mot · FW02353 · 1973-01-22 00:00:00 — av herrar i och i om inrättande av ett permanent organ för välfärds- och fördelnings tillsattes efter beslut av riksdag och arbetade organiserad som en s. k. enmansutredning fram till , då den upplöstes. Därmed kunde endast en del av de synnerligen ambitiösa uppgifterna enligt direktiven fullföljas. I ett slutbetänkande planerade utredningen att konstruera modeller för att förklara samhället från både individernas och myndigheternas synpunkt samt att analysera styrprocesserna bakom den sociala förändringen. Av stort värde var emellertid det kartläggningsarbete som utredningen slutförde. Det skapade goda förutsättningar för en konkretiserad och mera realistisk jämlikhetsdebatt med direkt anknytning till den enskilda människans vardag, hennes hälsotillstånd, kostvanor, arbetsplatsförhållanden, faktiska arbetstider, hushållsarbete och dubbelarbete, bostadsförhållanden, uppväxtförhållanden och sociala rörlighet, möjligheter att påverka sitt eget liv, sysselsättning och arbetslöshet, inkomstutveckling osv. har gett ett gott underlag för en seriös debatt om sociala och ekonomiska klyftor i dagens och eftertryckligt dementerat allt tal om att det endast återstår mindre detaljjusteringar för att det svenska välfärdssamhället skall vara färdigt. Inte minst gör utredningens material klart hur väsentliga prioriteringar inom reformverksamheten är . Tyvärr minskar utredningsarbetets värde genom att det ej fick slutföras, när det gäller att i framtida reformer angripa orsakerna bakom bristerna i samhället och inte endast symtomen. har följts av en komplettering i form av ett förslag till vidareutveckling av arbetet (Ds In 1972:17), Forskning om välfärden och dess fördelning i . Dessutom har en interdepartemental arbetsgrupp utvärderat låginkomstutredningens material från åtgärdssynpunkt (Ds In 1972:19). 1 en motion till förra årets riksdag, 1972:1382, uttalades bl. a.: Det borde vara en stor tillgång för samhället som helhet och den fortsatta reformverksamheten och dess inriktning att kontinuerligt få tillgång till analyser av hur den enskilda människans situation påverkas i hennes egen vardag av reformerna och om resultaten motsvarar reformintentionerna eller om andra krafter tar över samhällsinsatserna. De av låginkomstutredningen använda undersökningsmetoderna borde få möjlighet att vidareutvecklas och samhällets förändring och reformverksamhet borde bli föremål för kontinuerlig uppföljning och kartläggning i kombination med studier av förklaringsmodeller och anförde i betänkandet 1972:8 bl. a.: Den i motionen framförda tanken om vidareutveckling av kartläggningsarbetet och metoderna på det aktuella området står i överensstämmelse med vad utskottet tidigare anfört. Utskottet avstyrkte motionen med hänvisning till den pågående vidareutvecklingen av forskningen om välfärden och dess fördelning samt den interdepartementala arbetsgruppen och fann det angeläget, att pågående utredningsarbete leder till praktiska resultat innan nya utredningar sätts i gång. I anledning av vad utskottet skrev 1972 kan nu konstateras, att de båda åberopade utredningarna avslutat sitt arbete. Den interdepartementala utredningen synes ha spelat en roll i reformprioriteringen, vissa åtgärder har föreslagits liksom ytterligare utredningar och undersökningar. Utredningen om välfärdsforskningen utmynnar bl. a. i fem alternativa förslag om den institutionella utformningen och huvudmannaskapet. Utredningsmannen anser att ett direkt underställt organ skulle utgöra den lämpligaste huvudmannen för välfärds- och fördelningsforskningen i . Direkt under den till knutna huvudmannen skulle falla sådana av SCB:s och institutets för social forskning verksamheter, som gäller välfärds- och fördelningsstudier. Därmed skulle en värdefull samordning uppnås, inte minst mellan teoretisk och empirisk välfärdsforskning, riskerna för välfärdsforskningens isolering undvikas och ett kontinuerligt underlag garanteras för reformpolitiken genom uppföljning av dess reella verkningar. För att låginkomstutredningens arbeten ska kunna användas för jämförelser mellan olika tidsperioder bör en större riksrepresentativ välfärds- och fördelningsundersökning äga rum åren 1975 1976 enligt utredningsmannens förslag. För att detta skall bli möjligt krävs ett snabbt beslut. Utredningens förslag ligger väl i linje med dem som framfördes i motionen 1382 till riksdag och som utskottet för tillfället ej kunde tillstyrka, som man betonade vikten av att också material från pågående utredningsverksamhet fortlöpande publiceras så att underlag skapas för den offentliga debatten. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag angående inrättande av ett permanent organ för välfärds- och fördelningsforskning direkt underställt eller med nära anknytning till för kontinuerlig uppföljning av reformpolitikens verkningar i enlighet med vad som anförts i motionen.