ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02760 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om en utbyggnad av taxiflyget. har trafikflyget regelbundet ökat sin omfattning, och av statistiska siffror kan man utläsa, att antalet landningar på de statliga trafikflygplatserna ökade i utrikes linjefart , i inrikes linjefart och i utrikes chartertrafik . Totala antalet av-och påstigande passagerare ökade till 6,5 miljoner. Det inrikes persontransportarbetet med flyg ökade med . Allt talar för att en ökning av flygtrafiken kommer att fortsätta även . Mot bakgrunden av den förutspådda framtida ökningen av flygtrafiken och med hänsyn till att inrikesflyget endast betjänar 28 flygplatser i landet, kan man räkna med att många kommuner kommer att verka för att få flygförbindelser till sin egen kommun. Den nuvarande flygtrafiken kräver stora investeringar och för /74 beräknas luftfartsverkets investeringar till , varav faller på staten och resten utgör kommunala bidrag. En utökning av inrikesflyget till flera flygplatser kommer att ytterligare öka de redan nu stora årliga investeringskostnaderna, och till detta kommer också svårigheterna att få driftkostnaderna täckta med avgifter på eventuella nya flyglinjer. För att undgå stora investeringar i nya flygplatser anser vi, att den verksamhet som kommer att startas med matartrafik till vissa av Linjeflygs linjer är ett bra initiativ. Trots allt kommer detta endast att byggas ut till ett mycket begränsat antal platser och eftersom det enligt luftfartsverket finns ett 70-tal flygplatser i landet som taxiflyg kan landa på, anser vi att man borde satsa ytterligare på en utbyggnad av taxiflyget. Lämpligt vore att ge flygbolaget , som bedriver bl. a. taxiflyg och som ägs till hälften av det helstatliga Svenska utvecklingsaktiebolaget (SUAB) och till hälften av som i sin tur ägs av staten till 5/14 sådana resurser att de kan få möjlighet att bedriva ett effektivt taxiflyg över hela landet. Taxiflyget kan eventuellt få en sådan organisation, att man bygger upp regionala flygstationer och att dessa i sin tur får ansvaret för taxiflyg inom berörda region. Med en sådan utbyggnad anser vi som tidigare framhållits att man kommer att undvika stora kostsamma investeringar, eftersom redan nu 70-talet befintliga flygplatser kan te emot taxiflyg. Vidare kommer man snabbt att kunna bygga upp ett välutbyggt inrikesflyg i kombination med linjeflyget. Organiserandet av ett riksomfattande taxi- och matarflyg bör överlåtas på . Med hänvisning till det framförda hemställer vi att begär att Kungl. överväger åtgärder i syfte att få taxiflyget utbyggt i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · FW02761 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar Stadling och i om förbud mot användning av vägsalt. har vägförvaltningarna alltmer övergått från sändning av isbelagda vägar till spridning av salt och sulfatlut avsedd för upplösning av is och snö, i syfte att eliminera halka och åtföljande olycksrisker för bilisterna. Åtgärderna har en vällovlig målsättning, men tyvärr kommer andra olycksrisker in i bilden. På grund av den smutsiga snösörjan blir strålkastarna nedstänkta och sikten nedsatt, med ökade besvärligheter för förarna som följd. En nästan samstämmig opinion bland bilisterna föredrar sändning framför andra metoder att minska halkriskerna vid vinterkörning. Den kostnadsmässiga vinst, som motiverar saltning i stället för sändning av vägarna, motverkas av den skada bilarna utsätts för i form av rost och sönderfrätning av salter och andra ämnen, som det utspridda materialet innehåller. Rostskadorna på bilarna blir betydande och kostnaderna mycket kännbara för bilägarna, varför det inte torde råda något tvivel om att det nationalekonomiskt är oförsvarbart att påföra vägarna salter och syror, som väsentligt nedsätter bilarnas hållbarhet och användningstid. Infiltration av brunnar och vattentäkter har också blivit en icke önskvärd följd av vägsaltningen. Med hänvisning till det anförda hemställes att som sin mening uttalar att spridning av vägsalt måtte upphöra.
