mot · FW02339 · 1973-01-23 00:00:00 — av och i Trobro om åtgärder för att öka bokskogsbeståndet. Riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen har i stor utsträckning utformats med sikte på att underlätta för människor att komma ut i naturen och stärka det rörliga friluftslivet. I med dess starka befolkningskoncentration kommer alltid möjligheterna till ett rörligt friluftsliv att i vissa avseenden vara relativt små beroende på att tillgången till mark som inte är bebyggd och icke används som produktiv åkerjord är begränsad. För rekreation och friluftsliv utnyttjas i hög grad de befintliga skogarna. Ursprungligen har en stor del av de sydsvenska skogarna haft ett mycket starkt inslag av bok. torde bokskogarnas andel av den totala skogsarealen i vara , men andelen är i starkt avtagande. Detta är en utveckling som måste beklagas. Bokskogen är i hög grad skyddsvärd. Dess värde ur landskapsestetisk synpunkt är utomordentligt stort och den erbjuder året runt stora skönhetsvärden. Dess ibland stora rikedom på vilt, t. ex. rådjur och hjortar, höjer dess attraktionsvärde. Minskningen av bokskogsarealen, orsakad av ekonomiska faktorer, därför att markägaren i de flesta fall bedömer en nyplantering av gran som betydligt mer lönsam, föranledde Kungl. Maj:t att 1964 efter en motion i uppdraga åt att i samråd med dåvarande statens naturvårdsnämnd verkställa en utredning i syfte att föreslå lämpliga åtgärder för bokens bevarande i den svenska skogsfloran. Denna utredning lade fram ett betänkande: Bokskogens bevarande (SOU 1971:71), vilket varit föremål för remissbehandling. I årets statsverksproposition har inga av de förslag som denna kommitté framlagt behandlats. Problemet med de minskande bokskogsarealerna kvarstår, och takten i minskningen torde inte ha avtagit då bokskogsutredningen tillsattes. Utredningen anförde bl. Det mest kritiska skedet i ett bokskogsområdes utveckling är den tidpunkt då beslut måste fattas huruvida ett bestånd skall föryngras med bok eller annat trädslag. Som framgår av tabell 4:4 i kapitel 4 beslutar skogsägarna i av fallen att bokskogen skall föryngras med gran. Utvecklingen pekar dessutom mot att andelen bokföryngrad areal kommer att ytterligare minska. Bokskogarna kommer att bli högst rudimentära i områden där de tidigare dominerat landskapsbilden. Enligt vår mening i vilken vi blivit styrkta vid överläggningar med bokskogsägare skulle dock ekonomiska bidrag till föryngringsåtgärder och ungskogsvård radikalt kunna vända denna utveckling. Vi vill därför föreslå att statens insatser i första hand koncentreras på nämnda åtgärder. Departementschefen har emellertid inte föreslagit några åtgärder alls. I realiteten gäller i att statsbidrag för beskogning av nedlagd endast kan komma i fråga vid plantering med gran eller tall. Detta innebär i många fall att mark som är värdefull ur naturvårdseller rekreationssynpunkt exploateras och för en mycket endast användes för skogsbruk, eftersom den i praktiken ej blir tillgänglig för allmänheten. Detta är ett exempel på hur den etablerade skogsvårdspolitiken ingriper i samhällsplaneringen utan att andra väsentliga samhällsintressen tillgodoses. tänker sig att av den nuvarande bokskogsarealen i skall bevaras som bokskog och föreslår åtgärder för att genomföra ett sådant program. Dessa förslag spänner över många olika områden. Vi finner det emellertid vara av största vikt att man redan nu vidtager vissa åtgärder för att återväxten i viss mån skall kunna säkras. Många skogsägare skulle med säkerhet plantera bok där sådan avverkats om inte det orimliga förhållandet rådde att statsbidragsbestämmelsema är så utformade att bidrag utgår till plantering av bestånd som även utan statsbidrag skulle ställa sig ekonomiskt mer förmånliga. Att från samhällets sida vid bidragsgivningen helt bortse från naturvårdssynpunkter kan inte vara riktigt. Bidragsbestämmelsema finns i kungörelsen 1960:324 där 4 § lyder: Statsbidrag må utgå endast under förutsättning att nyttan av åtgärden beräknas minst motsvara kostnaden därför. Bidrag skall i första hand lämnas till sådana företag vilka är särskilt angelägna ur produktionssynpunkt eller där behovet av bidrag med hänsyn till markägarens ekonomiska ställning är särskilt stort. Denna formulering innebär att endast strikt ekonomiska skäl motiverar statsbidrag. Enligt vår uppfattning måste man också ta hänsyn till andra omständigheter än enbart lönsamheten vid avgörande om statsbidrag skall utgå eller inte. Naturvård ställer sig också ekonomiskt försvarbar även om lönsamhetsberäkningen måste ske på annorlunda sätt. Att, som sker, låta stora bokskogsarealer planteras med gran innebär förstöring av i vårt land oersättliga naturresurser. Vi föreslår därför att Kungl. Majrts kungörelse om statsbidrag till vissa skogsförbättrande åtgärder ändras så att ur naturvårdssynpunkt önskvärd nyplantering av bok blir statsbidragsberättigad. Förutom en förändring av statsbidragsbestämmelserna i denna riktning är andra åtgärder nödvändiga för att säkra ett tillfredsställande bokskogsbestånd. Detta framgår med all tydlighet av utredningens betänkande. Vi föreslår därför att hos Kungl. Maj:t hemställer om att förslag med anledning av betänkandet Bokskogens bevarande framlägges till nästa års riksdag. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. 1. sådan ändring av bestämmelserna för statsbidrag till vissa skogsförbättrande åtgärder att ur naturvårdssynpunkt önskvärd nyplantering av bok blir berättigad till sådant bidrag: 2. förslag med anledning av betänkandet Bokskogens bevarande till nästa års riksdag. () N. ()