mot · FW021993 · 1973-05-15 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:125 angående komplettering av riksstatsförslaget för /74, m. m. Regeringen har misslyckats med den ekonomiska politikens viktigaste mål att klara sysselsättningen. Den konjunkturförbättring som äntligen också nått löser inte de aktuella sysselsättningsproblemen. Arbetslösheten fortsätter att ligga på en hög nivå; antalet sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder har ökat , byggarbetskraften kan väntas få ökade svårigheter kommande vinter, tjänstemannasektorns arbetslöshet ökar och nya grupper riskerar att dras in i den s. k. strukturarbetslösheten. Även på är sysselsättningsproblemen den ekonomiska politikens viktigaste uppgift. Sysselsättningen inom de producerande sektorerna fortsätter att minska enligt olika långtidsbedömningar. De enda sektorer som visar på ökad sysselsättning är service och den offentliga sektorn. I detta läge kommer våra förslag om en aktiv näringspolitik i förgrunden. En konsekvent och målmedveten satsning på nya sysselsättningsskapande åtgärder är själva grunden för en fortsatt ekonomisk tillväxt med möjligheter till fortsatt aktiv reformpolitik. och kräver i denna motion dessutom att en sysselsättningsutredning skyndsamt tillsättes, inriktad på att lämna förslag om hur kravet på full sysselsättning skall kunna upprätthållas även på . Det aktuella konjunkturläget innehåller, förutom fortsatta bekymmer med sysselsättningen, starka inflationstendenser. Den svenska prisnivån är under så stark press, inte minst från utlandet, att finansministerns prognos på 6 procents prisökning förefaller låg. De ekonomisk-politiska åtgärder vi i övrigt föreslår i motionen skall ses i det nu aktuella konjunkturläget och riktar sig i huvudsak mot den kvarvarande arbetslösheten och andra tendenser till obalans i den svenska ekonomin. fortsatta åtgärder mot ungdomsarbetslösheten ökat frisläppande av igångsättningstillstånd för s. k. oprioriterade byggen och småhusbyggande fortsatta extra stimulansåtgärder för industrins, jordbrukets och skogsbrukets byggnadsinvesteringar genom att det särskilda investerings avdraget utsträcks till att gälla även över kommande vinter en fortsättning av miljövårdande insatser bör ske genom att kommunerna beviljas ökad andel beredskapsarbeten via AMS för t. ex. avloppsoch reningsverk åtgärder för att främja den regionala balansen. Kommunernas roll för den regionala sysselsättningen bör uppmärksammas mer fortsatt prioritering av vägbyggandet och underhåll av befintliga vägar, som är en mycket angelägen uppgift i stora delar av vårt land ökat enskilt sparande genom olika sparstimulerande åtgärder. Den kritik som och framfört över den förda ekonomiska politiken under de senaste två tre åren har varit berättigad. Det synes nu inte råda någon större oenighet om hur man skall tolka bevismaterialet från perioden: arbetslösheten har varit rekordhög den ekonomiska tillväxten 1971 och 1972 har varit extremt låg inflationstakten har, trots lågkonjunkturen, varit hög den enskilda standardökningen har stagnerat. Vi anser att vi också får stöd för att de alternativa förslag beträffande den ekonomiska politiken vi fört fram skulle ha minskat den internationella lågkonjunkturens negativa verkan på svensk ekonomi. Våra förslag om extra sysselsättningsstimulans samt våren och skulle väsentligt ha förbättrat sysselsättningen. Vår ekonomi har starkt samband med den internationella utvecklingen. En internationell lågkonjunktur påverkar givetvis den svenska ekonomiska tillväxten. Som tydligt framgår av nedanstående utdrag ur en tabell i den reviderade nationalbudgeten har emellertid haft en mer ogynnsam utveckling än genomsnittet för andra länder, och detta gäller även om man tar hänsyn till verkan av arbetstidsförkortningen. Bruttonationalproduktens utveckling i olika länderområden 1972, (procentuella volymförändringar): Man har beräknat att om 1971 och 1972 haft en med andra industriländer jämförbar