mot · FW021101 · 1973-01-26 00:00:00 — Supplementär finansiering: Tanken med förslaget om supplementär finansiering är att ge u-ländema garantier mot verkningarna av oförutsedda minskningar av exportintäkterna. Detta skulle kunna genom ett internationellt finansieringssystem, genom vilket som drabbas av långvariga exportbortfall skulle kunna få krediter för att klara sina utvecklingsplaner. Tanken framfördes redan vid , utan att något resultat sedan har åstadkommits. Vid i lade u-ländema fram ett resolutionsförslag, som uppmanade världsbanksgruppen att utarbeta en studie rörande supplementär finansiering. Intill dess systemet införts borde världsbanksgruppen vara beredd att ställa krediter till förfogande. Konferensen godkände utan nej-röster en resolution om supplementär finansiering som endast i detaljer skiljer sig från ursprungliga resolutionsförslag. som varit pådrivande måste tillsammans med de övriga nordiska länderna nu med kraft verka för att ett system med supplementär finansiering, lämpligen administrerat av världsbanksgruppen, kommer till stånd. Alla ansträngningar att bygga upp ett mer differentierat näringsliv i och upprätthålla en stabilare prisnivå blir föga meningsfulla om inte de rika länderna öppnar sina hemmamarknader för produkter. bör inte förtröttas att i internationella sammanhang lika väl som i sin egen politik betona den enkla sanningen att en övergång från nuvarande överdrivna protektionism till en mindre reglerad importpolitik är nödvändig i i-länderna. Utan en sådan förändring i handelspolitiken kommer mycket av såväl egna ansträngningar som i-ländernas u-hjälp att förlora en hel del av sin verkan. Naturligtvis kommer de rika länderna att få uppleva egna anpassningssvårigheter vid en sådan förändring, men många av dessa svårigheter kan lindras genom en förutseende politik. Minskad protektionism från de rika ländernas sida, i fråga om både industrivaror och jordbruksprodukter, skulle betyda mycket för utveckling. Enligt en beräkning som gjordes skulle total tullfrihet för alla industrivaror från kunna öka deras export med . Om textil, skor och oljeprodukter undantas från tullfriheten reduceras vinsten till hälften. Även med den begränsningen innebär det alltså en rejäl skjuts för möjligheter att sälja till de rika länderna och därmed dra nytta av de resurser som faktiskt har, men som vi i alltför stor utsträckning vägrar hjälpa dem att utnyttja. En blygsam böljan har tagits genom de generella tullpreferenserna för . Preferenserna är dock omgivna av många villkor, och det är ännu för tidigt att säga vilken verkan de kan få. Självfallet finns det också kvantitativa restriktioner och andra icke-tariffära handelshinder som innebär svårigheter för export. Tullarna betyder dock fortfarande en hel del. a. motverkar den progressiva ökningen av tullarna i förhållande till bearbetningsgraden ansträngningar att bredda sin produktionsstruktur och export. Det svenska tullpreferenssystem som trädde i kraft och som senare utvidgats genom beslut av höstriksdagen innebär, att industrivarorna utom vissa textilvaror, skor och lädervaror är tullfria. Vi anser, att man bör pröva möjligheterna att ytterligare vidga det tullfria varuområdet. bör också vid GATT-förhandlingar bevaka intressen. Det finns också en mängd icke-tariffära hinder för export. Det är angeläget att i fråga om de nya krav som ställs på miljöområdet ta vederbörlig hänsyn till situation och att föra in hänsyn till miljöintressen som en integrerad del av biståndssamarbetet. Ytterligare en förutsättning för att skall kunna öka sin export är att man har pris- och kvalitetsmässigt konkurrenskraftiga produkter att sälja och att dessa marknadsföres på ett effektivare sätt. Det svenska biståndet i fråga om internationell marknadsföring är därför en strategiskt mycket viktig insats. har på detta område upprättat ett intimt och värdefullt samarbete med Trade Center, som förmedlar handelsinformationer och utför marknadsundersökningar åt . Enligt vår