ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021412 · 1973-01-26 00:00:00 — om en parlamentarisk utredning för kartläggning av markresurserna m. m. Miljövårdsdebatten är intensiv och stort intresse ägnas hanteringen av våra naturresurser. Speciellt skänks luft, vatten och landskapsmiljön uppmärksamhet. Den fasta markens beskaffenhet har däremot i påfallande grad ignorerats; marken har i vårt land oftast betraktats som en självklar och närmast obegränsad resurs. Tillgången på produktiv mark är emellertid begränsad, och denna naturresurs måste behandlas med samma omsorg och varsamhet som andra resurser. Om marken en gång förstörts, tar det utomordentligt om det ens är möjligt att återställa den i produktivt skick. En kortsiktig inriktning på allt högre avkastning, lokalisering av industrier eller reningsverk, exploatering av tidigare glesbebyggda områden kan ha allvarliga verkningar för marken lika väl som för vatten och luft. Markfrågorna är emellertid intressanta även i annat perspektiv. Markprocesserna kan i många fall bryta ned de miljögifter som blivit ett allt allvarligare problem. Olika jordmåner har olika förmåga i detta hänseende. Sålunda har brunjordarna större förmåga att bryta ned klorerade kolväten än podsoljordmånerna, för att nu bara ta ett enda exempel. En omfattande och kontinuerlig jordmånskartering är nödvändig för att olika gifters inverkan på marken säkert skall kunna bedömas. En dylik kartering pågår sedan ett tiotal år i vårt land beträffande skogsjordmånerna. En stor del av markvården i vidaste bemärkelse åligger kommunerna. Det är inom ramen för den kommunala förvaltningssfären som beslut fattas om var olika typer av bebyggelse skall uppföras och var industrier och reningsverk bör anläggas. Kraven på ett fullgott beslutsunderlag måste ställas högt, om inte oersättliga värden skall gå till spillo. Troligt är att en stor del av beslutsunderlaget i fråga om grundläggande mätningar och kartläggning finns framtaget i de flesta kommuner. Materialet är emellertid nästan undantagslöst så svåröverskådligt att de krav marken ställer av denna enkla anledning alltför ofta kommer på undantag. Regelmässigt blir det därför så, att markens belägenhet och inte dess egenskaper tillmäts betydelse. Det åligger statsmakterna att stimulera till eller påbjuda nödvändig planering. För att en sådan planering beträffande markanvändningen skall bli meningsfull, krävs att det klart kan anges vilka kriterier som skall gälla. Detta arbete kan rimligen inte utföras på nivå. Utformandet av utgångspunkter för den konkreta kommunala planeringen av markens användning måste ske centralt och likformigt för hela landet. En utredning bör tillsättas med uppgift att undersöka på vilket sätt de nödvändiga restriktionerna för markanvändning skall kunna inarbetas i miljölagstiftningen. Strävan måste därvid vara att jämställa vården av mark med vården av luft och vatten. Med hänvisning till vad här anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att en parlamentarisk utredning för kartläggning av markresurserna m. m. tillsättes med i motionen angiven uppgift och inriktning.