ekonomisk aktivitet skulle ca 40 000 fler människor varit sysselsatta. Vi har alltså haft ett extra dåligt sysselsättningsläge. Man har vidare beräknat att den låga tillväxttakten medfört ett produktionsbortfall i storleksordningen . Det är givet att samhällsekonomin i sin helhet, men särskilt de enskilda hushållen, starkt påverkas av ett sådant kraftigt bortfall. Denna eftersläpning måste alltså tas igen, innan någon ytterligare ny total standardökning kan registreras. Mot denna bakgrund är således finansplanens förhoppning om en BNP-tillväxt 1972/73 på inte imponerande. Genomsnittet för de tre blir mycket lågt. har arbetslösheten varit rekordhög. hade vi den högsta arbetslösheten . Så sent som noterade 128 000 arbetslösa. Arbetslösheten har drabbat vissa grupper särskilt hårt. Det gäller de äldre, de handikappade, kvinnor samt ungdomar som just avslutat sin utbildning. Dessutom har byggarbetskraften kommit i en besvärlig situation. Arbetslösheten nådde också nya kategorier som varit relativt skyddade. För icke specialutbildade arbetare och för tjänstemän har läget snabbt försämrats. Andelen arbetslösa tjänstemän i arbetslöshetskassorna har tredubblats . De är dessutom mer långvarigt arbetslösa än andra kategorier. Många hushåll, särskilt barnfamiljer, har fått uppleva standardsänkningar. De nominella löneökningarna har inte räckt till att kompensera ökade skatter, hyror och priser. I vanliga inkomstlägen steg marginalskatten . Prisnivån har stigit . Inte minst livsmedelspriserna har höjts kraftigt. Industrins investeringar har inte nått den nivå som hade behövts för att skapa nya arbetstillfällen. Investeringarna har i stor utsträckning varit inriktade på rationaliseringar och personalbesparande åtgärder och i mindre grad på utbyggnad av kapaciteten. I finansplanerna är det stor skillnad mellan finansministerns prognoser och det faktiska utfallet. beräknades en ökning av industrins investeringar (i kompletteringspropositionen ), det blev ; 1971 beräknades ökningen till , men det blev i verkligheten. däremot överensstämmer den beräknade låga ökningen på med utfallet. Bakom denna låga investeringsbenägenhet ligger givetvis en brist på tilltro till möjligheterna att uppnå nödvändig lönsamhet av gjorda framtidssatsningar. En alternativ ekonomisk politik Två förhållanden synes vara avgörande för en framgångsrik ekonomisk politik. För det första måste åtgärderna vidtas i så god tid att de hinner verka i den konjunktursituation de är avsedda för. Kommer åtgärderna i otakt med konjunkturutvecklingen kan åtgärderna få motsatt effekt. Det andra kravet är att åtgärden har rätt styrka. En alltför försiktig åtgärd ger ingen effekt eller kan ge en oönskad effekt genom att det skapas ett nytt psykologiskt klimat med förväntningar på nya åtgärder, utöver redan beslutade. Regeringens ekonomiska politik har innehållit båda dessa grundläggande fel: åtgärderna har varit otillräckliga och dessutom i otakt med konjunkturutvecklingen, särskilt i fråga om att öka sysselsättningen. varnade de icke socialistiska oppositionspartierna för risken av en försämrad sysselsättning. föreslogs en rad stimulansåtgärder, som väsentligt skulle ha påverkat den ekonomiska utvecklingen och därmed sysselsättningen. De tre oppositionspartiernas gemensamma handlingsprogram hade i huvudsak följande innebörd: Åtgärder för att stimulera näringslivets investeringar och därigenom öka sysselsättningen: - tillfälligt borttagande av arbetsgivaravgiften (löneskatten) - utvidgning av det särskilda avdraget för maskininvesteringar till att gälla även byggnadsinvesteringar - åtgärder för att bereda ökat utrymme på kreditmarknaden, särskilt för mindre och medelstora företag och för kommunerna ytterligare anpassning av den s. k. långa räntan. Insatser till stöd för den privata konsumtionen: tillfällig sänkning av mervärdeskatten, vilket bl. a. skulle ge de konsumtionssvaga grupperna i samhället - barnfamiljerna och pensionärerna ett icke oväsentligt standardtillskott - förstärkning av stödet till barnfamiljer och pensionärer genom bl. a. barnbidragsförbättringar och extra pensionstillskott inflationsskydd i skattesystemet för att säkra vid avtalsrörelsen förutsatta reala förbättringar. Därutöver krävdes en utredning, syftande till en ny reform av skattesystemet. Insatser för att bekämpa den akuta arbetslösheten: fortsatt utbyggnad av de arbetsmarknadspolitiska insatserna, varvid uppmärksamheten bl. a. borde riktas på den höga kvinnliga arbetslösheten. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna borde också ges en inriktning, som motverkade en sysselsättningsmässig regional obalans. I en gemensam motion redovisade och en delvis avvikande konjunktursyn med krav på fortsatta sysselsättningsskapande åtgärder. Konjunkturavmattningen fortsatte och fördjupades 1972. Vid höstriksdagens början förelåg på nytt förslag till åtgärder från och . Betecknande för dessa och tidigare förslag var att de var avsedda att i betydande utsträckning ha en allmänt stimulerande inverkan på ekonomin. Regeringens politik har varit alltför inriktad på selektiva åtgärder. Sådana punktinriktade metoder har visat sig inte kunna vända en ogynnsam utveckling. Våra åtgärder däremot var avsedda att på bred front stimulera både efterfrågan och investeringsverksamheten. Vad som uppenbarligen behövdes var en kombination av åtgärder med tyngdpunkten på de generellt verkande. Även bedömdes från vårt håll sysselsättningsläget som så allvarligt att vissa ytterligare stimulansåtgärder var motiverade. I en reservation uttryckte , och moderata samlingspartiet en gemensam uppfattning om hur en alternativ ekonomisk politik borde utformas, så att den ledde till fler jobb, ökad trygghet i sysselsättningen, bättre regional balans, bättre internationell konkurrenskraft och god ekonomisk tillväxt. har finansministern och regeringen uttalat förhoppningar om en snar konjunkturförbättring. Det har dock inte hjälpt konjunkturen har i alla fall fortsatt att vara svag. Den nu aktuella bedömningen av finansministern sammanfaller med en rad andra bedömares uppfattning, nämligen att även nu äntligen får kontakt med den redan höga internationella konjunkturutvecklingen. ligger först i utvecklingen och Europakonjunkturen släpar något efter. Den svenska konjunkturuppgången förefaller vara försenad och utvecklas i en långsammare takt. Vad som synes vara det avgörande är hur snabb och intensiv den svenska uppgången blir. Förutsättningarna för en lugn och balanserad uppgång synes ännu vara goda, men det gäller då att bedriva en ekonomisk politik med hög handlingsberedskap som snabbt kan motverka tendenser till överhettning och obalans om sådana uppträder. Trots en osedvanligt enstämmig konjunkturbedömning kvarstår emellertid problemet med den bristande sysselsättningen. Konjunkturuppgången löser inte de problemen. Även prisnivåns utveckling inger oro. Finansministerns uppräkning av prisökningarna för budgetperioden /73 bådar inte gott för de enskilda hushållen. Inför avtalsrörelsen avtecknar sig på nytt bekymren med trekombinationen priser-löner-skatter. Målen för den ekonomiska politiken De övergripande målen för den ekonomiska politiken måste liksom vara full sysselsättning, snabb ekonomisk tillväxt, rimlig prisstabilitet, balans i utrikesbetalningarna, inkomstutjämning och regional balans. Ekonomisk tillväxt är en förutsättning för att kunna realisera andra mål inom den ekonomiska politiken. Det behövs en växande ekonomi för att nå full sysselsättning, inkomstutjämning och andra välfärdsmål liksom för att kunna bedriva en fortsatt aktiv reformpolitik. Självfallet skall kravet på tillväxt inte ensidigt tillåtas dominera över andra välfärdsmål. En balanserad och socialt styrd tillväxt måste ta hänsyn till inre och yttre miljöproblem och belastningen på de arbetande människorna. En konjunkturuppgång löser inte alla sysselsättningsproblem. Detta påstående har upprepats i debatten och det förtjänar att sägas igen. En förestående