ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021930 · 1973-04-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:84 angående särskild studiegång för grundutbildning till sjuksköterska/sjukskötare m. m. I propositionens förslag om tre terminers grundutbidlning till sjuksköterska/sjukskötare för vårdlinjeseleverna ställs inte något absolut krav på yrkespraktik. Den yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvård eller åldringsvård som skall fullgöras innan utbildningen kan anses vara avslutad föreslås omfatta . Sådan verksamhet behöver inte vara sammanhängande utan kan ske i delar före, under eller efter utbildningen. Bland remissorganen har yttrat sig för minst sex månaders yrkeserfarenhet före inträdet i utbildningen och har ställt krav om mellanliggande arbetslivserfarenhet. , som förefaller att vara det remissorgan som mest påverkat propositionens utformning, ställde från början inga krav på mellanliggande arbetslivserfarenhet men anslöt sig senare till den uppläggning av tre månaders yrkesverksamhet som propositionen föreslår. Vi finner det märkligt att det i fråga om utbildningens uppläggning har tagits så litet hänsyn till uppfattningen hos de fackliga företrädarna för dem som berörs av förslaget, nämligen de blivande sjuksköterskorna. Detta i synnerhet som motiveringarna från SSF :s sida är oavvisliga. SSF tar fasta på de krav som ställts upp i målen för utbildningen och menar att denna måste syfta till att sjuksköterskan skall kunna fungera i sitt arbete. Kraven om yrkeserfarenhet ligger dessutom i linje med principen om återkommande utbildning, nämligen att arbetslivserfarenhet skall infalla efter ett utbildningsavsnitt och komplettera detta som den skall underlätta nästa utbildningsetapp. Vi ansluter oss till denna uppfattning och vill också notera den betydelse en väl avvägd arbetsperiod har för den unga vårdlinjeselevens personliga utveckling och mognad. Erfarenheter från sådana perioder måste vara värdefulla den dag då arbetsuppgifterna skall utföras på basis av vad utbildningen har gett. Varvad utbildning av det här slaget bör dessutom vara till fördel för samhället samt hälso- och sjukvården. Treterminskurserna är avsedda för undersköterskor, skötare och elever från gymnasieskolans vårdlinje. Med tanke på dessa gruppers olika bakgrund torde en del praktiska svårigheter kunna uppstå. Det är av vikt att dessa uppmärksammas och att erforderliga åtgärder snabbt sätts in, så att ingen av de berörda grupperna blir lidande av det föreslagna systemet. Med stöd av det anförda hemställes att uttalar sig för att det i riktlinjerna för särskild studiegång för grundutbildning till sjuksköterska/sjukskötare för dem som genomgått vissa grenar av gymnasieskolans tvååriga vårdlinje intages en bestämmelse om minst sex månaderrs mellanliggande praktik. PER (vpk) (vpk)
mot · FW021934 · 1973-04-26 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:94 om ändringar i vägtrafikbeskattningen m. m. I 16 § i propositionens förslag till vägtrafikskatteförordning har en för de skattskyldiga onödig skärpning gjorts av den regel om förbud mot brukande av fordon som återfinnes i bilskatteutredningens betänkande. Departementschefen menar att skatteindrivningen kan förväntas bli så effektiv att en ny ägare av fordonet ej behöver befara en orättvis beskattning. var med rätta - mindre optimistisk i det hänseendet eller i vart fall mer mån om att skydda en köpare mot orimlig beskattning. Som en enhällig utredning påpekar i specialmotiveringarna på s. 219 i betänkandet, kan en ny ägare inte gardera sig mot förekomsten av skatteskulder, som förfaller till betalning först efter överlåtelsen. En sådan skatt bör, om den ej erlägges, inte föranleda körförbud som orättvist drabbar den nye ägaren. Åberopande det anförda hemställes att beslutar att 16 § i vägtrafikskatteförordningen skall ha följande lydelse: Fordonsskattepliktigt fordon får ej brukas, om till betalning förfallen fordonsskatt ej erlagts för det innevarande och det närmast föregående skatteåret. Detta gäller ej i fråga om skatt som åvilar tidigare ägare av fordonet, om skatten förfallit till betalning efter ägarbytet eller om fordon, som innehafts på grund av avbetalningsköp, återtages.