mot · FW02762 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet för motorcyklist att bära skyddshjälm. har frågan om obligatorisk skyddshjälm för motorcykelförare och motorcykelpassagerare diskuterats. Alla berörda instanser har varit eniga om att en lagstiftning om obligatorisk hjälm skulle rädda många liv . Från motorcykelorganisationernas sida har man uttalat sig positivt till tanken på obligatoriskt krav på hjälm vid motorcykelåkning. Några åtgärder i riktning mot ett förverkligande av detta krav har däremot inte åstadkommits. har utrett frågan, och, trots att ett brett remissförfarande redan ägt rum har inga förslag till ändringar i vägtrafikförordningen lagts. Detta är så mycket mera märkligt som man väl sällan inför en åtgärd, som skulle kunna leda till en förbättrad trafiksäkerhet, haft en så entydigt positiv opinion. Några kostnader för stat eller kommun kan man inte heller befara, utan allt talar för att man i detta fall skulle kunna åstadkomma en liten minskning i motorcykeldöden och förhindra skallskador med livslångt lidande enbart genom att genomföra detta förslag. Vi anser för vår del att det inte finns något försvar längre för att förhala denna fråga, utan hemställer att ger Kungl. i uppdrag att utfärda de anvisningar som kan vara nödvändiga. Tanken på en parlamentarisk arbetsgrupp, som i ett större perspektiv skall utreda frågan om trafiksäkerheten, kan inte få hindra oss från att fatta de beslut som entydigt bedöms som förbättringar i trafiksäkerheten. Med hänvisning till ovanstående får vi därför hemställa att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära skyndsamt förslag till stadgande i vägtrafikförordningen att vid färd med motorcykel förare och passagerare obligatoriskt skall bära skyddshjälm. () i KU
mot · FW02763 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar och Henmark om återinförande i telefonkatalogen av postnummerförteckning. Till och med fanns i ingressen i telefonkatalogerna en postnummerförteckning till ledning vid adressering av post till de adresspostanstalter som förekommer i respektive katalogdel. bestred kostnaderna för denna förteckning och betalade sedvanligt annonspris. Enligt postverkets bedömning använde icke abbonenterna denna förteckning i så pass stor omfattning att man ansåg fortsatt annonsering i telefonkatalogerna motiverad, varför denna upphörde . Naturligt nog taf det alltid innan abbonenterna uppmärksammar en dylik service, men det var otvivelaktigt så att fler och fler använde sig av postnummerförteckningen och att många nu saknar detta bekväma sätt att taga reda på en abonnents postnummer. Vi beklagar, att allmänheten skall bli lidande av att två statliga verk icke kan komma överens om annonstaxan och yrkar att postnummerförteckningen åter skall införas i telefonkatalogerna från och med nästa upplaga med sikte på att postnummer så snart praktiska möjligheter finns kommer att angivas för varje abonnent. Med stöd av det ovan anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär ett återinförande av postnummerförtekcningen i telefonkatalogerna från och med nästa upplaga och att postnummer för varje abonnent införes så snart praktiska möjligheter föreligger.
mot · FW02766 · 1973-01-24 00:00:00 — om ett säkerhetssystem för tåg vid körning mot rött ljus. I anslutning till de senaste årens olyckor och olyckstillbud i järnvägstrafiken har frågan om SJ :s säkerhetsanordningar med ökad intensitet tagits upp till diskussion. Då här som i andra sammanhang den mänskliga faktorn aldrig helt kan elimineras gäller det att komplettera den mänskliga vaksamheten med automatiska åtgärder som på teknisk väg kan förhindra eller i varje fall begränsa följderna av ett mänskligt misstag. I samband med den senaste olyckan på stambanan , då kollissionen vid krävde flera människoliv och vållade en synnerligen stor materiell skadegörelse, nämndes i debatten att den tekniska möjligheten finns att skapa ett säkerhetssystem där tåg som passerar mot rött ljus automatiskt hejdas. I tidningsspalterna nämndes en summa på för ett dylikt säkerhetssystem. Ett införande av detta system, exempelvis , skulle väsentligt öka skyddet för tågpersonal och passagerare och betyda en minskning av stora lidanden, sorger och kostnader. att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag angående ett säkerhetssystem som träder i funktion då tåg kör mot rött ljus.
