mot · FW021074 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om skattebefrielse för bidrag till Tekniska museets verksamhet. tillkom som en institution inom . Initiativet att skapa ett tekniskt museum i vårt land togs av , i samband med att man firade 150-årsminnet av död. Då bildades en samarbetsdelegation av representanter för , och med uppgift att verka för tillkomsten av ett tekniskt museum. tillkom , som då även blev representerad i samarbetsdelegationen. Under Tekniska museets inriktades verksamheten huvudsakligen på insamling av föremål och arkivalier samt att söka få till stånd en museibyggnad. Maj:t genom riksdagsbeslut (prop. 1933:170, JoU 63, rskr 162) upplåtit ett tomtområde på tidigare Dragonregementet kunde museets huvudbyggnad uppföras där. Tillkomsten av denna möjliggjordes genom en donation om 2 milj. kr. Från att ha varit en institution inom ombildades museet till en självständig stiftelse med av Kungl. Stiftarorganisationer var desamma som ingick i den ovan omtalade samarbetsdelegationen. I styrelsen för Stiftelsen utsåg Kungl. en representant, stiftarorganisationerna vardera fyra samt styrelsen genom val tre ledamöter. Museets verksamhet finansierades alltsedan tillkomsten helt genom frivilliga bidrag från näringslivet, företrädesvis industriföretag. visade det sig allt svårare att helt säkerställa museets finansiering enbart genom bidrag från näringslivet. Sedan ackumulerade underskott i intäkterna hade uppkommit vände sig till med en utförligt motiverad ansökan om statliga driftanslag. Museets framställning understöddes av motioner till riksdag (1:158, likalydande med 11:208). Detta ledde till att dåvarande tillsatte en sakkunnigutredning med uppdrag att framlägga riktlinjer för Tekniska museets framtida ställning och verksamhetsformer. De sakkunniga framlade sitt betänkande (. Framtida ställning och verksamhetsformer. , stencil 1964). 1 betänkandet uppgjordes en plan för upprustning av museet, som efter en fyraårsperiod skulle tillförsäkra ekonomiska resurser och en personalbesättning i nivå med övriga centralmuseer. För att möjliggöra detta skulle statliga driftanslag utgå, som museet till en del även skulle finansieras genom bidrag från näringslivet. Efter förhandlingar mellan de sakkunniga och representanter för museets stiftarorganisationer angavs ett belopp om , som näringslivet skulle tillskjuta. I statsverkspropositionen till riksdag framlades huvuddragen i de sakkunnigas betänkande, och beslut blev i enlighet därmed; dock förordade departementschefen en något längre uppbyggnadsperiod än de sakkunniga föreslagit. tillerkändes sålunda statliga driftanslag fr. o. m. /66. Under /66 finansierades museets verksamhet på följande sätt: Bidrag från näringslivet, museets vänförening m. m. Entré- och visningsavgifter, uthyrning m. m. kunde museet i stort sett uppfylla statsmakternas krav på verksamhetens finansiering genom tillskott av privata medel ehuru med stora svårigheter. har dock svårigheterna att erhålla bidrag från näringslivet blivit alltmer uppenbara, vilket framgår av nedanstående uppställning som avser direkta anslag: Trenden är sålunda klart nedåtgående, vilket återspeglar konjunktursituationen inom näringslivet. I museets petita för /74 drogs konsekvenserna av denna utvecklingstrend på det sättet att museistyrelsen bedömde det vara realistiskt att räkna med endast . i bidrag från näringslivet. Detta belopp upptog sålunda museet i sina anslagsäskanden. I årets statsverksproposition (prop. 1973:1, bilaga 10, , B 40 Bidrag till ) upptas emellertid på denna post ett belopp av . Denna skillnad i beödmning av situationen kan få svåra följder för museet. Ett bortfall av . skulle medföra betydande inskränkningar i driften, varvid museet bl. a. skulle tvingas permittera extra personal. Då redan är svårt underbemannat, vilket utförligt redovisats i de senaste årens petita, skulle en sådan åtgärd helt lamslå museets verksamhet. Man torde kunna utgå ifrån att museiledningen i nuvarande situation sätter in alla tänkbara åtgärder för att få bidragen från näringslivet att inflyta, åtminstone i den utsträckning som museistyrelsen i sina petita bedömt vara möjlig, dvs. Att därutöver få in , vilket förutsetts i årets statsverksproposition, torde i rådande konjunkturläge få bedömas som helt orealistiskt, särskilt med hänsyn till att industriföretagen enligt nuvarande ordning får låta bidragen till belasta sina beskattade medel. Industriföretagens villighet att stödja museets verksamhet skulle utan tvivel i hög grad kunna stimuleras om bidragen gjorde avdragsgilla från skattesynpunkt. Bidrag av obeskattade medel Flera skäl talar för att låta bidragen från näringslivet till Tekniska museets verksamhet utgå från obeskattade medel, främst därför att konstruktionen av museets finansiering intar en särställning inom kulturlivet genom de föreskrifter som meddelades av Kungl. Maj:t, dvs. att ett preciserat belopp skall tillskjutas av näringslivet. Den ovan nämnda sakkunnigutredningen ställde sig bl. a. frågan, i vilken utsträckning garantier kunde ställas för att dessa bidrag i verkligheten skulle komma att inflyta. Sådana garantier kan emellertid inte ställas av någon part, och posten Bidrag från näringslivet m. m. i museets budget kan då endast rubriceras som en förhoppning. 1964 sägs härom följande (s. 60): Om museet bibehålies såsom en fri stiftelse, för vilken staten dock åtager sig den övervägande delen av det ekonomiska ansvaret, kunde det synas naturligt, att stiftarorganisationema ensamma eller jämte andra intressenter skulle åtaga sig ansvaret för att stödja museet med ett bestämt belopp av icke alltför ringa storlek. Vid utredningens överläggningar med företrädare för stiftarorganisationema har emellertid uttryckligen förklarats att dessa organisationer saknar möjlighet att garantera något fast bidrag till museet. Utredningen vill i detta sammanhang erinra om att industribidragen till museet utgör frivilliga gåvor från ett stort antal enskilda företag av växlande storlek. Någon annan organisation eller eljest någon förhandlingspart som har möjlighet att ge någon bindande utfästelse om bidrag från näringslivets sida eller garantera sådana bidrag finnes således heller icke. Denna av utredningen uttalade uppfattning torde också ha varit en av grundvalarna för statsmakternas senare ställningstagande. I den situation som uppkommit för museets del torde det vara en naturlig konsekvens att bevilja skattefrihet för näringslivets bidrag till . För denna ordning talar även det faktum att ett flertal industriföretag i vårt land driver egna större eller mindre museer, som visar företagets historiska bakgrund och utveckling. Driften av sådana museer betraktas med självklarhet såsom en del av företagets rörelse, och kostnaderna belastar sålunda företagets obeskattade medel. museets olika utställningsavdelningar kan sägas återspegla den samfällda svenska industrins historiska bakgrund och utveckling i samhället. I analogi med driften av det enskilda företagets museum skulle då den del av Tekniska museets driftkostnader som tillskjuts av näringslivet vara avdragsgill vid beskattning. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs att beslutar att skattefrihet skall beviljas sådana bidrag från den enskilda företagsamheten som avser Tekniska museets verksamhet. P.O. () () . () i