mot · FW021089 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av lagstiftningen om stiftelser. Från samhällets synpunkt finns det anledning att på olika sätt söka uppmuntra personer med egna förmögenheter att donera till stiftelser för allmännyttiga ändamål. Härigenom kan man på frivillig väg överföra betydande medel till exempelvis forskningen eller den sociala hjälpverksamheten. Donationer av detta slag kan bl. a. främjas genom särskilda skatteförmåner. Hit hör exempelvis att stiftelse som bildas genom testamente eller donation är befriad från arvs- respektive gåvoskatt under förutsättning att den är avsedd främja vissa föreskrivna allmännyttiga ändamål. Sådana stiftelser är också befriade från skatt på inkomst av kapital, dock ej från skatt på inkomst av fastighet eller rörelse. Ej heller beskattas de för förmögenhet såvida det inte är fråga om rörelsetillgångar. En lång råd av de stora allmännyttiga stiftelserna har bl. a. till ändamål att stödja forskning och utbildning. För att få en uppfattning om stiftelsernas betydelse för den sammanlagda vetenskapliga forskningen kan anslaget 1972/73 till denna verksamhet, , jämföras med de genomsnittliga belopp som utdelas av sju större allmännyttiga stiftelser. Detta belopp uppgår till ca . Enligt uppgift från skall de privata stiftelsernas bidrag till den tekniska och naturvetenskapliga forskningen ha motsvarat 3 å av de statliga anslagen till samma ändamål. Det vore dock sannolikt orättvist att bedöma stiftelsernas relativa betydelse för den svenska forskningen enbart mot bakgrund av en jämförelse mellan ovanstående sifferuppgifter. har stiftelsemedel lämnats till banbrytande forskningsprojekt av stor betydelse för den vetenskapliga forskningen. Stiftelsernas betydelse för forskningen torde främst ligga i att de erbjuder ett alternativ och ett komplement till de statliga forskningsanslagen och därigenom främjar en fri forskning. Stiftelsernas betydelse ligger emellertid inte bara i att de stöder vissa från allmän synpunkt viktigare aktiviteter. De kan också ha stort värde för sammanhållningen av rationella företag och deras effektiva Ett företags aktier kan genom arvskiften spridas på så många händer att det blir mycket svårt att bevara en fast ledning över verksamheten. Inbördes rivalitet mellan arvtagarna i kombination med personliga ambitioner och kortsiktiga hänsynstaganden kan resultera i en bristande kontinuitet i företagets skötsel och en försämrad långsiktig planering. En sådan utveckling kan också bli följden av omkastningar i ägarförhållandena. kan därvid utgöra ett instrument för sammanhållning av rationella företag och därigenom vara till fördel även för de anställda och för samhället i dess helhet. Det är emellertid inte möjligt att närmare uppskatta storleken av de effektivitetsfördelar som stiftelserna kan erbjuda i detta hänseende. De allmännyttiga stiftelserna spelar emellertid också en stor roll för ägarkoncentrationen inom näringslivet. Genom dem kan vissa familjegrupper utöva ett betydande inflytande, ett inflytande som inom vissa branscher är dominerande. Denna starka maktkoncentration till vissa stiftelser när det gäller betydande delar av det svenska näringslivet har till stor del åstadkommits genom s. k. pyramidbyggande. Detta innebär att man genom att exempelvis inneha ett dominerande minoritetsintresse i ett bestämt företag även kan utöva inflytande i alla de företag som detta företag på liknande sätt kontrollerar samt de företag som dessa i sin tur kontrollerar osv. Genom en relativt sett begränsad kapitalplacering i ett enda företag kan man sålunda kontrollera ett ganska stort antal företag med en sammanlagt omfattande förmögenhetsmassa. Det kan som en arbetsgrupp inom 1969 framhöll i skriften Konkurrens och balans inte vara skäligt att enskilda personer skall kunna befästa och föra vidare makt över enskilda företag med hjälp av pengar som skänkts till allmännyttiga ändamål. Att föra in stiftelserna under statligt inflytande innebär emellertid ingen lösning på detta problem. Därigenom ersätts bara enskild maktkoncentration med statlig. Från liberala utgångspunkter är i stället frågan hur man skall kunna minska eller avskaffa det privata inflytandet via stiftelserna utan att detta leder till ökad statlig maktkoncentration eller försvårar den ideella verksamhet de samhällsnyttiga stiftelserna utövar. Skattefriheten sammanhänger med denna ideella verksamhet, som vi finner all anledning att ställa oss positiva till. En skärpning av skattelagstiftningen med avseende på stiftelserna skulle enbart försvåra deras allmännyttiga verksamhet utan att lösa frågan om begränsningen av det privata inflytandet. Vi har därför inte velat föreslå någon förändring av skattereglerna. I vad gäller inflytandeproblemet är två vägar tänkbara. går ut på en omstrukturering av stiftelsernas styrelser och den andra på en begränsning av rösträtten hos stiftelseägda aktier. En särskild arbetsgrupp inom rörande stiftelserna har ingående diskuterat möjligheten att minska stiftelsernas inflytande inom näringslivet genom att begränsa deras rätt att utnyttja rösträtten hos de aktier över vilka de förfogar. Tanken härmed vore att man på så vis