mot · FW02767 · 1973-01-24 00:00:00 — om förbud mot omkörning av skolskjuts som stannat för av- eller påstigning. 1 trafiksäkerhetspropagandan uppmärksammas ofta och med rätta frågan om barnen i trafiken. Ett av de många faromomenten utgör alla skolbarns av- och påstigning av skolbussar och andra skolskjutsar. Av- och påstigning blir i synnerhet riskfylld därför att det rör sig om uppmärksamheten hos sömniga, trötta eller uppspelta och stojande skolelever. Starka skäl synes tala för att man i vårt land skärper bestämmelserna i samband med skolskjutsarna därhän att ovillkorligt förbud för omkörning införes när fordon försett med skylten skolskjuts stannar för aveller påstigning. Ett sådant förbud tillämpas bl. a. i , där överträdelse bedöms mycket strängt. Att skydda barn och ungdom från lemlästning och död genom olyckshändelse är en så viktig uppgift att trafikbestämmelserna i detta syfte bör skärpas. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller att i vägtrafikförordningen förbud införs mot omkörning av fordon som bär skylten skolskjuts och som stannat för av- och påstigning.
mot · FW02768 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om handikappvänliga telefonautomater. 1 många sammanhang tar dagens samhälle glädjande nog hänsyn till de handikappades situation. En hel del stora och genomgripande åtgärder har redan vidtagits, och flera bör vidtagas för att göra de handikappades villkor så lika de icke-handikappades som möjligt. Men även många detaljer kan göra det dagliga livet onödigt tungt och komplicerat för de handikappade. Det finns i vårt samhälle icke handikappvänliga telefonautomater. Hytten är för trång för en rullstol, själva apparaten med myntinkastet sitter alldeles för högt. Här borde en ändring kunna komma till stånd utan alltför lång tidsutdräkt. Med stöd av vad ovan sagts hemställes att måtte anhålla hos Kungl. Maj:t om initiativ som syftar till förslag angående möjligheten att konstruera och distribuera handikappvänliga telefonautomater. () ()
mot · FW0277 · 1973-01-11 00:00:00 — av i och fröken i om rätt till allmänt barnbidrag för syn- och hörselskadade barn i Syn- eller hörselskadade barn som på grund av sitt handikapp går i specialskola besöker regelbundet sina föräldrahem vid veckohelger samt . Föräldrarna till dessa barn erhåller emellertid inte allmänt barnbidrag mer än för , alltså för sommarlovet. I tidigare motion har vi föreslagit att föräldrarna skulle erhålla allmänt barnbidrag i enlighet med vad som gäller för barn som är inackorderade vid nomadskola. har avstyrkt dessa motioner med motiveringen att barn som tillbringar jul- och sommarlov i sitt föräldrahem erhåller barnbidrag halva året. Denna uppgift är felaktig då föräldrarna erhåller allmänt barnbidrag endast vid sommarlovet, alltså för . har följt utskottets avstyrkande förslag. har i sitt betänkande 1972:34, Familjestöd, avstyrkt en ändring av nuvarande regler med hänsyn till att resebidrag och klädanslag höjts. Vi anser denna motivering från familjepolitiska kommitténs sida anmärkningsvärd. Det höjda anslaget för kläder påminner om en förgången tids fattigvård även om det är betingat av prishöjningar etc. Vi finner det mer lämpligt och tidsenligt att det allmänna bidraget som är avsett att täcka bland annat klädkostnader utgår i den utsträckning som motsvarar höjningen av klädanslagen. En höjning av reseanslaget innebär att barnen numera får möjligheter att besöka sina föräldrahem i stället för varannan. De vistas därmed i sina hem mer än tidigare, vilket vi anser är ett motiv för att bestämmelserna om de allmänna barnbidragen ändras så att föräldrarna får samma förmåner för sina barn som föräldrar till friska barn. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring av gällande bestämmelser att allmänt barnbidrag till föräldrar till barn som vistas på specialskola på grund av syn- och hörselskador skall utgå enligt samma grunder som gäller för föräldrar till friska hemmavarande barn.