mot · FW021414 · 1973-01-26 00:00:00 — om rapportering av vetenskapliga djurförsök. I andra sammanhang har behovet att minska eller praktiskt taget eliminera plågsamma vetenskapliga djurförsök tagits upp. Denna motion inskränker sig till att så länge plågsamma djurförsök tillåts i vårt land begära en redovisning av det djurlidande som förekommer då statligt stöd utgår. Staten stöder vetenskapliga djurförsök, bl. a. genom att anslag härför kan ges från statens medicinska forskningsråd. För den rapportering som forskaren eller forskarlaget skall avge till forskningsrådet stadgas emellertid inget i fråga om den humanitärt allvarliga frågan, om huruvida djur åsamkats lidande och i så fall dettas omfattning och art liksom vilka åtgärder som vidtagits för att eliminera eller minska lidandet. I anvisningarna för den slutrapport som skall lämnas anför forskningsrådet att publicerat resultat skall anges eller att om publicering ej skett, skall å formulär en eventuell redovisning ske i det vetenskapliga arbetets form så att metodik och resultat kan bedömas objektivt. För att öka insynen och på den grund att här föreligger en alldeles unik situation varelser utsätts för vetenskapliga försök som kan vara plågsamma bör den bidragsgivande staten kräva att då djurförsök äger rum skall den vetenskapliga rapporteringen till forskningsrådet obligatoriskt innehålla uppgift om omfattningen och arten av det eventuella lidande och de eventuella dödsfall som experimenten föranlett. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att hos Kungl. Maj:t begär att sådan instruktion fastställs att vetenskapliga djurförsök för vilka statsanslag utgår skall följas av rapportering om det lidande som djuren kan ha åsamkats.
mot · FW021415 · 1973-01-26 00:00:00 — om förbättring av Nogersunds fiskehamn i storkommun. Bland de projekt, som ligger till grund för äskanden om anslag för bidrag till fiskehamnar m. m., ingår förbättring av Nogersunds fiskehamn i storkommun. Till denna hamn, som är den största i sitt slag i , för 12 fisketrålare sin fisk. 14 större trålare och ett 20-tal mindre fiskebåtar är stationerade där, och på platsen finns tre fiskförädlingsindustrier med sammanlagt ett 60-tal anställda. Till dessa industrier har transporterats avsevärda mängder fisk som polska fiskefartyg lossat i . Genom en utbyggnad av Nogersundshamnen undviks sådana omlastningar. För att Nogersunds fiskehamn, som sålunda är en centralpunkt för det blekingska fisket, skall kunna fylla sin funktion på ett tillfredsställande sätt och fiskerinäringen i skall kunna utvecklas erfordras följande åtgärder. Hamnen fördjupas så att den inre bassängen får ett djup av . I samband därmed ombyggs och förstärks kajerna i norra hamn bassängen så att även stora trålare kan tas upp på slip i hamnen. Sliperanordningarna ges större kapacitet. Den östra vågbrytaren repareras och förbättras. Ritningar och kostnadsberäkningar för dessa förbättringar utarbetas av på uppdrag av . Under hänvisning till det anförda hemställs att ger Kungl. Maj:t till känna att av medel från anslaget Bidrag till fiskehamnar m.m. skall bestridas kostnaderna för den av föreslagna förbättringen av Nogersunds fiskehamn i storkommun. N. () i Trobro
mot · FW021416 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och angående bortforslandet av visst trädgårdsavfall. Genom kommunala renhållningslagen har kommunen ålagts en skyldighet att forsla orenlighet och avfall från bl. a. hushåll till avstjälpningsplats. Vid bebyggelse kan denna skyldighet göras tämligen vid genom renhållningsmonopol. Dessa regler motsvaras i Kungl. Maj:ts normalhälsovårdsordning (SFS 1971: 761) se 14 § av ett förbud för fastighetsägaren att slutligt behandla sådant avfall som det åligger kommunen att borttransportera. Av sistnämnda paragraf framgår att till avfall hänförs även trädgårdsavfall (undantagsregeln härom i nämnda paragraf tillkom under departementsbehandlingen av förslag till normalhälsovårdsordning). Bland de