mot · FW021453 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om turistfrämjande åtgärder. Som framhållits i olika sammanhang hämmas den svenska turistnäringen bl. a. av bristen på en av statsmakterna klart uttalad målsättning för den svenska turistpolitiken. De insatser som göres blir härigenom icke effektivt utnyttjade och detta medför att vårt lands turistiska möjligheter icke tillvaratages på ett tillfredsställande sätt. En annan brist är avsaknaden av en enhetlig turistorganisation på riksplanet, regionalt och lokalt. Därigenom är det svårt att få den nödvändiga överblicken över var och hur de statliga och kommunala satsningarna bör göras. I näringsutskottets betänkande 1972:10 sägs att ovannämnda frågor ingår i det Uppdrag som lämnats till kommittén för planering av turistanläggningar och friluftsområden. Om så är fallet måste man beklaga att utredningen ännu ej redovisat några förslag beträffande dessa frågeställningar. Avsaknaden av de riktlinjer kommittén kan komma att framlägga får en förlamande inverkan på turistsatsningarna såväl från statens och kommunens sida som från näringens egna utövare. Bland de olösta frågorna när det gäller en väl fungerande turistservice utgör avsaknaden av en central bokningsenhet för hela den svenska turismen. Samma lättåtkomlighet som gäller i fråga om resmål i södra bör vara möjlig att skapa för de svenska resmålen. Med de tekniska resurser som finns bör det vara möjligt att åstadkomma en enhetlig beställningsorganisation för både resor till och uppehälle vid våra svenska turistanläggningar. Det kan icke vara rimligt att man skall behöva vända sig till olika turistbyråer och resebyråer för att beställa resa, mat och logi vid någon svensk turistanläggning. Detta bör vara en fråga som har hög prioritet inom turistutredningens arbete. Det har ofta framhållits att SJ:s persontrafik på ett bättre sätt bör kunna utnyttjas för tillskapandet av charterresor eller motsvarande till de svenska resmålen. Det borde vara möjligt att åstadkomma ett konkurrenskraftigt alternativ till bilismen på medeldistans och längre resor där det finns trafikunderlag. Det förhållandet att SJ-resor lägger ner produktionen av vinter-och sommarprogrammen för kommer i stället att resultera i att än flera tvingas ut på de redan hårt trafikerade vägarna i bussar och bilar vid färd till och från olika utflyktsmål. Om man vill åstadkomma ett bättre utnyttjande av SJ:s transportkapacitet, fler resenärer och lägre priser, då bör tågcharter vara ett bra komplement till den ordinarie trafiken. Ur turistsynpunkt är det således angeläget att en omprövning sker beträffande SJ :s trafikpolitik så att konkurrenskraftiga reseerbjudanden med tåg till olika turistområden kan erbjudas allmänheten. Det bör även vara möjligt att till vissa turistorter ordna charterresor med flyg i betydligt större omfattning än vad som sker. Den informationsverksamhet, som () under bedrivit inom ramen för och som huvudsakligen har riktats till den fritidsresande allmänheten i , har bl. a. haft det goda med sig att man fått ett någorlunda samlat utbud av de svenska turistmöjligheterna. Som STTF framhållit är den svenska publiken vid praktiskt taget alla anläggningar den till antalet mest dominerande. Det är därför värdefullt om kan fortsätta även kommande år. Omfattningen av denna kampanj är självfallet beroende av de medel som ställs till förfogande. För att säkra en rimlig budget för den fortsatta kampanjen 1974 är det därför angeläget att erhåller det anslag som begärt i sin framställning till handelsdepartmentet. För att på något kunna få ekonomisk bärighet på relativt stora turistiska satsningar fordras som regel att sådana göres i ett redan prövat och i viss utsträckning redan utbyggt område. Den föreslagna satsningen på Åreområdet synes ur denna synpunkt vara välmenad. Besökarna vid detta turistområde kommer till mycket stor del från de tätbefolkade områdena i södra delarna av landet och då i hög grad från och . Åreområdet är relativt inarbetat på marknaden . Den nu föreslagna etappvisa utbyggnaden, genom anläggandet av sådana attraktioner som i stor utsträckning kan nyttjas av gästerna vid de redan befintliga turistanläggningarna, är riktig. I en ledare i framfördes följande synpunkter beträffande : 1 sin nya och begränsade utformning gör både politiskt och ekonomiskt ett långt mer realistiskt intryck. Det nya projektet är i och för sig inte nedbantat. Den avgörande skillnaden är att utbyggnaden nu föreslås ske etappvis och att varje etapp skall