ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021843 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majås proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. offentlig makt utgår från folket. Så inleds förslaget till ny regeringsform (1 kap., 1 §, stycket). Dessa ord sammanfattar mycket av det grundläggande i demokratin. Men lika viktigt som att den offentliga makten utgår från folket är att den kontrolleras av folket. Därför bör den inledande meningen vidgas. att regeringsformens kapitel, §, 1 :a mening får följande lydelse: offentlig makt i utgår från folket och kontrolleras av folket och dess valda företrädare. PER ALMARK (fp)
mot · FW021844 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. 6 kap. 6 § i förslaget till ny regeringsform reglerar formen för entledigande av statsministern eller annat statsråd i de fall som inte omfattas av stadgandet i närmast föregående paragraf om entledigande efter misstroendeförklaring. Innebörden är att statsministern kan entledigas enligt 6 § endast på egen begäran. Beslutet om entledigande meddelas av talmannen. Entledigande av annat statsråd beslutas av statsministern, antingen på vederbörande statsråds begäran eller utan sådan begäran. Det kan kanske ifrågasättas om den föreslagna lagtexten med all erforderlig tydlighet uttrycker att talmannen inte får entlediga statsministern med stöd av 6 § utan en begäran härom från statsministern. I sak är detta självfallet alldeles klart. All otydlighet synes bli undanröjd om man följer grundlagberedningens förslag: Talmannen entledigar statsministern, om statsministern begär det eller förklarar att statsministern icke åtnjuter förtroende. Statsministern entledigar annan minister om denne begär det eller statsministern finner det lämpligt. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid behandling av Kungl. Maj ds proposition 1973:90 för sin del till lydelse i 6 kap. 6 § RF antar grundlagberedningens förslag i 4 kap. 6 § och 7 § första stycket.
mot · FW021845 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Maj:ts proposition 1973:90 är för regeringsformen 1 kap. 1 § föreslaget följande lydelse: offentlig makt i utgår från folket etc. Enligt min mening bör ordet makt utgå ur lagtexten, emedan detta ord är starkt negativt belastat. För den enskilde individen associeras begreppet makt med någon form av förmyndarmentalitet. Även om det är fråga om att makten skall utövas av folket genom i val utsedda ombud, så kan man ändock inte komma ifrån att medborgaren upplever att makt i dess utövning är någonting som direkt påtvingas dem. I det dagliga livet användes ordet makt i mycket begränsad omfattning, av den anledningen att ordet makt inger en bestämd association av någonting som påtvingas någon. Ordet makt har en negativ värdeladdning, oavsett det sammanhang det står i. Även om jag i princip helt delar den demokratiska grundsatsen att all offentlig makt skall utgå från folket, enligt demokratiska principer, så kan jag ändock inte acceptera att lagtexten ges denna utformning. Enligt min mening bör det värdeladdade ordet makt utgå från själva lagtexten. Med hänvisning till det anförda hemställes att regeringsformen 1 kap. 1 § 1 moment ges lydelsen: Svenska folkets demokratiska rätt att styra sitt land utövas enligt denna regeringsform.
mot · FW021848 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I förslaget till regeringsform 4 kap. 7 § föreslås att ledamot av som genom brott visat sig uppenbarligen olämplig för uppdraget skall kunna skiljas från uppdraget av domstol. Förslaget avses gå tillbaka på den nuvarande regeringsformens 110 § samt 20 kap. 12 §. Den avses även knyta an till reglerna om särskilt straffansvar för ämbetsmän (ämbetsmannaansvaret). Det är dock uppenbart att det icke föreligger något analogt förhållande mellan riksdagsledamöter och andra befattningshavare underkastade partiellt ämbetsansvar. Enligt min mening bör domstol icke ges möjlighet att upphäva det väljarmandat som en riksdagsledamot erhållit. Det bör i stället ankomma på väljarna att i samband med nästa allmänna val pröva huruvida vederbörande riksdagsledamot har det förtroende som krävs för riksdagsmannauppdraget eller ej. Om ledamot av döms till straff som omöjliggör för honom att fullgöra riksdagsuppdraget och om han icke med anledning därav beviljas entledigande bör givetvis ersättare kallas att träda i hans ställe. Med anledning härav hemställer jag att antager förslaget till RF 4 kap. 7 § med den ändringen att tredje stycket utgår.
