mot · FW021942 · 1973-04-26 00:00:00 — har i motioner till såväl denna som tidigare riksdagar betonat att det vore fel att satsa på en ökad lönsamhet inom företagen och därvid bortse från behovet av en rättvis fördelning av den kapitalökning som därvid kan komma till stånd. Vi föreslår därför inrättandet av ett system där löntagarna på individuell basis får andel i företagens kapitaltillväxt. Diskussion om olika system för löntagarnas andel i kapitaltillväxten har varit livlig i många västeuropeiska länder. De mest intressanta erfarenheterna och diskussionerna kan hämtas från . Det system (Vermögensbildung) som där tillämpas är intressant just därför att det har fördelningspolitiska mål. Det stöds också i princip av fackföreningsrörelsen och den nuvarande socialliberala regeringen. har man i en förhållandevis avancerad lagstiftning för att ge de anställda medbestämmanderätt i företagen just i deras egenskap av anställda. Syftet med det tyska systemet är att söka minska de stora skillnaderna i förmögenhetsavseende mellan olika befolkningsgrupper, öka sparandet och tillförsäkra arbetstagarna andel i företagens vinstutveckling utan att öka inflationsriskerna. Kollektivavtal om Vermögensbildung kan träffas mellan arbetsmarknadens parter. Arbetsgivarna förbinder sig att avsätta ett visst belopp på ett särskilt sparkonto. t. ex. industriarbetare inom metallsektorn uppgick det till 26 /månad (1971). Kontot är spärrat för uttag . I allmänhet placeras det på bank. Statsmakterna premierar systemet, ursprungligen genom att arbetstagarna får skattefrihet för det sparade beloppet. Genom en ny lag har denna skattefrihet omvandlats till . Arbetstagarna betalar skatt för de insatta medlen men får i gengäld en premie på det inbesparade beloppet upp till 624 . För arbetstagare med tre eller fler barn blir premien ännu högre upp till 936 . Orsaken till omläggningen är främst att man därmed mera gynnar de lägre inkomsttagarna. Detta tyska system ger ett sparande i individuell och decentraliserad form som arbetsmarknadens parter beslutar om och som statsmakterna kraftigt subventionerar. Systemet är visserligen ganska färskt, men det är redan uppenbart, att det inte är fråga om något harmlöst ytverk utan om en genomgripande förändring av hela förmögenhetsstrukturen. Under uppbyggnadsskedet berörs över åtta miljoner arbetstagare, och i färdigt skick beräknar man att det skall omfatta cirka en tredjedel av allt sparande som sker i . De tre stora partierna sluter upp bakom förmögenhetsspridningen, och den inledande misstänksamheten från arbetsmarknadens parter har i stort sett skingrats. Enligt bedömningar av , generalsekreterare i Workers Unions har fackföreningarna i de flesta fall haft framgång med att förmå arbetsgivarna att medge att förmögenhetsbildningen måste beviljas helt vid sidan av och ovanpå vanliga löneökningar och att den inte skall förekomma i nästa omgång av de sedvanliga löneförhandlingarna (Capital, inflation and the multinationals, s. 224). I tillämpas också en sorts andelsfördelning av här diskuterad art. Också i har intresse skymtat för någon ordning som skulle ge de anställda del i företagens tillväxt. System för de anställdas andel i kapitaltillväxten kan uppenbarligen utformas på olika sätt. Här anges några synpunkter som bör prövas. Syftet med dessa system är att uppnå en jämnare förmögenhetsfördelning och ge löntagarna en andel i kapitaltillväxten. Ett system bör i princip omfatta alla löntagare. Dess principer bör anges i lagstiftning. Avsättningen till löntagarna bör givetvis kunna bli föremål för förhandlingar. Statsmakterna bör åta sig att på olika sätt ge stimulans för ett system. Denna stimulans kan dels omfatta en skattestimulans för löntagarna, dels stimulanser för att minska skatte- eller avgiftsbördan på företag i motsvarande mån. De kostnader som detta förorsakar statsmakterna måste vägas mot de långsiktiga samhällsekonomiska effekterna som uppstår genom en högre investeringstakt och tryggare sysselsättning. Som alternativ till skattestimulans kan man tänka sig direkta statliga bidrag, i princip efter västtysk modell. De medel som överförs till löntagarna bör i största möjliga utsträckning bindas långsiktigt. Tidiga realiseranden av andelar bör därför medföra reduktion av skattesubventioner. Löntagarnas andelar skall förräntas på effektivaste möjliga sätt. Systemet bör helst vara uppbyggt så att det kan ges en stabiliserande inverkan på samhällsekonomin. Det måste fungera så att en önskvärd förbättring av företagens lönsamhet inte resulterar i påtagliga övervinster för vissa större företag. Genom ett system som tillförsäkrar löntagarna en viss andel av den vinst som överstiger en överenskommen nivå kan denna effekt motverkas. Under alla omständigheter är det nödvändigt att arbetsmarknadens parter avtalar om avsättningens storlek och beräkningsgrunder. Det må sedan ankomma på statsmakterna att vidta de komplementära åtgärder som kan vara nödvändiga för att garantera företagen en rimlig lönsamhet och löntagarna lämpliga skattesubventioner. De ovanstående synpunkterna tar sikte på att finna en lösning på väsentliga fördelningspolitiska problem. God lönsamhet ger trygga företag. Men god lönsamhet kan också medföra en skev