förbjudna formerna för slutlig behandling ingår även bränning. Enligt avgöranden i regeringsrätten förstås med bränning all slags förbränning, såväl uppgörande av bål utomhus som eldning i vanlig sluten eldstad inomhus (värmeledningspanna, öppen spis etc.) Denna möjlighet, som lagstiftningen öppnar, att förbjuda bränning av bl. a. trädgårdsavfall, har utnyttjats t. ex. i , där det är förbjudet för villaägare att vare sig på tomten eller i öppen spis eller på annat sätt elda upp torra kvistar och ris. Sådant avfall skall i stället på husägarens bekostnad avlägsnas från tomten genom anlitande av det kommunala renhållningsväsendet. Sannolikt förbrännes det därefter någon annanstans. Det synes vara ett alltför vittgående intrång i normala medborgerliga friheter när på detta sätt en husägare förbjuds vid straffansvar att ta en nedfallen torr kvist från sin tomt och elda upp den i sin spis. Åläggandet att låta borttransportera kvisten med den allmänna renhållningen för i praktiken alltför långt. Det synes icke heller vara ett rationellt hushållande med allmänna transportmedel att utsträcka det kommunala renhållningsmonopolet till att avse ris och torra kvistar m. m., som sedan gammalt brukat eldas upp på tomten. Förbränning på platsen, givetvis under iakttagande av alla brandsäkerhetskrav, är både den mest ekonomiska och också den med hänsyn till naturens ordning mest näraliggande metoden att disponera över detta slag av trädgårdsavfall. Lagstiftningen synes böra ändras så att kvistar, ris och löv undantages från begreppet trädgårdsavfall i renhållningssammanhang. Hus- och villaägaren bör i de normala fallen, om icke särskilda förhållanden skulle framtvinga en annan ordning, få efter eget gottfinnande disponera över sådant trädgårdsavfall, inklusive förbränning och kompostering av det. Under hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om förslag till sådan ändring i renhållnings- och hälsovårdslagstiftningen att i normalfallen tomtägare icke får åläggas skyldighet att till utomstående renhållningsorgan överlämna sådant trädgårdsavfall som består av ris, kvistar och löv.
mot · FW021418 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående tillvaratagandet av spillvirke från skogshygienisk synpunkt. Många faktorer har medverkat till att alltmera spillvirke blir kvar i skogsmarkerna. Det är sådant virke som snöbrutna och stormfällda träd, svampangripna träd, avfallsvirke från avverkningar osv. Forskningen har påvisat hur detta virke blir yngelplatser för insekter som vid massförökning kan göra stor skada på växande skog med nedsatt tillväxt som följd. I vad gäller granen leder det ofta till att träden dör. Nya avverkningsmetoder samt övergång till annan uppvärmning än med ved är ett par av orsakerna till att en ökande mängd spillvirke blir kvar i skogarna. Det skogshygieniska tillståndet har fortlöpande försämrats. Om stormfällning eller snöbrott inträffar är utgångsläget sådant att massförökning sker lavinartat. Beredskapen är med andra ord dålig för att bemästra extraordinära situationer. På olika sätt bör det skogshygieniska tillståndet förbättras. Därvidlag är det oundgängligen nödvändigt att spillvirke bättre tas till vara innan det fått verka som kläckningsanstalter för insekter. Olika stimulansmedel bör prövas för att nå åsyftat resultat. Sålunda bör t. ex. industrin åläggas att tillgodogöra sig även sämre virkeskvaliteter. Ett annat medel är att stimulera till ökad vedeldning. I första hand bör den beskattning inom jordbruket som följer med att man tillgodogör sig spillvirke i skogen (liksom sämre gallringsvirke) upphöra. Önskvärt är emellertid att även icke jordbrukare i skogsbygden tar till vara ved för bränsle, varför mera generella stimulanser bör tillgripas. Med hänvisning till vad som här anförts föreslår vi att hos regeringen anhåller om skyndsam utredning av frågan om hur spillvirke och sämre gallringsvirke skall tillvaratas så att det skogshygieniska tillståndet förbättras. () i Glömminge () i Heden