mot · FW021849 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I förslaget till riksdagsordning kap. 3 § 8 tilläggsbestämmelserna regleras bl. a. talmanskonferensens förslagsrätt. I tilläggsbestämmelsen till RO 3:8.2 har i propositionen gjorts en ändring jämfört med grundlagberedningens förslag vad gäller talmanskonferensens rätt att tillsätta utredning. Det är enligt vår mening värdefullt att under vissa förutsättningar kan besluta att själv tillsätta utredningar. Så har skett bl. a. i fråga om och om informationsfrågor. Det är då lämpligt att talmanskonferensen på uppdrag tillsätter utredningen. För att icke onödigtvis begränsa möjligheter härvidlag bör den aktuella tillägggsbestämmelsen vidgas och förtydligas. Med anledning härav hemställer vi att beslutar att tilläggsbestämmelsen till RO 3:8.2 första stycket skall ha följande lydelse: får väcka förslag hos i fråga som gäller riksdagsarbetets bedrivande. På uppdrag av äger talmanskonferensen dessutom tillsätta utredning. Förslag av sådan utredning kan av talmanskonferensen framläggas för .
mot · FW021851 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Stadgandet i 8 kap. 7 § andra stycket förslaget till regeringsform ger regeringen rätt att efter bemyndigande i lag genom förordning meddela föreskrifter om förbud att röja sådant som någon har erfarit i allmän tjänst eller under utövande av tjänsteplikt. Av motiven (s. 313 i propositionen) synes framgå att stadgandet avser endast den som erhållit informationen i fråga under anställning i allmän tjänst eller vid fullgörande av tjänsteplikt. Förbudet skulle alltså inte kunna omfatta även annan som på något sätt erhållit informationen i fråga. En sådan begränsning förefaller motiverad bl. a. med hänsyn till massmedias berättigade intresse att få utnyttja erhållen information i så stor utsträckning som möjligt. Fråga är emellertid om begränsningen klart framgår av lagtexten. Jag föreslår att ordalydelsen ändras till i och för utövande av allmän tjänst eller av lagstadgad tjänsteplikt. Härigenom synes mera preciserat framgå vad som avses. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandling av Kungl. 1973:90 för sin del beslutar om följande förslag till lydelse i 8 kap. 7 § andra stycket RF: Utan hinder av 3 § kan regeringen efter bemyndigande i lag genom förordning meddela föreskrifter om förbud att röja sådant som någon har erfarit i och för utövande av allmän tjänst eller av lagstadgad tjänsteplikt.
mot · FW021852 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I förslaget till riksdagsordning 1 kap. 2 § föreskrives att när det icke är valår skall samlas till lagtima eller oktober. Detta kan innebära att samlas upp till 1 1/2 månad tidigare än enligt nu gällande praxis. En sådan tidigareläggning begränsar den tid, som riksdagsledamöterna nu har till förfogande för mer tidskrävande kontakter med allmänheten, längre studieresor inom och utom landet, kontakt med sitt yrkesarbete osv. Med den ökade omfattning som riksdagsarbetet har fått följer att ledamöternas möjligheter att fungera som lekmän begränsats. Vi tillbringar alltmer av vår tid i och får ökade svårigheter att själva ta del av den verklighet som vi skall forma med våra beslut. Därför måste varje förslag om utökning av den tid som själva riksdagsarbetet får ta i anspråk vara mycket starkt motiverat. Tillräckligt starka motiv för en tidigareläggning av riksdagsarbetet har inte redovisats. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandlingen av prop. 1973:90 beslutar att antaga förslaget till ny riksdagsordning med den ändringen att i 1 kap. 2 § orden "september eller utgår. GOTAB 73 3716 S 1973
mot · FW021853 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 197391 angående ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Maj:ts proposition nr 91 angående ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. a. att den av Kungl. Maj:t utdelade medaljen För nit och redlighet i rikets tjänst skall tilldelas alla i statens tjänst anställda oberoende av tjänsteställning och löneförhållanden. Medaljen, som är av guld och i sjätte storleken, visar på framsidan konungens bild och bäres i blått band med gula kanter på bröstet av kvinnor i rosett. Konungen är som statsöverhuvud den statliga förvaltningens högste chef och det är riktigt, att en medalj för insatser i statens tjänst visar konungens bild. Medaljen utdelas väl vitsordad statstjänst eller vid pensionering tjänst hos staten. I stället för medalj kan den belönade välja arm bandsur, vilket blivit alltmera vanligt. Inom medaljväsendet förekommer det allmänt utdelning av medaljer i större storlek än den sjätte storleken att bäras i band om halsen. Även medaljen för nit och redlighet har ännu in utdelats i tolfte storleken att bäras i band om halsen. Då denna belöningsgrad är allmänt förekommande inom det svenska medaljväsendet, synes det vara motiverat att återupptaga densamma även beträffande medaljen för nit och redlighet och då såsom belöning väl vitsordad statstjänst, eventuellt vid pensionering. Den belönade bör i stället för denna medalj kunna välja ett prydnadsföremål, exempelvis av glas med lämplig inskription. Det kan omnämnas, att man statstjänst använt vasamedaljen och en mindre medalj för långvarig och trogen tjänst. Under åberopande av vad som anförts hemställes att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t anhålla om återupptagande av utdelningen av medaljen För nit och redlighet i rikets tjänst i tolfte storleken såsom belöning väl vitsordad statstjänst.
