mot · FW021638 · 1973-03-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 197333 med förslag till ändringar i tryckfrihetsförordningen, m. m. Information betyder makt. Detta ord har fått en ny och hotande tyngd i datateknikens samhälle. Det angav grundtonen i den första interpellationen i angående datateknikens missbruk av . Makt kan alltid missbrukas; makt måste alltid kontrolleras det är en av liberalismens grundtankar något som understrukit i hela den debatt som pågått medan offentlighets- och sekretesslagstiftningskommitténs arbete försiggått, ända fram till den proposition som skall behandlas av och som är avsedd att ge garantier för att informationsmakten i vårt samhälle ställs under kontroll och skydd mot missbruk. Rätt använd hjälper datatekniken oss att utveckla närdemokratin. Den gynnar en decentralisering av avgörandena. Den underlättar framtagning och spridning av fakta. Och den gör det enklare att konstruera alternativa problemlösningar för begrundan, innan man tar ställning. Fel använd kan samma teknik föra oss in i ett överhetsvälde, i vilket vi hårdstyrs på distans, förvandlas till föremål för åtgärder och tvingas föra en ojämn kamp mot datorporträtt av oss själva. Propositionen redovisar att det finns långt över 3 000 offentliga och privata datasystem, som innehåller personuppgifter. Utvecklingen på dataområdet har varit mycket snabb och har inneburit en direkt utmaning till ett liberalt parti. Framför allt gäller detta skyddet av den personliga integriteten. landsmöte fastställde i partiprogrammets form den liberala grundsynen i hithörande frågor: Datateknikens positiva möjligheter bör tillvaratas. En datalag måste införas till skydd för den personliga integriteten. Lagen skall gälla för statliga, kommunala och privata dataregister. Lagstiftningen skall bevara rätten till insyn i myndigheternas handlande, som skydd skapas mot obehörigt utlämnande av uppgifter om individer. Den enskilde skall ha rätt att ta del av alla uppgifter om sig själv i dataregister och att få felaktigheter korrigerade. bör få insyn i uppbyggnaden av statliga dataregister och i uppläggning och genomförande av folkräkningar. Endast nödvändiga uppgifter får infordras av myndigheterna. En dataombudsman bör följa utvecklingen på dataområdet och tillvarata den enskildes intressen. Rätten till anonymitet för den som lämnar uppgifter vid intervju- och enkätundersökningar bör lagfästas. Det är utifrån denna grundsyn som vi granskat regeringens proposition och därav i denna motion framför vår kritik och våra förslag. Den nu föreliggande propositionen har många förtjänster. En hel del liberala tankar har inarbetats. Men den går inte långt nog. Det finns särskilt två viktiga punkter vilka behöver kompletteras, nämligen frågan om kontrollen över de register som Kungl. och själva beslutar om samt frågan om en fristående dataombudsman. Departementschefen finner att register med personuppgifter skall kunna beslutas av eller regeringen utan tillståndsprövning av datainspektionen. Det får förutsättas, skriver han, att statsmakterna beslutar om inrättande av ADB-register endast i sådana fall, då det är starkt motiverat med hänsyn till registrets betydelse eller med hänsyn till övriga omständigheter. Han anför vidare: Det är enligt min mening viktigt att datainspektionens yttrande alltid inhämtas, innan statsmakterna beslutar om inrättande av ADB-register. Visserligen skall enligt propositionen datainspektionen ha tillsyn även över dessa regeringens register lika väl som över alla andra. Men detta kan dock endast ske i den mån datainspektionens egna regler och förbud inte står i strid med de föreskrifter som beslutas av Kungl. Maj:t. Datainspektionen kan i sådant fall endast göra anmälan om att en situation uppkommit som kräver nya beslut någon sjävständig rätt att ingripa skulle inspektionen då inte ha. Vi finner emellertid inga skäl föreligga för att på detta sätt undanta vissa i själva verket de största och viktigaste offentliga registren från den obligatoriska tillståndsprövningen och tillsynen. Den datainspektion som skall ha ansvaret för alla andra register bör ha det även för dessa och bör kunna vägra tillstånd om så behövs. Detta inte minst för att praxis skall bli så enhetlig och rättvis som möjligt och för att den sakkunskap och erfarenhet som datainspektionen bör inrymma skall komma alla register i lika mån till godo. Det är vidare viktigt att komma i håg att det vanligen inte är just de enskilda uppgifterna i de enskilda registren som är eller upplevs som kränkande för den enskilde, utan det är sammanställningen av dem i olika program eller mellan olika register, som innebär de verkliga farorna. I tillståndsgivningen för ett visst register, särskilt ett statligt, måste alltså ingå en god överblick över de kombinationsmöjligheter som därmed inträder, och datainspektionen måste ge regler för hur uppgifter får överföras från ett register till ett annat en ofta mycket invecklad fråga. Om vissa väsentliga register skulle undandras från denna kontroll och datainspektionen endast skulle få yttra sig om dem, är risken att reglerna för umgänge registren emellan inte blir tillräckligt väl genomarbetade, till nackdel för den enskildes säkerhet. Vi föreslår alltså att även sådana register som beslutas av regeringen skall ligga under datainspektionens tillståndsprövning och att