mot · FW021935 · 1973-04-25 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:94 om ändringar i vägtrafikbeskattningen m. m. I sitt avgivna slutbetänkande Vägtrafikbeskattningen förordar bilskatteutredningen enhälligt att kilometerskattepliktiga fordon i enlighet med den s. k. kostnadsansvarighetsprincipen vid körning utomlands skall befrias från skatt. Efter samråd med generaltullstyrelsen har förslag framlagts beträffande de kontrollrutiner som bör iakttagas vid restitutions- och avräkningsförfarandet. Departementschefen ansluter sig i princip till utredningens förslag i det nu aktuella avseendet. Emellertid förklarar han sig inte kunna biträda förslaget till den del förmånerna även skulle gälla personbilar. Som skäl för denna diskriminering anför han att svårigheter skulle kunna uppstå, då det gäller att fastställa huruvida bilen verkligen är brännoljedriven. Dessutom motiverar han sin negativa attityd mot personbilarnas ägare med att skatten per kilometer är tämligen låg och att det i många fall kan vara fråga om privata resor. De nämnda skälen är förvisso inte särskilt starka. Departementschefen gör inte ens något försök att förklara, varför det skulle vara speciellt svårt att avgöra om just en personbil är dieseldriven. Det kan naturligtvis inte vara svårare än när det gäller en lastbil. Skattens relativa höjd är inget argument för en uppenbar diskriminering av privatbilarna. Än mindre torde det vara i överensstämmelse med rättsuppfattningen i vårt land att beskatta privatbilisten hårdare än den som begagnar sitt fordon på kommersiell basis. Den snävare avgränsningen av den restitutionsberättigade fordonskretsen i propositionen innebär i realiteten ett försök att i skattesystemet insmyga ett slags turistavgift vid utlandsresor. Det synes dock inte önskvärt att ytterligare utöka den långa raden av skatter och pålagor på enskilda medborgare. I varje fall vore det orätt att vid utlandskörningar behandla ägare av brännoljedrivna personbilar oförmånligare än andra privatbilister. Åberopande det anförda hemställer vi att beslutar ge 41 § i vägtrafikskatteförordningen följande lydelse: För alla i registrerade fordon som använts utom riket återbetalas fordonsskatt och avräknas kilometerskatt enligt bestämmelser som meddelas av Konungen eller den myndighet som Konungen bestämmer.
mot · FW021936 · 1973-04-26 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:94 om ändringar i vägtrafikbeskattningen m. m. I proposition 1973:94 behandlas (s. 88) en för åtskilliga bilkonsumenter intressant fråga som har samband med inbetalning av automobilskatt vid nyregistrering av fordon. I propositionen noteras att nuvarande ordning med skattebetalning genom lösen av postförskottsförsändelse, som ej går till fordonsägaren förrän registrering skett, medför viss tidsfördröjning innan fordonet brukas. Ifrågavarande problem drabbar bilkonsumenter i en situation där det är angeläget att omgående kunna utnyttja en nyförvärvad bil. Med tanke härpå synes det motiverat att ett nytt fordon får brukas även mellan registreringstillfället och betalningen av skatten, förutsatt att denna betalning sker möjligt. Det nya bilregistersystemet fungerar inte tillfredsställande. Det kan i praktiken röra sig om väntetider innan ett nytt fordon kan användas, om den i och för sig under avveckling varande interimsregistreringen ej skall bestå. Härtill kommer att kostnaderna för sistnämnda möjlighet höjts på ett kännbart sätt. Till saken hör vidare att de som köpt bil och snabbt behöver kunna använda sina fordon och därför per postgiro inbetalat respektive fordonsbelopp sedermera fått postförskott på samma belopp och t. o. m. utsatts för indrivningsåtgärder trots att skatten erlagts. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj :t hemställer om förslag innebärande att förregistrerade, avställda motorfordon får användas i avvaktan på att registreringsproceduren hinner utföras och skatt sålunda i avsedd ordning kan bli betald.
