mot · FW021771 · 1973-04-05 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Särskilt i de nordliga länen utgör skogsnäringen en basnäring. I glesbygderna är sålunda skogsbruket på många håll den dominerande näringen. Inom industrisektorn är skogsindustrin på motsvarande sätt ett dominerande och bärande inslag. Framtidsmöjligheterna för skogsnäringen måste därför tillmätas vital betydelse när det gäller regionalpolitiska och näringspolitiska insatser över huvud taget. Råvarutillgången börjar emellertid bli en begränsande faktor för den norrländska skogsindustrins utveckling. Delvis sammanhänger detta med att industrikapaciteten ökats. Framför allt bör dock uppmärksammas de förändringar i skogsbrukets bedrivande som alltmer gjort sig gällande och som för avsevärd tid kan komma att begränsa de avverkade virkestillgångarna. Förändringen innebär att man på grund av annan avverkningsteknik i allt större utsträckning inriktar sig på slutavverkningar medan gallringsawerkningarna alltmer får stå tillbaka. Eftersom den skogsvolym som är mogen för slutavverkning självfallet inte ökar på grund av den ändrade awerkningstekniken blir följden att de uttagna volymerna minskas. Detta kan för motverkas genom att man slutawerkar även skogsområden som alltjämt står i lönsam tillväxt. Sett på något utgör emellertid ett sådant tillvägagångssätt ingen godtagbar lösning, eftersom det innebär långsiktigt lägre virkesuttag och ett dåligt utnyttjande av skogens avkastningsförmåga. Därför är det också mindre välbetänkt att, såsom den skogspolitiska utredningens majoritet föreslagit, genom särskilda ekonomiska ingrepp från samhällets sida tvinga fram ännu mera kortsiktigt exploaterande skogsbruk. Det bör i detta sammanhang också observeras att vissa av skogsnäringens ledande experter i fråga om skogsproduktion gör gällande att övergång till skogsbruk med inga eller få gallringar bör åtföljas av en förlängning av omloppstiden. Tillgängliga awerkningsvolymer under den närmaste framtiden skulle i så fall komma att bli ytterligare begränsade. , som får mätas i några decennier, kommer givetvis det outtagna gallringsvirket att ha tillväxt i sådan omfattning att ökade volymer blir mogna för slutavverkning, givetvis under förutsättning att man inte gått för långt i fråga om slutavverkning av arealer i lönsam tillväxt. Det är dock uteslutet att övergången till ökade slutavverkningar kommer att höja skogens avkastningsförmåga. Man har i stället att räkna med en viss minskning. Det torde dock finnas goda möjligheter att motverka en sådan minskning genom tillväxtbefrämjande och produktionshöjande insatser. För en övergångstid torde virkesbehovet för den norrländska skogsindustrin vid fullt kapacitetsutnyttjande kunna tillgodoses genom kompletterande tillförsel från sydligare belägna områden. Dessa möjligheter torde dock avta allteftersom skogsindustrin i de södra delarna av landet utbygges så att dess virkesbehov motsvarar virkesproduktionen i dessa landsdelar. Det är därför mycket angeläget att tillväxtbefrämjande och produktionshöjande åtgärder inom det norrländska skogsbruket vidtages så att den norrländska skogsindustrin även på något får sitt råvarubehov tryggat. Dessa spörsmål har givetvis tilldragit sig stor uppmärksamhet inom den norrländska skogsnäringen. gjorde skogsindustrin och skogsägarrörelsen en gemensam framställning till Kungl. om åtgärder för höjning av virkesproduktionen. Detta skulle ske genom en rad olika skogsvårdande åtgärder av vilka främst gödsling på fastmark, gödsling och/eller dikning på torvmark samt intensifierad skogsodling kan ge betydelsefulla tillväxtökningar. Totalkostnaden skulle uppgå till ca 75 milj. kronor . För att programmet skulle kunna genomföras föreslogs stöd från samhällets sida med uppskattningsvis 4050 milj. kronor . Ett genomförande av programmet, inbegripet därigenom ökade awerkningsmöjligheter , beräknades med förutsatt mekaniseringsgrad medföra en sysselsättningseffekt av storleksordningen 800 000 dagsverken inom skogsbruket, motsvarande ca 4 000 årsarbetare i råvaruproduktionen. Därutöver skulle givetvis komma bättre utvecklingsmöjligheter och säkrare sysselsättning inom den norrländska skogsindustrin. Särskilt med hänsyn till skogsnäringens roll som basnäring och till den breda sysselsättningseffekten i glesbygderna måste det därför betecknas som synnerligen angeläget att ett tillväxtbefrämjande och produktionshöjande program av nämnda slag kommer till genomförande. Spörsmålet om tillväxtbefrämjande och produktionshöjande åtgärder av nämnt slag inom det norrländska skogsbruket har behandlats av 1971 och riksdagar. riksdag ansåg inte någon åtgärd från sida erforderlig. Den skogspolitiska utredningens förslag borde avvaktas före ett slutgiltigt ställningstagande. Inte heller riksdag förordade någon åtgärd utan hänvisade till den skogspolitiska utredningen samt till att ett regionalpolitisk! handlingsprogram skulle komma att framläggas instundande budgetår på grundval av bl. a. länsprogrammen, däri inbegripet skogsvårdsprogram. Maj:t redovisade i proposition 1972:111 att förslag om skogsvårdsprogram skulle föreläggas riksdag. Den skogspolitiska utredningen har numera framlagt sitt betänkande varför denna omständighet inte längre utgör ett hinder för ställningstagande och genomförande av ovan nämnda program. Något förslag härom har inte upptagits i Kungl. Maj :ts proposition nr 50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten. Enligt vår mening är detta en allvarlig brist. Åtgärder bör vidtagas för att avhjälpa denna brist varför bör göra framställning till Kungl. Maj:t i ämnet. Det är givetvis angeläget att programmen för tillväxtbefrämjande och produktionshöjande åtgärder inom skogsbruket ges en regional förankring. Det torde lämpligast få ankomma på skogsvårdsstyrelserna att i erforderligt samråd med intressenterna inom skogsnäringen utarbeta förslag till program. Dessa bör därpå samordnas med och inordnas i länsprogrammen i övrigt. Det får ankomma på Kungl. Maj:t att ombesörja erforderliga anvisningar för programmens utarbetande. Såsom nämnts ovan måste de tillväxtbefrämjande och produktionshöjande åtgärderna inom skogsbruket anses mest angelägna i . Program för sådana åtgärder bör därför i första hand utarbetas avseende länen inom stödområdet. Skogsbruket och skogsnäringen spelar emellertid en vital roll för näringslivet och sysselsättningen även i andra delar av landet. Program för de nämnda åtgärderna inom skogsbruket bör därför bli regel i de regionalpolitiska handlingsprogrammen inom länen. Under hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av Kungl. Maj :ts proposition nr 50 beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om åtgärder och förslag avseende inordnande i de regionalpolitiska handlingsprogrammen av stöd till tillväxtbefrämjande och produktionshöjande åtgärder inom skogsbruket i enlighet med vad i motionen anförts. . () i Skegrie () i Glömminge JAN-1VAN () i () i Luttra