mot · FW021120 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om en parlamentarisk utredning angående den framtida fredsorganisationen för försvaret. försvarsbeslut innebär en betydande åtstramning av anslagen till krigsmakten. I syfte att åstadkomma ett så effektivt försvar av landet som resurserna tillåter krävs att medel frigörs genom rationaliseringar. Frigjorda medel bör användas bl. a. i syfte att möjliggöra utbildning även framgent av alla vapenföra värnpliktiga och nödtorftigt omsätta försliten eller omodern materiel. Sådana rationaliseringar pågår fortlöpande men måste bli mycket mer genomgripande än vad som varit fallet. Rationaliseringarna måste sättas in på bred front och grundas på ingående studier och analyser av alla de faktorer som påverkar försvaret i dess helhet. Krigs- och fredsorganisationen, utbildningsverksamheten, stabs-, förbands- och förvaltningsorganisationen liksom beredskaps- och mobiliseringskrav måste göras till föremål för detaljerade och samordnade studier. Även sådana frågor som befolkningsutveckling, vämpliktssociala förhållanden, kraven på miljöutbildning m. fl. problem bör vägas in för att det skall finna förutsättningar för väl underbyggda förslag till krigsmaktens framtida fredsorganisation. Ett samlat, framlagt förslag för försvaret i dess helhet bör så långt möjligt eftersträvas. Härigenom undviks kortsiktiga lösningar som senare måste ändras och som medför onödiga och dryga kostnader, arbetsbelastning och omflyttning för försvarets personal, irritation och otrivsel m. m. Kortfristiga lösningar har tyvärr icke saknats under förbandsflyttningarna och omorganisationerna . Exempel härpå är flyttningarna av I 1 och A 1 till och därefter till respektive . Enligt uppgift, som lämnats av utredningsmannen för försvarets fredsorganisationsutredning, förestår nu utredning rörande garnison, vilket innebär Att A 1 :s framtid åter måste prövas. Stabs- och förvaltningstjänsten har i olika omgångar rationaliserats. Detta har dock skett mest på lokal och regional nivå och i regel endast inom varje enhet för sig. Antalet stabs- och förvaltningsenheter på lokal nivå har huvudsakligen bestämts av försvarsgrens- och truppslagstillhörighet. Personalkostnaderna utgör, som alla vet, en stor och även starkt ökande andel av de gemensamma kostnaderna. Dessa bör därför i första hand angripas. Det gäller alltså att först och främst minska administrationen. Besparingar inom fredsorganisationen på lokal och regional nivå bör kunna åstadkommas genom begränsning av antalet stabs- och förvaltningsenheter. Strävan bör inriktas på att inom varje garnison skapa en gemensam förvaltning, oberoende av de olika utbildningsenheternas försvarsgrens Men inte enbart på lokal och regional nivå bör stabs- och förvaltningstjänsten angripas för att uppnå mera rationella enheter, utan tiden torde vara mogen för att överse stabs- och förvaltningsfunktionerna i den centrala instansen. En samlad och långsiktig plan för försvarets fredsorganisation måste utgöra grund för successiva beslut. Innan en sådan långsiktig plan föreligger bör beslut om förändringar i fredsorganisationen fattas endast i de fall då ett beslut inte kan uppskjutas beroende på det civila samhällets oavvisliga krav på mark, som disponeras av militära förband. Alltså bör endast sådana beslut fattas som kan genomföras utan att föregripa en samlad plan. Åtgärder, som bryts ut ur ett sådant större sammanhang, kan som tidigare belysts visa sig vara mindre framsynta och resultera i onödiga kostnader och olägenheter för försvaret i dess helhet och för anställd personal, såväl civil som militär. En hel rad utredningar är också på gång på ett stort antal områden som påverkar den framtida fredsorganisationen. Flera beslut har också fattats , vilkas framtida verkningar det är svårt att nu överblicka. Sålunda håller försvarsstaben liksom försvarsgrensstaberna på med att utreda och söka klara ut konsekvenserna av försvarsbeslut, vars verkningar är mycket genomgripande för hela försvaret. Att den framtida krigsorganisationen i hög grad