mot · FW021937 · 1973-04-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:94 om ändringar i vägtrafikbeskattningen m. m. Utsläppen av bilavgaser har trots att vissa restriktioner införts fortsatt att öka i våra tätorter. Även med de nya avgasregler som kommer att gälla fr. o. m. bilmodeller kan vi räkna med en ökning av utsläppen. Åtskilliga av de ämnen som ingår i bilavgaserna är skadliga. Det finns därför starka skäl att utnyttja alla de möjligheter som finns att nedbringa utsläppen. har krävt hårdare avgasreningsnormer. Vi anser att bör följa de krav som kommer att ställas i . Vi är medvetna om att dessa normer är krävande. Men utöver förbättrad avgasrening finns flera alternativ. Eldrivna bilar och bussar är ett. Nya motorkonstruktioner är andra. Ett enkelt sätt att åtminstone lokalt begränsa vissa avgasutsläpp är att utnyttja gasdrivna fordon. De vanliga bensinmotorerna kan efter smärre ingrepp drivas med gas. Fördelarna härmed är flera. Men slipper helt blyutsläppen Koloxidoch kväveoxidutsläppen är lägre än vid bensindrift. Drifttekniskt är gasbilarna helt jämförbara med bensinbilarna. Det är mycket möjligt att kostnaderna för att installera gasdrift på en bil blir lägre än för att förse den med avgasrenare. I en rad länder i liksom i är gasdrivna bilar mycket vanliga. I har gasdriften dock inte fått någon omfattning att tala om. Det beror främst på att de ekonomiska förutsättningarna saknas. Det är inte billigare att köra en bil med miljövänligt drivmedel än att köra den med miljöovänligt. Gasolen beskattas på motsvarande sätt som bensinen. Gasdrift skulle lämpa sig bäst för trafik i tätorter. Exempelvis skulle taxibilar, post- och telebilar, mindre distributionsfordon etc. med fördel kunna köras på gas. Någon mer omfattande distributionsapparat för gas skulle då inledningsvis inte krävas. I propositionen 1973:94 föreslås vissa omläggningar av beskattningen av fordon och bränslen. Den särskilda skatten på motorbränslen slopas i fråga om bensin och gasol och ersätts med en i motsvarande mån höjd energiskatt på dessa drivmedel. Det finns anledning att i samband med denna omläggning av skäl som ovan anförts helt slopa skatten på gasol. Användningen av miljövänliga bränslen bör främjas. I den mån ett borttagande av gasolskatten skulle leda till avsevärt skattebortfall kan det i ett senare skede övervägas att kompensera detta genom höjd skatt på andra bränslen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att måtte besluta att någon skatt ej skall uttagas på gasol, 2. att vederbörande utskott utformar härför erforderliga ändringar i lagtexten. () () GOTAB 73 3785 S 1973
mot · FW021941 · 1973-04-26 00:00:00 — Som vi framhållit i annat sammanhang bör löneskatten avvecklas. I avvaktan därpå måste en omprövning av beräkningsunderlaget för löneskatten komma till stånd. Väsentligt är också att kreditmarknaden inte ensam påläggs bördan av den ekonomiska politiken. En upprepning av s. k. idiotstopp på kreditmarknaden måste undvikas. Utvecklingen mot en alltmer selektiv politik med långtgående detaljregleringar måste vidare brytas. Vårt krav på en sänkning av ATP-uttaget bör i detta sammanhang också nämnas. Näringslivet bör också bygga på enskilt ägande, fri prisbildning och konkurrens. Förutsättningen för en effektiv konkurrens är en livskraftig småföretagsamhet. Näringspolitiken måste stödja de mindre företagen. Nödvändigt är inte minst att dessas försörjning med riskkapital tryggas genom en tillräcklig lönsamhet. Enligt vår uppfattning bör avdragsgilla självfinansieringsfonder liksom utbildningsoch omställningsfonder skapas. Familjeföretagens kapitalförsörjningsproblem i samband med arvskiften måste lösas. För att underlätta de mindre och medelstora företagens kapitalförsörjning bör vidare återlånerätten till AP-medel vidgas. Ökade medel ur AP-fonden bör kanaliseras till näringslivet genom finansieringsinstitut av