mot · FW021854 · 1973-04-12 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:91 angående ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Maj:ts proposition nr 91 föreslås en reformering av belöningssystemet för statsanställda m. fl. Den ordning som varit rådande måste anses föråldrad och illa överensstämmande med i samhället förhärskande värderingar. Vi ställer oss därför bakom förslaget att införa ett enhetligt belöningssystem för alla anställda i statlig tjänst. Vi vill dock föreslå en förändring i föreliggande förslag när det gäller tiden för att kvalificera sig för belöning. Utanför den statliga sektorn är det vanligt att kvalifikationstiden är . När man nu gör förändringar i gällande regler för statliga belöningar och därvid eftersträvar större likhet med vad som gäller på arbetsmarknaden i övrigt torde det vara lämpligt att även i detta avseende eftersträva likformighet. Även kraven på att man skall ha uppnått bör slopas. Det bör inte vara personens ålder utan den utförda arbetsinsatsen som ges ett erkännande genom denna form av belöning. De av oss föreslagna förändringarna i föreliggande förslag torde väl överensstämma med allmänt utbredda värderingar. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj :ts proposition nr 91 beslutar att kvalifikationstiden för att erhålla belöning för anställning i statlig tjänst skall vara anställning och att ingen åldersgräns skall finnas. () ()
mot · FW021856 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. För att bli statsråd i vårt land måste man vara född till svensk medborgare. Den som kom till t. ex som 1-åring från eller som 7-åring från har ingen chans. Också de som fått medborgarskap mycket tidigt och haft samma slags utbildning som andra svenskar är utestängda. Medlem av regeringen får han eller hon inte bli det säger grundlagen nej till. Den regeln, § 4 i regeringsformen, har ofta kritiserats. Det är orimligt att göra skillnad mellan olika slag av svenska medborgare. Det är stötande att för alltid diskriminera invandrare och deras barn. Större rörlighet över gränserna och mindre fördomar mot utlänningar borde leda till att begränsningen stryks. har grundlagberedningen lanserat en ny egendomlighet, och regeringen ansluter sig till den i proposition 1973:90 (6 kap. 9 §). Man vill mjuka upp bestämmelsen men inte ta bort den. Propositionen föreslår att ett statsråd måste ha varit svensk medborgare . Motsvarande krav ställs inte på någon annan yrkesgrupp i samhället. Fr. o. m. den dag en person blir medborgare i har han eller hon rätt att bli landshövding, general och ÖB, riksdagsman, generaldirektör, statssekreterare i försvarsdepartementet, SÄPO-chef och allt annat. Men statsråd skall man alltså inte få bli förrän . I praktiken spelar en sådan paragraf inte någon större roll. Den som kommer in i regeringen har i regel deltagit i samhällsarbete i vårt land . Kravet medborgarskap kommer nog inte att hindra många ens . Betänkligt är däremot att grundlagberedningen och regeringen tycks tro att man med den här regeln skaffar sig ett slags skydd mot utländska påtryckningar. Ingen stormakt skall kunna tvinga oss, det är tanken, att snabbt göra en utlänning till svensk medborgare och sedan föra in honom i regeringen. Men vi vet att när diktaturer i tvingat fram samarbetsvilliga regeringar i andra länder har det varit gott om infödda anpasslingar som anmält sitt intresse. Det ökar ju trovärdigheten om de egna medborgarna får agera marionetter när ett hotat eller ockuperat land tvingas till underkastelse. Och quislingar har inte saknats; själv var t. ex. infödd . Att med 10-årsregeln försöka skydda sig mot påtryckningar utifrån är därför en illusion. Däremot skapar man alldeles i onödan två grupper av svenska medborgare: de som enligt grundlagen får och de som inte får bli Den som varit medborgare är inte tillräckligt svensk, den som varit det kan godkännas. Därför bör vi slopa den nuvarande bestämmelsen helt och hållet och inte hitta på en ny och dålig kompromiss. att i förslaget till ny regeringsform, kapitel 6 § 9, första stycket Endast den får vara statsråd som är svensk medborgare utgår.
