mot · FW021558 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att främja en levande landsbygd. I motion 1972:778 framhölls bl. a. att många av samhällsproblemen bottnar i befolkningskoncentrationen till tätorterna. Tätorterna upptar av landets yta, men rymmer av befolkningen. Många av dessa problem skulle kunna minskas eller rentav elimineras om en större del av boendet kunde förläggas utanför tätorterna. De fördelar, som det skulle innebära att i större utsträckning än vad som är fallet ha decentraliserade bostadsområden framför allt av egnahems- och småhuskaraktär ute på landsbygden, men ändå inom pendlingsavstånd från tätorten, skulle mer än väl uppväga de nackdelar som reseavståndet representerar. Framför allt skulle den ofta alltför hastiga utvecklingstakten i centralorterna kunna minskas, med de positiva effekter som då skulle uppkomma. Men också för landsbygden skulle ett decentraliserat boende innebära fördelar. Den hastiga avfolkningen som sker i glesbygden medverkar till att och övrig service för de kvarboende försämras, och att t. ex. skolskjutsar, postgång och hemvård blir allt dyrare. Ett förbättrat underlag genom utlokalisering av bebyggelsegrupper på lämpliga platser skulle medverka till ökad och förbilligad service. Landskapsvården skulle i många fall också gynnas av en sådan bebyggelse, som bl. a. borde lokaliseras till områden som anses särskilt värdefulla för det rörliga friluftslivet. Den föreslagna gruppbebyggelsen skulle i höggrad medverka till att skapa en levande landsbygd till glädje för såväl landsbygds- som tätortsbefolkningen. Den här avsedda gruppbebyggelsen bör inte leda till nya koncentrationer. De bör alltså vara av liten omfattning lokalt sett, så att landsbygdens alla fördelar kan utnyttjas. Många människor föredrar också fördelarna på landsbygden - miljö, avkoppling m. m. framför de möjligheter till närservice etc. som tätorterna erbjuder. Inte minst den s. k. gröna vågen tyder på detta. Framför allt är det ungdomarna som tröttnat på livet i befolkningskoncentrationema och vill ut till landsbygden till en naturligare miljö. Det finns redan nu åtskilliga bebyggelsegrupper på landsbygden utan karaktär av tätort med varierande antal bostäder och med olika anläggningar för service och gemensamma behov. Tillräckligt studiematerial torde alltså finnas för att genom intervjuer med de boende och berörda kommunala förtroendemän och tjänstemän samt ekonomiska analyser m. m. komma fram till bedömningar av lämplig utformning och optimal omfattning av berörda bebyggelsegrupper. En ökad bosättning på landsbygden bör också kunna komma till stånd genom att tillåta upprustning eller nybyggnad av ett mindre antal bostäder i anslutning till befintliga gårdar också för andra än de på brukningsenheten sysselsatta. Härvid kan ofta vatten- och avloppsfrågan lösas på ett förhållandevis billigt sätt som leder till ett fördelaktigt pris, och även kostnader i övrigt för byggnaden, t. ex. för vägar, el m. m., blir låga. De nackdelar som uppstått genom landsbygdens avfolkning skulle med en sådan bebyggelse i hög grad kunna motverkas. Man skulle i viss mån återskapa forna tiders byggemenskap, där människorna kunde ha en god kontakt med varandra och med naturen. Eftersom den av oss här rekommenderade bebyggelseformen är relativt ny skulle det vara en fördel för kommunerna vid deras planering om frågan gjordes till föremål för en utredning. Det gäller exempelvis gruppområdenas storlek, kraven på standard av olika slag, ekonomiska analyser och jämförelseberäkningar med vad bostadsinvesteringar m. m. kostar i tätorter etc. Utredningen bör också kunna lägga fram modellplaner för här berörd bebyggelse. En levande landsbygd främjas givetvis bäst av att så många som möjligt bor på landsbygden året om. Men även en rätt lokaliserad fritidsbebyggelse bidrar till att behålla en levande bygd bl. a. genom att skapa sysselsättningsmöjligheter och inkomsttillfällen för åretruntboende. Ett sådant tillskott till försörjningen kan medverka till att förhindra en ytterligare avflyttning från landsbygden, vilket inte minst är till fördel för fritidsfolket. Den numera vanliga koncentrationen av fritidsbebyggelse till stora planlagda områden med omfattande basinvesteringar i vägar, vatten och avloppsanläggningar inklusive reningsanläggningar har givetvis vissa fördelar, bl. a. genom att därigenom stora områden kan lämnas orörda och bl. a. utnyttjas för det rörliga friluftslivet. Men det finns också avgjorda nackdelar. Dels erbjuder ansamlingen av fritidshus inte den avstressande miljö som många jäktande tätortsboende önskar och är i behov av. Dels är det svårt att undvika miljömässiga nackdelar för vården av närbelägen natur och för de recipienter som belastas av utsläpp från den koncentrerade bebyggelsen. Det har nämligen visat sig svårt att få reningsanläggningarna att fungera effektivt till följd av den mycket ojämna belastningen. Dels slutligen blir tomtpriserna som regel mycket höga och omöjliggör för många att någonsin skaffa sig en efterlängtad fritidsbostad. Det skulle vara värdefullt om man i större utsträckning tillät sådan bebyggelse av betydligt mindre omfattning på lämpliga platser och särskilt i direkt anslutning till befintliga gårdar. Erfarenheterna från de områden där sådan bebyggelse har skett är goda. Utan stora kostnader kan högt ställda hygieniska krav tillgodoses och negativ påverkan på miljön helt undvikas. Den tidigare berörda utredningen borde kunna utarbeta riktlinjer för den bebyggelse med både åretruntbostäder och fritidshus som lämpligen kan tillåtas i anslutning till gårdsbebyggelsen på landsbygden. Den bebyggelse för åretruntboende och fritidsvistelse i anslutning till gårdsbebyggelse som här berörts bör kunna ske utan hinder av byggnadslagstift ningen och ej kräva särskild byggnadsplan. Sammanfattningsvis kan anföras att en levande landsbygd kan främjas genom följande åtgärder: Gruppbebyggelse av lämplig storlek inom pendlingsavstånd från arbetsplats och mera omfattande samhällelig service. Åretruntboende eller fritidsbebyggelse av mindre omfattning i anslutning till befintliga gårdar på landsbygden. Med stöd av vad som anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag angående de i motionen anförda synpunkterna på olika former av bebyggelse på landsbygden i syfte att främja en levande landsbygd och en i alla avseenden boendevänlig miljö. N. () i Trobro PER () i Gäddvik () () GOTAB 73 3265 S 1973