mot · FW022092 · 1973-11-02 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:165 med förslag till vissa ekonomisk-politiska åtgärder. Den höga arbetslösheten har varit en huvudfråga i politiken . Den var det också i valrörelsen. I motioner, program och uttalanden har krävt både långsiktiga och kortsiktiga åtgärder mot arbetslösheten. Vi har ständigt understrukit sambandet mellan en stimulansinriktad näringspolitik och full sysselsättning. Vi lade fram ett särskilt beredskapsprogram för att pressa ned arbetslöshetssiffrorna. Syftet med det programmet var att peka på nödvändigheten av att ha ett batteri av åtgärder till hands, om utvecklingen av arbetslösheten under den kommande vintern så skulle motivera. I beredskapsprogrammet skisserades bl. a. följande åtgärder: Den stora eftersläpningen av byggande och underhåll av vägarna motiverar ökade anslag. Kommunerna bör dessutom ges statsbidrag för separata cykel- och gångvägar. SJ bör få klarsignal för beställning av godsvagnar och beställning av vagnmaterial för snabbtåg och för erforderlig upprustning av banor och signalanordningar. Byggande av säkra järnvägsövergångar bör byggas ut liksom stängsel och inhägnader utefter spåren. Beslut bör fattas att bygga ut västgötadel. kan sysselsättningseffekten här uppskattas till 350 nya jobb. En förlängning av och ev. utvidgning av den s. k. femkronan bör prövas för att stimulera sysselsättningen för ungdom och kvinnor. Den har gett ca 3 000 arbetstillfällen men bör kunna ge mer. Bidrag för arbetsmarknadsutbildning bör utgå för omskolning inom företagen. Det har också AMS begärt men regeringen har sagt nej. Staten bör ge ekonomisk stimulans till företagen för investeringar i bättre arbetsmiljö. Förbättringslånen för reparation av äldre hus bör höjas. Särskilt lånestöd bör utgå för värmeisolering efter anvisningar från . Det skulle ge arbete åt flera tusen byggnadsarbetare. Arbetena lämpar sig särskilt för äldre som har svårt att hänga med i det högt uppdrivna tempot på byggarbetsplatser. Det är vidare angeläget att arbetsförmedlingarna får ett bättre grepp över arbetsmarknaden i hela landet. har varje förmedlingskontor endast tillgång till en del av lediga platser som lokalt lediganmäls. Den s. k. interlokala arbetsförmedlingen måste därför byggas ut och alla arbetsgivare åläggas att anmäla de lediga platser för vilka man söker befattningshavare på öppna marknaden. I valrörelsen sökte socialdemokratin bestrida allvaret i arbetsmarknadssituationen. har man ändrat sig. I propositionen 1973:165 läggs fram ett omfattande program. På flera punkter överensstämmer det med vad vi tidigare krävt. Vi tycker förslaget är bra, även om det givetvis måste sägas komma onödigt sent. På några punkter behövs kompletteringar. Av vårt arbetsmarknadsprogram finns kvar några punkter, där vi anser att regeringen borde ha satsat mera helhjärtat. Ett sådant exempel är investeringsanslagen till statensjärnvägar som under en följd av år prutats ner. Banunderhållet är på många sträckor eftersatt, och kraven på förbättringar av järnvägens standard inte minst från säkerhetssynpunkt är stora. kräver därför ett ökat investeringsanslag till SJ på 70 milj. kr. att i samråd med i främsta rummet användas till: Byggandet av nya broar som ersätter gamla och nerslitna brokonstruktioner. Byggandet av helt nya planskilda korsningar mellan järnväg och landsväg samt, där så är befogat, anläggandet av parallellvägar för att få bort nuvarande korsningar i samma plan. Förbättringar av signalsystem och anläggningar för kraftöverföring. Uppsättandet av inhägnader kring bangårdar och banområden. Det kan påpekas i detta sammanhang att SJ uttryckt önskemål om att