mot · FW021197 · 1973-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. angående informationen i preventivmedelsfrågor. I likhet med många representanter för politiska och ideella organisationer, främst då kvinnoorganisationer, vilka uttalat sig i den allmänna debatten i massmedier, finner vi det beklagligt att abortkommitténs betänkande Rätten till abort (SOU 1971:58) inte blivit underlag för ett lagförslag till vårriksdagen 1973. I stället har chefen för tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att kartlägga olika resursfrågor som, enligt propositionen 1973:1 (bil. 7, s. 105), har betydelse för ställningstagandet till de förslag som lagts fram av abortkommittén detta trots att bl. i sitt remissyttrande uttalar: Om också antalet abortoperationer kan komma att öka, bör detta sålunda inte vara fallet beträffande antalet graviditeter. Styrelsen finner det därför knappast rimligt att relatera behov av resursförstärkningar inom den gynekologiska sjukvården till höjd abortfrekvens. Varje gravid kvinna har rätt att ta samhällets sjukvårdsresurser i anspråk. Resurserna vid abortingrepp är visserligen delvis helt andra än dem som tas i bruk om kvinnans havandeskap fortskrider fram till förlossning, men från sjukvårdshuvudmännens synpunkt skiljer sig de båda alternativen inte så mycket i belastningshänseende . har i sitt yttrande påpekat att det inte är möjligt att göra någon realistisk bedömning av frågan hur ett förenklat förfarande med en snabbare handläggningsordning kan påverka frekvensen av abortoperationer genom att kvinnor, som drar sig för att söka abort på grund av den långa beslutsprocessen, i ökad omfattning kommer att ställa anspråk på operation. Framhållas bör att aborterna och ökat relativt jämt (omkring 3 000). I mitten av 1972 gjordes prognoser , vilka pekade på en dramatisk höjning från drygt 19 1971 till 28 000 för . Dessa prognoser byggde av allt att döma på ytterst bristfälligt underlag. De preliminära siffrorna för fjolåret visar 24 200 utförda aborter. I stället för en ökning med 9 000 stannade denna i stället vid knappt 5 000, något som visserligen är en större ökning än normalt men knappast av någon nämnvärt dramatisk karaktär. Vari ligger då förklaringen till denna måttliga ökning? Flera omständigheter torde ha medverket. ökade P-pillerkonsumtionen i landet. Den osakliga debatt, som förts i massmedier om P-pillers eventuella risker och skadlighet har fått ett stort antal kvinnor att avstå från P-piller. Konsumtionen ligger nu t. o. m. års nivå, och nedgången var särskilt kraftig . föreligger ännu inga siffror. Vissa stickprovsundersökningar har gjorts beträffande väntetiderna för preventivmedelsrådgivning, bl. a. av . Det visar sig att väntetiderna är orimligt långa. Det är inte ovanligt att patienter får vänta mer än . Väntetider upp förekommer på flera håll ett synnerligen olyckligt förhållande. Sex kuratorer i län hävdar också i en skrivelse till att det är ett alltför stort antal kvinnor som blivit oönskat gravida på grund av bristfällig preventivmedelsrådgivning. De anger följande orsaker: Svårighet att veta vart man vänder sig. Långa väntetider och telefonköer till preventivmedelsrådgivning. Dålig och felaktig information om befintliga preventivmedel. Kuratorerna har, mot bakgrund av abortansökningar , gjort följande bedömningar. av de utförda aborterna beror på väntetider till preventivmedelsrådgivningen. beror på dålig eller felaktig information beträffande P-piller och spiral. Kuratorerna hävdar att man skulle kunna ge samtliga fertila kvinnor i länet preventivmedelsrådgivning för ca 2 milj. kr. en summa som de beräknar motsvara totalkostnaderna för aborterna i län (1,9 milj. Det är en fullt rimlig hypotes att anta att den rädsla för P-piller som frammanats av sensationshungriga nyhetsmedier samt de extremt långa väntetiderna för rådgivning har medfört ett ökande antal aborter. Omvänt kan man säga att en effektiv samhällsinsats på informations- och rådgivningsområdet torde kunna hejda ökningen eller rent av betyda en minskning av antalet aborter. Oss veterligt finns inga undersökningar som klart påvisat detta samband, vilket naturligt nog beror på att det knappast funnits något område i landet som kan visa på en effektiv informations- och rådgivningsinsats. Dessa omständigheter gör att vi anser att man bör ägna stor uppmärksamhet åt informationens inriktning och genomförande. I propositionen 1973:1 (bil. 7, s. 112) föreslås en brett upplagd informationskampanj i preventivmedelsfrågor för ett beräknat anslag om . Vi hälsar förslaget med tillfredsställelse men menar att summan är alltför liten för att kampanjen skall få erforderlig effekt. Vi anser att det vore värdefullare att utnyttja dessa medel för en starkt koncentrerad insats inom ett begränsat område. I denna kunde ägnas större omsorg beträffande uppläggning, genomförande och resultatvärdering, och erfarenheterna från denna kunde nyttiggöras i den breda information som vi förutsätter att arbetsgruppen kommer att föreslå . Informationsinsatsen skulle enligt vår mening nå samtliga kvinnor i fertil ålder inom ett begränsat geografiskt område. skulle man söka nå ett samarbete med för vederbörande område, vilket skulle innebära att ökade sina rådgivningsresurser och därmed väsentligt En sådan kombination av informations- och rådgivningsinsatser på ett begränsat område skulle kunna ge oerhört värdefulla erfarenheter för framtiden, om projektet kombineras med en noggrann utvärdering. Vi förutsätter att uppläggningen av denna kampanj inte inverkar på arbetsgruppens huvuduppgift att kartlägga vissa resursfrågor utan att arbetet bedrivs med största skyndsamhet för att möjliggöra framläggandet av en proposition, baserad på abortkommitténs betänkande. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening uttalar att anslaget till en bred informationskampanj i stället utnyttjas för en starkt koncentrerad insats inom ett begränsat område, där samtliga kvinnor i fertil ålder kan nås, i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen. () () () () () () () INGA () MAJ () () () () () ()