skulle kunna försvaga maktkoncentrationen. En sådan bestämmelse skulle exempelvis kunna utformas så, att en stiftelse inte får representera mer än ett visst antal procent av ett företags totala röstsumma oavsett hur stor del av aktierna som ägs av stiftelsen. Efter att ha undersökt ägarförhållandena i de företag där de större stiftelserna har sina mera betydande placeringar fann gruppen dock att en begränsning av stiftelsernas rösträtt skulle få en rätt tvivelaktig effekt just från maktkoncentrationssynpunkt. De ägare som härigenom skulle få ett potentiellt ökat inflytande vöre i första hand försäkringsbolag, investmentbolag, pensionskassor samt i flera fall genom sina privata förmögenheter även personer tillhörande stiftelsefamiljen. Det är omöjligt att säga vilka eventuellt nya konstellationer detta skulle kunna ge upphov till i ledningen för olika företag. Det kan dock inte förutsättas att en viss omfördelning av inflytandet mellan dessa grupper i någon nämnvärd grad skulle minska maktkoncentrationen, än mindre främja något bredare förankrat ägarinflytande inom näringslivet. Det är också tveksamt hur en sådan omfördelning skulle utfalla från effektivitetssynpunkt. Mot denna bakgrund vill vi i stället förorda att man för att lösa problemen kring de allmännyttiga stiftelsernas inflytande inom näringslivet omstrukturerar stiftelsestyrelserna så att stiftelsebildarnas inflytande begränsas. I detta syfte bör man överväga att låta dem utse endast en mindre del förslagsvis en tredjedel av stiftelsens styrelse. I motion 1972: 1844 har därjämte förordat att statsmakterna med hänsyn till de allmännyttiga stiftelsernas privilegierade ställning i beskattningshänseende försöksvis bör utse en representant i några av de större stiftelserna. Den övriga delen av styrelsen kan utses exempelvis av riksomfattande organisationer och institutioner verksamma inom de områden som stiftelsen har till uppgift att främja. Därjämte bör den tillförsäkras ekonomisk expertis, utsedd av den regionala handelskammaren. Det är omöjligt att här ge annat än vissa riktlinjer för hur stiftelsestyrelserna bör utses. Även i en lagtext torde det vara svårt att utforma detaljerade föreskrifter för hur varje tänkbar stiftelses styrelse bör vara sammansatt även om vissa minimibestämmelser och riktlinjer bör kunna fastställas. Vår tanke är emellertid att det i stiftel sernas stadgar skall anges hur respektive styrelse skall utses samt att de principer som här föreslås för styrelsernas sammansättning skall ligga till grund för bedömning och eventuella godkännande av ifrågavarande stadgar. Dessa bestämmelser bör gälla vid nya stiftelsers bildande, men de bör också efter en viss övergångsperiod kunna tillämpas på redan befintliga stiftelser. Med tanke på de betydande förändringar i fråga om inflytandets fördelning som denna reform kan leda till bör nämnda övergångsperiod inte göras kortare än , innebärande att de nya bestämmelserna om styrelsernas sammansättning inte träder i kraft för de gamla stiftelserna förrän efter lagens tillkomst. Utöver en omstrukturering av styrelserna för de allmännyttiga stiftelserna bör också en skärpning av tillsynen över stiftelserna övervägas. ankommer det på länsstyrelserna att bevaka att stiftelsernas medel används på sätt som föreskrivits samt att tillgångarna är tillfredsställande placerade. Stiftelserna har också skyldighet att redovisa sina räkenskaper för granskning av vederbörande länsstyrelse. Härigenom blir också redovisningshandlingarna offentliga. Genom stiftarens föreskrift eller regeringens förordnande har emellertid en del stiftelser undantagits från tillsyn. Samhällets möjligheter till insyn och kontroll är i dessa falt starkt begränsade. Den skada som härigenom kan uppstå har på ett tragiskt sätt exemplifierats av händelserna kring . Fallet illustrerar otvetydigt behovet av insyn och kontroll från samhällets sida. Om samfundet redan från början stått under tillsyn är det möjligt för att inte säga sannolikt att den situation som uppstått hade kunnat undvikas. Mot denna bakgrund anser vi det därför i likhet med samarbetsutredningen vara högst angeläget att bestämmelserna skärps rörande stiftelsernas redovisning så att de stiftelser som fallit utanför tillsynslag skall åläggas att hädanefter inkomma med samma slags redovisning som övriga stiftelser. I motion 1972: 1844 begärde vi en översyn av lagstiftningen rörande stiftelserna. Mot bakgrund av det material som vi presenterat ovan upprepar vi nu detta krav. En översyn av lagstiftningen kring stiftelseinstitutet är som också samarbetsutredningen framhöll starkt angelägen. I denna bör bl. a. frågan om ändrad sammansättning av stiftelsestyrelserna och ökad tillsyn övervägas. Avslutningsvis vill vi framhålla att våra förslag endast gäller sådana skattefria stiftelser som har en icke oväsentlig del av sina tillgångar placerade i aktier samt är av sådan storlek att de kan utgöra instrument för utövande av privat inflytande inom näringslivet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av lagstiftningen om stiftelser, varvid bl. a. ändrade bestämmelser rörande sammansättningen av stiftelsestyrelserna och ökad tillsyn bör övervägas. () ()