kunna höja standarden på sträckan GävleSundsvall. SJ bör, om verket skall kunna fullfölja intentionerna i propositionen och öka sin godshanteringsverksamhet, få ytterligare 20 milj. kr. för investeringar i godsterminaler och godsbangårdar. SJ har prioriterat en utvidgning av bamgårdarna i och . Vidare bör SJ få möjlighet att tidigarelägga det planerade dubbelspåret på sträckan BräckeÅnge så att dessa arbeten kan bedrivas i full skala under den väntade lågkonjunkturen 19751976. Anslag till markinlösen och förberedande projektering bör utgå redan nu och kan bedömas ha en gynnsam effekt i vad gäller sysselsättning av teknisk personal. SJ bedömer det som viktigt att sträckan BräckeÅnge får dubbelspår under den nu löpande . En upprustning av linjerna GävleSundsvall och GävleBollnäsLjusdalÅngeBräckeÖstersund är nödvändig om SJ skall ha tekniska möjligheter att sätta in de nu planerade och under utexperimenterande varande snabbtågen för hastigheter på Norrlandslinjema och på så sätt göra rundare. Dessa förberedelse- och projekteringskostnader uppskattas till 10 milj. kr. Vi föreslår att SJ förutom de medel som föreslås i propositionen får 100 milj. kr. att fördelas på planerade fasta anläggningar och projekteringar såsom verket finner för gott men med förtur för de projekt som gynnar trafiken på och bansträckor som visat sig vara särskilt olycksdrabbade. I propositionen framhålls vidare att utvecklingen av arbetslösheten bland de oförsäkrade innebär en viss nedgång under loppet av 1973 i jämförelse med 1972. Detta är naturligtvis i och för sig glädjande. Det gör emellertid inte kravet på en allmän arbetslöshetsförsäkring mindre angeläget. Antalet medlemmar i de erkända arbetslöhetskassorna är f. n. drygt 2,4 miljoner. Den totala arbetskraften omfattar enligt arbetskraftsundersökningarna nästan 4 miljoner människor. Ungefär 1,5 miljoner människor i vårt land tillhör således arbetskraften utan att vara medlemmar i någon arbetslöshetskassa. Vi anser att starka skäl talar för att det ekonomiska skyddet vid arbetslöshet garanteras alla genom en allmän försäkring. En sådan försäkring bör omfatta hela arbetskraften och ersättning således utgå till alla som inte har arbete men som står till arbetsmarknadens förfogande och därvid uppfyller vissa krav. Vi anser att en mera genomgripande reformering av arbetslöshetsförsäkringen än den vårriksdagen beslutade om är angelägen och att underlag för en sådan reformering bör arbetas fram. innebär den fyraprocentiga löneskatten att arbetsgivare inom stödområdet kommer att leverera in ca 600 milj. kr. Det är vår övertygelse att det utrymme som näringslivet inom stödområdet skulle få genom en sänkning eller befrielse från löneskatten i en långsiktig expansiv näringspolitik skulle komma att innebära en tillväxt inom näringslivet som för landet som helhet vore av långt större värde. Särskilt viktigt måste det anses vara att underlätta nyanställning av arbetskraft. En reduktion av arbetsgivaravgiften är enligt vår uppfattning ett verksamt sätt att stimulera en ökad sysselsättning, särskilt i de sysselsättningssvaga delarna av landet. När vi tidigare fört fram detta förslag i har majoriteten tillbakavisat kravet med hänvisning till bl. a. administrativa svårigheter att rätt avgränsa det eller de områden inom vilka lägre löneskatt skulle utgå. Vi vidhåller vårt tidigare krav på att löneskatten inom det inre stödområdet bör avskaffas och inom det yttre stödområdet utgå med lägre procentsats än i det övriga landet. Ökningen av hushållens inkomster har varit Detta har givetvis ett direkt samband med den svaga finns dock bättre förutsättningar för att hushållen skall kunna tillgodogöra sig en