mening bör både multilaterala och bilaterala svenska insatser på detta område starkt utvidgas. Det kan gälla rekrytering och finansiering av svenska experter för tjänstgöring inom ITC eller inom enskilda , utförande av marknadsundersökningar för speciella produkter eller speciella marknader, marknadsföringsåtgärder för att underlätta export till och , insatser till förmån för en kraftigt utvidgad utbildningsverksamhet på detta område etc. Denna verksamhet bör drivas i nära samarbete med den expertis, som finns inom svenskt näringsliv. a. på initiativ av exportråd genomföres redan värdefulla marknadsundersökningar rörande möjligheterna att få avsättning för varor från vissa . En mängd rekommendationer rörande förändringar i handelssystemet i syfte att stödja export har antagits under de tre UNCTADkonferenser som hållits. De konkreta verkningarna är inte lika betydande, vilket beror på det motstånd som rests av de rika länderna. bör nu göra allt för att medverka till att klyftan mellan resolutioner och verklighet överbryggas. Om skall kunna bryta sig loss ur sin roll som främst råvaruproducenter fordras en medveten satsning från deras sida på att åstadkomma en industrialisering. Detta har de flesta insett. De har också förstått, att det är viktigt att de inriktar sig på produkter som kan säljas på export för att därigenom få ökade inkomster, som kan användas till landets utveckling. Genom att stödja industrialiseringssträvanden kan vi på ett effektivt sätt bidra till deras ekonomiska frigörelse. Mer mångsidig export betyder ökad handlingsfrihet. Genom industrialisering kan också bryta sig loss ur ett gammalt system av koloniala band på det ekonomiska området. Men ändå har de svenska biståndsinsatserna på detta område varit begränsade. Orsaken till detta ligger i att socialdemokratin haft betänkligheter inför ett närmare samarbete mellan utvecklingsbiståndet och näringslivet, speciellt det enskilda näringslivet. Därför har man hävdat att biståndsinsatser bör hållas åtskilda från kommersiella insatser. Det har lett till att den expertis och det kunnande som finns inom svenskt näringsliv i alltför liten utsträckning kunnat utnyttjas i biståndsarbetet. Detta är beklagligt eftersom det är främst från företagen - vare sig de är privata, kooperativa eller statliga som man kan få personal med erfarenhet och kunnande i fråga om företagsledning, produktionsmetoder och produktionsplanering, marknadsbedömning och marknadsföring och eftersom det inom t. ex. svensk exportindustri finns personalgrupper med värdefull u-landserfarenhet. har vid upprepade tillfällen betonat, att insatser till förmån för industrialisering bör ges en ökad vikt inom svensk biståndsverksamhet. Den avslutade industribiståndsutredningen understryker också i sitt betänkande att handel med och investeringar i kan ha klart utvecklingsfrämjande effekter och tillägger att biståndets och affärstransaktionernas primära syfte är olika hindrar självfallet inte att deras effekter kan vara likartade. själva har ringa förståelse för en dogmatisk inställning flertalet av dem skulle gärna se att våra företag och vårt bistånd gick hand i hand när det gäller att få fram effektiva företag i u-ländema. Insatserna måste givetvis falla inom ramen för egen planering. Det förutsätter således att intressen blir utslagsgivande. Det finns alltså skäl för ett omtänkande på vars resultat man bygger en kontinuerlig samverkan mellan biståndsmyndigheterna och svenskt näringsliv. Det skulle inte bara förstärka vårt bistånd inom en för mycket viktig sektor utan också bidra till att stärka uppslutningen kring u-hjälpen. Med bättre kontakt mellan biståndsmyndigheter och industrin och med ett mera kontinuerligt informationsutbyte skulle den svenska industrins u-landsinsatser kunna stimuleras. De förslag industribiståndsutredningen framlagt innebär ett steg i rätt riktning. Eftersom det är av vikt att förutsättningar snabbt skapas för ett vidgat samarbete inte minst med hänsyn till att