mot · FW021422 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och i angående jordbrukspolitikens sidoeffekter inom andra samhällsområden. Enligt direktiven till jordbruksutredning skall inte jordbrukspolitikens sidoeffekter inom andra samhällsområden, t. ex. dess betydelse för miljö- och naturvård eller glesbygdens övriga näringsliv, behandlas av utredningen. Detta är enligt vår mening en brist. Genom det alltför snäva sektorstänkande som utmärker direktiven motverkas övergripande bedömning av jordbrukets roll i samhället. Den svenska jordbruksnäringens utveckling är beroende av ett stort antal faktorer. Även om produktionens inriktning och avvägning i förhållande till konsumenternas behov är en av de viktigaste, torde det numera stå helt klart att jordbrukspolitikens målsättning måste diskuteras under beaktande av ett flertal andra faktorer. Inhemsk produktion eller import är alternativ som måste granskas med hänsyn till de sidoeffekter som uppstår vid valet dem emellan och inte enbart med hänsyn till prisrelationerna. De stora olikheterna i fråga om produktionsbetingelserna mellan olika delar av vårt land måste mer än beaktas. Om det t. ex. står klart att spannmålsproduktion ej kan göras lönsam på avsevärda arealer i norra , kan man ej därav utan vidare dra slutsatsen att åkermarken bör planteras med skog. En sådan slutsats kan dras först sedan det klarlagts att andra alternativ, t. ex. mjölk- eller köttproduktion, ej kan göras lönsamma. De senaste årens kraftiga nedgång i animalieproduktionen gör dessa bedömningar än mer motiverade. Om tyngdpunkten läggs på animalieproduktion, kan lönsamhet erhållas på relativt små åkerarealer. Därtill kommer att det s. k. deltidsjordbruket på många håll i vårt land är en naturlig driftsform, som av flera skäl är värd samhällets stöd. Vad händer om utglesningen av befolkningen nått ett läge, då inte heller andra yrkesutövare än bönder kan stanna kvar? Vi vet att rotvärde och lönsamhet i skogsbruket starkt påverkas av vägförhållanden och skogsmarkens belägenhet i förhållande till fast bebyggelse. Vi vet att skogens rotvärde sjunker till noll om avstånden blir för stora. En fortsatt nedläggning av jordbruksdriften i och för sig välmotiverad på grund av driftens dåliga lönsamhet - kan följaktligen dra med sig att inte heller utnyttjandet av de stora skogstillgångarna i stora delar av vårt land blir lönsamt. Detta är enligt vår mening en av de allvarligaste följderna av nu pågående befolkningsomflyttningar. Befolkningsomflyttningen orsakar emellertid i lika hög grad tätortsproblem. Vilka ekonomiska och sociala problem följer av befolkningens anhopning i storstäder och övriga tätorter? Tätortsbefolkningens krav på en dräglig miljö för den dagliga tillvaron har med all rätt skjutits i förgrunden. Allt fler tätortsbor upplever veckoslutens och semesterns vistelse i en någorlunda ofördärvad och människovänlig natur som oumbärliga andningshål. har i detta hänseende ovärderliga tillgångar i jämförelse med de flesta andra industriländer. Men vi har all anledning att fråga oss hur dessa tillgångar skall kunna utnyttjas om milsvida områden helt kommer att sakna bofast befolkning. Den enligt prognoserna väntade igenläggningen av åkerjorden och minskningen av antalet brukningsdelar torde vara den starkast bidragande orsaken till den olyckliga utvecklingen. För dem som måste flytta innebär bytet av boendemiljö i regel en försämring. Även om stora svårigheter föreligger att i pengar värdera det öppna och naturliga landskapets betydelse för befolkningen i dess helhet tätortsbefolkningen inräknad bör enligt vår mening försök i den riktningen göras. Jordbruk och boskapsskötsel kanske rent av på visar sig vara den billigaste formen för landskapsvård, även om de måste drivas i måttligt stora enheter. Mot den bakgrund vi nu tecknat finner vi det rimligt att bestämmelserna för det statliga rationaliseringsstödet till jordbruket bör omprövas