mot · FW021123 · 1973-02-26 00:00:00 — av herrar och i om anstånd med repetitionsövning vid barns födelse. Grunderna för anstånd med militärtjänstgöring regleras i vämpliktskungörelsens 22 §. Enligt denna kan anstånd beviljas värnpliktig som visar att tjänstgöringen skulle medföra avsevärt avbräck i påbörjade studier eller vålla väsentlig olägenhet i hans arbete eller bereda honom eller nära anhörig till honom väsentliga svårigheter. Några närmare anvisningar hur detta skall tolkas har inte givits, när det t. ex. gäller frågan om anstånd för att närvara vid eget barns födelse och för att ta hand om tidigare barn i familjen medan modem vistas på BB. Sådana frågor regleras av den praxis som utbildas genom vämpliktsnämndens avgöranden. När det gäller anstånd i samband med eget barns födelse har praxis varit utomordentligt restriktiv. Möjligen kan anstånd beviljas om särskilda medicinska komplikationer är att vänta i samband med förlossningen. önskvärdheten att fadern kan vara hemma hos tidigare barn i familjen medan modem ligger på BB väger uppenbarligen alltför lätt. Inte ens den situationen att barnet i fråga måste omhändertas för samhällsvård, därför att ingen anhörig finns att tillgå, synes vara tillräckligt skäl för anstånd. Enligt en modernare familjesyn är det mycket önskvärt att fadern kan närvara vid förlossningen dels för att underlätta för modem, som ofta får ligga ensam långa tider under förlossningsarbetet, dels för att ge fadern möjlighet att uppleva den stora händelse som hans barns födelse är, dels för att grundlägga en stark samhörighet mellan fader och barn. Vissa metoder för att föda utan fruktan och med lindrad smärta bygger på faderns närvaro och psykiska stöd. Det är också viktigt att fadern kan vara hemma när modem är på BB och den därefter, om det finns tidigare barn i familjen. Ankomsten av ett syskon skapar en ömtålig situation där båda föräldrarnas närvaro är önskvärd. Jämlikheten mellan män och kvinnor är starkt beroende av att fäderna tar ett större ansvar för hem och barn. Detta underlättas i hög grad om fadern får ta del i barnets skötsel. Att han är borta på repetitionsövning under barnets första levnadsveckor kan tyvärr få en starkt negativ inverkan på ansvarsfördelningen i familjen. Det synes uppenbart att den ovan citerade paragraf 22 i vämpliktskungörelsen ger utrymme för en avsevärt mer generös tolkning än vad som gällt i fråga om anstånd i samband med eget barns födelse. En sådan mer generös tolkning aktualiseras enligt vår mening av den reform av moderskapsförsäkringen som aviseras i årets statsverksproposition. Enligt denna skall moderskapsförsäkringen ersättas av en föräldraförsäkring, enligt vilken fadern skall ha rätt till ledighet med tilläggssjukpenning i i samband med att ytterligare barn föds i familjen. Man erkänner alltså på ett annat sätt än tidigare faderns roll i samband med ytterligare barns tillkomst. I en frågedebatt uttalade försvarsministern att det är möjligt att denna reform, om den antas, kommer att följas av en mer generös praxis i fråga om anstånd i samband med eget barns födelse. Enligt vår mening är det önskvärt att så sker. bör, för att befrämja jämlikhet mellan män och kvinnor, uttala sig för en mer generös praxis. Det hindrar inte att man i vissa fall, då tjänstgöringens betydelse gör detta nödvändigt, kan tvingas att avslå ansökan om anstånd i samband med eget barns födelse. Det bör påpekas att möjligheten till tjänstledighet i samband med eget barns födelse för många inte är till fyllest, i vart fall inte vid repetitionsövning. När det gäller närvaron vid förlossningen är problemet att man inte vet i förväg exakt när denna skall äga rum. Repetitionsövningen försiggår ofta så långt från hemmet, att den värnpliktige inte kan räkna med att hinna fram till förlossningen. När det gäller faderns närvaro i hemmet för att ta hand om tidigare barn och vid modems hemkomst torde anstånd med hela repetitionsövningen i de flesta fall vara att föredra från militär synpunkt, framför en så lång tjänstledighet som t. ex. . Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos Kungl. uttalar att vämpliktskungörelsen bör tillämpas så, att anstånd med repetitionsövning ges i samband med eget barns födelse, om inte särskilda skäl talar däremot.