mot · FW02826 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om utveckling av skogsindustrin i norra delen av . Under föregående år redovisade resultatet av den folk- och bostadsräkning som genomfördes . Då denna redovisning offentliggjordes bekräftades de farhågor många känt för utvecklingen i . Statistiken visade nämligen att antalet arbetstillfällen i länet minskat med över 10 000 fem sista år. Den visade också att denna tillbakagång, såväl relativt som absolut, var den största som något län fick vidkännas. För betydde denna utveckling en fortsatt utflyttning till andra delar av landet av unga människor i produktiv ålder. En starkt bidragande orsak till denna utveckling var nedgången inom länets jord- och skogsbruk. Inom dessa näringar föll mer än 6 000 arbetstillfällen bort. Vi vill i detta sammanhang särskilt uppehålla oss vid skogsbrukets utveckling. Av det bortfall av arbetstillfällen som inträffade fem sista år, svarade skogsbruket ensamt för nära 2 000. Relativt sett innebar detta att antalet skogsarbetare minskade med över en fjärdedel . Denna utveckling är oroande redan sådan vi nu beskrivit den; Lägets allvar understryks emellertid vid en blick på förändringarnas omfattning i enskilda delar av länet. I planeringsregion, som omfattar hela övre , arbetade var fjärde yrkesverksam inom industri och övriga basnäringar inom skogsbruket. Utvecklingen innebar för dessa delar av länet en kraftigare sysselsättningsmässig nedgång än för någon av länets övriga delar. Antalet skogsarbetare i minskade med nära en tredjedel. Alla bedömningar tyder på att antalet arbetstillfällen i skogen kommer att fortsätta att minska. Enligt vissa bedömningar skulle det komma att minska med ungefär hälften . För de glesbygdspräglade delarna av norra inland kommer denna utveckling att betyda att av alla arbetstillfällen i skogsbruk, industri och andra basnäringar faller bort. Denna utveckling är enligt vår mening så allvarlig att samhället bör vidta kraftfulla åtgärder i syfte att hejda eller åtminstone dämpa tillbakagången. Det är några åtgärder av det slaget vi vill peka på i denna motion. Tillbakagången inom skogsbruket sammanhänger till alla delar med verksamhetens rationalisering. Produktionen som sådan har inte minskat vare sig i eller landet som helhet. Avverkningen inom länets skogsbruk har tvärtom ökat utan avbrott och nådde föregående år upp till den högsta siffra som någonsin noterats drygt 6,0 milj. m3 sk. Vi har den uppfattningen att de problem som rationaliseringarna inom skogsbruket skapar inte kan lösas på ett mer långsiktigt eller tillfredsställande sätt genom att rationaliseringssträvandena hejdas. Sådana brukningsmetoder som är förenliga med goda arbetsförhållanden och sund skogsvård bör accepteras åtminstone . Utvecklingen inom skogen måste därför hejdas med andra medel än genom rationaliseringsstopp. Vi ser för vår del olika åtgärder som syftar till ökad avverkning som en möjlighet att hålla tillbaka sysselsättningsutvecklingen i skogen. Av länets skogsmark återfinns drygt hälften i planeringsregion. Av det totala virkesförrådet svarar regionen för . Kännetecknande för detta skogsbestånd är dess höga genomsnittsålder. Långt över en fjärdedel av all skog i området är redan awerkningsmogen. För vissa delar av skogsbeståndet är den höga åldern än mer kännetecknande. I kommun är hälften av all skog i enskilda händer awerkningsmogen. En följd av dessa förhållanden har i första hand blivit en låg skoglig tillväxt i länets norra delar. I och exempelvis är tillväxten i det enskilda skogsbruket lägre än sk och ha, vilket är långt under det tal som uppges representera markens genomsnittliga produktionsförmåga i denna del av länet. För att höja denna tillväxt anses det från skoglig synpunkt angeläget att öka den årliga awerkningen i första hand inom det enskilda skogsbruket. i föreslår att awerkningen enbart inom det enskilda skogsbruket i planeringsregion höjs till 2,1 milj. m3 sk . Detta tal skall ses mot bakgrund av att avverkningen i länet som helhet har legat på ett genomsnitt av 5 milj. m3 sk och att den enskilda skogsmarken i planeringsregion motsvarar föga mer än en femtedel av hela länets skogsareal. Olika åtgärder för att förbättra sysselsättningsläget i läns norra delar måste enligt vår mening i hög grad ta sikte på att få till stånd en ökad skoglig awerkning i denna del av länet. Det har visat sig att ett hinder för en sådan awerkning är att länets skogsmark är sämre belägen i förhållande till permanenta bilvägar än skogsmarken i övriga delar av . Medelavståndet till sådana vägar är således högre i än i och . Detta får ses som en del av bakgrunden till att kostnaderna för awerkning och terrängtransporter visat sig vara högre i än i någon annan del av landet. Vi vill mot den bakgrunden föreslå insatser för en kraftfull upprustning av länets vägnät och skogsvägnätet i synnerhet. Samhällets insatser bör emellertid inte få stanna vid olika åtgärder för upprustning av vägnätet i länets norra delar. Även andra medel måste till för att en kraftig höjning av awerkningen skall kunna genomföras. Skogsbruket utgör basen för landets skogsindustri. Det är den industriella förädlingen av skogsråvaran som ger bruket av skogen dess värde. Skogsindustrin och skogsbruket måste mot den bakgrunden ses i ett sammanhang. i ett sådant sammanhang framstår den blygsamma avverkningen i länets norra delar åtminstone delvis som en följd av att området saknar stora avnämare. Timmer och massaved måste således transporteras över stora avstånd innan respektive förbrukare nås. Dessa transporter är mycket dyrbara. Kostnaderna för fjärrtransporter av virke utgör i själva verket i genomsnitt av de totala virkeskostnaderna för samtliga sågverk och massafabriker i landet. Stora transportavstånd och höga transportkostnader sänker därmed högst påtagligt nettovärdet (det s. k. rotnettot) på varje godtycklig mängd skog och därmed ytterst skogsägarnas avverkningsbenägenhet. En skogsindustriell anläggning av större format i norra skulle radikalt förändra det transportekonomiska läget för skogsbruket i denna del av länet. Skogens rånettovärde skulle stiga och avverkningsbenägenheten öka. En ökad avverkning åter skulle redan i sig göra det möjligt att öka antalet arbetstillfällen i länets norra skogsområde. Lika viktigt är emellertid att en omedelbar ökad avverkning skulle få en tillväxtbefrämjande inverkan på skogsbruket i det berörda området. Ett ökat skogsuttag skulle på så sätt skapa utrymme för en ökad avverkning även på . Mot bakgrund av de förhållanden som vi pekat på anser vi det ytterst angeläget att sådana insatser kommer till stånd att förutsättningarna för skogsbrukets verksamhet i länets norra delar förbättras på ett grundläggande sätt. En skogsindustriell utbyggnad är ett exempel på en sådan insats. Vi anser att förutsättningarna för en sådan utbyggnad bör prövas närmare och vill i det sammanhanget påpeka att möjligheten att förlägga en massaindustri till norra nämnts i olika sammanhang. Vi förutsätter att den prövning vi vill få till stånd kommer att omfatta bedömningar av de långsiktiga virkesbalanserna i området och av olika miljövårdssynpunkter. Den bör enligt vår mening också omfatta ett klarläggande av förutsättningarna för statlig medverkan i en eventuell utbyggnad av skogsindustrin i . Under åberopande av det ovan anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en skyndsam utredning av möjligheten till skogsindustriell utveckling i norra delarna av . () () () () K L , 0100573