mot · FW021459 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om produktionsstimulerande åtgärder. De svåra problem som näringslivet och särskilt de mindre företagen har att kämpa med kräver för sin lösning en aktiv och förutsättningsskapande näringspolitik från samhällets sida. Såsom vi i en annan motion framhållit förutsätter detta att ett näringspolitiskt handlingsprogram görs upp för en enhetlig och övergripande bedömning av samlade åtgärder från olika politiska områden. Man måste utgå från att ett sådant arbete tar i anspråk. Med de stora svårigheter som kännetecknar näringslivets och samhällsekonomins situation är det därför därutöver nödvändigt att även vidta åtgärder med omedelbar eller snabb effekt i väsentligt större utsträckning än vad statsverkspropositionen innebär. Det är nödvändigt att få till stånd en betydande förbättring i sysselsättningsläget och en produktionsexpansion i näringslivet. Arbetslösheten har blivit ett alltmer svårbemästrat problem. Storleken av arbetslösheten nu kan mätas och bedömas på olika sätt. Den statistiskt uppmätta arbetslösheten är alltjämt cirka 100 000. Därtill kommer att cirka 125 000 sysselsätts genom arbetsmarknadspolitiken i beredskapsarbeten, arbetsmarknadsutbildning och skyddad verksamhet. Därutöver finns många som önskar ett arbete och skulle ta det om det stöde att få. Den internationella lågkonjunkturen och dess inverkan har naturligtvis varit en bland flera orsaker till den stora sysselsättningsbristen. Men väsentligt allvarligare är att strukturutvecklingen i näringslivet framkallat en omfattande och genom konjunkturerna bestående arbetslöshet, som kan kallas strukturarbetslöshet. Denna finns alltså kvar även i högkonjunkturerna. Nya arbetstillfällen har inte kunnat skapas i takt med dem som försvunnit. Näringspolitikens oförmåga att skapa tillfredsställande produktionsförutsättningar har i ökad takt framtvingat företagsnedläggningar och driftsinskränkningar och forcerat fram tekniska produktionsförändringar, som friställt mänsklig arbetskraft. Nya etableringar har inte kunnat ske i tillräcklig utsträckning. Man måste räkna med att strukturarbetslösheten vid kommande konjunkturuppgång blir högre än under den förra högkonjunkturen. Strukturarbetslösheten innebär att tusentals människor blir långvarigt arbetslösa. Många av dem kan inte få något nytt arbete på den öppna arbetsmarknaden utan måste ges skyddad sysselsättning eller förtidspensioneras. Det betyder stora personliga svårigheter för allt fler. Från välfärds- och jämlikhetspolitiska synpunkter är detta oacceptabelt. 1 denna situation är det enligt vår bedömning nödvändigt med skyndsamma åtgärder, som så som möjligt effektivt kan förbättra sysselsättningsmöjligheterna. Målet bör vara att alla som vill och kan ta arbete ges möjligheter därtill på den vanliga öppna arbetsmarknaden. Av skäl som vi nedan redovisar måste sysselsättningsökningen i första hand möjliggöras i näringslivet. Ökad produktion av varor och tjänster är angelägen inom detta fält. En tillfredsställande bytesbalans mot utlandet måste till följd av det växande underskottet i tjänstebalansen (med utlandsturismen som den stora minusposten) uppnås genom ökad export av varor och tjänster. Strävandena måste främst inriktas på ökad varuproduktion. En ökad produktion av varor och tjänster för den öppna marknaden är också en nödvändig förutsättning för fortsatt reformarbete och för utbyggnad av statens och kommunernas verksamheter och uppgifter. Den offentliga sektorn måste baseras på näringslivet. Det måste vara balans mellan resursernas tillväxt i näringslivet och utbyggnaden av den offentliga sektorn. Statens och särskilt kommunernas nuvarande svåra ekonomiska situation har sin förklaring i brister i denna balans. Från dessa utgångspunkter är snabb tillväxt i näringslivet nödvändig. Full sysselsättning på den öppna reguljära arbetsmarknaden betyder ökade inkomster för staten och kommunerna och minskade utgifter. Den nödvändiga sysselsättnings- och produktionsökningen förutsätter vidare att nya produkter och tjänster produceras och att nya och utvidgade marknader uppsöks. Vi ser med tillfredsställelse att i statsverkspropositionen ökade satsningar görs på teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete. Denna för näringslivets utveckling så betydelsefulla grund har varit allvarligt försummad från statens sida, och även med i statsverkspropositionen föreslagna och aviserade ökningar är insatserna otillräckliga. I sammanhanget vill vi särskilt understryka samhällets uppgift att främja forsknings- och utvecklingsarbete till förmån för de mindre företagen. Det är känt att de mindre företagen är en god grogrund för nya produktionsidéer. 