mot · FW022080 · 1973-11-01 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:135 angående vissa organisationsfrågor rörande armén. Maj:ts proposition 1973:135 föreslås att ett fredsförband för grundutbildning skall förläggas till . Dessutom föreslås nedläggning av P 1 i och en förflyttning av S 1 i till . Förslaget att förlägga ett förband till är motiverat av sysselsättnings- och regionalpolitiska skäl. Det är ostridigt att aktiva insatser måste genomföras för att förbättra den otillfredsställande situationen i inland. Det är dock olyckligt att en prövning av andra tänkbara alternativ inte gjorts. Endast ett alternativ - uppsättande av ett fredsförband för grundutbildning har utretts och redovisats. Den samhällsekonomiska utvärdering som utförts inom försvarsdepartementet är även begränsad till att enbart belysa detta alternativ. Det är klart otillfredsställande att begränsningar gjorts i ovan nämnda hänseenden. Detta innebär att väsentligt underlag för bedömning av frågan saknas. Från värnpliktssocial synpunkt skulle ett förband för grundutbildning i få negativa konsekvenser. a. skulle det innebära att ytterligare ca 650 värnpliktiga skulle få fullgöra sin grundutbildning långt från hemorten. På grund av tidig familjebildning, studier och ekonomiska engagemang har den värnpliktige ofta ett starkt beroende av närhet till sin hemort . fullgör 4 000 värnpliktiga med hemorter i andra delar av landet sin grundutbildning vid förband i . Detta medför betydande problem, vilka bl. a. tar sig uttryck i ett förhållandevis stort antal anstånd och nedgrupperingar. Antalet ansökningar om ändrad tjänstgöringsort av sociala skäl är betydande och tenderar att öka. Ytterst återverkar dessa förhållanden negativt på inställningen till militärtjänsten och därmed på attityden till försvaret. En ytterligare utökning av Norrlandskontingenten skulle öka angivna problem och strider helt mot de krav som ställs genom samhällsutvecklingen. De värnpliktiga till förbandet i skulle huvudsakligen tas ut från livgardes (P 1) rekryteringsområde, dvs. Redan nu är uttaget från detta till tjänst i stort. En ytterligare minskning av möjligheterna att fullgöra grundutbildning nära hemorten skulle bli följden. 1 detta sammanhang måste erinras om att utbildningskapaciteten i sedan minskats genom indragning av 1 8, flyttning av A 1 till och minskning av K 1 :s kontingent. Minskningar av flygvapnets organisation i detta område har även skett En konsekvens av förslaget enligt propositionen skulle bli en ytterligare minskning av utbildningskapaciteten i . är de värnpliktiga vid P 1 lokalt rekryterade. Med hänsyn till detta är sociala problem av den karaktär som skulle kunna uppstå vid en förläggning till mycket små i . S l:s värnpliktiga är däremot delvis fjärrekryterade. Nära hälften av dessa bedriver eller avser att bedriva postgymnasiala studier. är med hänsyn till detta en mycket lämplig garnisonsort för denna grupp värnpliktiga. Arbetsmarknaden i karakteriseras av en obalans med stark övervikt för administration och vårdyrkessektorn, medan tillverkningsindustrins andel av arbetsmarknaden är bland den lägsta i landet. Militärförbanden intar här en mellanställning som bidrar till en mer differentierad arbetsmarknad. En nedläggning av de militära enheterna skulle ytterligare öka obalansen varför det även från arbetsmarknadssynpunkt är betydelsefullt att S 1 bibehålls i . I samband med arbetet med utformningen av det nuvarande systemet för värnpliktsutbildning övervägdes upprättande av särskild utbildningsorganisation för genomförande av repetitionsutbildning bl. a. i övre . Syftet med en sådan central skulle vara att undvika alltför hög belastning vid truppförbanden. Erfarenheterna från det nuvarande utbildningssystemet visar att belastningen vid perioder av repetitionsutbildning blir mycket hög, vilket negativt återverkar på utbildningseffekten av såväl grund- som repetitionsutbildning. genomför ett betydande antal krigsförband avsedda för övre sin repetitionsutbildning i andra delar av landet. De får därmed inte den miljöutbildning de är i behov av. Detta behov skulle kunna tillgodoses om förbandet i inriktades på att i omgångar fördelade utbilda förband under repetitionsutbildning. Effekten av utbildningen skulle bli högre än nu genom att en särskild befälskader skulle kunna inriktas på uppgifterna. Utbildningsanordningar och utbildningsmaterielen skulle vidare kunna anpassas för denna verksamhet liksom serviceorganisationen. Organisationen skulle därmed bli rationellare än . Sannolikt skulle krigsförbandsövningama kunna kortas av något bl. a. genom rationalisering av systemet för utrustning och avrustning. Ett förband inriktat på repetitionsutbildning skulle kräva ett något mindre antal militära befattningshavare jämfört med propositionens förslag eftersom förbanden själva medför befäl. Å andra sidan skulle ett ökat antal civila krävas för verksamheten. De värnpliktssociala konsekvenserna av ett