konjunkturförbättring får inte dölja de kvardröjande sysselsättningsproblemen för stora grupper de äldre, de handikappade, de korttidsutbildade, tjänstemannagrupper - eller att vi går in i ett nytt skede med snabbare utslagning av arbetskraft genom rationalisering och strukturomvandling av näringslivet. De stora regionala skillnaderna behöver ordentligt åtgärdas. Enligt den senaste SCB-mätningen inträffade totalt sett en mindre ökning jämfört med föregående månad. Antalet arbetslösa enligt SCB anges således till 103 000. Arbetsmarknadsläget just nu karakteriseras av en kvardröjande hög registrerad arbetslöshet samt av att ett betydande antal personer sysselsätts genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Diagrammet nedan ger en klar bild av läget: arbetslösa + sysselsatta i beredskapsarbeten + personer i arbetsmarknadsutbildning (t.o.m. arbetslösa (t.o.m. april) Personer i arbetsmarknadsutbildning (t.o.m. / Sysselsatta i beredskapsarbeten (t.o.m. mars) 1970 1971 1972 1973 säsongrensade statistik visar också samma bild. 25 4 3 2 Anställda i vissa beredskapsarbeten I en kommentar till statistiken säger : Antalet personer i arbetsmarknadsutbildning visar en på det hela taget kontinuerlig säsongrensad uppgång , och detsamma gäller antalet sysselsatta i beredskapsarbeten. För den senare gruppen är ökningen mycket snabb, och förra årets toppnoteringar är nu klart överträffade. förefaller säsongrensat sett endast obetydliga förändringar ha inträffat i den registrerade arbetslösheten och i antalet personer i arbetsmarknadsutbildning. Däremot kan - i stället för den säsongnormala dämpningen av aktiviteten en påtaglig ökning noteras av antalet sysselsatta i beredskapsarbeten. Arbetslösheten drabbar de flesta kategorierna men genom att nya fenomen uppkommit har situationen blivit särskilt besvärlig för vissa grupper. Till de grupper som fått sina villkor radikalt försämrade hör byggnadsarbetarna. Otryggheten i anställningen för byggnadsarbetarna sammanhänger bl. a. med att de ofta knyts till ett visst projekt och inte är fast anställda i företaget. Säsongvariationerna för byggnadsarbetarkåren har därför alltid varit stor. Efter en sedvanlig säsongökning är nu arbetslösheten bland byggnadsarbetarna i sjunkande. Den ligger dock på en mycket högre nivå än för . 12 396 arbetslösa redovisas för april av byggnadskassorna mot 8 450 för . Det allvarliga läget sammanhänger i första hand med den kris som hela byggnadssektorn till följd av den ihållande lågkonjunkturen och det sjunkande bostadsbyggandet befinner sig i. Risken för sysselsättningssvårigheter i denna bransch under nästkommande vinter är mycket stor. Vi föreslår därför längre fram i denna motion ett antal åtgärder för att stimulera byggarbetsmarknaden. Men även på är tryggheten för många hotad i denna kategori. Det är nödvändigt att inom arbetsmarknadspolitiken se med större allvar på tjänstemännens svårigheter. Den utredning om tjänstemännens arbetslöshet som lagts fram av visar, att det inte enbart är dåliga konjunkturer som ligger bakom det försämrade arbetsmarknadsläget för tjänstemän. Det finns en tendens till mera långsiktig ökning av arbetslösheten för bl. a. industritjänstemän och handelstjänstemän. För att klara de stegrade kostnaderna rationaliserar nu företagen i allt högre grad på tjänstemannasidan. Det minskade byggandet drabbar också tjänstemän. Den offentliga sektorn stramas åt. En mycket stor del av de ungdomar med lång utbildning som går ut på arbetsmarknaden söker sig till tjänstemannayrken. Regeringen måste nu genomföra den förbättring av arbetsförmedlingarnas organisation som vi länge begärt. Också inom arbetsmarknadsutbildningen och vid planering av beredskapsjobb bör större satsning ske på tjänstemännen. Staten bör bidra till ökad utbildning inom företagen, så att personer som annars friställs i samband med organisationsförändringar kan klara nya arbetsuppgifter. Öppet arbetslösa tjänstemän 1971 1972 1973 (endast försäkrade) 3 