kommer att påverkas av de resultat denna utredning kommer fram till är självklart. Hur och i vilken omfattning förändringar krävs är inte nu möjligt att klarlägga. Så mycket torde dock stå klart att fredsorganisationen på grund av ändringar i krigsorganisationen kommer att i hög grad påverkas. Överbefälhavaren anger i Programplan för det militära försvaret 1973-1978 bl. a.: Krigsmaktens uppgifter och sättet för invasionsförsvarets förande måste omprövas. Konsekvenserna i detta avseende kan, enligt överbefälhavaren, överblickas tidigast . Dessa förändringar liksom den i försvarsbeslutet angivna planeringsnivån kräver en genomgripande omstrukturering av arméns krigsorganisation och utbildningsorganisation; bl. a. är värnpliktskontingentens storlek och fördelning på kategorier helt beroende av krigsorganisationens utformning. värnpliktsutredning har påbörjat sitt arbete. kommer att i hög grad påverkas av de resultat i form av utbildningstidens längd m. m. som denna utredning kommer fram till. Först när dessa resultat föreligger dels i fråga om krigsorganisationen, dels i fråga om värnpliktsutbildningen kan man bestämma behovet av utbildningsenheter inom fredsorganisationen. Överbefälhavaren har i direktiv till försvarsgrenscheferna utgått ifrån att en betydande minskning av antalet anställda utöver de av Kungl. anbefallda 2 500 bör eftersträvas. har chefen för armén framlagt förslag till Kungl. angående fredsorganisation av ett antal förband och staber. Vidare har chefen för armén till överbefälhavaren framlagt förslag angående ändrad mobiliseringsorganisation. De här ovan redovisade utredningsuppdragen och besluten angående organisationsändringar kommer vart och ett på sitt sätt att påverka den framtida fredsorganisationen. Det torde därför, som tidigare närmare utvecklats, framstå som klart att i princip några ytterligare beslut om ändringar i fredsorganisationen icke bör fattas nu utan anstå , då det kan bedömas att ett betydligt säkrare underlag för beslut föreligger. Detta behöver inte innebära att tidpunkten för genomförande av besluten framflyttas i tiden. Försvarets fredsorganisationsutredning har i sitt delbetänkande Arméförband :1 behandlat endast en del i ett större komplex. Det är uppenbart att förslagen icke har kunnat utformas mot bakgrund av en helhetssyn rörande krigs- och fredsorganisationens utformning. Utredningen har haft till förfogande för sitt arbete, och det är förklarligt om underlaget för förslagen inte alltid framstår som väl genomarbetade. Det är inte acceptabelt att dessa förslag som brutits ut ur ett större sammanhang läggs till grund för beslut. Det bör framhållas att kostnadsbesparingar genom personalminskningar beräknats från det personalläge som vi nu har och icke från personalläget då besluten är avsedda att genomföras . Då har nämligen genomförts de personalminskningar på i en första etapp 2 500 personer och ytterligare reduceringar som är planerade eller beslutade och som kommer att genomföras inom försvaret 1978. Från denna utgångspunkt blir besparingarna av mindre omfattning än vad utredningen har kommit fram till. Beräknade vinster i fråga om minskade kostnader för investering i byggnader kan också ifrågasättas. Spridningen av investeringsobjekt enligt föreliggande generalplaner borde i den åtstramningsperiod som försvaret nu befinner sig omspänna en betydligt än utredningen förutsatt. Det är också mycket troligt att dessa investeringar kan minskas på grund av förkortad värnpliktsutbildning, minskad personal inom försvaret m. fl. åtgärder som är aktuella. Ett genomförande av utredningens förslag kräver mycket betydande investeringar. Det är inte möjligt att nu överblicka om dessa investeringar totalt sett täcker de mest angelägna rationaliseringsbehoven. Ej heller är det möjligt att överblicka de totala investeringsbehoven. Denna överblick vinns först sedan en samlad plan för fredsorganisationen . Vad som heller icke synes tillräckligt ha beaktats är den militärtekniska utvecklingen och därav följande krav på förändringar inom krigsorganisationen, bl. a. på