mot · FW02993 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om utarbetande av alternativa konjunkturprognoser. En förfinad och mer kvalitativ debatt om försörjningsbalansens prognoser och den ekonomiska politikens utfall är ett angeläget önskemål inte bara från beslutsfattare och handläggare utan också från företagare och företrädare från näringslivet. En falsk konjunkturprognos som hörsammas från myndigheter och näringsliv kan nämligen leda till felaktigt handlande från dessas sida med åtföljande ekonomiska förluster som resultat. Beredskapen inför den nuvarande lågkonjunkturen skulle sannolikt ha varit bättre om regeringen mindre hårt bundit sig för den preliminära försörjningsbalansen . Sålunda uppskattade finansplan bruttonationalproduktens (BNP) ökning till + , siffran nedreviderades till + ; det verkliga utfallet blev 0,6, vilket var det sämsta resultatet i hela och lägsta notering . Som exempel på den felaktiga konjunkturbedömningen kan vidare anges att den privata konsumtionen uppskattades i finansplanen till + för att ge ett utfall på . En mer analytisk och nyanserad diskussion av konjunkturläget skulle i ovannämnda fall förhoppningsvis ha påverkat beslutsfattarna att vidta åtgärder mot konjunkturnedgången på ett skede än vad som blev fallet. Resultatet av den förda politiken häri detta fall inneburit outnyttjade resurser med stor arbetslöshet som följd. Enligt (s. 145) skulle den outnyttjade delen av BNP uppskattas till , vilket i kronor räknat torde innebära en förlust på . Det är således angeläget att konjunkturförloppen diskuteras noggrannare för att om möjligt förhindra resultat av angivet slag. Ett steg i denna riktning vore att utarbeta alternativa konjunkturprognoser. I finansutskottets betänkande 1972:33 med anledning av motion 1972:817 angående alternativa konjunkturprognoser utarbetade av och tillfogade de statliga konjunkturrapportema framhåller utskottsmajoriteten det angelägna med en ökad resursinsats på detta område. I ett remissyttrande över motionen ställer sig i princip inte avvisande till tanken på alternativa konjunkturprognoser men anser sig inte självt böra ägna sig åt denna uppgift. Institutet skulle, framhålls det, om förslaget genomfördes övervältra en del av sitt expertansvar på som skulle tvingas välja mellan två alternativ. Enligt vår mening är institutets uppfattning i detta avseende relevant, särskilt som dess beroende av är så pass påtagligt. Detta motsäger emellertid inte nödvändigheten av mer nyanserade konjunkturprognoser och bättre diskussion kring dessa frågor. Ett steg i denna riktning vore tillsättandet av en grupp fristående ekonomer som i samband med den preliminära försörjningsbalansens offentliggörande kritiskt och helt förutsättningslöst skulle pröva föreliggande material och på detta, liksom på den ekonomiska politikens inriktning, ange sina slutsatser i form av en alternativ konjunkturprognos. Ekonomerna skulle lämpligtvis utses bland några av de ekonomiprofessorer som intresserar sig för dessa problem, och i mån av tid fortfarande vid sidan av deras ordinarie arbeten skulle de även kunna ge alternativ till den reviderade nationalbudgeten som presenteras . Verksamheten skulle bekostas av staten, och ekonomerna utrustas med kanslihjälp i form av ett årsanställt skrivbiträde och två forskarassistenter i första hand engagerade under omkring i samband med den preliminära försörjningsbalansens presentation. I sitt arbete bör ekonomerna ha fri tillgång till och material, och de bör likaså kunna höra offentliganställda personer som kan vara av intresse för arbetets fullgörande. Slutligen bör tilläggas att verksamheten bör kunna ha sina lokaler förlagda till redan befintliga forskning såsom vid i (EFI) eller i (IUI). Det väsentliga är att ekonomerna kan arbeta självständigt och utan påverkan från något håll. De nämnda forskningsinstituten torde härvidlag båda kunna uppfylla dessa krav. Med stöd av det anförda hemställes 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om tillsättande av en grupp fristående ekonomer med uppgift att utarbeta alternativa konjunkturprognoser i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att anvisar härför erforderliga medel. () i Stenkyrka () i Ulfsbyn G. () PER () i Gäddvik