faktisk inkomstökning. Detta fordrar emellertid att prisstegringarna hålls på rimlig nivå, bl. a. med tanke på den automatiska skatteskärpning som annars följer med det nuvarande skattesystemet. Det är viktigt att både inhemska och utländska inflationstendenser kan hållas tillbaka och de totala prisökningarna därmed begränsas. Om inte detta lyckas kommer sannolikt en kraftig pris- och lönespiral att sättas i rörelse. Som vi framhållit i tidigare motioner om den ekonomiska politiken måste olika beredskapsåtgärder finnas till hands för att på ett tidigt stadium kunna möte en eventuell situation med allmänt efterfrågeöverskott. En sådan åtgärd är att öka sparandet. Olika metoder har använts för att i uppåtgående konjunkturer öka sparandet. Vi vill här bl. a. erinra om de sparkampanjer som genomförts i samband med utbetalningen av överskjutande skatt, omläggningen av lönesparandet och utgivandet av olika obligationslån riktade till hushållen. Man bör också förstärka den sparstimulans som finns inbyggd i skattesystemet i form av bl. a. det särskilda sparavdraget och stimulera värdesäkra sparformer inklusive statliga obligationer. Det måste likaså anses ytterst angeläget att slå vakt om det målsparande som sker till egnahem. En ökning av hushållssparande! skapar också förutsättningar för kapitalbildning i decentraliserade former. Vi vidhåller vårt tidigare framförda krav att bör begära förslag till ett system med sparstimulerande åtgärder, som vid behov snabbt kan sättas i kraft. Systemet bör utformas på sådant sätt att varaktigt nysparande premieras med en viss skattelindring eller med någon annan förmån. Om det enskilda sparandet kan hållas på en hög nivå även i en sådan situation bör det finnas goda förutsättningar att undvika en upprepning av den senaste högkonjunkturens hårda kreditrestriktioner. Dessa ledde till att förnyelsen av produktionsapparaten starkt hämmades inte bara under själva restriktionsperioden utan också därefter. Detta förhållande får betraktas som en väsentlig anledning till de nu aktuella svårigheterna i näringslivet och till att de strukturella problemen blivit så markerade. Den kommande avtalsrörelsen förefaller vara inriktad på att nå en ettårslösning. Ur stabiliseringspolitisk synvinkel är detta givetvis ingenting som löser de kommande problemen i vad gäller sambandet priser-lönerskatter och samhällsekonomisk stabilitet. Därför har vårt krav på rundabordskonferenser stor aktualitet som en metod att försöka dämpa inflationen och motverka samhällsekonomisk obalans i övrigt. För att nå önskade resultat i inflationsbekämpningen krävs långtgående ansträngningar till samförstånd och samverkan på bredaste möjliga bas. De komplicerade avtalsförhållanden av stor betydelse för både samhället och den enskilde som rådde bl. a. i den senaste avtalsrörelsen har tydligare än något annat dokumenterat att behov föreligger för de av oss föreslagna stabiliseringspolitiska konferenserna. Stabiliseringskonferenser är förknippade med behovet av att före en förestående avtalsomgång ge de avtalsslutande parterna ett underlag för den samhällsekonomiska bedömningen. Sådana överläggningar måste komma till stånd före den kommande avtalsrörelsen. Detta ger de berörda parterna en nödvändig distans till de mera avtalstekniskt och taktiskt betingade åtgärderna under själva avtalsförhandlingarna. huvuduppgift är att tjäna som ett forum för överläggningar mellan regeringen, och de berörda partema, vid vilka man presenterar synen på det samhällsekonomiska läget och diskuterar de aktuella fördelningspolitiska problemen. Själva konferensen måste föregås av ett grundligt utredningsarbete. socialt råd bör inrättas för