mot · FW021293 · 1973-01-26 00:00:00 — av i Lane-Herrestad och fröken i angående utbildningen av lärare för döva, m. m. Det döva barnet har samma anlag, samma mottaglighet för språkinlärning och skapande tankeverksamhet som det hörande barnet. Tyvärr får det döva barnet ofta inte kontakt med orden just då inlärningsförmågan är som störst. En senare inlärning är arbetsammare. Barnet får mycket svårare att ta igen vad det förlorat under sina tidigaste år. Om språkproblemen för döva barn i åldern mellan löstes så vore en stor fråga löst för dem. Det är därför viktigt att man på olika tänkbara sätt kommunicerar med barnet, använder tal med tydliga munrörelser, gester, tecken och mimik. Teckenspråket är aktivt. Barnet som får lära sig detta både ser och känner. Ju fler sinnen som samarbetar, dess bättre. Alla sinnen hjälper barnet till språkförståelse. Självklart skall också den minsta hörselrest tas till vara. Även om en hörapparat endast kan ge barnet vibrationsförnimmelser i örat, så bör den användas. Vuxna döva har genom sina organisationer pekat på hur viktigt det är att döva barn tidigt får ett språk. Därför har de pläderat för den totala kommunikationsmetoden. Det innebär att man på alla sätt med tydligt tal, munavläsning och teckenspråk försöker nå varandra. Teckenspråket är ett synligt och därmed säkert kommunikationsmedel för döva, medan det att enbart lita till munavläsning gör kommunikationen osäker. Bristen på ett säkert kommunikationsmedel kan av den döve få betalas med förlust i andlig utveckling. Det är obestridligt att teckenspråket ger de hörselskadade barnen större språkförståelse och därmed större möjligheter att uppleva gemenskap med andra människor. De erhåller bättre möjligheter att göra sig förstådda av sina föräldrar och övriga nära anhöriga. Dessa eftersträvar nämligen att lära sig teckenspråket om deras hörselskadade barn får lära sig detsamma. Därmed ökas barnens möjligheter att få uppleva den gemenskap, värme och känslokontakt som är av utomordentligt stort värde för deras personliga utveckling och för deras anpassning till samhällets olika krav. Vi finner det nödvändigt att alla sorn avser att ägna sig åt undervisning av döva och hörselskadade barn får tillräcklig utbildning i teckenspråket. Utbildningstiden i teckenspråket för förskollärare, lärare i specialklasser, ämneslärare på högstadium samt för övnings- och yrkesvalslärare för döva är emellertid alldeles för kort. Det är inte möjligt att behärska teckenspråket efter så få lektioner som ingår i resp. studiekurser. Utöver de lektionstimmar som lärarkandidaterna obligatoriskt skall delta i finns visserligen möjligheter att välja en särskild frivillig kurs s. k. specialarbete. Härigenom kan de, som är speciellt intresserade, erhålla ytterligare träning i teckenspråket. Studierna i detta specialarbete är emellertid till mycken liten del lärarhandledda och frivilligheten gör att inte alla kandidater deltar i detsamma. Det ger inte heller samma status i utbildningen som om det ingick i läroplanen. De vuxna döva upplever sig ofta som kunskapshandikappade och de hävdar att detta beror på att lärarna inte genomgående använt sig av den totala kommunikationsmetoden och inte haft tillräckliga kunskaper i teckenspråket för att kunna använda det som ett effektivt undervisningsmedel. Föräldrar till döva barn har behov av att lära sig teckenspråket, men de har ofta svårt att få tag på personer som kan vara lärare i detta språk. Med anledning härav har diskuterats att inom utbildningsverksamhet anordna en TV-kurs för föräldrar till döva barn. En sådan kurs bedöms angelägen och bör sålunda ges hög prioritet bland planerade kurser. Föräldrarna skulle efter att ha deltagit i en dylik kurs på ett bättre sätt kunna kommunicera med sina barn. Det borde vara en självklarhet att barn inte skall behöva växa upp utan språklig kontakt i sina hem. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av läroplanerna för utbildning av lärare för döva i syfte att bibringa dessa avsevärt ökade kunskaper för att de i sin tur skall kunna undervisa i teckenspråket och att inom ramen för sin utbildningsverksamhet anordnar en teckenspråkkurs i TV. () ()