mot · FW02142 · 1973-01-17 00:00:00 — om ökad befogenhet för övervakningsnämnd inom kriminalvård i frihet. genomförande innebar en ökad satsning på kriminalvård i frihet. I samband därmed inrättades lokala övervakningsnämnder för den övervakning som kriminalvården i frihet är förenad med. Den tidigare villkorliga domen omformades till skyddstillsyn. Domstolen kan i domen besluta att i skyddstillsynen skall ingå behandling i s. k. skyddstillsynsanstalt. Om behov av sådan behandling visar sig först efter domen, kan övervakningsnämnden ta initiativ till domstolsprövning av frågan men får inte själv fatta något beslut. Detta innebär enligt min mening en onödig omgång som i vissa fall försvårar frivårdsarbetet. borde själv kunna besluta om behandling på skyddstillsynsanstalt. När domstol dömer en tilltalad till skyddstillsyn, kan den enligt 28 kap. 3 § förordna att i skyddstillsynen skall ingå behandling i skyddstillsynsanstalt. Förutsättning härför är att den tilltalade fyllt och att domstolen finner behandling i skyddstillsynsanstalt erforderlig för den tilltalades tillrättaförande eller eljest. Behandlingen pågår under tid av en å . Om den dömde inte fyllt , kan domstolen besluta att förordnandet om behandling i skyddstillsynsanstalt skall gå i verkställighet utan hinder av att domen å skyddstillsyn inte vunnit laga kraft. I skyddstillsynsanstalten förbereds den dömdes återanpassning i samhället. a. brukar den dömde testas beträffande allmän begåvning samt anlag för olika yrkesgrenar. 1 samarbete med vederbörande skyddskonsulent och andra myndigheter söker man anskaffa arbete och bostad åt honom. Om så anses lämpligt ordnas plats för honom vid någon yrkesutbildningskurs. Förordnande om behandling i skyddstillsynsanstalt kan också ifrågakomma efter initiativ av den övervakningsnämnd som handhar övervakningen av den dömde. Om denne inte iakttar vad som åligger honom enligt domen å skyddstillsyn, kan nämnden sålunda bl. a. göra framställning hos vederbörande åklagare om att denne vid domstol för talan om förordnande om behandling i skyddstillsynsanstalt av den till skyddstillsyn dömde. Givetvis görs sådan framställning endast om mindre ingripanden inte förslår. I regel torde läget vara det, att nämnden på grund av grav misskötsamhet från den dömdes sida förordnat om dennes omhändertagande genom polismyndighet enligt 28 kap. 11 § . Om nämnden således låtit omhändertaga den dömde, placeras denne i regel i häkte. efter vederbörlig utredning genom skyddskonsulentens försorg hunnit ta ställning till frågan om lämplig åtgärd, hinner , kanske , förflyta. Om nämnden därefter gör en framställning av ovan nämnt slag till vederbörande åklagare, måste denne ytterligare utreda ärendet. Förutsatt att åklagaren efter utredning anser sig böra föra sådan talan som nämnden begärt blir det sedan domstolens sak att besluta i frågan. Innan detta hinner ske, förflyter ytterligare tid. Ett omhändertagande får inte omfatta . Ofta är emellertid den omhändertagnes situation sådan att det är mycket vanskligt att sätta honom på fri fot i avbidan på domstolens prövning. Kanske saknar han både arbete och bostad samt befinner sig måhända även i övrigt i oordnade förhållanden. Det är då alltför stor risk att han vid en temporär frigivning återfaller i brott. Tillgängliga statistiska uppgifter ger vid handen att övervakningsnämnderna sällan tar initiativ till behandling i skyddstillsynsanstalt. Enligt min mening är det dock inte motiverat att därav dra den slutsatsen att sådan behandling sällan skulle vara påkallad . Tvärtom är det sannolikt att ett snabbt ingripande med behandling i skyddstillsynsanstalt i många fall skulle kunna bryta en ogynnsam utveckling och förhindra återfall i brott. Den omständliga procedur som fordras gör emellertid ofta ett snabbt ingripande omöjligt, vilket kan ha lett till att övervakningsnämndema avstått från möjligheten att åstadkomma intagning på skyddstillsynsanstalt. När övervakningsnämndema tillkom var det naturligt med en viss återhållsamhet beträffande deras befogenheter. Erfarenheterna under då gångna åren torde emellertid visa att nämnderna fungerat i stort sett bra. Deras sammansättning är också fullt jämförbar med en tingsrätts. Ordföranden är i regel en domare i tingsrätt, och de fyra övriga ledamöterna, som utses av , brukar vara mycket kvalificerade. Några betänkligheter synes därför inte behöva hysas mot övervakningsnämndernas förmåga att avgöra frågor om anstaltsbehandling inom frivårdens ram. Några principiella invändningar förefaller inte heller kunna göras mot att behandlingen beslutas av ett frivårdsorgan som ett led i frivårdsarbetet. Behandlingen bör enligt min mening kunna bli av särskilt värde i sådana fall där den till skyddstillsyn dömde hamnat i en ohållbar social situation och där snabba och ingripande anpassningsåtgärder därför visar sig behövliga. Om övervakningsnämndema erhåller den föreslagna befogenheten, bör deras beslut om behandling i skyddstillsynsanstalt kunna gå i verkställighet på samma sätt som domstols motsvarande beslut. Talan mot nämndens beslut bör föras hos vederbörande hovrätt, som ju är fullföljdsinstans beträffande övriga beslut av övervakningsnämnd som angår den som dömts till skyddstillsyn t. ex. beslut att omhändertaga Naturligtvis är det, på samma sätt som då domstol beslutat om behandling i skyddstillsynsanstalt med omedelbar verkställighet, angeläget att hovrätten mycket snabbt upptar talan till prövning. Bestämmelse härom kan meddelas av Kungl. Maj: t i arbetsordningen för hovrätterna. På grund av det anförda hemställer jag att måtte hos Kungl. Maj: t begära förslag till sådan ändring av regler om behandling i anstalt av den som dömts till skyddstillsyn att lokal övervakningsnämnd erhåller befogenhet att besluta om sådan behandling.