denna uppgift. Den satsning som föreslås av regeringen avser väsentligen att öka köpkraften och servicen på den offentliga sektorn. Därigenom hoppas man öka efterfrågan, som man kan anställa fler inom den offentliga sektorn. Detta är dock endast åtgärder på kort sikt. På är det emellertid nödvändigt att skapa bättre förutsättningar för en utbyggnad av näringslivets produktion och därmed skapa flera jobb även på den sidan. På olika sätt framträder nu i ett längre perspektiv sysselsättningsfrågan som den ekonomiska politikens allvarligaste problem. Den totala sysselsättningen har beräknats minska för perioden 19701975 och öka endast svagt för perioden 19721977. En klar minskning sker inom industri och byggnadsverksamhet. Inför detta allvarliga perspektiv beträffande sysselsättningsläget på vill vi på nytt kraftigt understryka nödvändigheten av en aktiv näringspolitik. En utbyggnad av industrins produktionskapacitet kan visserligen inte ensam svara för den nödvändiga sysselsättningsökningen, men den har en avgörande betydelse för hela den ekonomiska aktivitetsnivån i vårt samhälle. Det är också den vägen vi skapar de nödvändiga resurserna för en allmänt sysselsättningsbefrämjande ekonomisk och social politik samt en fortsatt reformpolitik. krävde därför i motion 1973:1993 att en statlig, parlamentarisk utredning en sysselsättningsutredning skulle tillsättas med uppgift att skyndsamt analysera den långsiktiga utvecklingen på sysselsättningens område. Utredningen borde också avge förslag till åtgärder. Vi upprepar detta krav. De allt svårare ekonomiska problemen har i kombination med regeringens oförmåga att lösa viktiga skatteproblem ställt många löntagare i en svår situation. Förslaget att slopa folkpensionsavgiften innebär att regeringen för underkänner sin egen skattepolitik. För avtalsrörelsen är förslaget inte utan värde . Viktiga skatteproblem löses emellertid inte genom det aktuella förslaget. är marginalskatteproblemet lika besvärligt som förut. Vi framhöll bl. a. under valrörelsen det nödvändiga i att skatteutredningen snabbt får i uppdrag att utarbeta ett förslag till en faktisk och bestående marginalskattelättnad för inkomsttagarna i de särskilt utsatta mellaninkomstskikten. hade så sent som avvisat förslag om att behandla frågor om marginalskatteeffekter med förtur. Det är därför glädjande konstatera att även regeringen nu insett det nödvändiga häri. Problemet med inflationens skattehöjande verkan kvarstår dock. Det är nödvändigt att bekämpa prisstegringarna. Men det är också nödvändigt att förhindra att inflationen automatiskt höjer skatterna. borde därför också få direktiv att undersöka hur ett inflationsskyddat skattesystem skall utformas. Yrkande härom har vi framställt med anledning av propositionen 1973:144 med förslag om slopande av folkpensionsavgiften m. m. Flera av de åtgärder regeringen nu föreslår är inriktade på att öka samhällsservicen för barnfamiljer med förvärvsarbetande föräldrar. Kapaciteten på bamtillsynsområdet ökas. Detta är bra och ligger i linje med vad krävt . Men vi vill också i detta sammanhang påminna om principiella inställning till samhällsstöd även till alla de barnfamiljer som inte vill eller kan ge barnen samhällsbetald tillsyn. Den form vi valt att föreslå är vårdnadsbidrag till föräldrar med små barn. Bidraget skulle enligt vårt förslag kunna användas för vård och tillsyn i hemmet eller för att bekosta barntillsyn på annat sätt. Vårt förslag har betydande inslag av valfrihet vid valet av barnavård och tillsyn. Bland de åtgärder som regeringen nu föreslår för att främja medborgarnas välfärd återfinns flera som har föreslagits av den icke-socialistiska oppositionen