mot · FW021824 · 1973-04-09 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssy st ernet för kommunerna m. m. I propositionen 1973:44 med förslag till ändringar i skatteutjämningssystemet indelas kommunerna i fem skattekraftsklasser, varvid kommunerna i den lägsta skattekraftsklassen garanteras ett skatteunderlag, som motsvarar av medelskattekraften i riket. Till denna lägsta skattekraftsklass hänförs kommunerna i södra och största delen av med undantag för ökommunerna , som föreslås bli garanterad samt och på skattekraftsgaranti. kommun i , som efter sammanläggningarna är den enda kommun, frånsett , som saknar fast landförbindelse, har placerats i den lägsta skattekraftsklassen. Målet för skatteutjämningssystemet bör i första hand vara att neutralisera kostnadsskillnader mellan kommunerna. Härvid avses sådana kostnader, som kommunerna inte kan eller i mycket ringa grad själva kan påverka. Om denna målsättning är alla överens. Skatteutjämningsrevisionen framhåller i sitt betänkande att kostnadsläget framför allt påverkas av kommunens geografiska belägenhet. Erfarenhetsmässigt stiger således kommunernas kostnader från söder till norr. Revisionen konstaterar dessutom att kostnadsläget framstår som högre än normalt beträffande ökommuner och skärgårdskommuner. I betänkandet ansågs det därför motiverat att garantera och Ölandskommunerna högre skattekraftsgaranti än närmast liggande fastlandskommuner. kommuns geografiska belägenhet och struktur medför onormalt höga kostnader för den kommunala verksamheten. Kommunen saknar dels fast landförbindelse, dels är bebyggelsen utspridd på tio öar över ett relativt stort vattenområde. Sistnämnda förhållande torde vara den mest kostnadsuppdrivande faktorn. Eftersom endast tre av öarna sinsemellan är förbundna med varandra genom broar måste all intern kommunikation mellan huvudöarna och kommunen i övrigt ske sjövägen. Efter fiskets katastrofartade tillbakagång är befolkningen på öarna för sin utkomst i mycket stor utsträckning hänvisad till arbetstillfällen på fastlandet. För att åstadkomma de nödvändiga resemöjligheterna har kommunen i egen regi öppnat färjeleder till kommunens nordöar, vartill kommer en mindre linfärja till . Nettokostnaderna för nordötrafiken överstiger , vartill bidrager med . Ett engångsbidrag om , avseende den bedrivna trafiken, har beviljats av staten. Kommunens kostnader för färjtrafiken, inklusive Fotöfärjan, uppgår således för 3 sami Nr 1824-1828 , frånsett eventuellt beviljade statsbidrag. Kommunens struktur förorsakar även i övrigt höga kostnader i planeringshänseende. Eftersom befolkningen i mycket hög grad () bor i tätort, en tätort på varje ö, blir de speciella tätortskostnaderna betungande. Således har anlagts nio avloppsreningsverk och nio vattenverk samt fyra brandstationer och sex materialdepåer för brandvärn. Underhållsoch servicekostnaderna stiger på grund av resor och transporter. Skolväsendet kan inte drivas rationellt. Låg- och mellanstadieskolor måste finnas på nästan varje ö. Enheterna blir av den anledningen små och relativt dyra i drift. Renhållningen är en annan angelägenhet, som ställer sig speciellt kostsam för en kommun med belägenhet och struktur. Avfallet transporteras per båt från öarna till en omlastningsstation på ön , varifrån vidaretransport sker till en för hela gemensam destruktionsanläggning på fastlandet. Dessutom tillkommer att öarna är mycket attraktiva rekreations- och fritidsorter. Renhållningsväsendet måste därför dimensioneras med hänsyn till den flerdubblade arbetsbelastningen . Kommunen har inga möjligheter att avgiftsvägen täcka alla kostnader för renhållningen. Det kan konstateras, att kommunen i egenskap av värdkommun får