mot · FW02405 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ersättning för tolkkostnader vid allmänna advokatbyråer. Genom den av beslutade rättshjälpsreformen upphör de kommunala och landstingskommunala rättshjälpsanstalterna att fungera och ersätts av allmänna advokatbyråer med staten som huvudman. En fråga som i det sammanhanget ännu inte fått sin lösning är hur och i vilken utsträckning de allmänna advokatbyråerna för sin verksamhet skall få möjlighet att utnyttja tolk när man handlägger ärenden som gäller utlänningar. Erfarenheterna från rättshjälpsanstalterna visar att en stor del av utlänningarna är i behov av tolk vid sina kontakter med rättshjälpsanstalterna och vid domstolsförhandlingar. Som exempel kan nämnas att stads rättshjälpsanstalt 1971 hade 733 klienter av främmande nationalitet, därav 317 från och 101 från . Klienterna kom i flertalet fall på återbesök till byrån, och många var i behov av tolk. Kostnaderna för tolk har betalats av rättshjälpsanstalten, och i den mån det blivit process och vederbörande åtnjutit fri rättegång har kostnaderna ersatts av statsverket. Tolkkostnaderna uppgick vid byrån i till ca . Enligt den av beslutade rättshjälpslagen kan person som är i behov av tolk endast erhålla ersättning av statsverket i brottmål och i civilmål inför domstol, i huvudsak enligt nuvarande bestämmelser enligt lagen om fri rättegång. Blir det sålunda inte process, kommer den enskilde att själv få svara för tolkkostnaden. I domstolsväsendets organisationsnämnds promemoria IV av uttalas angående tolkfrågan följande: De kostnader som åsyftas från rättshjälpsanstalternas sida är kostnaderna för tolkning som behövs vid handläggningen av olika ärenden på advokatbyrå. Några bestämmelser om dessa kostnader finns inte i rättshjälpslagen. Det synes knappast kunna komma ifråga att advokatbyråerna i särskild ordning skulle kunna få ersättning för de kostnader som uppkommit för tolk och som den enskilde rättssökanden inte kunnat betala. En sådan lösning skulle innebära att särskilda rättshjälpsförmåner tillskapas vid sidan av rättshjälpslagen. Frågan torde få lösas i annat sammanhang. och invandrarutredningen har under hand uppmärksammats på det aktuella problemet. Förhållandena efter blir sålunda avsevärt sämre för personer som är beroende av tolk. Det rör sig inte enbart om utländska medborgare. Det finns svenska medborgare som inte kan svenska, exempelvis i och . Grundprincipen i rättshjälpslagen är att alla som är i behov av rättshjälp bör ha detta. Det är ett led i Förhållandena i övre har föranlett ett kungl, brev , vari föreskrivs att översättning från finska till svenska får ombesörjas av rätten med anlitande av allmänna medel i fråga om handling som inges i mål eller domstol i och domsagor. Man har där funnit att det är rimligt att staten svarar för dessa kostnader, oavsett klientens ekonomiska situation. Lika rimligt är det enligt vårt förmenande att klienter i utomprocessuell rättshjälp erhåller dessa förmåner. Enligt rättshjälpslagen kan kostnaden för en rådfrågning efterges. Tolkkostnaden måste emellertid betalas under alla förhållanden. Skulle inte detta problem vara löst , måste man räkna med att ingen advokat är villig att åta sig uppdrag där han själv kan riskera att få betala tolkkostnaderna. har med anledning av den statliga utredningen gällande riktlinjer för utlänningspolitiken (SOU 1967:18) som sin uppfattning framhållit att det av sociala rättviseskäl får anses orimligt att invandrarna själva skall bekosta tolkhjälp vid kontakter med respektive samhällsorgan och att primärkommunerna för sin del får ta på sig ansvaret för att invandrarna skall få del av den kommunala servicen i olika avseenden. Det torde väl vara lika orimligt att invandrarna själva skall bekosta tolkhjälp i rättshjälpsärenden vid besök på advokatbyrån som vid besök hos kommunala samhällsorgan. Det torde väl vara uppenbart att man inte kan tvinga folk till processer enbart för att man skall få betalt för tolkkostnader. Staten bör obetingat svara för dessa kostnader. Med stöd av vad som anförts får vi därför hemställa att måtte besluta att i skrivelse till Kungl. begära att frågan om ersättning för tolkkostnader vid anlitande av allmänna advokatbyråer måtte lösas före då rättshjälpslagen träder i kraft. () S.-G.