men avslagits av den socialdemokratiskakommunistiska riksdagsmajoriteten. Andra välgrundade förslag har regeringen tydligen ännu inte velat biträda. Vi vill särskilt framhålla kravet på statsbidrag till den kommunala färdtjänsten. Detta krav kombinerar, på samma sätt som vad regeringen föreslår, sysselsättningspolitiska åtgärder med utbyggandet av viktiga samhällsfunktioner. Det är den mest angelägna reformen för de handikappade. Genom förslaget skapas väsentligt förbättrade förflyttningsmöjligheter. skapas nya arbetstillfällen. har färdtjänsten byggts ut på många håll, men fortfarande kvarstår oacceptabla brister. De kommuner som ännu inte har infört färdtjänst är främst glesbygdskommuner. Naturligtvis blir färdtjänsten just i dessa trakter särskilt dyrbar, då avstånden är långa, åldersfördelningen sned och skatteunderlaget svagt. De handikappade är där helt utlämnade till anförvanters och grannars hjälpsamhet. Resultatet är också att många handikappade blivit djupt isolerade. Men inte heller i de kommuner som erbjuder färdtjänst är förhållandena tillfredsställande. Kvaliteten är starkt varierande. Möjligheten att anlita färdtjänst är i många fall begränsad. Färdtjänsten blir inte en rättighet för de handikappade utan något som de måste be om. Den rörelsefrihet som är självklar för de flesta i vårt samhälle måste också gälla de handikappade, dvs. rätten till resor med färdtjänsten skall ej vara begränsad till visst antal resor. I de kommuner som inte infört färdtjänsten eller har en färdtjänst av mindre omfattning avvaktar man regeringens ställningstagande till handikapputredningens förslag om statsbidrag till färdtjänsten. har föreslagit att statsbidrag skall utgå av kommunens kostnader för den kommunala färdtjänsten. Regeringen har överlämnat utredningens förslag till utredningen om den kommunala ekonomin. Med tanke på den centrala roll förflyttningsmöjligheterna har för de handikappade föreslår vi att ett statsbidrag i enlighet med handikapputredningens förslag införs från i avvaktan på definitivt förslag från utredningen om kommunernas ekonomi. På samma sätt som föreslagits beträffande det höjda statsbidraget till social hemhjälp bör förskottsutbetalning ske . Detta förskott bör kunna beräknas på kommunernas kostnader för färdtjänst . Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1973:165 beslutar 1. att hos Kungl. Maj:t skyndsamt anhålla om utredning beträffande åtgärder i syfte att uppnå full sysselsättning, 2. att hos Kungl. Maj:t anhålla om att en stabiliseringspolitisk konferens sammankallas före den avtalsrörelse som gäller 1975 1976 med representanter för regering och riksdag, organisationerna på arbetsmarknaden och övriga berörda parter, 3. att hos Kungl. Maj:t anhålla om förslag till ett system med sparstimulerande åtgärder, inkl. värdesäkra obligationer, 4. att bevilja SJ ytterligare 100 milj. kr. att fördelas på planerade fasta anläggningar och projekteringar såsom verket finner för gott men med förtur för de projekt som gynnar trafiken på samt de som avser särskilt olycksdrabbade sträckor, 5. att hemställa om utredning och förslag om en allmän arbetslöshetsförsäkring, 6. att hos Kungl. Maj:t begära att förslag skyndsamt utarbetas om slopande av den allmänna arbetsgivaravgiften i det inre stödområdet och att arbetsgivaravgiften i det yttre stödområdet utgår med lägre procent än i landet i övrigt, 7. att godkänna grunderna för bidrag till färdtjänst i överensstämmelse med handikapputredningens förslag, 8. att till Bidrag till färdtjänst för handikappade på tilläggsstat I till riksstaten för /74 anvisa ett förslagsanslag av . () () () MACP. () () PER () () /ENKEL (fp) GOTAB 73 5386 S 1973