repetitionsutbildningsförband skulle bli lägre än vid grundutbildning eftersom utbildningen av varje omgång omfattar endast mellan tre och . Genom att förlägga ett repetitionsutbildningsförband till i stället för ett förband för grundutbildning skulle en olycklig minskning av utbildningskapaciteten i undvikas utan att effekten i därför blev mindre. livgarde, som enligt såväl överbefälhavarens som arméchefens uppfattning behövs för infanteriutbildning, kan i detta alternativ bestå. Kostnaderna för ett repetitionsövningsförband överstiger inte de beräknade kostnaderna för ett grundutbildningsförband, och driftkostnaderna bör med hänsyn till rationaliseringsvinster vid andra förband kunna rymmas inom nuvarande ramar. Dessa rationaliseringsvinster uppstår genom minskade driftkostnader för repetitionsutbildning vid andra förband. Som framgår av proposition 1973:135 har flera remissinstanser hävdat uppfattningen att den mark som S 1 disponerar i även i fortsättningen kan användas av förbandet. Bland dessa remissmyndigheter finns kommun, vars representanter dessutom i andra sammanhang uttalat att kommunen inte ens behöver marken för sin utveckling. I propositionen hävdas därjämte att S 1 :s byggnadsbestånd är så nedslitet att investeringar om 95 milj. kr. erfordras för iståndsättning . I arméchefens fredsorganisationsplan är motsvarande kostnader upptagna till 42 milj. kr. och en flyttning av S 1 till beräknas kosta 26 milj. kr. mer än om förbandet stannar i . De totala faktiska kostnaderna som fredsorganisationsutredningen beräknat till 70 milj. kr. lägre än om organisationsförändringen inte genomförs är därför oriktiga. Även ekonomiska fakta talar således för att S 1 bibehålls i . Överbefälhavaren och arméchefen anser båda att S 1 av militära skäl bör vara kvar. 1 sin fredsorganisationsplan för armén, som framlagts för överbefälhavaren, har arméchefen återigen framhållit att en omlokalisering från facksynpunkt inte innebär några fördelar, varför S 1 alltfort bör kvarligga i . Det förtjänar i detta sammanhang framhållas att S 1 omlokaliserats två gånger under loppet av . Varje sådan omlokalisering minskar utbildningseffekten, och det tar ungefär innan full effekt åter kan uppnås. En ny flyttning skulle medföra splittring av den fast anställda personalen, varav huvuddelen även civil personal är specialutbildad och svår att ersätta. Detta är ytterligare ett skäl för att S 1 bibehålls i . I propositionen föreslås indragning av P 1. Krigsorganisatoriska förändringar medför att P 1 inte erfordras inom pansartruppernas fredsorganisation. Flertalet av regementets krigsförband beräknas dock kvarstå i krigsorganisationen intill mitten av . För att den operativa styrkan i östra i form av insatsberedda förband för skydd av med riksledning m. m. skall kunna bibehållas krävs dock i stället ett infanteriförband. Detta kan överta efter hand utgående pansarförbands uppgifter, mobiliseringsområden och vämpliktsrekrytering. Värnpliktskontingenternas storlek i kommer att successivt öka. Behovet av infanteriförband i är således påtagligt. P 1 har goda utbildningsbetingelser för infanteriutbildning. Någon utökning av övningsterräng är således ej behövlig. Eftersom regementet bedriver utbildning av pansarskytte- och cykelskytteförband behöver någon omfattande omlokalisering av befäl eller civilanställda inte ske. Personalkårerna kan hållas intakta till största delen vilket är värdefullt. Fram till omkring 1985 kvarstår behov av kvalificerat och rätt utbildat befäl vid de pansarförband, som i nedväxlad organisation kvarstår , samt dessutom av reducerad grundutbildning och repetitionsutbildning av dessa förband. Mot den ovan redovisade bakgrunden bör en successiv övergång från pansarutbildning till infanteriutbildning ske vid P 1 och regementet alltjämt vara lokaliserat till . Med hänsyn till den rådande arbetsmarknadssituationen anser vi, vilket framgår av motionen, att ett militärt förband bör förläggas till . Vi kan dock inte helt godta propositionens förslag eftersom man där i alltför ringa grad beaktat möjligheterna att begränsa de värnpliktssociala problemen och andra konsekvenser i övriga landet av en lokalisering till . Vi anser därför att frågan om vilken verksamhet som skall bedrivas vid förbandet i närmare bör utredas. Såsom framhållits torde ett repetitionsutbildningsförband vara ett bra alternativ. Därmed skulle man nå minst likvärdiga regional- och arbetsmarknadspolitiska effekter som man kan undvika förbandsindragningar i . Från värnpliktssocial synpunkt skulle detta vara ett överlägset alternativ. Med hänvisning till det anförda hemställes att , med bifall till förslaget i proposition 1973:135 om förläggning av ett fredsförband till , beslutar 1. att förbandets uppgifter skall närmare utredas, med beaktande även av det i motionen angivna alternativet med ett repetitionsutbildningsförband, 2. att beslut i fråga om P 1 och S 1 skall anstå i avvaktan på denna utredning. (c) () GOTAB 73 5382 S 1973