typen AB Företagskredit och AB Industrikredit. Den faktiska sambeskattningen av makar, som arbetar inom ett eget företag, innebär en klar nackdel för den mindre företagsamheten. Den måste ersättas med en individuell beskattning. Nyföretagandets roll kan knappast överskattas. Det är mot denna bakgrund viktigt att näringspolitiken stimulerar till nyföretagande och medverkar till att undanröja hinder mot nyetableringar. Möjligheterna till bl. a. skattelättnader för nystartade företag bör utredas. Vi vill också peka på betydelsen av sparstimulerande åtgärder, riktade bl. a. mot personer som överväger att starta ett eget företag. Möjligheterna att kombinera ett sparande för nyföretagande med statliga lånegarantier, såsom förekommer bl. a. i , bör övervägas. Vi vill också betona det tekniska forsknings- och utvecklingsarbetets betydelse på det näringspolitiska planet. Möjligheterna för näringslivet att få göra skattefria avsättningar till forsknings- och utvecklingsfonder bör prövas. Med anledning av det anförda hemställs A. att beslutar att uppskjuta behandlingen av propositionen 1973:97 till innevarande års höstriksdag, B. att , därest yrkandet under A icke skulle bifallas, beslutar 1. att avslå propositionen 1973:97, 2. att hos Kungl. Maj:t ge till känna vad som i motionen anförts angående kraven på en ny näringspolitik ägnad att befrämja nyföretagande, sysselsättning och utveckling samt decentralisering av ägande och inflytande. N. () i Trobro PER () i Gäddvik G. ()
mot · FW021944 · 1973-04-26 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:97 med förslag till lag om ändring i reglementet (1959:293) angående allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Inom AP-fonden har under de år som detta pensionssystem varit i kraft samlas mycket stora belopp, och är fonden uppe i . Regeringen begär nu att måtte godkänna att skall överföras till en fjärde fond för att placeras i aktier inom det enskilda näringslivet. Vidare begär man tillstånd att utan hörande taga i anspråk ytterligare medel för aktieköp. Meningen är sålunda att pensionsfondens tillgångar skall användas till socialisering av det svenska näringslivet, vilket bestämt förnekades vid ATP-systemets införande. Propositionen bör därför av avslås. Inom AP-fonden finns ett system uppbyggt för återlån till näringslivet. Detta har emellertid icke kommit till särskilt stor användning, vilket beror på en olämplig konstruktion, något som framför allt gäller för de mindre företagen. Det borde emellertid icke vara omöjligt att även bygga upp ett system för återlån till fysiska personer, som i fonden har intjänade pensionspoäng. En sådan utslussning av kapital till enskilda fysiska personer torde kunna ordnas via vårt banksystem, som skulle ha att kontrollera att pengarna placerades i fasta värden såsom aktier, obligationer eller fastigheter. Man kan även tänka sig ett försäkringssystem för att garantera återbetalningen. Därest man anser att fondens storlek nu medger att visst belopp kan avdelas för att utgöra riskkapital i näringslivet måste det vara riktigare att låta de enskilda människorna själva få bestämma över sitt pensionsunderlag och sätta in viss del därav på sätt som vederbörande själv finner lämpligast. Genom några få personer som regeringen utser till styrelse i den nya fonden skapas ej vare sig insyn eller ägartillfredsställelse för den enskilda människan. Moderata samlingspartiet har tillbaka krävt åtgärder för att underlätta för människorna ett ökat småsparande och en spridning av det personliga ägandet. Den åtgärd som vi nu föreslår ligger helt i linje med våra tidigare önskemål för skapande av ett ägardemokratins samhälle. Med stöd av vad som ovan framhållits hemställes 1. att avslår propositionen 1973:97, 2. att hos Kungl. Maj:t begär att en utredning tillsättes, syftande till att skapa ett system för återlån till enskilda fysiska personer för att ge dem möjlighet till placering i fasta värden, såsom aktier, obligationer, bostadsrätt eller eget hem. () () () ()