mot · FW021419 · 1973-01-26 00:00:00 — angående livsmedelslagens tillämpning i glesbygdsområden. kan man konstatera att den nya livsmedelslagens tillämpning kan ge icke önskvärda konsekvenser i synnerhet i glesbygdsområden, om stöd för livsmedelsdistribution och livsmedelshandel icke ges i nya former. De nya krav som livsmedelslagstiftningen reser på transport och förvaring av livsmedel kan ofta inte tillgodoses utan väsentliga nyinvesteringar. Ekonomiskt underlag för sådana saknas ofta eller kan åstadkommas först på . Om de hygieniska förbättringarna i livsmedelshandeln vinnes till priset av kraftigt försämrad service, fortsatta affärsnedläggningar och väsentligt höjda kostnader, kan man med fog ställa frågan om inte priset är för högt. har i sitt delbetänkande Kommersiell service i glesbygder (SOU 1972:13) anvisat en rad vägar att bevara och förbättra serviceutbudet, bl. a. avseende livsmedelsförsörjningen. En proposition har aviserats till om glesbygdsstödet. I avvaktan på att av propositionen föranledda beslut ger resultat kommer sannolikt betydande försämringar av försörjningen med livsmedel i glesbygder att inträffa som en följd av livsmedelslagens tillämpningar. Redan nu känner många livsmedelshandlare exempelvis i lagens successiva ikraftträdande som ett hot mot sin verksamhet. I detta läge bör föreskrifter utfärdas om en mycket generös dispensgivning i glesbygder som kan komma att beröras av det kommande stödet till kommersiell service. Stödåtgärderna torde bli både effektivare och billigare om de avser en befintlig serviceenhet än om den har lagts ned något eller . Med hänvisning till det anförda föreslår jag att hos Kungl. Maj:t hemställer om att föreskrifter utfärdas om en generös dispensgivning vid tillämpning av livsmedelslagen i glesbygder som kan komma att beröras av det föreslagna glesbygdsstödet till kommersiell service.
mot · FW021423 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om statsbidrag till mindre bemedlade för djursjukvård. Statsbidrag till lindring av mindre bemedlade djurägares kostnader för sjukbesök av veterinär får utnyttjas av djurägare, vars årsinkomst ej överstiger och som ej heller påförts statlig förmögenhetsskatt. Veterinär får i dylika fall av djurägaren icke uppbära högre belopp än vid ett sjukbesök. I årets statsverksproposition bilaga 11 föreslås att inkomstgränsen skall vara oförändrad. Eftersom inkomstgränsen varit oförändrad under en lång följd av år medför den att det numera endast torde vara ett synnerligen litet antal djurägare, som kan ifrågakomma för statsbidrag. I fjolårets statsverksproposition anmärktes också att tendensen i bidragsgivningen är sjunkande. Med hänsyn till den avsevärda penningvärdeförsämring och den inkomstutveckling som skett samt de ändrade grunderna för beräkning av till statlig inkomstskatt taxerad inkomst som införts sedan denna inkomstgräns fastställdes är det i högsta grad motiverat med en förhöjd inkomst gräns. 1 avvaktan på beslut med anledning av veterinärväsendeutredningens förslag rörande veterinärväsendets uppgifter och organisation bör inkomstgränsen höjas . Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att statsbidrag till mindre bemedlade för djursjukvård skall utgå till djurägare, vilkens årsinkomst inte överstiger
mot · FW021424 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om åtgärder mot buller. Buller innebär en allvarlig hälsorisk, och det är därför angeläget att effektiva åtgärder vidtas för att kraftigt begränsa störningar av detta slag i vårt samhälle. Bullerproblemen behandlas inom två utredningar. Det är dels arbetsmiljöutredningen som sysslar med dessa frågor ur arbetshygienisk synpunkt, dels trafikbullerutredningen som behandlar det buller som uppstår vid framdrivandet av motorfordon, flygbuller o. d. beslutade att hos Kungl. Maj:t hemställa om tilläggsdirektiv till trafikbullerutredningen så att denna skulle få möjlighet att syssla med alla förekommande typer