100 000 nya arbetstillfällen Vid kommande konjunkturuppgång måste man som nämnts räkna med en betydande kvarstående och sannolikt ökande strukturarbetslöshet, om inte effektiva motåtgärder snabbt sätts in. har antalet arbetstillfällen minskat inom industrin. har räknat med fortsatt minskning. I årets preliminära nationalbudget har man räknat med att industrisysselsättningen mätt i timmar skulle minska med . Den totala sysselsättningen skulle enligt samma källa gå ned . Sysselsättningsökningen inom den offentliga sektorn torde bli relativt obetydlig, vilket hänger samman med statens och särskilt kommunernas ekonomiskt trängda läge. Inom bostadsbyggandet måste man räkna med väsentligt minskad sysselsättning. Möjligheterna att genom särskilda åtgärder effektivt öka sysselsättningen finns strängt taget endast inom industrin och servicenäringarna. För detta område talar också de skäl vi ovan angivit, nämligen nödvändigheten av ökad varuproduktion för att klara bytesbalansen och angelägenheten av att öka näringslivets tillväxt för att kunna bära upp fortsatt reformarbete och nödvändig utbyggnad av den offentliga sektorn. Dessutom gäller strukturarbetslösheten främst industrinäringarna jämte jord- och skogsbruk. Från dessa utgångspunkter finner vi det angeläget och nödvändigt att genom särskilda åtgärder öka sysselsättningsmöjligheterna i näringslivet. Man torde kunna utgå från att strukturarbetslösheten omfattar mer än 100 000. Men det bör kunna vara en möjlig målsättning att söka skapa 100 000 nya arbetstillfällen i första hand i industrin och servicenäringarna. Det finns ungefär samma antal företag med anställda. Varje existerande företag skulle således i princip inte behöva öka sin personal med mer än en person för att målsättningen skall vara uppnådd. Som framgår av statsverkspropositionen kommer senare att föreläggas förslag om en omorganisation av den närings- och industripolitiska administrationen. a. skall ett industripolitiskt verk inrättas. Det förutsätts vidare att företagarföreningarna skall få ökade uppgifter vid en ökad satsning på regional service. I nuvarande läge anser vi det vara nödvändigt att antar ett åtgärdsprogram för att förverkliga målsättningen 100 000 jobb. Aktionsprogrammet bör utarbetas av representanter för berörda statsdepartement, arbetsmarknadsmyndigheterna, näringslivet - däribland de mindre företagens organisationer, löntagarorganisationerna, kommunerna och landstingen samt expertis på olika berörda områden. Om så befinns lämpligt kan verksamhetens genomförande senare anförtros det nya industripolitiska verket. måste emellertid verksamheten och genomförandet ha en stark lokal förankring. För den regionala och lokala verksamheten bör i första hand företagarföreningarna utnyttjas. Dessa har god kännedom om de lokala förutsättningarna för näringslivet och representerar dessutom en kontaktlänk mellan näringslivets och kommunernas intresse. En förutsättning för att företagarföreningarna skall klara av en uppgift av den här storleksordningen är dock att de byggs ut till verkliga regionala näringspolitiska organ. Arbetet måste också i högre grad än inriktas på uppsökande verksamhet, marknadsundersökningar, exportfrämjande åtgärder och ren serviceverksamhet gentemot företagen. I detta sammanhang måste företagarföreningarna också samverka med branschorganisationerna, som i en del fall redan har en utbyggd både central och lokal service när det gäller exempelvis administration, bokföring, revision och ekonomisk rådgivning. Problemen för näringslivet har i hög grad sin grund i svårigheterna att etablera och utvidga företag. Den nödvändiga produktionsökningen i fråga om främst varor med också industriella och kommersiella servicetjänster kan emellertid inte uppnås utan att nya företag etableras och befintliga företag utvidgas. I de särskilda åtgärderna för 100 000 nya arbetstillfällen måste ingå ett etablerings- och utvidgningsstöd i form av bidrag och lån på gynnsamma villkor. De mindre och medelstora företagen arbetar under allt svårare betingelser. Det är bl. a. företag av denna typ som slagits ut genom den forcerade strukturutvecklingen. Den produktionsökning som är nödvändig kan inte utan att de mindre och medelstora företagens utvecklingsmöjligheter tas till vara på väsentligt bättre sätt än . De särskilda åtgärder som vi föreslår under mottot 100 000 nya arbetstillfällen bör i huvudsak inriktas på mindre och medelstora företag. Det synes oss vara en lämplig avvägning att nu till etablerings- och utvidgningsbidrag anvisa anslag på 200 milj. kr. och till lån för samma syfte 400 milj. kr. Ett villkor för att erhålla detta stöd skall vara att åtgärder ger nya arbetstillfällen. Det möter