mot · FW021955 · 1973-04-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:96 angående reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. I proposition 1973:96 angående prisregleringen på jordbruksprodukter under nästa regleringsår behandlas även vissa frågor rörande . I framställningen om anslag till utsädesföreningen har hänsyn bl. a. tagits till det nya avtal som träffats med Allmänna svenska utsädesaktiebolaget om rätten att marknadsföra föreningens sorter. Principiellt avviker inte detta avtal, som träder i kraft , från det nu gällande. Vissa skillnader finns dock, bl. a. betingade av att utsädesföreningen har övertagit växtförädlingsanstalt. Föreningens förädlingsprogram har därigenom utvidgats till att omfatta även köksoch prydnadsväxter samt ett större antal grönytegräs. Anslaget till utsädesföreningen under nästa budgetår föreslås i propositionen bli uppräknat med . med hänsyn till att Hammenhögsanstalten tillkommer. motsvarar detta ett bidrag på . Starka skäl föreligger enligt vår uppfattning för att staten lämnar ett sådant stöd till förädlingen av trädgårdsväxter. Förutsättningarna förbättras därigenom att tillgodose den växande efterfrågan på trädgårdsprodukter med inhemsk produktion. Det är också ett allmänt intresse att försöka få fram resistenta sorter, så att användningen av olika bekämpningsmedel kan begränsas. kan man inte bortse från att förslaget i propositionen försätter den andra gruppen av svenska trädgårdsväxtförädlare, med Weibullsholms växtförädlingsanstalt, i en sämre konkurrenssituation. Detta är enligt vår uppfattning betänkligt med tanke på att trädgårdsväxtförädlingen är olönsam för bägge förädlarna. Eftersom den svenska marknaden är liten och konkurrensen utifrån hård, inriktar de svenska förädlarna sig nu i ökad utsträckning på att försöka stärka sina positioner utomlands. Ett utökat statligt stöd kan i det ssmmanhanget få stor betydelse. Det är emellertid angeläget att stödet då får sådan utformning att statsmakterna inte ensidigt gynnar det ena av de bägge företagen. Vi föreslår därför att medel motsvarande den summa som föreslås bli anvisad till utsädesföreningen för verksamheten vid Hammenhögsanstalten förs upp på ett särskilt anslag. Från detta anslag bör bidrag lämnas till med Weibullsholms växtförädlingsanstalt. Förädlingen av trädgårdsväxter är f. n. av ungefär samma omfattning vid som vid Hammenhögsanstalten. Med hänvisning till vad sorn har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1973:96 beslutar att till Bidrag till förädling av trädgårdsväxter för /74 under nionde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av . () i Arrie N. () i Trobro
mot · FW021957 · 1973-04-26 00:00:00 — 1. att uppskjuter behandlingen av propositionen 1973:97 och i anledning av densamma väckta motioner till höst , 2. att med avslag på propositionen i de delar som enligt vad ovan anförts leder till centralisering och maktkoncentration beslutar att AP-fondsmedel genom fjärde APfonden skall kunna placeras i aktier i företag i enlighet med vad som förordats i kapitalmarknadsutredningens betänkande och motionen ovan, innebärande a) att utvidgning av rambeloppet för aktieplaceringar utöver nu föreslagna 500 milj. kr. får ske först efter medgivande i varje särskilt fall, b) att för liksom för försäkringsbolagen skall gälla att aktier i svenskt aktiebolag inte får förvärvas till större andel än att röstetalet för aktierna utgör högst av röstetalet för samtliga aktier, c) c) att avkastningen på medlen i skall överföras till de övriga delfonderna på sätt kapitalmarknadsutredningen förordade, så att medlen i fjärde fonden bidrar till pensioneringen, d) att fjärde AP-fondens verksamhet skall underställas granskning på sätt kapitalmarknadsutredningen förordade, 3. att uttalar