mot · FW02132 · 1973-01-18 00:00:00 — Motioner nr 132140 ar 1973 av herrar i och om förbud mot försäljning av mellanöl i livsmedelshandeln. Den åldersgräns som införts för inköp av mellanöl har haft till följd att man försvårat för ungdomar att själva inhandla mellanöl. Däremot har man inte hindrat åtkomsten av varan. Att sända en äldre kamrat att göra inköpen har nog i de flesta fall inte inneburit några större svårigheter. Den införda åldersgränsen torde i verkligheten haft föga effekt för ungdomar som velat få tag i mellanöl för att använda det som berusningsmedel. Mellanölet har minskat i försäljningen och många vill ta det som intäkt för att de införda restriktionerna haft åsyftad verkan. Något belägg har man inte för detta utan det kan antas att den legale brukaren som använt mellanölet till måltidsdryck övergått till andra typer av måltidsdrycker. Den ökning som lättölet haft i konsumtionen talar för att en övergång skett av skilda skäl medan däremot de som använt mellanölet som berusningsmedel säkerligen icke övergått till ett alkoholsvagare öl. De ungdomar som använder mellanölet som berusningsmedel har med all sannolikhet inte bytt mellanölet mot en alkoholsvagare dryck. Faran för tillvänjning för allt yngre årsklasser att bli alkoholkonsumenter kvarstår så länge man tillåter försäljningen av mellanölet i livsmedelshandeln, vilket gör varan lättåtkomlig. Det är uppenbara risker för att unga människor grundlägger osunda alkoholvanor genom mellanölet och att denna dryck utgör inkörsporten till starkare alkoholdrycker. Det har ibland gjorts gällande att tillgången på mellanöl skulle ha den effekten att man fick en övergång till alkoholsvagare drycker och att man därför följaktligen skulle få en återhållande förbrukning av sprit och vin. Erfarenheterna visar dock en helt motsatt bild. Jämfört med ökade försäljningen av starksprit , starkvin och lättvin . Mycket talar för att införandet av mellanöl på marknaden inneburit en inkörsport till konsumtion av starkare spritdrycker. Nya årgångar konsumenter har tillkommit och de har i många fall startat sina alkoholvanor via mellanölet. Det är uppenbart att mellanölets lättillgänglighet varit en bidragande orsak till att många unga människor brukar mellanölet som berusningsmedel. Vill man hindra ett fortgående av den utvecklingen bör därför mellanölet tas bort från livsmedelshandeln, och detta skulle säkerligen innebära en starkt minskad konsumtion bland ungdomen. För de människor som använder mellanölet som måltidsdryck innebär givetvis ett förbud av försäljningen i livsmedelshandeln en olägenhet, men detta bör kunna tolereras då man vet att en sådan åtgärd är avsedd som ett skydd för barn och ungdom. APU föreslog att starkölet skulle på prov få säljas fritt i livsmedelshandeln. Dessa försök genomfördes i ett par försökslän. Försöken måste dock avbrytas på grund av de skadeverkningar som man tämligen snart erfor. Man hade förväntat att utredningen även skulle ha föreslagit en försöksverksamhet som syftat åt andra hållet genom att i några försökslän förbjuda försäljningen av mellanöl i livsmedelshandeln. Några sådana försök har tydligen ej varit påtänkta, men erfarenheterna skulle varit minst lika värdefulla som försöken med starkölet. Frågan huruvida mellanöl skall få säljas i livsmedelshandeln var uppe till avgörande i förra årets riksdag. hade då föreslagit att ett förbud skulle införas att försälja mellanöl i livsmedelshandeln, men avslog utskottets förslag med några få röster och gick på den reservation som innebar att mellanölet alltfort skulle få säljas som förut. Då skadeverkningarna alltjämt kvarstår genom att mellanölet får säljas i livsmedelshandeln och därigenom görs alltför lättåtkomligt för barn och ungdomar, hemställer vi att måtte besluta att försäljningen av mellanöl ej får ske i livsmedelshandeln. () . ()