531 5 440 6 514 Källa: AM S-statistik Tjänstemannaarbetslösheten är högre nu än och högre än . Det finns ingenting som tyder på att trenden vänt för tjänstemännen. De är också, som nämnts, arbetslösa än andra kategorier. Även de yngre akademikernas svåra situation måste uppmärksammas. Många kvinnor har stimulerats att gå ut på arbetsmarknaden. Men de har nogsamt fått erfara att likalönsprincipen inte lett till könsjämlikhet. var t. ex. av de statsanställda under tionde lönegraden kvinnor mot i lönegrad 20-30. TCO har lagt fram en lönepolitisk rapport inför avtalsrörelsen. Den redovisar många dystra uppgifter i fråga om kvinnornas ställning i arbetslivet. av kvinnliga medlemmar befinner sig i något av de två lägsta befattningsskikten, dvs. tjänster med de lägsta lönerna och de enklaste uppgifterna, mot av männen. Omvänt: av männen befinner sig i de tre övre befattningsskikten mot av de kvinnliga medlemmarna. Bland industritjänstemännen hade kvinnorna 1970 i genomsnitt . mindre i månadslön än männen. De kvinnliga industritjänstemännen har av sina manliga kollegers lön. Det här förklaras till större delen av att männen sitter på högre befattningar och befordras mer. En del av skillnaden beror på att kvinnorna i genomsnitt är yngre än männen. Man måste också underlätta för kvinnor som varit borta från arbetslivet att komma tillbaka. Om bortovaron blir alltför lång hamnar de också ohjälpligt efter i yrkeslivet. Den yrkesutbildning som bedrivs av är här betydelsefull. Det är också viktigt att arbetslöshetsförsäkringen anpassas till detta. Deltidsarbeten är ofta ett bra sätt att komma tillbaka i arbetslivet och att få arbetstider som passar. På varje arbetsplats borde man undersöka möjligheten att få fram jobb med mer varierad arbetstid. Men det är då viktigt att se till att deltidsarbeten inte bara blir till för kvinnor och att de inte får sämre sociala villkor än de som jobbar på heltid. Både ATP-systemet och semesterlagen missgynnar deltidsarbetande. Det måste man ändra på. Öppet arbetslösa kvinnor 1971 1972 1973 Arbetslösheten bland kvinnorna är enligt AMS större nu än . Nedgången i arbetslösheten gäller inte kvinnorna. Arbetsmarknadsläget för ungdomar utan erfarenhet från yrkeslivet är fortfarande mycket besvärligt och några avgörande förbättringar kan knappast väntas. Bidraget till företag som anställer och utbildar arbetslösa ungdomar har visat sig vara ett verksamt medel för att stimulera sysselsättningen. Särskilt värdefullt är att de arbetssökande med detta hjälpmedel blir placerade på den ordinarie arbetsmarknaden. Resultatet av åtgärderna har dock blivit mindre goda än vad man hade anledning att hoppas på när de infördes. Det bör vara möjligt att öka den sysselsättningsstimulerande effekten av bidraget genom att införa en möjlighet till förhöjt bidrag . för vissa fall. Sådant förhöjt bidrag bör AMS ha rätt att medge på orter eller i regioner där ungdomsarbetslösheten är särskilt hög eller där det eljest finns speciella skäl att stimulera arbetsgivare till nyrekrytering. Ett skäl för förhöjt bidrag kan vara ett större behov av utbildningsinsatser inom vissa branscher eller yrkesområden. Kostnaden för reformen bör belasta anslaget Arbetsmarknadsservice som är ett förslagsanslag. Arbetslösheten är något högre bland ungdom (15 192) än (15 048). För dörren står en kraftig utströmning från läroanstalter. Problemen är alltså inte överståndna. Tvärtom kan man räkna med ökade problem, vilket kräver ökad beredskap. Total öppen arbetslöshet 39 582 64 382 74 379 71 219 Arbetslösheten är alltså obetydligt lägre än men däremot betydligt högre än , då lågkonjunkturen var ett faktum. 