på två punkter. Dels bör kravet på en viss företagsstorlek mjukas upp, dels bör även s. k. deltidsjordbruk kunna få del av rationaliseringsstödet. Tar vi med den internationella livsmedelssituationen på litet anmäler sig ännu fler frågor. Hur kommer lönsamhetsförhållandena mellan industriproduktion och livsmedelsproduktion att te sig när världens överbefolkade nått så långt i fråga om industrialisering och ekonomisk standard att befolkningen får råd att äta sig mätt? Hur kommer då träproduktionen på de skogsplanterade åkrarna att löna sig i jämförelse med livsmedelsproduktionen? Frågorna kan inte ens antydningsvis besvaras. Men de bör mana till en viss försiktighet så att skogsplanteringen må förbehållas de marker, där man med säkerhet vet att maskinell jordbruksdrift över huvud taget inte är ekonomiskt försvarbar. Vi är medvetna om att betydande arealer av denna art fortfarande brukas, och vi har ingenting emot att dessa marker slås ut ur jordbruksdriften. Men när man tar sikte på en reducering av åkerarealen med en tredjedel, vilket skett i vissa mellansvenska län, då har man enligt vår mening gått för långt och glömt eller avstått ifrån att analysera slutresultatet av en sådan utveckling. De problem som i det föregående berörts kompliceras ytterligare av de omställningsförluster som uppstår då i jordbruket nedlagda kapitalresurser ej utnyttjas och då de nya arbetsplatserna kräver avsevärda kapitalinsatser, bl. a. för bostäder och service. Det måste mot bakgrunden av alla dessa problem vara fel att låta den framtida jordbrukspolitiken grundas huvudsakligen på bedömningar som gäller de svenska jordbrukdprodukternas konkurrenskraft gentemot produkter som på världsmarknaden bjuds ut till konstlade dumpingpriser. I den mån en mera allsidig bedömning, med hänsynstagande till ovan berörda faktorer, leder till slutsatser att ökat stöd bör ges till jordbruket uppstår en konflikt med konsumenternas berättigade krav på så billiga livsmedel som möjligt. Jordbrukets andel av de totala livsmedelskostnaderna har dock sjunkit kraftigt. sjönk denna andel från till . har jordbrukets andel av konsumenternas totala utgifter för privat konsumtion sjunkit från till . Nyssnämnda förändringar i jordbrukets andel av konsumenternas kostnader innebär att en viss prisförändring i jordbrukarledet har fått minskad effekt på konsumenternas kostnader. En så stor förändring som 10 procents höjning eller sänkning i jordbrukarledet påverkar således levnadskostnaderna (konsumentprisindex) med . har konsumentprisindex för alla varor och tjänster stigit . Konsumentprisindex för alla livsmedel har stigit , medan avräkningspriserna till jordbrukarna har stigit med . Räknas dessa förändringar om i realpriser finner man att realpriserna för livsmedel i konsumentledet stigit , medan realpriserna för jordbruksprodukter sjunkit . De nu anförda siffrorna visar att jordbruksprisernas betydelse för konsumenternas totala levnadskostnader har reducerats ganska kraftigt . har de i denna motion berörda miljöoch naturvårdsproblemen ökat i aktualitet och styrka. Vårt land befinner sig ännu så länge i ett relativt gynnsamt läge. Men framtidsutsikterna för världen i stort, där världssvälten och industriproduktionens rovdrift på naturtillgångarna är de dominerande inslagen, gör det klart för oss att utvecklingen bör ledas in i nya banor. Av vad som här anförts bör enligt vår mening den slutsatsen dragas att den framtida jordbrukspolitiken måste utformas med större hänsyn än till sina följdverkningar på inom övriga samhällsområden. Det är angeläget att jordbrukspolitikens sidoeffekter blir föremål för utredning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. anhåller om att jordbruksutredningen ges tilläggsdirektiv om utredning angående jordbrukspolitikens sidoeffekter inom andra samhällsområden, bl. a. glesbygdens övriga näringsliv, miljö- och naturvård samt livsmedelsberedskapen i ett globalt perspektiv.