mot · FW02772 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. I motionen 1973: 241 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på olika väsentliga frågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Miljöpolitiken i nämnda motion hemställs att hos Kungl. 1. om en inventering av de mest angelägna miljövårdsåtgärderna i landets olika delar för att ge underlag för en prioriteringsplan att föreläggas riksdag, 2. att miljöforskningsutredningen ges i uppdrag att förutsättningslöst pröva olika alternativ för miljövårdsforskningens organisation, 3. om intensifiering av åtgärderna för återvinning av avfall för att åstadkomma bättre hushållning med naturresurser och underlätta kommunernas renhållningsansvar, 4. om förslag till decentralisering i möjligaste mån av miljövårdsadministrationen till länsstyrelsernas naturvårdssektioner samt om klarläggande av kommunernas kompetens och ansvar i miljövårdsfrågan. N. () i Trobro PER () i Gäddvik G. ()
mot · FW02773 · 1973-01-25 00:00:00 — om förbättring av jordbrukets kapital- och kreditförsörjning. I motionen 1973: 241 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på olika väsentliga frågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Jordbrukspolitiken i nämnda motion hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att jordbruksutredning erhåller tilläggsdirektiv att utreda och framlägga förslag till förbättring av jordbrukets kapital- och kreditförsörjning. () () N. () PER () i Gäddvik G. ()
mot · FW02775 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om viss försöksverksamhet på jordbruk i . Norrländska Uppsalagruppen i bedriver f. n. en tvärvetenskaplig undersökning kallad Projekt . Den första delen av denna undersökning behandlar vägar till förbättrat ekonomiskt resultat på mindre lantbruk i . Den viktigaste slutsatsen i undersökningen är att det finns goda möjligheter att förbättra det ekonomiska resultatet på mindre Tornedalslantbruk genom en höjd avkastningsnivå och förbättrad teknik i enskilda produktionsgrenar samt genom kombination av den traditionella produktionsinriktningen med bärodling. Undersökningen pekar på att avkastningsnivån kan höjas avsevärt genom rådgivning på lokal nivå. Denna rådgivning kan ges av en lantmästare eller agronom anställd av lantbruksnämnden i och placerad i . Arbetsuppgifterna bör bestå av produktionsrådgivning på enskilda jordbruk, organisation av avbytarverksamheten i byarna, kursverksamhet för jordbrukare och avbytare samt utredningsverksamhet kring bär- och grönsaksodlarnas organisations- och marknadsföringsproblem. En annan viktig åtgärd är den ovannämnda avbytarverksamheten i mjölkproduktionen. Dessa avbytare bör få en grundläggande utbildning i nötkreaturens utfodring och vård. Detta kan lämpligen ske i samarbete med . För avbytarverksamheten bör statsbidrag utgå ; resten av avbytarens lön betalas av den lantbrukare som anlitar honom. Huvudman för avbytarverksamheten bör som vara i . Utvärdering av resultaten av ovannämnda verksamhet bör ske i samarbete mellan lokalrådgivaren och och statistik vid . Genomförs dessa åtgärder, kan man räkna med en tillfredsställande försörjning för 700800 lantbrukarfamiljer i . Som en jämförelse kan nämnas att om marken i dalgången utnyttjas för s. k. SR-jordbruk kan man enligt lantbruksnämndens beräkningar totalt försörja 133 familjer. F. n. finns 44 SR-gårdar. Länsprogram 1970 anger att om avvecklingen fortsätter i samma takt, behövs i de tre kommunerna 2 300 nya sysselsättningstillfällen fram . Mot 1973: 775 Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte anslå medel till försöksverksamhet med lokalrådgivare och avbytare på mindre jordbruk i , och kommuner samt till en återkommande utvärdering av resultaten i samarbete med och att för ändamålet anvisar ett reservationsanslag på . PER () i Gäddvik