mot · FW021858 · 1973-04-13 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Införandet av ersättare för riksdagsledamöter kommer i praktiken att öka kammarens storlek i betydelsen arbetande medlemmar av . kommer med denna reform troligen att reellt sett utvidgas med omkring 20-30 ledamöter, vilket framgick av motion 1972:1660 av m. fl. En utvidgning av storlek i denna mening kommer knappast att göra arbetet i kammaren mer effektivt. Snarare kommer antalet motioner, interpellationer, enkla frågor och inlägg att ytterligare öka. Det finns då risk att arbete blir så tungrott att det bl. a. allvarligt kan begränsa riksdagsmännens möjligheter att göra politiska insatser utanför och att hålla kontakt med väljarna på önskvärt sätt. Att begränsa antalet riksdagsledamöter är alltid svårt. Det bör dock vara lättare att genomföra om genom en ersättarreform ytterligare några tiotal personer i praktiken ges möjlighet att delta i arbete. Överväganden om kammarens storlek bör självfallet beakta både behovet av tillräcklig representation från skilda regioner och strävanden att få en effektivt fungerande riksdag. Regeringen föreslår att får 349 ledamöter (förslaget till regeringsform, 3 kap. 1 §). En minskning med femtio bör kunna genomföras sedan möjlighet till ersättare införts. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. att i samband med beslut om ny regeringsform och riksdagsordning minskar riksdagsledamöternas antal till 299.
mot · FW021859 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj.ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I 3 kap. 16 § förslaget till riksdagsordning stadgas att skall till kammaren för slutligt beslut anmäla vilande beslut i ärende angående grundlag eller riksdagsordningen. Om den ordning som gäller för grundlagsändring skall tillämpas i annat fall, skall vilande beslut anmälas av det utskott till vars handläggning frågan hör. I 4 kap. 8 § tredje stycket sägs att utskottet kan till anmälan till kammaren av vilande beslut foga yttrande i ärendet. Yttrandet kan avse endast frågan huruvida det vilande beslutet skall antas eller förkastas. Utskottets mening i sak bör emellertid alltid framgå av betänkandet. I de fall majoriteten i utskottet vill tillstyrka antagandet av det vilande förslaget finns enligt vår mening heller ingen anledning för majoriteten att vägra minoriteten avge yttrande över ett vilande beslut. Formuleringen i 3 kap. 16 § riksdagsordningen bör därför ändras så att utskottet skall avge yttrande. Som en följd härav kan 4 kap. 8 § tredje stycket utgå. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandling av prop. 1973:90 för sin del A. antar följande förslag till lydelse i 3 kap. 16 § riksdagsordningen: skall till kammaren för slutligt beslut framlägga vilande beslut i ärende angående grundlag eller riksdagsordningen. Utskottets betänkande skall innehålla förslag till antagande eller förkastande av det vilande beslutet. Skall efter vad som sägs i regeringsformen i annat fall tillämpas den ordning som gäller för grundlagsändring, skall betänkande med anledning av vilande beslut i ärendet framläggas av det utskott till vars handläggning frågan hör. B. avslår förslaget till 4 kap. 8 § tredje stycket riksdagsordningen.
mot · FW021866 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I 1 kap. 7 § förslaget till RF föreskrivs att domstolar och förvaltningsmyndigheter inte får utan rättsligt stöd särbehandla någon på grund av hans personliga förhållanden. Som exempel på sådana förhållanden nämns bl. a. tro, ras, kön och nationalitet. Bestämmelsens värde torde främst ligga i att den konkretiserar grundsatsen om myndigheternas normmässiga handlande. De exempel på personliga förhållanden som omnämns i stadgandet tycks i stort sett vara välmotiverade och överensstämmer också med vad som återfinns i andra liknande sammanhang. Enligt min mening kunde det emellertid vara av värde att också nämna inkomst som exempel på ett personligt förhållande som inte får leda till särbehandling. Inkomst täcks inte av begreppet förmögenhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 för sin del antar förslaget till 1 kap. 7 § RF efter tillägg av inkomst efter samhällsställning.