1970 var arbetslösheten ungefär hälften så stor som . Vi har alltså en ordentlig bit kvar till dess konjunkturen innebär att de arbetslösa får arbete. På olika sätt framträder nu i ett längre perspektiv sysselsättningsfrågan som den ekonomiska politikens allvarligaste problem. Problemet skulle kunna formuleras så här: Hur skall man med ökade mekaniserings- och rationaliseringskrav (framtvingade av ökade kostnader) inom näringsliv och offentlig verksamhet kunna uppfylla kraven på att ge ett ökat antal personer på arbetsmarknaden meningsfullt arbete? Problemet illustreras i nedanstående tabell som belyser sysselsättningsutvecklingen . Procentuell årlig förändring av sysselsättningen i timmar. El, gas, vatten och avlopp Summa varu- och kraftproduktion Därav framgår att den totala sysselsättningen totalt visar på 0,8 för perioden 19701975 och +0,1 för . 1 båda redovisningarna framträder en minskning inom industri och byggnadsverksamhet. Inför detta allvarliga perspektiv beträffande sysselsättningsläget även på vill vi på nytt kraftigt understryka nödvändigheten av förstärkta näringspolitiska åtgärder. En utbyggnad av industrins produktionskapacitet kan visserligen inte ensam svara för den nödvändiga sysselsättningsökningen, men den har en avgörande betydelse för hela den ekonomiska aktivitetsnivån i vårt samhälle. Det är också den vägen vi skapar de nödvändiga resurserna för en allmänt sysselsättningsbefrämjande ekonomisk och social politik och en fortsatt reformpolitik. Utredning om fler och tryggare jobb I finansministerns avslutande del av kommentaren till den reviderade finansplanen återfinns följande slutord: Den här tecknade fram tidsutvecklingen innehåller således ett flertal positiva drag. Förutsättningar finns för en fortsatt tillväxtpolitik. Vi har uppnått en tillfredsställande yttre balans. Industrins expansionsmöjligheter förefaller goda. På syns stora fördelar mogna fram av den politik som förts vad det gäller såväl den yttre som den inre miljön. Möjligheterna att föra vidare reform- och utvecklingsarbetet inom landet är goda. Bland de positiva dragen nämns inte sysselsättningsläget i finansministerns framtidsbild. Sysselsättningen är det viktigaste målet för den ekonomiska politiken. I långtidsutredningens avstämning s. 41 finns, se tabell ovan, beräkningar som visar på minskad sysselsättning i sektorerna varu- och kraftproduktion minus 2,9 och för perioden 19721977 minus 2,0 procents förändring medan tjänstesektorn visar på ökning med 0,9 resp. . Totalt visar kalkylerna endast en svag ökning av antalet sysselsatta eller minus 0,8 resp. plus för perioderna. Detta är ett allvarligt och oroande varsel, som måste bli föremål för en allsidig belysning beträffande prognosernas realism och eventuella åtgärder för att bryta den tecknade utvecklingen. och kräver därför i denna motion att en statlig parlamentarisk utredning, en sysselsättningsutredning, tillsätts med uppgift att skyndsamt analysera den långsiktiga utvecklingen på sysselsättningens område. Utredningen bör också avge förslag till åtgärder. I och gemensamma ekonomisk-politiska motion presenterade vi förslag till omedelbara åtgärder för att bl. a. förbättra sysselsättningen. Inför det konjunkturperspektiv som avtecknar sig allt tydligare måste tyngdpunkten i den ekonomiska politiken successivt övergå i ett beredskapsläge, som ger möjlighet att snabbt sätta in åtgärder som skapar förutsättningar för en lugn och balanserad utveckling. Åtgärder är därjämte nödvändiga för att komma till rätta med kvardröjande arbetslöshet och strukturarbetslöshet. Till de sektorer som drabbats hårdast av arbetslösheten hör bl. a. byggnads- och anläggningsverksamheten. Bostadsbyggandet har minskat kraftigt . påbörjades 9 969 lägenheter i flerfamiljshus. Motsvarande siffra var 16 803. Produktionen av småhus har glädjande nog ökat men inte i sådan omfattning att sysselsättningen kunnat hållas uppe. Därav har följt en svår arbetslöshet inom byggnadssektorn. En ökad satsning på upprustning av det äldre fastighetsbeståndet kommer väl till pass i det läget, eftersom man kan räkna med minst dubbelt så stor arbetskraftsåtgång per investerad kapitalsumma som i nyproduktionen. Kostnaden för att modernisera en lägenhet är också naturligt nog betydligt lägre än för att nyproducera en lägenhet av motsvarande storlek.