biståndsverksamheten växer starkt är det angeläget att utredningens förslag med nödvändiga kompletteringar bildar underlag för konkreta förslag. Om regeringen med hänsyn till den planerade parlamentariska biståndsutredningen avstår från att lägga fram förslag skulle det innebära avsevärd och beklaglig försening. Det är angeläget att tar till vara möjligheterna att intensifiera och utveckla samarbete med FN:s olika organ på industribiståndsområdet, t. ex. UNIDO, FAO, och ITC liksom med och de övriga organen i världsbanksgruppen. Vi anser också att förslag skyndsamt bör framläggas för på följande områden: a) Utvidgning av investeringsgarantisy t Det svenska investeringsgarantisystemet, som varit i kraft , har fortfarande inte utnyttjats. Investeringsgarantin täcker politiska risker vid u-landsinvesteringar i form av nationalisering, krig eller revolution samt restriktioner i fråga om utförsel från värdlandet av investerat kapital eller avkastning därav. Syftet med systemet är att stimulera svenska u-landsinvesteringar genom att minska riskerna med sådana investeringar. Genom de minskade riskerna kan också det investerande företagets krav på avkastning bli mindre och benägenheten att återinvestera vinster i värdlandet öka. Vidare kan preferensen att investera främst i politiskt stabila , ofta diktaturer av olika slag, bli mindre, till förmån för övriga . Det är med hänsyn till dessa angelägna syften beklagligt, att ingen investeringsgaranti ännu söks. har ett betydande behov av det tillskott i form av kunnande och kapital som investeringar kan medföra. Självfallet måste krav ställas på en investering för att den skall bli ett positivt bidrag till u-landets utveckling. Den bör bl. a. på ett naturligt sätt gå in i u-landets egen utvecklingsplanering och uppfylla rimliga sociala villkor. behandlar i sitt avlämnade betänkande (SOU 1972:90) utförligt frågan om investeringsgarantisystemets utformning. Utredningen anger som en huvudorsak till att systemet inte har utnyttjats att det är begränsat till ett litet antal länder, nämligen de som tar emot huvuddelen av det svenska biståndet. av samtliga svenska investeringar i har avsett dessa länder. beviljade t. ex. valutastyrelsen tillstånd till investeringar i till ett värde av ca 250 milj. kr. Av denna summa investerades i . På och , där de svenska programländerna i huvudsak ligger, föll sammanlagt av beloppet. av de svenska investeringarna i är att hänföra till verkstadsindustrin och bygger i allmänhet på tidigare exportverksamhet. Programländerna i utgör alltför små marknadsenheter för de flesta verkstadsindustriföretag med intresse för u-landsinvesteringar. konstaterar: Nästan alla 'intressanta investeringsländer för svensk industri inom u-världen ligger sålunda utanför garantisystemets länderkrets. föreslår mot denna bakgrund att investeringssystemet vidgas till att gälla i princip samtliga . Den hävdar också, att de praktiska skälen för att avgränsa systemet är av mindre betydelse. De svenska företagens investeringar är geografiskt relativt begränsade, och exportkreditnämnden har genom sin exportgarantiverksamhet relativt god kännedom om de som kan bli aktuella för svenska investeringar. Utredningen menar vidare, att ett utvidgat investeringsgarantisystem kan ha ökat i betydelse med hänsyn till tendenserna till ökade nationaliseringar. Förutom förslaget om en vidgning av länderkretsen föreslår också industribiståndsutredningen en rad klargöranden och modifikationer av tillämpningsbestämmelserna för investeringsgarantisystemet. Genom en engångsavsättning av biståndsmedel anser utredningen att en erforderlig reservuppbyggnad kan . Vi har tidigare, senast vid riksdag, motionerat om att investeringsgarantisystemet skall utvidgas till att i princip omfatta alla som definitionsmässigt hänförs till , dock självfallet med bibehållen prövning av utvecklingseffekterna i vaije särskilt fall. heterna under de år det svenska garantisystemet funnits styrker vårt krav. De ändringar i