mot · FW022013 · 1973-10-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 129 med förslag till lag om anställningsskydd, m. m. I propositionen 1973:129 framläggs förslag till dels en lag om anställningsskydd, dels en lag om vissa anställningsfrämjande åtgärder. I denna motion tas endast en detalj i förslaget till lag om anställningsskydd upp till granskning, nämligen reglerna om varsel om uppsägning av arbetstagare på grund av dennes personliga förhållanden eller om avskedande. I 29 och 31 §§ i den föreslagna lagen om anställningsskydd stadgas att varsel skall lämnas till lokal arbetstagarorganisation i förhållande till vilken arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av kollektivavtal, såvitt gäller berörd arbetstagarkategori. Den anställde är inte tillförsäkrad rätt till någon underrättelse i förväg. Den nu angivna regeln innebär att en facklig organisation skulle kunna ingå i överläggningar med en arbetsgivare om tilltänkt individuell uppsägning eller avskedande utan att ha varit i kontakt med den berörde arbetstagaren. Detta måste medföra att man helt får hålla sig till den framställning av omständigheterna som lämnas av arbetsgivaren. En sådan ordning kan enligt min mening inte godtagas. Ett minimikrav bör vara att arbetstagaren underrättas av arbetsgivaren om en ifrågasatt åtgärd som den fackliga organisationen varslas härom. En annan minst lika allvarlig invändning mot lagförslaget är bestämmelsen om vilken organisation som skall varslas. I regel leder naturligtvis bestämmelsen till att det blir den organisation som arbetstagaren i fråga tillhör. Emellertid förekommer det som bekant på vissa områden av arbetsmarknaden minoritetsorganisationer som inte står i kollektivavtalsförhållande till arbetsgivaren. Enligt lagförslaget skall en sådan organisation inte underrättas och inte heller ha rätt till överläggningar med arbetsgivaren för sina medlemmars räkning. I stället skulle en annan organisation i en så viktig angelägenhet som frågan om hans anställnings fortbestånd. Det rimliga måste väl vara att arbetstagaren företräds av den organisation han tillhör. Genom att hindra en minoritetsorganisation att företräda sina medlemmar gentemot arbetsgivaren inskränker man f. ö. i realiteten den fria föreningsrätten. I vad det sedan gäller tilltänkt uppsägning eller avskedande av en oorganiserad arbetstagare på grund av dennes personliga förhållanden finns det enligt min mening över huvud taget inte tillräckliga skäl att obligatoriskt koppla in någon arbetstagarorganisation, inte minst därför att det ligger närmast till hands för en facklig organisation att koncentrera sina insatser på de egna medlemmarna. En blek insats från fackföreningens sida i en sådan situation kan rent av bli en nackdel för den oorganiserade arbetstagaren. Jag anhåller om att vederbörande utskott måtte utarbeta erforderlig lagtext. På grund av vad som anförts hemställer jag att vid behandlingen av proposition nr 129 måtte för sin del antaga sådan lydelse av bestämmelserna om uppsägning eller avsked av arbetstagare i 29 och 31 §§ i den föreslagna lagen om anställningsskydd, att a) varsel om uppsägning på grund av arbetstagares personliga förhållanden eller om avskedande skall lämnas till den fackliga organisation som arbetstagaren tillhör, b) underrättelse om varslet av arbetsgivaren skall lämnas till arbetstagaren personligen, samt att c) varslet, om arbetstagaren inte tillhör någon facklig organisation, i stället skall lämnas till arbetstagaren. GOTAB 73 5310 S 1973