mot · FW022006 · 1973-05-24 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:130 angående ändringar i arbetarskyddslagstiftningen och andra åtgärder för bättre arbetsmiljö. I propositionen 1973:130 Åtgärder för bättre arbetsmiljö framläggs en rad förslag som hälsas med tillfredsställelse. Hit hör bl. a. att systemet med regionala skyddsombud byggs ut samt att dessas verksamhet skall finansieras genom arbetarskyddsavgiften. Emellertid är några av de mindre arbetsplatsernas skydds- och tillsynsproblem icke till fullo lösta med vad som framgår av propositionen. Den kommunala tillsynen har vid ett flertal tillfällen varit föremål för utredning och översyn, varvid framkommit berättigad kritik mot dess resurser, effektivitet, besöksfrekvens m. m. Detta har också uppmärksammats av arbetsmiljöutredningen och flera betydelsefulla remissinstanser. Därutöver har den snabbremiss omfattande över 85 000 människor ute i arbetslivet, vilken föregått propositionen, fäst stort avseende vid att de mindre arbetsplatsernas skyddsarbete genom övervakning och tillsyn nu verkligen löses. a. pekar LO samt enskilda fackförbund i sina underremisser till LO på vissa punkter som måste lösas för att förutsättningarna för en effektiviserad tillsyn skall föreligga. Hit hör bl. a. frågan att det finns heltidsanställda och för uppgiften välutbildade personella resurser samt att dessa befattningshavare ges möjlighet till vidareutbildning i arbetarskydds- och arbetsmiljöfrågor. Departementschefen omnämner i propositionen att dessa frågor f. n. utreds av sakkunniga i samband med översyn av hälsovårdsinspektörsutbildningen och att förslag kan väntas som ger sådan kompetens att fullgod kontroll kan utövas för berörda arbetsställen. Det är av största betydelse att sådan utbildning tillskapas och att detta bevakas av arbetarskyddsstyrelsen. 1 frågan om huruvida den kommunala tillsynen skall bibehållas som en angelägenhet är det värdefullt att tillvarata de fördelar som finns i sambandet med annan tillsyn, reglerad i hälsovårdsstadga och livsmedelslag m. fl. Men finns anledning peka på att hälsovårdsnämndernas ökade arbetsbelastning, bl. a. genom tillkomsten av livsmedelslagen, medför ökade svårigheter att klara det stigande behovet av tillsynen av arbetsmiljön. Departementschefen har biträtt utredningens förslag såväl när det gäller uppfattningen att det skall vara kommunen som sådan som skall svara för att kommunala tillsynsmän utses som när det gäller uppfattningen att den kommunala tillsynen skall vara underställd yrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen. Emellertid framgår icke av propositionen hur frågorna om stöd åt den lokala skyddsorganisationen från yrkesinspektionerna samt kontakten och samarbetet mellan yrkesinspektionerna och kommunala tillsynen skall ske. Vidare uppstår frågan vart regional skyddsombudet skall vända sig till yrkesinspektionen eller till den kommunala tillsynen. På s. 187 i propositionen omnämns att yrkesinspektionens arbete i stor utsträckning skall gå ut på att stödja den lokala skyddsorganisationen. Avses härmed att yrkesinspektionerna kommer att avdela en eller flera befattningshavare för kontakt och samarbete med den kommunala tillsynen? Detta bör klargöras i tillämpningsföreskrifterna. Vidare har i remissbehandlingen pekats på frågan om den förskjutning som skett beträffande storleken på arbetsställen som sorterar under den kommunala tillsynen. Det är exempelvis otillfredsställande att en livsmedelshall med 30 sysselsatta men 18 årsanställda sorterar under den kommunala tillsynen. En klar gräns för vilka arbetsställen som skall sortera under kommunala tillsynen bör också angivas i tillämpningsföreskrifterna, och härvid bör tidigare angivna 10 anställda gälla. Det är av största betydelse att ovannämnda regleringar i tillämpningsföreskrifterna kommer att gälla från samma tidpunkt som alla övriga förbättringar i propositionen. a. LO på att frågan om statsbidrag till kommunerna för kostnaderna för kommunala tillsynen kommer att vara av avgörande betydelse för huruvida den kommunala tillsynen kommer att utvecklas. har stannat för att denna fråga bör prövas i samband med andra överväganden om kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna. Vi delar LO:s uppfattning att det är mindre tillfredsställande att så sker, då frågan därigenom skjuts och risk härigenom uppkommer att den kommunala tillsynens utbyggnad fördröjs. Arbetsmiljöförhållandena på de arbetsställen som sorterar under den kommunala tillsynen är på många ställen så bristfälliga att situationen inte tål en eftersläpning, och vi förutsätter att kommunalekonomiska utredningen som har att pröva frågan om statsbidrag till den kommunala arbetarskyddstillsynen skyndsamt kommer med förslag i denna del. Åberopande det anförda hemställes att som sin mening ger Kungl. till känna vad i motionen anförts bl. a. om gränsdragningen och samarbetet mellan statlig och tillsynsmyndighet i arbetarskyddsfrågor. HANS () i