mot · FW021783 · 1973-04-05 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:53 angående bidrag till viss busstrafik, m. m. Att regeringen nu kommit med en proposition angående bidraget till olönsam busstrafik måste hälsas med tillfredställelse. En förbättring av dessa bussbidrag har ju efterlysts. innehåller propositionen endast förslag rörande lokal trafik. Mycket talar dock för att förslag beträffande stödet till den regionala trafiken kan anstå tills dess den regionala trafikplaneringen genomförts. Propositionen följer i stort bussbidragsutredningens betänkande, som blev utsatt för åtskilliga erinringar från olika remissinstanser. Förvår del vill vi i anslutning till regeringens proposition anföra avvikande uppfattning på tre punkter, vilka nedan närmare redovisas. och i har i sina remissyttranden över bussbidragsutredningen betänkande gått emot utredningens förslag att krav på viss kostnadstäckning skall ställas på den trafik för vilken begärts stöd. framhåller att det är helt nödvändigt att staten svarar för en betydande del av samhällets kostnader för den lokala trafiken. Beträffande den regionala och interregionala trafiken förutsätter att statsmakterna ansvarar för trafiken i sin helhet. Kravet på kostnadstäckning har av utredningen motiverats utifrån det angelägna i att nå en rimlig avvägning mellan trafikbehov och trafikresurser samt att genom bidragsgivningen tillgodose de mest angelägna behoven. Beträffande detta säger att en sådan avvägning självfallet måste göras av kommunerna. Någon risk för att dessa inte skulle kunna bedöma behovet av olönsam trafik föreligger inte, varför kravet på kostnadstäckning bestämt avvisas. i anser att de mest angelägna transportbehoven måste fastställas utifrån andra kriterier än den grad av kostnadstäckning som erhålls när behoven tillgodoses på ett rationellt sätt. anser att kommunerna utifrån lokala trafikförsörjningsplaner bör arbeta fram lösningar på hur behoven skall kunna tillgodoses på ett så ändamålsenligt och ekonomiskt sätt som möjligt. bör därefter pröva kommunernas kartläggning, deras bedömning av behoven samt förslagen till hur dessa skall tillgodoses. Finner att behoven tillhör de mest angelägna, bör bidrag utgå oberoende av underskottets storlek på den enskilda linjen. i har föreslagit att gränsen för kostnadstäckning skall sättas lägre än vad utredningen föreslagit för linjer som visar sig inte uppnå denna gräns men som bedöms vara av så stort intresse att de bör Utgående ifrån synen att trafikpolitiska åtgärder skall utformas inte från företagsekonomiska ståndpunkter utan med hänsyn till de behov av rimlig trafikförsörjning som kan föreligga, där bl. a. sociala hänsynstaganden måste spela en roll, ansluter vi oss till de synpunkter beträffande kravet om kostnadstäckning som forts fram av de här cietrade remissinstanserna. Staten har ju genom bussbidragssystemet avsett att bistå ekonomiskt hårt pressade kommuner och kommuninvånare med att upprätthålla en nödvändig trafikservice i bygder med bristande företagsekonomiskt underlag härför. Statens delansvar kan inte vara mindre i de fall invånarnas allra mest angelägna transportbehov inte kan tillgodoses inom en given kostnadsram. Vi anser att kravet på viss kostnadstäckning bör utgå som villkor för statsbidrag. Behovsbedömning bör kunna göras av kommun och länsstyrelse utifrån invånarnas faktiska behov av transporttjänster. Detta bör lämpligen ske i samband med upprättande och granskning av lokala trafikförsörjningsplaner. När det gäller statsbidragets storlek hade utredningen kommit fram till förslag om ett 50-procentigt bidrag till underskottet på en linje, i inre stödområdet . Det bör i detta sammanhang noteras att hemställt att samtliga kommuner, oavsett geografisk belägenhet, skulle erhålla statsbidrag som täcker av det totala underskottet i den lokala trafikservicen. I propositionen frångås utredningens förslag och i stället föreslås ett bidrag med högst av underskottet, i det inre stödområdet . Någon egentlig motivering för att frångå utredningens förslag på dessa punkter föreligger inte. Det sägs endast att om synnerliga skäl föreligger kan ytterligare medel utgå i mån av tillgång på medel. Även med hänsyn tagen till att propositionens förslag till bidrag till olönsam busstrafik innebär en betydande höjning av anslaget för detta ändamål måste det framhållas att bidragsgivningen enligt propositionens förslag även i fortsättningen kommer att medföra stora ekonomiska uppoffringar för kommunerna, om dessa vill upprätthålla en rimlig trafikförsörjning för kommuninvånarna. Mot den bakgrunden finner vi det omotiverat att frångå utredningens förslag till procentsatser. Till bilden bör ju också fogas den överenskommelse som ingåtts mellan regeringen och om att försöka undvika kommunala skattehöjningar liksom frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun i alla dess aspekter. Beträffande frågan om referenstaxa har en sådan tillstyrkts av de flesta remissinstanser. Man har menat att statsbidraget i princip bör vara oberoende av kommunens taxepolitik. Däremot har det anförts skäl som talar mot att SJ :s persontaxa skulle fungera som referenstaxa. har t. o. m. uttalat att man anser denna helt oacceptabel som referenstaxa. Endast en tredjedel av trafikintäkterna, menar man, kan beräknas hänföra sig till SJ:s taxa, resterande två tredjedelar torde kunna hänföras till en taxenivå som är lägre än SJ:s. Detta talar enligt vår uppfattning för att frågan om referenstaxans storlek bör tas upp till förnyat övervägande. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att med anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:53 angående bidrag till viss busstrafik måtte besluta 1. att avslå propositionens förslag angående krav om viss kostnadstäckning som förutsättning för statsbidrag, 2. att måtte uttala att bidraget bör uppgå till av underskottet, i inre stödområdet , 3. att hos regeringen hemställa att frågan om referenstaxans storlek tas upp till förnyat övervägande i enlighet med i motionen framförda synpunkter. (vpk) i (vpk) i PER (vpk) (vpk)