regeringen, om den önskar gå emot datainspektionens beslut och upphäva detta, får göra framställning till i saken. Utskottet bör i detta avseende få i uppdrag att utarbeta de nödvändiga ändringarna i lagtexten. Frågan om en särskild dataombudsman tas upp av flera remissinstanser. KO anser således att det bör övervägas, om inte dataombudsmannafunktionen bör utövas helt fristående från datainspektionen och på grundval av i lag angivna befogenheter. () ett annat remissorgan framhåller som utomordentligt väsentligt att rollen som (data-)ombudsman inte kommer i något slags beroendeförhållande till andra funktioner. , , TT och juridiska fakulteten i anser att man kan ifrågasätta om inte lagens tillämpning besvärsvägen bör anförtros åt en särskild dataombudsman. Fakulteten påpekar att denne då också kunde ta emot enskildas klagomål. har sedan denna debatt över huvud taget togs upp i drivit tanken på en dataombudsman, som kan fungera som allmänhetens klagomur och som övervakare av att dataregistren både offentliga och enskilda följer uppställda regler. Vissa av dessa uppgifter kan nu sägas vara tillgodosedda genom förslaget om en datainspektion. Departementschefen anser att det skulle innebära en överorganisation att inrätta en särskild dataombudsman. Rätten att överklaga vill han lägga på JK, medan JO skulle utöva en allmän tillsyn över datainspektionens verksamhet och kunna ingripa med kritik eller möjligen åtal. Dessutom bör den enskilde kunna vända sig direkt till datainspektionen med förfrågningar och klagomål. Med tanke på de invecklade och svåröverskådliga frågor som kommer att uppstå när dataregister på olika sätt sammanförs och samarbetar och där bl. a. en inte obetydlig kunskap om datateknikens möjligheter och begränsningar är nödvändig för den som skall handlägga ärendet finner vi det svårt att tro att departementschefens ovan skisserade anordning skulle vara tillfredsställande. Allmänheten kommer att ha tre olika instanser att vända sig till och kommer att ha svårt att veta, vilken som är den rätta. Det blir svårt för såväl JO som JK att samla tillräcklig erfarenhet och sakkunskap för att kunna fullgöra sina uppgifter på dataområdet. Vi anser att rätten att överklaga datainspektionens beslut på eget initiativ eller på uppmaning av enskilda bör förläggas till ett särskilt fristående organ gärna benämnt dataombudsman. skall utöva den allmänna tillsyn över datainspektionens verksamhet som departementschefen anser skall fullgöras av JO. Det är här fråga om ett så speciellt och svårbearbetat område att det bör skötas av personer med särskild kompetens för saken och med möjlighet att helt ägna sig åt den. Det är mera tillfredsställande för allmänheten att kunna framföra frågor och klagomål över datainspektionens handhavande av integritetsfrågorna till en fristående institution än att gå till ämbetsverket Detta torde öka rättssäkerheten. Maj:t bör därför framlägga förslag till om inrättandet av en dataombudsman. I samband därmed bör övervägas om justeringar behöver göras i lagstiftning angående JO och JK. Även med de ändringar vi har föreslagit är skyddet för den personliga integriteten i dataåldern inte färdigt i och med antagandet av denna datalag. Den är endast en början. Vi vill här slutligen endast peka på två områden som lämnas utanför lagen: det möjliga missbruket av statistiskt material för att få fram uppgifter om enskilda; alla de nya tekniska registreringsmöjligheter som inte faller under begreppet ADB, sådant det definierats i denna lag. Det är möjligt att med relativt enkla medel ur statistiskt material plocka fram uppgifter, som berör enskilda (personer eller företag). Detta kan förhindras med en ganska enkel kodning av vissa uppgifter, som inte förrycker det statistiska resultatet men gör ovan nämnda inbrytning i sekretessen omöjlig. Föreskrifter om sådan kodning hör alltså till det som måste utfärdas, så snart de tekniska och matematiska problemen är lösta. Hela kontrollen över ADB-materialet måste ses över från grunden så snart tekniken med optisk läsning blir vanlig och billig. Även sådana media som mikrofilm kommer, när de blir ännu vanligare än , att fordra särskilda regler. Frågan om vad som menas med handling och upptagning lämnas av propositionen nästan lika vagt besvarad som frågan om vad som egentligen menas med personlig integritet. Desto viktigare är det då att en dataombudsman med så fristående ställning som möjligt har rätt och plikt samt materiella medel nog att överblicka hela fältet. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av det anförda hemställs 1. att med ändring av 2 § i förslaget till datalag beslutar att inrättandet av statliga dataregister i strid med datainspektionens uppfattning endast kan ske genom beslut av , 2. att med ändring av 7 § i förslaget till datalag beslutar att datainspektionen skall meddela föreskrift beträffande personregister, såvida inte har meddelat föreskrift i samma hänseende, 3. att med ändring av 18 § i förslaget till datalag beslutar att avvikelse från av datainspektionen meddelade föreskrifter beträffande statliga dataregister endast får ske efter beslut av , 4. att hos Kungl. Maj:t begär förslag om inrättande av en dataombudsman med uppgift att övervaka efterlevnaden av den kommande datalagstiftningen och därvid besvärsvägen tillvarataga den enskildes rätt till integritet. PER () ()