mot · FW021549 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och om metoder för bedömning av planekonomin vid offentligt byggande. Stora ekonomiska resurser investeras i ett omfattande offentligt byggande. Enbart inom skolans område uppförs skolbyggnader för grundskola och gymnasieskola till ett årligt värde av 800 å 900 milj. kr. Det är självfallet ett stort samhällsintresse att detta byggande planeras noga, så att ingen överstandard eller fördyrande överytor tar i anspråk knappa resurser. Det vilar därför ett stort ansvar på alla som har till uppgift att planera och fatta beslut om detta byggande. Tyvärr saknar förtroendevalda i kommuner, landsting och i andra organ några hjälpmedel för en analys av utarbetade förslag i ett tidigt projekteringsskede. Därför riskerar beslutsfattarna att redan i byggskedet råka ut för ett investeringssvinn som representerar improduktiv överkostnad. Dessutom drar man på sig ökade förvaltningskostnader som utgör en stor ekonomisk belastning under byggnadens hela livstid. Arkitekterna har i en forskningsgrupp studerat planekonomi vid ett 20-tal skolbyggen. I detta forskningsarbete har man kommit fram till att flertalet av dessa skolbyggnader har betydande överytor. Dessa överytors medelvärde beräknas till av nettogolvytan. Denna överdimensionering av skolbyggnaderna ökar kraftigt investeringskostnaderna men får ännu allvarligare ekonomiska konsekvenser för den fortsatta driften. Under /72 beräknas kommunerna i landet förlora 260 milj. kr. på grund av en bristande planekonomi vid byggandet av enbart skolor. Forskningsgruppen anser att man med ganska stor säkerhet kan anta att överyta kan gälla som ett riksmedelvärde för kommunalt skolbyggande. I så fall uppgår investeringssvinnet vid byggskedet inom enbart detta område till 165 milj. kr . Dessa onödiga utrymmen okar dessutom kommunernas förvaltningskostnader med 670 milj. kr. Sammantaget har alltså kommunerna enligt forskningsgruppen genom en bristande plananalys förlorat ca 900 miljoner . Det finns anledning att misstänka att kommunerna, landstingen och staten vid byggandet i övrigt också har svårigheter tillgodose att uppställda funktionskrav ryms inom ramen för minsta möjliga planyta. I regel är det ofta så att man först vid byggskedets slut, när konsumenten kommer in i bilden, blir medveten om de överflödiga ytorna. Det är först i detta skede lekmannen-den fört roende valde inser att t. ex. korridorerna borde ha varit i stället för tre och ändå fyllt samma funktion. Den främsta uppgiften för dem som har att besluta om offentligt byggande måste vara att tillgodose människomas-konsumenternas intressen och att känna ansvar för samhällsekonomin. I alltför stor utsträckning har byggherrar, kommuner, landsting och stat kanske främst omedvetet tagit allt för stor hänsyn till projekterings- och producentintressen. Ofta beror detta sannolikt på att lekmännen saknar hjälpmedel för en analys av projekteringsförslagen. Detta är allvarligt därför att en bristande planekonomi i projekteringsskedet kan innebära att stora ekonomiska resurser förbrukas till ingen nytta. Utrymmet för andra angelägna investeringar eller reformer i samhället minskar därigenom i motsvarande omfattning. För att minska riskerna för en misshushållning av samhällets resurser vid det offentliga byggandet - bör beslutsfattarnas ställning stärkas i förhållande till experterna. Detta borde kunna ske genom att de som skall fatta besluten på ett tidigt stadium har tillgång till hjälpmedel för utvärdering av planekonomin. En metod som gjorde det möjligt att pejla sig fram till en skälighetsnivå skulle vara till stor nytta. Lekmännen kunde på det sättet få en första indikation på om projektet belastas av orimliga överkostnader. Den tidigare omnämnda forskningsgruppen har redan utvecklat en metod som bör göra det lättare att få en totalekonomisk bedömning i ett tidigt skede av projekteringen. Detta värdefulla forskningsarbete borde fullföljas. Det måste vara ett angeläget samhällsintresse att snabbt få fram nya metoder som kan hindra onödiga kostnader i det offentliga byggandet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om åtgärder för att få fram metoder för bedömning av planekonomin vid offentligt byggande i syfte att skapa ett bättre underlag för förtroendevalda som har att fatta besluten i kommuner och landsting.