garantisystemet som föreslås av industribiståndsutredningen bör genomföras möjligt. Regeringen bör således utifrån industribiståndsutredningens betänkande lägga fram ett förslag som kan behandlas redan vid årets riksdag. b) Inrättande av ett utvecklingsbolag Vi har tidigare i motioner från vårt håll förordat att ett statligt utvecklingsbolag bildas. Det skulle kunna ställa både expertis och kapital till förfogande för projekt, där önskar medverkan av svenska industrier. Vi är övertygade om att de praktiska och psykologiska problem, som verkar hämmande på företagens u-landsintresse skulle kunna övervinnas, om en sådan offentlig institution inrättades med uppgift att stimulera till ett överförande av svensk teknologi och svenskt företagskunnande till , eventuellt i kombination med egen kapitalinsats. För svensk företagsamhet representerar en marginell marknad av svensk industris totala utlandsinvesteringar har gjorts i den tredje världen. Lönsamhets- och rationaliseringssträvandena inom företagen, bl. a. på personalsidan, har blivit allt hårdare. Följden har blivit en större satsning på kapitalintensiva produktionsmetoder. Detta medför självfallet krav på större anpassning till särskilda förhållanden. I denna situation är det en uppenbar risk att intresset för nya insatser på långt bort liggande och ofta svåra marknader blir lidande. Med de begränsade u-landserfarenheterna inom små och medelstora företag kommer lätt riskerna med u-landsengagemang att uppförstoras som man finner att både kapital- och personalresurser sätter snäva gränser för dessa. Bättre information och hjälp med initialkontakter och förberedande studier skulle bidra till att övervinna det psykologiska motståndet. Knappheten på riskkapital i svenska företag är ett annat problem vid etablering i , som naturligt nog ställer höga krav på den utländska partnerns kapitalinsats i joint . Just detta problem kan göra att företaget avstår från en u-landsinsats. Det är här ett utvecklingsbolag kan ha sin stora betydelse. Det skulle kunna ställa medel och vid behov expertis till förfogande för förinvesteringsstudier. Det skulle kunna förmedla krediter för att underlätta sådana investeringar. Det skulle genom tillskott av riskkapital medverka i direkta investeringar i , tillsammans med svenska företag och u-landsföretag i joint . I vissa fall skulle det kunna träda in med ett övergripande ansvar, inte minst för att tillse att inriktning och finansiella villkor i de olika projekten utformas på för u-landet lämpligaste sätt. I en bilaga till industribiståndsutredningens betänkande (s. 333336) har en av utredningens ledamöter redovisat en rad mycket intressanta synpunkter på bildande av ett dylikt bolag. Där föreslås att det skulle ha en dubbel uppgift: att medverka till finansieringen av u-landsinvesteringar och att i samband därmed också underlätta u-landsimport av svenska varor. I motiveringen anförs också följande beaktansvärda synpunkter: Något motsatsförhållande synes inte behöva råda mellan svenska kommersiella intressen och utvecklingspolitiska intressen. Därmed finns det inte heller några principiella hinder mot att inom ramen för vårt utvecklingsbistånd finansiera åtgärder ägnade att främja svenska företags u-landsengagemang. Härvid måste givetvis förutsättas att dessa i varje enskilt fall inriktas och utformas så att de överensstämmer med det berörda u-landets planering och prioriteringar. Vi vill också betona att ett sådant bolag inte bara skulle underlätta kreditgivningen vid u-landsengagemang utan även möjliggöra större insatser i paketprojektets form. Förutsättningarna härför har vidgats på en rad områden genom det samarbete som redan startats inom en rad branscher mellan företag som produktionsmässigt kompletterar varandra. Det gäller t. ex. sjukhusutrustning (Swequip) och material till yrkesskolor (Swevoc). Liknande sam arbetsprojekt förbereds bl. a. på sågverks-, gruvoch bostadsområdena. I bilagan förutses att av det belopp varmed biståndet väntas öka