mot · FW021867 · 1973-04-13 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I förslaget till riksdagsordning föreslås att den voteringsmetod som skall användas i riksdag liksom skall vara eliminationsmetoden. Frågan om voteringsmetoder behandlades av grundlagberedningen, som därvid gav partigrupper tillfälle att yttra sig över en inom beredningen utförd utredning. riksdagsgrupp anförde därvid följande: Av de tre alternativ som utredningens arbetsgrupp har förordat i första hand skall övervägas, förordar seriemetoden. Som framgår av beredningens PM är seriemetoden den metod som bättre än de två övriga kan säkerställa att det fattade beslutet överensstämmer med riksdagsmajoritetens önskan. Eliminationsmetoden har den egenskapen, att den lösning, som en majoritet föredrar framför andra lösningar, kan försvinna i en förberedande votering. Resultatet kan då bli att beslutar anta ett förslag som en majoritet finner sämre än ett annat förslag. Denna faktor anser så väsentlig att den motiverar övergång till seriemetoden. Andra aspekter på voteringsförfarandet bör underordnas kravet att det beslut som fattas, så väl som möjligt skall återspegla majoritetens åsikt. Som en ytterligare fördel med övergång till seriemetoden kan dock nämnas att det skulle bringa den svenska beslutsordning i närmare överensstämmelse med vad som tillämpas i de norska och danska parlamenten och i . Grundlagberedningen föreslog bibehållande av eliminationsmetoden. I en reservation till beredningens betänkande förordade dock övergång till seriemetoden. Av skäl som anförts ovan är seriemetoden att föredra. Vi föreslår därför att beslutar om övergång till seriemetoden. bör utarbeta erforderlig lagtext. att beslutar att seriemetoden skall användas vid beslut i riksdag. PER () ()
mot · FW021869 · 1973-04-13 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser på läromedelsområdet. Maj:ts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser på läromedelsområdet har föreslagits att eleverna i som gåva bör få minst ett läromedel som ger en överblick av det huvudsakliga kursinnehållet i varje ämne. Där sägs också att undantag dock bör kunna göras för i första hand musik, teckning, slöjd och gymnastik. Det föreslagna undantaget gäller alltså den estetiska ämnesgruppen. Det är svårt att se varför undervisningen just i de estetiska ämnena skulle berövas den grund och förutsättning som tryckta läromedel utgör. Reformverksamheten på skolans område har glädjande nog inneburit att de estetiska ämnena fått en i förhållande till övriga ämnen förbättrad ställning. Begreppen läroämne och övningsämne håller på att försvinna. 1 direktiven till lärarutbildningskommittén () framhölls att uppdelningen av skolans ämnen i läroämnen, övningsämnen och yrkesämnen speglade ett föråldrat synsätt och därför borde avskaffas. Som en av LUK:s huvuduppgifter angavs att föreslå tjänster i vilka övningsämnen och läroämnen kunde kombineras för att i ytterligare ett avseende ta bort skillnaderna mellan de båda grupperna av ämnen. framlade sitt betänkande . Detta är f. n. under remissbehandling. I betänkandet föreslås bl. a. just tjänster vari läroämne och övningsämne kombineras. Det må vara att för några av övningsämnena, som omfattar just den estetiskt-praktiska gruppen, så spelar det tryckta läromedlet ingen eller en obetydlig roll. Vi anser det emellertid olyckligt att, som gjorts i propositionen (s. 103), uttryckligen undanta den estetiska ämnesgruppen från principen om ett läromedel per ämne som gåva. Även inom skolan strävar man att genom olika samlingstillfällen skapa kontakt, gemenskap och förståelse. Härvid har de estetiska ämnena, ofta i samverkan med varandra eller med andra ämnen, en viktig funktion att fylla. De estetiska ämnena tillmäts alltmer betydelse i den personliga fostran. Att skapa och uppleva kan verksamt bidra till individens utveckling på känslolivets områden. Med denna syn på de estetiska ämnenas betydelse i skolarbetet vore det principiellt oriktigt att införa undantagsbestämmelser för läromedel i dessa ämnen. Åberopande det anförda hemställer vi att beslutar godkänna propositionens riktlinjer för tillhandahållande av fria läromedel åt elever i med den ändringen att det i propositionen angivna undantaget för ämnena musik, teckning, slöjd och gymnastik utgår.