar. Där kommer hela behovet att vid periodens slut uppgå till en ackumulerad kostnad av ca 2 500 milj. kr., om nuvarande anslagsutveckling inte bryts. Ett undermåligt egentligt vägunderhåll innebär inte bara övervältring av kostnader utan medför också att bara de mest akuta behoven kan åtgärdas. Detta medför ofta dels en högre framtida kostnad för de åtgärder som inte kunnat komma till utförande, dels att redan vidtagna, enklare åtgärder måste upprepas, varigenom de sammanlagda kostnaderna för dessa blir högre. En konsekvens härav blir också att trafiksäkerheten minskar genom att man tvingas att utföra endast enklare underhållsåtgärder, efter vilka ojämnheter och spår i vägbanan finns kvar. Förstärknings- och förbättringsåtgärderna måste med nuvarande anslag alltmer koncentreras till de vägar som redan har slitlager av asfalt eller oljegrus. Anledning härtill är det ökade slitaget på grund av ökad belastning och användning av däckdubbar samt de eftersatta torrläggningsarbetena och därav följande ökad risk för skador under tjällossning genom nedsatt bärighet. Vid ett oförändrat anslag beräknas inom den närmaste femårsperioden två tredjedelar av förstärkningsmedlen behöva satsas på redan belagda eller oljegrusade vägar. kan så mycket som 45 å behöva satsas på huvudvägnätet till följd av eftersatt egentligt vägunderhåll och otillräckliga investeringsanslag. Detta försätter det sekundära vägnätet i ett prekärt läge. Detta kan inte accepteras vare sig från samhällsekonomiska eller regionalpolitiska synpunkter. Skall regionalpolitiken framstå som realistisk, måste självfallet samhällets resurser anpassas till behovet i olika delar av landet. En större satsning på de sekundära och tertiära vägarna är därvid av stor betydelse. Chefen för påpekade statsverksproposition att eftersatta åtgärder kan få särskilt negativa konsekvenser, bl. a. i trafiksäkerhetshänseende, för arbetspendlingen i mindre tätt befolkade områden. Han underströk också att hänsyn måste tas till transporter av servicekaraktär och nämnde därvid bl. a. skolskjutstransporter. understryker 1972 framlagda betänkande Kommunikationer i glesbygder (Ds In 1972: 9) glesbygdsbefolkningens beroende av ett vägnät av god standard. Det betonas särskilt att vägstandarden är av stor betydelse och avgörande för reshastigheten och därmed restiden i glesbygder med stora avstånd. För de tyngre transporterna framhålls bärigheten och den fria höjden som viktiga faktorer. Utredningen framhåller vidare att stor restriktivitet bör iakttas när det gäller indragning av allmänna vägar. För näringslivet är det oundgängligen nödvändigt att detta vägnät förstärks. Skillnaderna mellan länen i tillåten belastning är synnerligen stora, vilket framgår av bifogade tabeller (bil. 1 och 2). Av tabellerna kan utläsas att i län är av alla allmänna vägar upplåtna för det högsta axel- och boggitrycket, medan i av samtliga vägar är upplåtna för samma axeltryck. Ett studium av bärförmågan hos broar på allmänna vägar visar att det fortfarande finns 1 218 broar som inte tål högre belastning än . Visserligen kan den här redovisade statistiken inte tas generellt som ett uttryck för vägtillståndet inom de olika länen, men den ger en god inblick i hur transportförmågan växlar i olika regioner. Läget kan sammanfattas på följande sätt: gällde för hela riket ett högsta tillåtet axeltryck av på av vägnätet och på resterande delar. är av vägnätet upplåtet för högst 10 tons axeltryck, för högst 8 tons axeltryck och endast för högst 6 tons axeltryck. En betydande höjning av transportstandarden, mätt på detta sätt, har möjliggjorts främst tack vare en snabb upprustning av brobeståndet. En motsvarande upprustning av vält 1973. garna har dock inte kunnat genomföras. Många vägar måste därför fortfarande stängas av för tung trafik under tjällossningen. Underhållskostnaderna har ökat på en stor del av vägnätet som utsätts för en snabbare förslitning genom den växande trafiken med tunga fordon. Huvuddelen av vägnätet har alltjämt som tillåtligt axel- och boggitryck samma som det som var normerande . Det är enligt vår mening nödvändigt att åtgärder vidtas för att förändra detta otillfredsställande förhållande. För att ytterligare exemplifiera behovet av en snar upprustning av det sekundära och teritära vägnätet kan nämnas att andelen grusväg är så hög som av det allmänna vägnätets på landsbygden. Totalt steg andelen belagda och oljegrusbehandlade vägar från till , vilket möjliggjordes främst genom förstärknings- och förbättringsarbeten inom vägunderhållets ram. Sålunda är grusvägsandelen . Utvecklingen har bromsats på grund av att de vägar som behövt beläggas eller oljegrusbehandlas krävt mer omfattande förstärknings- och förbättringsåtgärder. Härtill kommer att trafikbelastningen nära nog fördubblats . En oförändrad transportstandard förutsätter därför i många fall en höjning av slitlagrets kvalitet. Behovet av förstärkningsarbeten för perioden fram enligt behovsplanen för sekundära och tertiära vägar uppgår till 2 800 milj. kr. Den av redovisade behovssiffran innebär att av detta behov skulle tillgodoses. Med nuvarande reella anslagsutveckling uppnås inte ens denna andel. Det är därför en tvingande nödvändighet för att de övriga regionalpolitiska insatserna som samhället vidtar skall få effekt att vägupprustningen på det sekundära och tertiära vägnätet intensifieras. Vi anser att 100 milj. kr. Maj ris förslag skall anslås till drift av statliga vägar. Dessa medel skall i första hand användas till förstärkningsarbeten på det sekundära och tertiära vägnätet. Med hänvisning till det anförda hemställs att till Drift av statliga vägar för /74 anvisar ett reservationsanslag av 1 . att avräknas mot automobilskattemedlen. . () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge Lokala axeltrycksbestämmelser 1972 i olika län I procent av totala våglängden Län Största axeltryck mindre än Utöver här redovisade bestämmelser förekommer särskilda inskränkningar för vissa broar. Bärförmågan hos broar på allmänna vägar 1/1 1972