mot · FW02280 · 1973-01-23 00:00:00 — Motioner nr 1973 Mot. om förbättrad social trygghet för vissa kvinnogrupper på landsbygden, m. m. som går drabbar centraliseringen landsbygden allt hårdare. Jordbruk måste slås samman eller läggas ned. Affärer, småindustri och hantverk måste upphöra. Posten dras in till tätorterna. Järnvägarna läggs ned. Undermålig kompensation med bussar försvårar eller omöjliggör kommunikationerna för de icke bilburna. Inom familjejordbruken och de små familjeföretagen har denna utveckling drabbat kvinnorna alldeles särskilt. Det är främst de som, när bärkraften minskat, har fått stanna hemma och sköta den återstående försörjningsmöjligheten till slutet, medan männen fått söka sig nya arbetsuppgifter på andra orter så långt från hemmet att de tvingas pendla veckoslutsvis eller till och med månadsslutsvis. har kvinnorna haft hela ansvaret, ofta utan avlösning vare sig vid sjukdom eller för semester. Deras arbete värderas inte på något sätt av samhället. De utgör en åsidosatt grupp, som åtnjuter föga trygghet. Det är inte få det är fråga om. Det finns omkring 120 000 lantbrukarhustrur och minst lika många småföretagarhustrur. Egentligen berör frågan om hemarbetets värdering också alla de hemarbetande kvinnorna, varav ca 100 000 är ensamstående mödrar med barn och ett stort antal är dubbelarbetande, dvs. arbetar såväl utom som inom hemmet. Denna fråga har organisationen och samhälle på eget initiativ försökt att rikta uppmärksamhet på. a. har man gjort en utredning syftande till en lösning av frågan om hemarbetets värdering och därvid jämfört med andra arbetsuppgifter. Man har då bl. a. funnit att om hushållsproduktionen skulle tas upp i nationalräkenskaperna skulle det höja nationalinkomsten med 10 å . Skulle efter amerikanskt mönster också vård- och uppfostringsinsatserna tas med, kommer nationalprodukten att höjas med . Detta avslöjar att kvinnorna, särskilt de som deltar i familjeförsörjningen, jordbruken, småföretagsamheten och hantverket, är undervärderade trots att de nationalekonomiskt inte sällan torde vara värdefullare än sina män och orättvist behandlade. De står i allt större omfattning inför arbetslöshet och ekonomiska svårigheter. Under tidigare arbetslöshetskriser i , t. ex. 1967 och 1968, har det visat sig att det var kvinnorna och de äldre som först blev arbetslösa. Statistiken visade också att det var dessa som blev arbetslösa den längsta tiden. Kvinnorna är ju ofta genom en omild rollfördelning, grundad på en av samhället omhuldad fördomsfull tradition, arbetsmarknadsmässigt mindre rörliga, vilket skapar stora svårigheter. , som har att planera omskolningsutbildning, vidareutbildning och vuxenutbildning, bör förstärka denna sin verksamhet med tanke på dessa kvinnor. Beaktas bör då glesbygdernas allt svårare kommunikationsproblem, som kan innebära att internatutbildning, där också de mindre barnen kan tas med, måste ordnas. För de kvinnor som varit borta från arbetsmarknaden , t. ex. därför att de fått sköta jordbruket/företaget hemma och/eller på grund av att de tidigt bildat familj och fått barn, bör normer övervägas som på den övriga arbetsmarknaden för förtidspension eller liknande, vilket pensionsförsäkringskommittén i sitt slutbetänkande något berört. Barntillsynen bör anpassas till de speciella problem som råder för landsbygds- och glesbygdsfamiljerna. Familjens behov att hålla samman, att klara sin viktiga fostrargärning, att omhänderta gamla och sjuka måste tillgodoses. De kvinnor som här avses och som kämpat med svårigheter och ekonomisk otrygghet får inte diskrimineras. Kan samhället inte bereda dem arbetsmöjligheter och därmed försörjning bör andra former prövas för att skapa trygghet och sociala förmåner också åt dem. När det t. ex. gäller jordbrukarhustrur, som är hänvisade till fortsatt arbete vid jordbruket, är en angelägen sådan social förmån ett avlösningssystem vid sjukdom och semester. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos Kungl. anhåller om en utredning om hemarbetets värdering syftande till bättre social trygghet för bl. a. den stora grupp av kvinnor på landsbygden, t. ex. jordbrukar- och lantbrukarhustrur, som ställs utan möjlighet till förvärvsarbete utanför hemmet. () i Agnäs