av buller i samhället. Såvitt oss är bekant har några tilläggsdirektiv ej utfärdats. Detta innebär att betydande aspekter på bullerproblematiken riskerar att ej bli belysta och åtgärdade. En rad undersökningar visar att ett stort antal människor störs av buller från sin omgivning. Utifrån kommande störningar kan i bostäder, sjukhus, skolor och på arbetsplatser medföra betydande olägenheter. Byggnadsverksamhet, gatu- och vägarbete samt sophämtning medför allvarliga bullerproblem. Sådant buller som förorsakas av en sophämtningsbil som bearbetar sopor eller de störningar en pneumatisk borr vid gatuarbete vållar andra än den som utför arbetet ligger exempelvis utanför de områden som utreds. Det är att betrakta som en synnerligen angelägen uppgift att även denna del av bullerproblemen blir föremål för kartläggning och att förslag till åtgärder, bl. a. riksnormer för skadligt samhällsbuller, framlägges. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag till åtgärder för att begränsa förekomsten av bullerstörningar i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FW021425 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i Heden och i Nennesholm om översyn av naturvårdslagens bestämmelser om täktverksamhet. För täkt av sten, grus, sand eller lera för annat ändamål än markägarens husbehov fordras enligt naturvårdslagens 18 § tillstånd utfärdat av . För sådant tillstånd fordras att en täktplan upprättas om täktens omfattning. Något generellt täktförbud i fråga om matjord finns däremot inte. Visserligen inordnas denna verksamhet under naturvårdslagens 19 och 20 §§ rörande landskapsskydd och naturreservat. Vidare kan åberopas bestämmelser i jordhävdslagen. Det är dock uppenbart att såväl naturvårdslagen som jordhävdslagen inte täcker in det skydd som erfordras mot matjordstäkt i vissa fall. Det förekommer i olika delar av landet att matjordstäkt har beviljats av omfattande ganska stora åkerarealer. Det gäller i synnerhet i närheten av större tätorter, vilket inte förutses i gällande lagbestämmelser. kan i vissa fall utan hörande av andra myndigheter självt ge täkttillstånd av matjord. Självfallet kan inte en central myndighet överblicka förhållandena på lokal nivå. Ett led i att förhindra skadlig matjordstäkt vore att lokal myndighet först fick tillfälle att avge yttrande över ingiven ansökan om matjordstäkt. Skador på landskapsbilden och andra negativa faktorer i samband med matjordstäkt skulle då kunna förhindras. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller att naturvårdslagens bestämmelser om täktverksamhet ses över i syfte att ge kommuner och lantbruksnämnder tillfälle att alltid yttra sig över ansökningar om matjordstäkt i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Heden () i Nennesholm
mot · FW021426 · 1973-01-25 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. om åtgärder till främjande av utsädesodling i norra . Jordbruket, vår mest decentraliserade näring, är av utomordentlig betydelse om de regionalpolitiska målen skall uppnås. Jordbruket i norra måste för att vara framgångsrikt använda en teknik väl anpassad till de speciella förutsättningar som finns. För växtodling är utsädet en viktig faktor. Även om odlingsarealerna av de aktuella Norrlandssorterna av spannmål och fröer inte arealmässigt för riket som sådant betyder så mycket, har de en mycket stor betydelse för jordbrukets fortbestånd i övre . växtodlingsförsök visar utomordentligt väl hur allvarligt det är för jordbrukarna när endast mellansvenskt sortmaterial finns att tillgå. Området är också praktiskt taget helt fritt från flyghavre, varför en import av utsäde innebär risk för att detta farliga ogräs sprids också i övre . Odlingsarealerna för utsäde av strå- och trindsäd, vallväxter och foderraps av för övre klimat väl avpassade sorter från härdighets- och tidighetssynpunkt tenderar att minska, varför tillgången på lämpligt utsäde kan komma i farozonen. Enligt vår mening bör stimulansåtgärder vidtas för