bestrida avsevärda kostnader för renhållning, förorsakade av sommargäster. All byggnation på öarna fördyras väsentligt med anledning av transporterna från fastlandet men även på grund av markförhållandena. Öarna är mycket bergiga, varför sprängningskostnaderna blir höga. Dessutom saknas praktiskt taget lösa jordarter på öarna, varför återfyllnadsmassor och matjord måste föras över från fastlandet. Utredningar visar att vatten- och avloppsanläggningar blir dyrare att bygga på än i exempelvis . Med hänsyn till de höga kostnaderna för verksamhet, förorsakade av de speciella förhållandena, hemställde kommun hos Konungen om uppfattning till skattekraftsområde 2, innebärande en skattekraftsgaranti om av medelskattekraften. Framställningen återupprepades följande år. Ansökningarna ledde icke till något resultat. En avgörande orsak härtill var det förhållandet att skattekraftsområdena enligt gällande förordning utgör geografiskt sammanhängande områden. Denna konstruktion skulle således förhindra uppflyttning av en kommun, så belägen att den ej geografiskt ansluter till det högre skattekraftsområdet. I det nu framlagda förslaget till ändrat skatteutjämningssystem föreligger inget sådant hinder. 1 samband med ansökan verkställde på kommunens begäran en utredning om kostnaderna för verksamhet i . Av utredningen framgår bl. a. att kommuns nettokostnader enligt redovisningar översteg medelkostnaden i övriga kommuner. Utredningen, som reviderats 1972, påvisar också att de höga kostnaderna orsakat en eftersläpande standard inom flera områden. En höjning av standarden, så att den kommer i nivå med i övrigt, förutsätter att kommunen tillförs inkomster om nära , motsvarande en höjd skattekraftsgaranti om , dvs. till av medelskattekraften. Kommunen har i sitt remissyttrande över skatteutjämningsrevisionens betänkande ånyo hemställt att bli tillförsäkrad ett skatteunderlag, som motsvarar . i framhåller det höga kostnadsläget i kommunen och understryker att det krävs en inkomstförstärkning om kommunen skall kunna höja sin framför allt på det sociala området låga kommunala standard. föreslår därför att kommun bör erhålla höjd skatteunderlagsgaranti från föreslagna till lägst . Vid uppvaktning hos finansutskottet har kommunen framfört sina synpunkter i ärendet och därvid överlämnat en kopia av sitt remissyttrande och Kommunförbundets ovannämnda utredning, till vilka handlingar vi hänvisar. Vi anser det uppenbart att förutsättningarna för bedrivande av verksamhet i är helt annorlunda än för fastlandskommunerna. Avsaknaden av fast landförbindelse och det omfattande och nödvändiga kommunala engagemanget i intern fäijetrafik förorsakar kommunen kostnader som inte har sin motsvarighet bland övriga kommuner. Enbart för täckande av kommunens nettokostnader för färjetrafiken erfordras inkomster motsvarande skattekraftsgaranti. kommun bör därför rimligen garanteras ett högre skatteunderlag än fastlandskommunerna i södra och . Skatteutjämningssystemet skall utjämna kostnadsolikheter mellan kommunerna, främst sådana som beror på faktorer, varöver kommunerna själva inte kan råda. De omständigheter som här har redovisats är typiska sådana faktorer, orsakade av geografiska förhållanden. Hänsyn till liknande omständigheter har tagits vid inplaceringen i skattekraftsklass av och Ölandskommunerna. Sistnämnda kommuner har för övrigt genom tillkomsten av kommit i ett avsevärt bättre läge vad beträffar transportkostnader än . Med stöd av de skäl vi åberopat hemställer vi att vid behandlingen av föreliggande förslag till lag om skatteutjämningsbidrag företar den ändringen att kommun tillförsäkras ett skatteunderlag, motsvarande av medelskattekraften. () i Lane-Herrestad