vara ett självständigt helt, som kan fungera utan ytterligare påbyggnad. Fördelarna med en sådan planering etappvis är uppenbara. Som det vidare framhålls är en utbyggnad etappvis och i långsammare tempo bättre ur sysselsättningssynpunkt. Man skapar därigenom en jämnare och mer långvarig sysselsättning till fromma för de många i trakten som annars skulle riskera att gå utan arbete. Det är därför angeläget att den första etappen snart kommer till utförande. För många orter inom stödområdet är turismen en av de viktigaste näringsgrenarna. Många undersökningar har gjorts för att klarlägga turismens ekonomiska betydelse - då icke minst för kommunerna. Även om det är svårt att åstadkomma en någorlunda tillfredsställande kartläggning av turismens ekonomiska betydelse är det uppenbart att dess betydelse för upprätthållandet av en allmän service för den bofasta befolkningen även under icke turistsäsong är av stort värde. Detta omvittnas ofta av företrädare för berörda kommuner. Om man betraktar turismen som ett viktigt komplement i vår regionalpolitik måste det också vara angeläget att förbättra turistnäringens allmänna ställning. I lika hög grad som exempelvis jordbruket och rennäringen arbetar turistnäringen med ekonomiska riskmoment på grund av bl. a. skiftande väderleksförhållanden. En snöfattig vinter eller en regnrik sommar vållar ofta ett stort bortfall av turister och undergräver därmed turistanläggningarnas ekonomiska betingelser. Det finns ingen möjlighet för turistnäringen att försäkra sig mot sådana ekonomiska verkningar, och dessa blir ofta mycket kännbara eftersom turistanläggningarna i regel arbetar med synnerligen knappa marginaler. Men även utan dessa komplikationer arbetar turistnäringen inom inkvarterings- och förplägnadssektorn under ganska svåra förhållanden. Stegrade livsmedelspriser, ökade lönekostnader, höjd löneskatt och högre underhållskostnader har i förening med skärpta krav på lokaliteter och allmänhetens växande fordringar på standard och service skapat svåra konkurrensförhållanden gentemot utlandet för den svenska turistnäringen. Därtill kommer myndigheternas skärpta krav på lokaliteters utformning och utrustning i hygieniskt och annat avseende, vilket allt får kostnadshöjande effekter. Mot denna bakgrund är det angeläget att något slag av skadeskydd tillförsäkras turistnäringens utövare i likhet med vad som gäller för jordbruket och rennäringen. Hur detta skall byggas upp och vilka skador som bör ersättas måste närmare utredas, likaså vilken myndighet som skall ha att bedöma skadornas omfattning och fördelningen av det tillgängliga katastrofbeloppet. Som riktpunkt bör kunna gälla de normer för ersättning för inträffade förluster inom rennäringen som föreslås i årets statsverksproposition. Eftersom man inom turistnäringen såväl som inom annan näringsutövning måste räkna med vissa normalförluster skulle ett sådant här föreslaget skadeskydd vara begränsat till sin omfattning. Det bör också vara rimligt att näringens utövare själva svarar för en del av kostnaderna för ett sådant katastrof skydd, även om man måste utgå ifrån att huvuddelen av kostnaden bör ligga på samhället. Huruvida ett sådant katastrofskadeskydd skall omfatta turistnäringen över hela landet får närmare bedömas. Det är i första hand angeläget att detta skydd tillkommer turistnäringen inom stödområdet. För att kartlägga förutsättningarna för inrättandet av ett sådant katastrofskydd inom turistnäringen bör kommittén för planering av turistanläggningar och friluftsområden få tilläggsdirektiv att skyndsamt utreda denna fråga. För att utredningens förslag skall få en så bred och fast förankring som möjligt är det angeläget att kommittén dels får en parlamentarisk sammansättning och dels förstärkes med företrädare för och jämte representanter för turistorganisationerna och näringens utövare. Med åberopande av vad som anförts hemställes att hos Kungl. A) att utredningen ges en parlamentarisk sammansättning och att och jämte företrädare för turistorganisationer och turistnäringen bereds representation i utredningen; B) att kommittén ges tilläggsdirektiv att utreda frågan om ett katastrofskydd för turistnäringen i första hand inom stödområdet; C) att förslag framlägges om genomförandet av första etappen av ; D)att motionen överlämnas till kommittén för planering av turistanläggningar och friluftsområden för beaktande; E) att för /74, utöver i statsverkspropositionen föreslaget bidrag, såsom bidrag till Svenska turisttrafikförbundets 1974 anvisas . () () () ()