att öka intresset för utsädesodling i norra . Exempel på sådana åtgärder som vi vill förorda är arealbidrag till utsädesodling av sexradskorn och svarthavre förslagsvis med . Arealerna bör dock begränsas till i och till i . Övertecknas arealerna bör arealbidraget fördelas per kg plomberingsdugligt utsäde. Vid odling av utsäde av vallväxter och grönytefrö av för övre lämpade sorter bör de utfallande arealbidragen fördubblas för de arealer som odlas inom området. Kontrollavgifterna för utsädesodling bör också överses i syfte att öka intresset för kvalificerad utsädesodling. erbjuder landets bästa möjligheter att odla virusfritt potatisutsäde av högsta kvalitetsklass. Odlingen har dock svårt att konkurrera på de sydligare delarna av landet på grund av de höga fraktkostnaderna. Både från landets och de norrländska potatisodlarnas synpunkt är det önskvärt med ett särskilt fraktstöd för att därigenom stimulera odlare i övriga delar av landet till användning av ett kvalitetsutsäde. Ett fraktstöd om ca . per ton för potatisklasserna SE och E som försäljes utom regionen skulle bidraga till att trygga avsättningen av norrbottniskt potatisutsäde. Detta skulle också gagna kvalitén och tillgången av högklassig potatis i landet. Med stöd av det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar att i motionen föreslagna stödåtgärder till utsädesodling i norra skall upptas till prövning vid den översyn av Norrlandsstödet som skall ske detta budgetår. PER () i Gäddvik () () () i Holmgården
mot · FW021427 · 1973-01-25 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. angående stödet till jordbruket i norra . har visat en ökande förståelse för Norrlandsjordbrukets problem. Det införda särskilda stödet till jordbruk i norra är ett exempel på detta. Anslutningen till moderata samlingspartiets förslag i fråga om förbättringar av inlandsjordbrukets betingelser är ett annat. Faktum kvarstår dock: jordbruket i norra arbetar ännu under mycket otillfredsställande villkor. Det behövs ytterligare åtgärder för att säkra ett nödvändigt, livskraftigt jordbruk i norra delen av landet. Utan ett levande jordbruk får andra regionpolitiska satsningar en lägre effekt. Beredskaps-och försvarspolitiska synpunkter fordrar en regional livsmedelsförsörjning, särskilt av färskvaror. Där jordbruket viker förändras landsskapsbilden snabbt. Igenbuskade åkrar, förfallna hus och en allmän känsla av armod och övergivenhet präglar redan alltför stora delar av den nordsvenska bygden. Jordbruket i norra är i ett mycket känsligt utvecklingsläge. Lönsamheten är svag, och framtidstron bland brukarna sviktar. Jordbrukarna är klart medvetna om att det är statens jordbrukspolitik men även annan politik, t. ex. högre avståndskostnader och inskränkningar i rätten till markanvändning, som formar betingelserna för deras framtid. Vill statsmakterna verkligen ha ett livskraftigt jordbruk i norra måste statens insatser bidra till att återställa brukarnas framtidstro. En stor svaghet med det nu utgående Norrlandsstödet till jordbruket är att det inte anpassats till penningsvärdeförsämringen. Ett obligatoriskt inflationsskydd, anknutet till jordbrukets kostnadsprisindex, bör byggas in i systemet så att prisstödet blir värdebeständigt. Vidare bör det beslutade vidgade investeringsstödet även utgå till brukare som kombinerar sitt hemmansbruk med annan sysselsättning, t. ex. skogsarbete, fiske och andra förtjänstmöjligheter på orten. Från både landskapsvårds- och regionalpolitiska synpunkter är det värdefullt att möjligheterna till s. k. deltidsjordbruk stärkes. Även nytillkommande jordbrukare i norra bör bli delaktiga av det vidgade investeringsstödet. Med stöd av det anförda hemställes att beslutar 1. att stödet till jordbruket i norra skall justeras med hänsyn till utvecklingen av den allmänna prisnivån, 2. att ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts rörande stöd till rationalisering av jordbruk i norra . PER () i Gäddvik HANS () () () i Agnäs