att rösträtten för fjärde AP-fondens aktier bör delegeras till representanter för de anställda, valda av de anställdas organisationer på arbetsplatserna, 4. att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning beträffande ett system för lönsparande i företagen, exempelvis uppbyggt på köp av konvertibla obligationer, i enlighet med vad som anförts i motionen, 5. att som sin mening uttalar att medel ur AP-fonden i ökad utsträckning och i en första omgång i storleksordningen 250 milj. kr. ställs till förfogande för bl. AB Industrikredit och AB Företagskredit för utlåning till mindre och medelstora företag, 6. att hos Kungl. Maj:t anhåller om en översyn av AB Industrikredits och AB Företagskredits utlåningsbestämmelser i syfte att på ett bättre sätt kunna tillgodose de mindre och medelstora företagens behov av nya krediter för bl. a. exportverksamhet, marknadsföring och produktutveckling i enlighet med vad som har anförts i motionen, samt 7. att hos Kungl. hemställer att kapitalmarknadsutredningens översyn av AP-fondens organisation inriktas på decentralisering av AP-fondssystemet med särskild uppmärksamhet på samordning med en förstärkt regional näringspolitisk organisation, innefattande bl. a. företagarföreningar och regionala utvecklingsbanker, med inriktning främst på mindre och medelstora företag. () i Luttra () i Glömminge () i Skegrie
mot · FW021963 · 1973-04-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:22 med förslag till bostadssaneringslag m. m. I motionen 1971:1164 föreslogs att skulle begära förslag om införande av ett system för hyresgästinflytande i privatägda hyreshus. (CU 1971:12 s. 40) anslöt sig helt till bedömningen att frågan om medinflytande för hyresgästerna har stor och principiell betydelse. Utskottet förutsatte dock att den ordning som utvecklats mellan de allmännyttiga bostadsföretagen och hyresgästorganisationerna också skall komma att tillämpas för privatägda hyreshus och fann därför inte skäl att tillstyrka motionen. beslöt att den inte skulle föranleda åtgärd. De förslag som förs fram i propositionen 1973:22 aktualiserar medinflytandefrågorna i anknytning till bostadssaneringslagen. Hyresgästinflytandet har inte fått något reell markering utöver de hänvisningar som skett till departementschefsuttalanden i prop. 1973:21 om att det åligger kommun att beakta hyresgästintresset i planeringen. Tvärtom uttalas i prop. 1973:22 (s. 86) att prövning i hyresnämnden huvudsakligen kommer att angå frågor huruvida tekniska och ekonomiska förutsättningar för en upprustning föreligger. Därmed uppstår den situationen att kommunen har att beakta de boendes intressen bl. a. när det gäller att bedöma eventuella önskemål från fastighetsägaren att göra avkall på en allmänt tillämpad högsta standard och när det gäller att bedöma om användningsförbud skall meddelas. har emellertid, med lagtextens utformning och med hänsyn till vad departementschefen anfört (s. 143) om att åläggande skall avse upprustning till lägsta godtagbara standard, knappast någon möjlighet att ta upp ett mot kommunens yrkande ställt hyresgästanspråk till saklig bedömning. Det torde böra dels klargöras i vilken utsträckning hyresgäst kan föra talan mot ett kommunalt beslut, dels anges om rätt för hyresgäst att som part eller eljest inför hyresnämnden få sina synpunkter sakligt prövade. Detta senare torde medföra behov bl. a. av att i den föreslagna bostadssaneringslagen ange ytterligare förutsättningar för i vart fall upprustningsåläggande. Lika väsentligt är att de boende kan påkalla en prövning i skärpande riktning och sålunda inte bara ha rätt att framföra önskemål till kommunen. Erforderlig lagtext torde få utarbetas av utskottet. Med hänvisning till det anförda hemställs att antar det i proposition 1973:22 intagna förslaget till bostadssaneringslag med ändringar som ger de boende en faktisk rätt att utöva skäligt medinflytande.