finanspolitiskt inte något hinder att dessa åtgärder finansieras genom ökad upplåning av staten. Åtgärderna avser en nödvändig aktivitetsökning i näringslivet, vilken kommer att öka statens och kommunernas inkomster och minska deras utgifter på andra områden. En sådan finansieringsmetod för detta ändamål är i nuvarande läge samhällsekonomiskt och näringspolitiskt riktig. Det är inte möjligt att i detta sammanhang närmare precisera de bestämmelser som bör gälla i fråga om lånen och bidragen. Vi vill dock särskilt understryka att lån bör kunna lämnas till såväl byggnadsinvesteringar och maskininvesteringar som rörelsekapital. Inte minst viktigt är att nyetablerade företag får möjligheter att finansiera uppbyggnaden av en effektiv försäljningsorganisation. Den ökade lånevolymen bör i första hand ställas till förfogande för företagarföreningarnas direktlåneverksamhet. Bidragen bör bl. a. ha formen av ränteeftergift på de nämnda lånen under t. ex. . Medel utan återbetalningsskyldighet bör också kunna lämnas till utpräglade utvecklingsprojekt och till gemensamma serviceinrättningar för en större grupp av företag, t. ex. utställningslokaler, gemensam exportorganisation osv. Vissa förebilder kan hämtas i de program som antagits för vissa branscher, t. ex. TEKO-branschen, möbelindustrin och glasindustrin. En väsentlig del av aktionsprogrammet för 100 000 nya arbetstillfällen bör vidare vara ett särskilt stöd till företag som nyetableras eller som ökar sin sysselsättningsvolym. Vi föreslår att stödet får den utformningen att sådana företag erhåller befrielse från den fyraprocentiga arbetsgivaravgiften för den del av lönesumman som svarar mot nettonyanställningen. Redovisningen av arbetsgivaravgiften till är redan så upplagd att det inte bör vara någon svårighet att i varje enskilt fall få fram den avgiftsnedsättning som företaget i fråga blir berättigat till. Som nämnts måste en väsentlig uppgift också vara att ta fram och sprida information om färdiga innovationer. I de särskilda åtgärderna bör ingå en kampanj, som bl. a. inriktas på att särskilt till mindre och medelstora företag förmedla nya produktidéer och produktionsprocesser. Produktions- och marknadsföringsrådgivningen måste utökas. Kampanjen bör innefatta uppsökande av nya marknader, särskilt för export. Det är viktigt att kontakter med nya marknader förmedlas främst till producerande och säljande småföretag. Såsom framhållits kan den nödvändiga produktions- och exportökningen inte genomföras utan ökad medverkan från de mindre företagen. De särskilda åtgärderna för 100 000 nya jobb måste samordnas med de regionalpolitiska strävandena. Sammantaget måste etableringar och utvidgningar i stödområde ges ett starkare stöd än i andra områden. De särskilda lån och bidrag vi förordat bör kunna utgå på gynnsammare villkor i stödområde. Det är också möjligt att kombinera det särskilda etablerings- och utvidgningsstödet med lokaliseringsstödet liksom naturligtvis också med de stödåtgärder som utgår via företagarföreningarna. Situationen i näringslivet och samhällsekonomin gör det angeläget och nödvändigt att vidta särskilda åtgärder med så omedelbar effekt som möjligt. Sysselsättningen måste ökas. Vi har bedömt målsättningen 100 000 nya arbetstillfällen vara realistisk. Näringslivets produktion måste ökas dels med hänsyn till angelägenheten av att öka exporten, dels för att skapa det nödvändiga underlaget för fortsatt reformarbete och önskvärd vidgning av statliga och kommunala verksamheter. Det är vår uppfattning att beslut i enlighet med motionen skulle få inte minst en stor positiv psykologisk betydelse. Det är viktigt att de som arbetar i näringslivet och särskilt de mindre företagen åter kan få en god tro . Med stöd av det anförda hemställer vi1 att beslutar A. att hos Kungl. anhålla om att ett aktionsprogram för 100 000 arbetstillfällen utarbetas i enlighet med vad som anges i motionen innehållande: 1. förmedling av särskilda lån och bidrag till etablering och utvidgning av företag inom industri- och servicenäringarna, med inriktning på mindre och medelstora företag och i samordning med de regionalpolitiska strävandena, 2. en kampanj för nya produkter och nya marknader med särskild inriktning på ökade exportmöjligheter för mindre företag, B. att anvisa till och att disponeras i enlighet med vad som har förordats i motionen Bidrag till nyetableringar och utvidgningar av företag inom industri- och servicenäringarna för /74 ett anslag av , Lån till nyetableringar och utvidgningar av företag inom industri- och servicenäringarna för /74 ett investeringsanslag av . . () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge 1 (Se även motion 1973:1015.) GOTAB 73 3260 S 1973