mot · FW021950 · 1973-01-01 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:22 med förslag till bostadssaneringslag m. m. I propositionen 1973:22 med förslag till bostadssaneringslag m. m. föreslås att hyresnämnd på ansökan av kommun under vissa angivna förutsättningar skall kunna ålägga ägare av fastighet med bostadslägenhet som ej har godtagbar standard att vidta de åtgärder som behövs för att lägenheten skall uppnå godtagbar standard eller att förbjuda att lägenhet används för bostadsändamål. Bostadssaneringslagen syftar till att ge kommunerna medel för framtvingande av sådan sanering i bostadsbeståndet som inte kommer till stånd på frivillighetens väg men som men hänsyn till den bostadspolitiska målsättningen anses nödvändig. Det i propositionen föreslagna förfarandet i upprustningsärenden innebär en betydande förändring i jämförelse med den av saneringsutredningen (SOU 1971:64) förordade ordningen. Förslaget bygger på uppfattningen att en stor del av den nödvändiga saneringen skall kunna åstadkommas genom en frivillig medverkan från berörda fastighetsägare. Det måste emellertid betraktas som mycket vanskligt att förlita sig på att enskilda fastighetsägare i tillräcklig utsträckning kommer att ge sig in i en omfattande saneringsverksamhet utan starkare påtryckningar från samhällets sida. Erfarenheter som åtskilliga av landets hyresgäster torde kunna vittna om talar emot en sådan utveckling. Om den förutsatta viljan att frivilligt medverka till en nödvändig upprustning verkligen skulle finnas, borde beståndet av saneringsmogna bostäder inte ha varit så stort som det är. Den önskvärda process av förnyelse i bostadsbeståndet som kan inledas genom det samlade grepp över saneringsverksamheten som samhället får i och med de förslag som framläggs i propositionen 1973:21 riskerar att fördröjas på ett sätt som strider mot målsättningen att genom ökade insatser från samhällets sida främja en snabb avveckling av nuvarande brister i det äldre bostadsbeståndet om inte kommunerna åläggs att direkt fatta beslut om tillämpning av bostadssaneringslagen. Ett sådant åläggande måste betraktas som lika naturligt som att kommunerna påläggs uppgiften att upprätta program för bostadssaneringens genomförande. Förutom kommunen och fastighetsägaren berör ett upprustningsärende i högsta grad de människor som bor i den saneringsaktuella fastigheten. I själva verket är det ju omsorgen om de boende som motiverar samhällsåtgärder för bostadssaneringen. Förslaget till bostadssaneringslag reglerar emellertid inte på vilket sätt som de berörda hyresgästernas intressen skall beaktas i handläggningen av upprustningsärenden. Den enda anvisningen härför återfinns i departementschefens anförande i statsrådet, i vilket förutsätts att kommunen om den hört hyresgästföreningen eller de boende också bör redovisa vad dessa anfört för hyresnämnden. Med hänsyn till att upprustningsfrågan så starkt berör de boendes intressen måste det från bostadssocial synpunkt betraktas som nödvändigt att hyresgästerna garanteras ett inflytande över saneringens genomförande. Detta kan åstadkommas genom att kommunen åläggs att höra de boende eller representanter för dessa innan åtgärder vidtas. Ett sådant förfarande måste också vara värdefullt med hänsyn till de initierade kunskaper om behovet av åtgärder som de boende onekligen besitter. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att antar förslaget till bostadssaneringslag med ändringar, enligt motionen, i syfte att a) göra kommunala åtgärder för vidgad sanering obligatoriska, b) garantera att hyresgäst hörs före kommunalt beslut.