mot · FW021582 · 1973-02-13 00:00:00 — Nr 1582 av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:11 med förslag till lag om ändring i lagen (1971:531) om ändring i vattenlagen (1918:523). I reservation till civilutskottets betänkande om hushållning med mark och vatten (1972:35) hävdade utskottets ledamöter från c, fp och m att borde beslutat om sådana riktlinjer för planeringen av oexploaterade älv- och sjösystem att dessa bevarades. Motivet för ett sådant uttalande var i första hand den hos vattendomstol pågående prövningen av frågan om Mellanljusnans utbyggnad. Riksdagsmajoriteten beslutade emellertid att Kungl. Maj:ts rätt enligt tidigare beslutad ändring i vattenlagen att pröva utbyggnadsärenden skulle gälla även de mål som var oavgjorda när denna ändring trädde i kraft. Skillnaden mellan dessa ståndpunkter är att den förra är en klar viljeyttring till förmån för ett bevarande av de outbyggda älvarna medan den senare endast är en formell vidgning av Kungl. Maj:ts befogenhet, som inte självklart får till följd att de outbyggda älvarna bevaras. Det finns alltså, enbart med en vidgning av Kungl. Maj:ts befogenhet, ingen garanti för att Kungl. Maj:t använder sin ökade befogenhet att stoppa en utbyggnad som från formellt juridiska grunder enligt gamla lydelsen av vattenlagen kan byggas ut. Den nu föreliggande propositionen med ändring av vattenlagen föreslår i enlighet med riksdagsbeslutet möjlighet för Kungl. Maj:t att pröva jämväl mål som var oavgjorda när ändringen av vattenlagen trädde i kraft. Vi hyser fortfarande samma uppfattning, att en av fastlagd planeringsriktlinje med skydd för kvarvarande outbyggda älvar är att föredra. Vi motsätter oss emellertid inte nu det tillvägagångssätt som riksdagsmajoritet förordat och som motiverar den komplettering av ändring av vattenlagen varom nu är fråga. Det avgörande för oss är att oexploaterade sjö- och älvsystem kan bevaras. Enligt vår mening bör därför den vidgade befogenhet som Kungl. Maj:t nu utrustas med enligt förslaget användas för att bevara de outbyggda delarna av Mellanljusnan. bör därför komplettera ett godkännande av föreliggande lagändring med ett uttalande av innebörd att de oexploaterade delarna av Mellanljusnan måtte bevaras. Den ändring av lagstiftningen som här är i fråga kan maximalt komma till användning i elva fall dvs. i de mål som var anhängiggjorda när ändringen av vattenlagen trädde i kraft . Avgörandet i dessa mål kan genom tillämpning av den nu föreslagna ändringen i vattenlagen få en för sökanden ogynnsammare utgång än enligt nu gällande övergångsregler. En sådan följd av retroaktiv lagstiftning är främmande för vårt rättssystem. I samband med Kungl. av dessa ärenden bör därför en skälighetsbedömning göras huruvida viss ersättning bör komma i fråga för nedlagda processkostnader och för förlorad exploateringsrätt. Maj:t finner sådan ersättning vara motiverad bör förslag härom i varje särskilt fall föreläggas , om beloppet skulle överstiga . I annat fall skulle det ankomma på Kungl. Maj:t att avgöra ersättningsbeloppets storlek. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa att beslutar ge Kungl. Maj :t till känna 1. att, om ansökan om medgivande till utbyggnad av vattenkraft i Mellanljusnan underställs Kungl. Maj:ts prövning, sådan ansökan bör avslås, 2. att viss ersättning till sakägare bör kunna utgå efter skälighetsprövning på sätt som i motionen anförts, då Kungl. Maj:t finner det motiverat.