mot · FW02776 · 1973-01-24 00:00:00 — av herrar i Ulfsbyn och angående pristillägget på mjölk. infördes ett förbättrat pristillägg för mjölk inom vissa områden av landets norra och mellersta delar. I samband med detta tillerkändes leverantörerna i de områden som kom att ligga i de områden utanför det nya stödområde 5, som tidigare uppburit extra mjölkpristillägg, samma bestämmelser som för stödområde 5. Pristillägget var emellertid knutet till den som vid utgången av bedrev jordbruk. Tillämpningen av dessa bestämmelser har inte varit helt problemfri. Tolkningsproblem har framför allt uppstått då brukaren avlidit och efterlevande make fortsatt driften. I detta fall har mjölkpristillägget beviljats dödsboet för att därefter upphöra. Detta är en alltför restriktiv tolkning. Enligt vår mening måste i sådana fall då båda makarna gemensamt bedrivit jordbruk vid utgången av efterlevande make generellt vara berättigad till stödet. På samma sätt borde tolkningen ske i de fall ett hemmavarande barn i realiteten skött fastigheten vid utgången av 1971 men formellt övertagit fastigheten . De nya reglerna för beskattning kan innebära att vissa jordbruk överförs i bolags- eller föreningsform utan att egentligt ägarbyte äger rum. Formellt finns det i de fallen möjlighet för ägaren att begära att få uppbära mjölkpristillägg. I detta fall borde tolkningen kunna göras så att brukaren fick behålla tillägget enligt samma regler som om han icke överfört företaget i bolags- eller föreningsform. Ett annat fall med tolkningsproblem har varit brukare, som vid utgången av bedrev jordbruk och enligt de äldre bestämmelserna erhöll extra mjölkpristillägg och således är berättigade till pristillägg men som gör uppehåll med mjölkproduktionen och sedan tar upp den igen. Uppehållet kan vara betingat av olika skäl, t. ex. militärtjänst, sjukdom eller annat förvärvsarbete, från vilket vederbörande blivit friställd eller som han av annat skäl tvingats lämna. I sådana fall torde det vara rimligt att brukaren vid återupptagen mjölkproduktion får del av pristillägget. Ovan anförda synpunkter utgör ett minimikrav . På bör dock alla inom området boende leverantörer, för vilka stöd tidigare utgått, erhålla samma stöd som sina yrkesbröder. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. 1.att tillämpningen av reglerna för statligt pristillägg på mjölk ges en generös tolkning, framför allt då fråga är om brukare och familjemedlemmar som fortsätter jordbruksdriften, 2. att vid den omprövning av det särskilda mjölkpristillägget som kommer att ske denna begränsning slopas och att stödet till dessa jordbruk utgår efter samma bestämmelser som gäller för ifrågavarande stödområde. () ()
mot · FW02777 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående hanteringen och destruktionen av överblivna läkemedel, m. ni. I mångå hem finns stora medicinupplag, som allmänheten inte vet hur man skall hantera. Somligt spolas bort i toaletterna, annat slängs på soptipparna. Denna hantering är inte minst med hänsyn till miljövårdsaspekten förkastlig. Enligt den kommunala renhållningslagen 4 § är kommun skyldig att på lämpligt sätt ta hand om och destruera överblivna mediciner. Men eftersom kommunerna i regel varken har utbildad personal eller säkra förvaringsutrymmen för inlämnade läkemedel är apoteken skyldiga att ta emot den överblivna medicinen. Endast en liten del av allmänheten har kännedom om apotekens skyldighet i