mot · FW02929 · 1973-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående de statligt subventionerade skogsbilvägamas utnyttjande för fritidsändamål. Fritiden och fritidsaktiviteterna spelar en allt större roll för människorna. Allt fler som är speciellt intresserade av friluftsliv söker sig ut i skog och mark. De allra flesta, som på detta sätt utnyttjar sin ökade fritid, är till övervägande del bilburna. I samband härmed är det väsentligt att allmänheten får tillträde till de skogsbilvägar som anlagts på skilda håll i landet. Förhållandet beträffande tillåten trafik på dessa skogsbilvägar varierar högst betänkligt med hänsyn till det statsbidrag som utgått eller utgår vid anläggande och till underhåll av dessa skogsbilvägar. Statsbidrag till byggande av enskilda skogsvägar utgår enligt kungörelse 30.6.1943 angående statsbidrag till vissa väg- och flottledsbyggnader m. m. Genom ändring 29.4.1965 i kungörelsen infördes möjlighet till förhöjt statsbidrag till skogshuvudvägar av särskild betydelse från fritidssynpunkt. I de fall förhöjt statsbidrag (av byggnadskostnaderna) utgår till skogshuvudväg på grund av dess betydelse för fritidsändamål måste bidragstagaren förbinda sig att inte avstänga vägen för trafik utan medgivande. För övriga statsbidragsberättigade skogsvägar finns inget stadgat om avstängning, varför ägaren enligt rådande rättsuppfattning har en principiell rätt att stänga vägen för trafik. De vunna erfarenheterna av det förhöjda bidraget med avsikt att uppmuntra ägarna av skogsvägar att i betydligt större utsträckning upplåta dessa för fritidsfolket har emellertid visat sig vara mycket måttliga. av förbudsskyltar finns fortfarande. De har på vissa håll i landet ökat , och detta har väckt irritation på ömse håll. Skogsägarna har påtalat vissa olämpliga åtgärder i samband med parkering. Besökaren å sin sida hävdar att markägaren inte så sällan sätter förbudsskyltar som hindrar utflyktsresenärerna att få tillgång till välbehövlig rekreation i skog och mark. Det föreligger här ett förhållande, mellan allmänhet och markägare, som i hög grad motiverar att dessa statligt subventionerade vägar hålls öppna. Det slitage som dessa skogsvägar eventuellt skulle utsättas för kan enligt vår mening inte bli av den omfattning att det kan anses medföra påtaglig olägenhet för markägaren. Det bör nämnas att som en generell regel gäller att domänverkets skogsbilvägar är öppna för allmänheten. Detta innebär dock att i de områden där domänverket äger små arealer är det nästan omöjligt för allmänheten att komma ut i skog och mark. 1 vissa delar av landet återkommer allt oftare kravet på att dessa skogsbilvägar skall upplåtas för allmänheten och inte anses som enskild egendom, som endast ett fåtal privilegierade får färdas på. En annan frågeställning som ofta framförts i debatten är: Vilka vägar har erhållit det förhöjda statsbidraget och på vilket sätt kan allmänheten följa upp att gällande lagbestämmelser följs? Det vill säga att ägarna till de vägar som erhållit förhöjt statsbidrag också följer gällande bestämmelser och förbinder sig att inte stänga av vägen. Här borde någon form av igenkänningstecken på skyltarna finnas eller en speciell beteckning sättas upp, så att allmänheten på ett enkelt sätt kan orientera sig om vilken form av statsbidrag som utgått vid anläggandet av vägen. Med stöd av det anförda föreslår vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om sådana regler för bidrag till vägbyggen i skogar som är i enskild ägo att till bidraget knyts villkor om att med hjälp av statsbidrag byggd skogsbilväg skall vara öppen för allmänheten samt att vad som i övrigt anförts i motionen måtte beaktas. () ()