kapitalfördelning. Därför måste löntagarna ha del i kapitaltillväxten genom individuellt ägda tillgångar. Ett sådant system är från fördelningspolitiska utgångspunkter klart att föredra framför regeringens AP-fondsförslag, där kapitaltillväxten tillfaller en central fond. Vi syftar till spridning av såväl kapital som makt. Regerinens förslag innebär en koncentration av både makten och kapitalet. Där går skiljelinjen. Vi är givetvis medvetna om att tekniska problem är förenade med system av det slag vi här skisserat. Men de är inte värre än att de går att lösa. Vi har år återkommit med krav på utredning i dessa frågor. måste den tillsättas och arbeta snabbt. I den socialdemokratiska propagandan har AP-fondsförslaget framställts som det avgörande medlet för att ge löntagarna inflytande och medbestämmande. Vi har i denna motion visat hur i grunden felaktigt detta påstående är. har i sitt partiprogram och i upprepade framställningar till dragit upp riktlinjerna för ett arbetsdemokratiskt program som ger de anställda medbestämmande i decentraliserade former som vi genom en socialliberal ekonomisk politik vill skapa den lönsamhet som ger företagen möjlighet att fylla de uppgifter som detta program innebär. Vi finner det vara angeläget att i samband med behandlingen av proposition 1973:97 klart uttalar sig för en arbetsdemokrati av detta slag, vilken motverkar såväl enskild som statlig maktkoncentration, skapar ökad jämlikhet och ger de anställda möjligheter att med kraft hävda arbetslivets sociala mål och aktivit delta i arbetet för företagens utveckling. Sedan enligt våra förslag en lagfäst löntagarrepresentation i företagens styrelser nu kommit till stånd, bör en fortsatt försöksverksamhet på detta område ske. Målet för arbetsdemokratin är att de anställda skall ha insyn, inflytande och medbestämmande på alla nivåer i företag och förvaltning, varmed också följer ett ökat ansvarstagande. Frågor om arbetslivets villkor måste handläggas gemensamt av löntagar- och arbetsgivarparterna. Frågor om arbetsmiljö skall vara förhandlingsbara. Därför måste löntagarnas ställning vid lokala förhandlingar stärkas genom ändringar i gällande lagstiftning. Ingen part bör ha företräde vid tolkningen av gällande avtal. Arbetsdomstolens möjligheter att snabbt behandla tolkningstvister bör stärkas. Grunderna för fredsplikten bör i princip inte rubbas. Lagskydd mot obefogad uppsägning införs. Gemensam handläggning av arbetslivets villkor innebär givetvis att paragraf 32-principen måste försvinna. Härför krävs ändring av gällande synsätt, som styrt innehållet i såväl paragraf 32 som motsvarande paragrafer i stats- och kommunaltjänstemannalagarna. Företagsnämndsverksamheten bör utvidgas. Företagsnämnderna bör få vidgade beslutsfunktioner och rätt att fritt disponera över eget anslag. skall utformas så att den enskildes uppgifter blir meningsfulla. De anställda skall ges ökade möjligheter att utöva inflytande på rationaliseringsarbete och produktionsomläggningar. Som ett viktigt led i denna strävan bör försöken med självstyrande grupper utvidgas. De anställda bör få större inflytande över personalpolitiken. En arbetsmiljökampanj bör genomföras. Den bör ha ungefär samma omfattning som kampanjen i samband med högertrafikomläggningen och bl. a. syfta till att skapa ett större skyddsmedvetande och till att undanröja konkreta miljöbrister. Företagshälsovården förbättras och görs möjligt obligatorisk. Huvudansvaret för företagshälsovården och arbetarskyddsverksamheten läggs hos företagsnämnden. fungerar i dessa frågor som ett organ under företagsnämnden. Härigenom får företagshälsovårdens personal en opartisk ställning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att uppskjuter behandlingen av propositionen 1973:97 till höstriksdagen, 2. att beslutar om remissbehandling av propositionen 1973:97 genom utskottets försorg, 3. att beslutar avslå propositionen 1973:97 därest yrkandena enligt ovan ej vinner bifall, 4. att uttalar som sin mening att den mindre och medelstora företagsamheten bör tillföras ytterligare krediter, i en första omgång i storleksordningen 250 milj. kr., genom ökad upplåning i AP-fonderna av AB Industrikredit och AB Företagskredit, 5. att hos Kungl. Maj:t begär att kapitalmarknadsutredningen i sitt fortsatta arbete beaktar företagarföreningarnas möjligheter att förmedla riskvilligt kapital till de mindre och medelstora företagen, 6. att hos Kungl. Maj:t begär att kapitalmarknadsutredningen i övrigt utformar sina förslag rörande näringslivets kapitalförsörjning på så att AP-fondernas kreditkapacitet kommer näringslivet till del i decentraliserade former i enlighet med vad som framförs i denna motion, 7. att hos Kungl. Maj:t begär tillsättande av en parlamentarisk utredning med representanter för arbetsmarknadens parter och erforderlig ekonomisk expertis med uppdrag att avge förslag som syftar till att ge löntagarna andel i långsiktigt företagssparande samt föreslå metoder som från statsmakternas sida gynnar en sådan utveckling, 8. att uttalar sig för det program för insyn, inflytande och medbestämmande för de anställda, för bättre arbetsmiljö och förbättrad företagshälsovård som angivits i denna motion. /ENKEL (fp) PER () . () () () () GOTAB 73 3788 S 1973