detta avseende. Därför bör en utförlig information lämnas bl. a. i massmedia. Vid en undersökning som gjordes av vid ett 40-tal apotek i landet, visade det sig att det rådde stor förvirring om vad man där skulle göra med den inlämnade medicinen. En del spolade bort vad de kunde i avloppen och sände annat till kommunala soptippar, andra skickade läkemedlen till förbränningscentraler. Lika osäker är man tydligen på hur man skall göra sig av med bakteriologiska preparat som t. ex. gammalt vaccin. Det är alltså av vikt att skyndsamt enhetliga bestämmelser för hantering och destruering av medicinrester och bakteriologiska preparat utformas och tillställes samtliga apotek. Med hänvisning till det anförda hemställes Maj:t dels ger i uppdrag att informera allmänheten om apotekens skyldigheter, dels utfärdar regler för hantering och destruktion av medicin och biologiska preparat. . () ()
mot · FW02778 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot användning av engångsförpackningar för öl och läskedrycker. Användning av engångsförpackningar av olika slag har kraftigt ökat . En stor opinion bland människorna i vårt land har reagerat mot detta eftersom det i många fall har medfört en fördyrad vara. Detta framgår bl. a. av de rapporter som statens pris- och kartellnämnd har framställt. Det har också medfört en allt större nedskräpning i naturen och därmed ökade kostnader för renhållningen. Dessa ökade kostnader får sedan skattebetalarna svara för. Enligt gjorda undersökningar kostar varje engångsemballage i uppsamlingskostnad. Risken för att både människor och djur skall skadas av sönderslagna flaskor okar givetvis i takt med nedskräpningen längs våra gator och vägar. För att motverka nedskräpningen i naturen har en omfattande rikskampanj under mottot Håll rent bedrivits. Självklart har denna kampanj givit ett visst förbättrat resultat. De nya bestämmelserna i naturvårdslagen och den kommunala renhållningslagen medverkar också till att minska nedskräpningen. Det torde emellertid stå klart att dessa åtgärder tillsammans inte är tillräckliga. Därför måste andra åtgärder vidtagas. Att i sin helhet stoppa användandet av engångsförpackningar torde inte vara realistiskt. Däremot kan åtgärder vidtagas för att minska de mest frekventa typerna av dessa emballage. En åtgärd i den riktningen som relativt snabbt skulle ge resultat är införandet av förbud att använda engångsförpackningar av glas, metall och plast för öl och läskedrycker. Råvaror och energi som förbrukas vid tillverkning av engångsförpackningar kommer med all sannolikhet att kraftigt minska . Därför måste det ses som ett slöseri med naturens knappa resurser att inte i betydligt större utsträckning än nu återanvända flaskor, emballage och liknande. Användning av returförpackningar måste därför vara att föredra. Om detta skall ge ett önskat resultat måste panten höjas kraftigt. Bibehålles den vid dagens nivå är risken stor för att förpackningarna fortfarande behandlas som om de vore av engångskaraktär. Därför torde det vara nödvändigt att radikalt höja panten, så att det finns ett verkligt intresse från konsumentens sida att tillvarata och återlämna emballaget. Ett förbud mot dessa typer av emballage skulle lösa många problem. Konsumenten skulle slippa betala för ett emballage som man bara har obehag av. Renhållnings- och destruktionskostnaderna skulle skäras ner. Nedskräpningen i naturen skulle minskas och den meningslösa förstöringen av mineralråvara skulle hejdas. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till Kungl. begär förslag om förbud mot försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar.