mot · FW021004 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och Mundebo om avdrag för ingående mervärdeskatt för fastighet som uthyres för mervärdeskattepliktig verksamhet. En fastighet är enligt 4 § kommunalskattelagen icke en vara och är därmed icke heller en vara enligt förordningen om mervärdeskatt. Det betyder att tillhandahållande av tjänst som består i uthyrning av fastighet icke medför skattskyldighet för fastighetens ägare. På grund härav har ägaren till uthyrd fastighet icke rätt till avdrag för ingående mervärdeskatt som belöper på förvärv för fastigheten. Enligt särskild bestämmelse i mervärdeskatteförordningens 17 § andra stycket får en till mervärdeskatt skattskyldig göra avdrag för ingående skatt som belöper på den fastighet där verksamheten bedrivs endast under förutsättning att den skattskyldige själv äger fastigheten direkt eller genom helägt enbart fastighetsförvaltande företag. Departementschefen uttalade beträffande den allmänna utformningen i proposition 1968:100, som ligger till grund för mervärdeskatteförordningen, följande: »Avdragsrätten för ingående skatt är som utredningen framhållit en mycket väsentlig komponent i mervärdeskattesystemet. Genom denna elimineras dubbelbeskattningseffekter.» Den generella avdragsrätten i mervärdeskattesystemet är ägnad att förebygga skattemässigt betingade prishöjningar. Målsättningen vid avdragsrättens utformning har sålunda varit dels att alla varor, tjänster och andra objekt som påverkas av mervärdeskatt i konsumentens hand drabbas lika hårt av denna, dels att näringslivets struktur, valet av företagsform, företagsstorlek, kombination av ianspråktagna produktionsfaktorer m. m. inte påverkar den slutliga skatten på varor och tjänster. Hyrans storlek är direkt betingad av byggnadskostnaderna för den uthyrda fastigheten. Med den konstruktion man givit avdragsrätten när det gäller byggnadskostnader och andra investeringar i fastighet erhålls allvarliga konkurrenssnedvridningar. Kostnaden för de lokaler som disponeras av annan än fastighetsägaren kommer sålunda att bli högre än kostnaden för lokaler som disponeras av fastighetsägaren eller av denne helägt fastighetsförvaltande bolag. Lokalkostnaderna är för många företag en betydande del av de totala kostnaderna. Detta gäller inte minst detaljhandelns butikslokaler, särskilt då dessa är centralt belägna i stadskärnor. Med hänsyn till den oroande prisutvecklingen är det utomordentligt angeläget att priserna på varor och tjänster till konsumenterna hålls nere genom en aktiv och effektiv priskonkurrens på lika villkor. Det här berörda förhållandet gör det inte möjligt att på sätt som mervärdeskatteförordningen åsyftar konkurrera på samma villkor oberoende av i vilka lokaler verksamheten bedrivs. Motsvarande förhållanden förekommer inte sällan inom industri, hantverk och vissa andra näringar på så sätt att byggnader arrenderas eller hyres ut till rörelsedrivande företag. Så sker ofta under förhållanden som medför att avdragsrätten kan användas med åberopande av 17 § andra stycket mervärdeskatteförordningen. I många fall är det emellertid inte möjligt. Orsaken härtill är vanligen att sådan intressegemenskap som krävs enligt nämnda förordning inte föreligger mellan uthyrare och hyresgäst. En annan anledning kan vara att byggnaden i fråga utarrenderas eller hyres ut till flera rörelseidkare. Det måste därför anses utomordentligt angeläget att åtgärder vidtas, som möjliggör att ägare till fastighet, som uthyres till mervärdeskattepliktig verksamhet, bereds samma möjlighet till avlyftning av ingående skatt på byggnadskostnader och kostnader för rationaliseringsfrämjande investeringar i byggnader som den som tillkommer ägare vilka själva disponerar sin fastighet för sådant ändamål. Denna fråga synes relativt enkelt kunna lösas t. ex. på så sätt att fastighetsägaren begagnar sin möjlighet till frivilligt inträde enligt 2 § mervärdeskatteförordningen som skattskyldig och därmed erhåller avdragsrätt för ingående mervärdeskatt utan att de tjänster som tillhandahålls uthyrande av lokalerna blir skattepliktiga. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag om sådan ändring i mervärdeskatteförordningen att fastighetsägare som hyr ut lokaler för användning i verksamhet som är skattepliktig enligt mervärdeskatteförordningen erhåller avdragsrätt för den mervärdeskatt som belöper på förvärvet av och investering i fastigheten. . () () i