luftvämssidan. Operativa krav, kuppberedskap och kravet på mobiliseringsorganisationen har heller icke tillräckligt berörts i föreliggande fredsorganisationsutredning. Betydelsen av utbildning i rätt miljö alltså en sådan miljö där det kan beräknas att det färdigutbildade förbandet skall insättas vid mobilisering och krig har heller inte enligt vår uppfattning tillräckligt beaktats. Värnpliktssociala hänsyn, som måste tillmätas en ökande betydelse, har icke beaktats i erforderlig grad. Effektivitet i utbildningen skapas bl. a. genom trivsel i arbetet. Trivseln för den värnpliktige är i hög grad beroende av hans möjligheter att under värnpliktsutbildningen bibehålla kontakten med hemmet, kamrater och bostadsorten. Kort restid och låga resekostnader mellan tjänstgöringsplats och hemort är av avgörande betydelse för de värnpliktigas trivsel och därmed också för deras inställning till försvaret. Att en positiv försvarsvilja är av oskattbart värde för vårt lands försvar torde alla vara överens om. Det är därför synnerligen angeläget att vid utformningen av en framtida fredsorganisation dessa förhållanden beaktas. Alltför långa avstånd mellan tjänstgöringsplats och hemmet bör i möjligaste mån undvikas. Personalproblemen för den fast anställda militära och civila personalen i samband med indragning eller förflyttning av förband är en annan mycket viktig fråga. Rekrytering av fast anställda har länge varit ett stort problem. Vakanserna främst på utbildningssidan är också betydande. Ovan har framhållits betydelsen av trivsel för de värnpliktiga under utbildningen. Det torde knappast behöva understrykas vilken stor betydelse väl utbildade och positivt inställda befäl har för att uppnå ett gott utbildningsresultat. Säkerhet i anställning, goda arbetsförhållanden, acceptabel lön, utbildnings- och befordringsmöjligheter är faktorer som i hög grad medverkar till en god arbetsmiljö. Ombyte av stationeringsort, osäkerhet i tjänstgöringsförhållanden, något som alltid uppträder i samband med förbandsindragningar och flyttning av förband, har en negativ effekt på arbetsmiljö och trivsel i tjänsten. Många fast anställda föredrar i en sådan situation att välja annan sysselsättning, vilket medför ytterligare rekryteringsproblem och förorsakar ytterligare kostnader för försvaret. All omsorg och all omtanke måste ägnas åt att denna personal finner sin uppgift meningsfull och av betydelse både för sig själv och för försvaret i dess helhet. Erfarenheterna från tidigare förändringar i fredsorganisationen har som ovan framhållits inte alltid varit positiva. Tvärtom har förändringarna såsom inledningsvis belysts i vissa fall kännetecknats av kortsynthet och ryckighet, vilket åsamkat samhället dryga kostnader och otrivsel bland personalen med minskad effektivitet i det dagliga arbetet som följd. Strävan borde nu vara att komma fram till ett genomarbetat, långsiktigt och samlat förslag då det gäller försvarets framtida fredsorganisation och undvika lösningar på kort sikt. Bevarandeprincipen, som är så aktuell bl. a. inom miljödebatten, torde även då det gäller försvarets framtida fredsorganisation vara en linje att arbeta efter. Därigenom kan man undvika förhastade beslut med negativa verkningar och i stället komma fram till en grundlig och saklig utredning som på lång sikt ger de fördelar som eftersträvas. Utvecklingen av försvarets fredsorganisation har väsentlig betydelse för flera sektorer av samhället liksom för individen. Det är mot denna bakgrund ett rimligt krav att företrädare för de demokratiska partierna bereds möjlighet att delta redan under utredningsskedet i handläggningen av detta viktiga frågekomplex på motsvarande sätt som är fallet med värnpliktsutredning. Utredningen bör sålunda fortsättningsvis genomföras i form av en parlamentarisk utredning. Med hänvisning till det anförda vill vi därför föreslå att beslutar att hos Kungl. Maj:t hemställa om en parlamentarisk utredning med uppgift att utreda och framlägga förslag om en framtida fredsorganisation för försvaret i dess helhet. () K.-A.