de två eller tre närmaste åren avsätts som kapitalinsats i bolaget. Det skulle ge ett belopp på 100 milj. kr. Denna uppläggning förefaller rimlig. Den innebär att en väsentlig del av medlen tillföres bolaget under första verksamhetsåret. Om organet gavs en till det egna kapitalet begränsad upplåningsrätt skulle maximalt 400 milj. kr. stå till förfogande för finansieringsverksamheten. Förslagsställaren ifrågasätter även om bolaget inte skulle ha till uppgift att främja utveckling och överföring av u-landsanpassad teknologi och företagskunnande och utgöra informations- och kontaktorgan mellan svensk industri och u-ländema. Han förutsätter därvid att även biståndsmedel i viss utsträckning skulle kunna tas i anspråk för sådana uppgifter. För vår del finner vi att detta borde även kunna gälla andra projekt med en utpräglad utbildningskaraktär. 1 likhet med förslagsställaren förordar vi att bolagets verksamhet i princip skall gälla alla . Kraven på utvecklingseffekt och inpassning i u-landets egen planering måste självfallet också gälla den verksamhet som kommer att bedrivas av utvecklingsb olaget. 1 anslutning till här anförda synpunkter och vad som i övrigt anföres i ovan nämnda bilaga i industribiståndsutredningen bör regeringen lägga fram ett förslag till inrättande av ett utvecklingsbolag, med uppgift att stödja investeringar i och att underlätta svenska företags medverkan i utvecklingsfrämjande projekt i . Vi förutsätter att sådant förslag efter ytterligare beredning inom berörda departement och myndigheter kan framläggas till höstriksdagen. föreslår att konsultkapacitet bör byggas upp för undersökningar om förutsättningarna för industriell verksamhet inom vissa branscher i . Som bekant är svårigheterna att på ett snabbt och praktiskt sätt lösa frågan om finansiering av dylika undersökningar en besvärlig flaskhals vid utvecklandet av industri. Utredningen hänvisar till den begränsade verksamhet SIDA redan bedriver på småindustrins område och inom de branscher som anknyter till råvaror från lantbruk och skogsbruk och föreslår att SIDA:s konsultkader utvidgas. Tyvärr ingick inte i utredningsuppdraget att utreda formerna för förinvesteringsstudier. Sådana studier skulle kunna stimulera svenska företag att på de områden, där dess tekniska kompetens motiverar det, utföra förinvesteringsinsatser i . Därigenom skulle fler svenska företag skaffa sig ingående u-landserfarenheter, vilket skulle vara till gagn såväl för den svenska biståndsverksamheten som för svensk medverkan i av multilaterala institutioner finansierade projekt. Genom en förinvesteringsfond skulle svenska företag, som är intresserade att engagera sig i ett industriprojekt inom ett u-land under förutsättning att projektet prioriteras i u-landets utvecklingsplan kunna få bidrag för bekostande av nödvändig förinvesteringsstudie. I den mån en sådan studie leder till att projektet realiseras med det svenska företagets medverkan skulle företaget ha återbetalningsskyldighet till fonden. Organisatoriskt kan flera lösningar tänkas en till SIDA knuten fond, en fristående fond eller en sammansmältning med ett investeringsbolag. Regeringen bör skyndsamt framlägga förslag som möjliggör ovan nämnda ökade satsning på förinvesteringsundersökningar med svenskt näringslivs medverkan. Genom införandet av länderprogrammering och samarbetsavtal med de olika mottagarländerna, som anger finansiella ramar, anser SIDA att Kungl. Maj:t kan till styrelsen delegera en större del av beslutsfattandet än som sker f. n. beträffande de enskilda insatserna. SIDA begär därför ett bemyndigande att besluta och avtala om dylika insatser, för vilka samarbetsavtal gäller, samt att få besluta och avtala om sådan insats, som ej omfattas av samarbetsavtal, intill en gräns av 5 milj. kr. (nuvarande gräns 1 milj. I fråga om det första önskemålet säger departementschefen att delegeringen får bli beroende av utformningen av samarbetsavtalen med de olika länderna. I fråga om det andra önskemålet ger propositionen inget svar. Då vi finner SIDA:s argumentering övertygande, föreslår vi att SIDA får bemyndigande att besluta och avtala om sådan insats, som ej omfattas av samarbetsavtal, intill en gräns av 5 milj. kr. I propositionen meddelas, att en översyn av biståndskontorsorganisationen , syftande till en förstärkt integration av biståndskontoren i beskickningarna. Det är glädjande om de nya riktlinjerna kommer att innebära att oklarheter rörande de olika ansvarsområdena elimineras. Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att begär, att Kungl. Maj:t bemyndigar SIDA att för /74 planera för en anslagsnivå som är större än innevarande budgetårs, i stället för de regeringen föreslår; 2. att om det under punkt 2 angivna bemyndigandet leder till behov av ökad anslagstilldelning för /74 framställning härom sker på tilläggsstat; 3. att begär att SIDA i vanlig ordning skall bereda frågor rörande medverkan i och , forskningsinsatser på familjeplaneringens område samt /Internationella handelscentrum för exportfrämjande verksamhet; 4. att beslutar om en sådan omdisponering av medlen under Övriga multilaterala bidrag att får ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med 5 milj. kr. höjt anslag på 20 milj. kr. för /74; 5. att ger Kungl. Maj:t till känna vad som i övrigt anförs i motionen under avsnittet Multilateralt bistånd; 6. att begär, att () i fortsättningen kommer att ingå bland programländerna för svenskt bistånd; 7. att beslutar om en sådan omdisponering av medlen under Bilateralt utvecklingssamarbete att /74 får en i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med 3 milj. kr. förhöjd anslagsram på 33 milj. 8. att ger Kungl. Maj:t till känna vad i övrigt anförs i motionen under avsnittet Biståndets länderinriktning; 9. att uttalar sig för att biståndet till de närmaste åren ökar till i motionen angiven nivå; 10. att begär att länderprogram utarbetas för det svenska biståndet till och ; 11. att ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförs om stöd till befrielserörelser i södra ; 12. att begär hos Kungl. Maj:t att den s. k. Flyktingberedningen ges parlamentarisk representation; 13. att begär hos Kungl. Maj:t att de svenska familjeplaneringsinsatserna i fortsätter även under de närmast följande budgetåren; 14. att ger Kungl. Maj:t till känna vad i övrigt anförs i motionen under avsnittet Familjeplanering; 15. att begär hos Kungl. att den nytillsatta biståndsutredningen behandlar frågan hur de erfarenheter som finns inom kooperativa organisationer i skall kunna tas till vara i biståndsarbetet; 16. att ger Kungl. till känna vad som anförs i motionen rörande Enskilda organisationers - särskilt missionens roll i biståndsarbetet; 17. att för /74 beviljar ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med 3,07 milj. kr. förhöjt anslag på 11,07 milj. kr. till SIDArs informationsverksamhet; 18. att hos Kungl. Maj:t begär förslag om ytterligare uppmjukningar av villkoren för de nya u-landskrediter avtalar samt möjlighet att efter prövning helt eller delvis avskriva amorteringarna på gamla utvecklingslån; 19. att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna, att bör vara berett att utlova betydande bidrag vid förhandlingarna om en fjärde påfyllnad av Internationella utvecklingsfondens () resurser; 20. att uppmanar regeringen att tillsammans med övriga nordiska länder med kraft verka för att ett system med supplementär finansiering kommer till stånd; 21. att ger Kungl. Maj:t till känna vad som i övrigt anförs i motionen om världshandeln och åtgärder för att främja export; 22. att hos Kungl. Maj:t begär förslag redan till årets riksdag om ett vidgat investeringsgarantisystem för svenska företags u-landsinvesteringar, i enlighet med vad som anförs i motionen; 23. att hos Kungl. begär förslag till höstriksdag om inrättande av ett utvecklingsbolag med uppgift att stödja investeringar i och underlätta svenska företags medverkan i utvecklingsfrämjande projekt i ; 24. att hos Kungl.