mot · FW021034 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om slopande av den allmänna reklamskatten. Flertalet bedömare är överens om att kapacitetsutnyttjandet inom industrin inte är tillfredsställande och att detta sammanhänger med en alltför svag efterfrågeutveckling. Även om både kapacitetsutnyttjandet och efterfrågeutvecklingen kommer att påverkas i gynnsam riktning av effekter som sammanhänger med en förstärkning av den internationella konjunkturen räknar finansministern med att vi också kan få betydande problem med sysselsättningen: Beredskapen mot arbetslösheten måste därför hållas på hög nivå trots den förbättring i konjunkturen som kan avläsas. Finansministern är också osäker om den privata konsumtionen kommer att normaliseras . En normalisering förväntades men uteblev. Det låga kapacitetsutnyttjandet med åtföljande arbetslöshet beror väsentligen på stagnationen i den del av den inhemska efterfrågan som gäller den privata konsumtionen. En av de åtgärder som därför måste vidtas är att undanröja den punktbeskattning på en av företagens avsättningsfunktioner som introducerades och som utvecklades till en allmän reklamskatt . Det kan sålunda inte vara förenligt med en övervägd och konsekvent sysselsättningspolitik att bibehålla den allmänna reklamskatten så länge finansministern finner anledning att framhäva nödvändigheten av hög beredskap mot arbetslösheten. Det finns åtskilliga andra argument att anföra mot punktskatt på en av företagens arbetsfunktioner. Flertalet av dessa argument är kända från diskussionen i samband med skattens genomförande, då praktiskt taget all sakkunskap i landet förkastade tanken på en dylik skatt. Tungt vägande invändningar gjordes även av exempelvis konsumentombudsmannen, marknadsrådet och generaltullstyrelsen. skulle även kunna anföra stark kritik med hänvisning till sina erfarenheter från tillämpningen av reklamskatteförordningen. Det torde knappast finnas någon statlig åtgärd som på ett så påtagligt sätt resulterat i krångel och kostnader för såväl myndigheter som företag. Därför har åtgärden även fått negativ effekt på allmänhetens förtroende för det allmännas strävan att förvalta den offentliga sektorn på ett rationellt och effektivt sätt. En av de intresseorganisationer som med stor skärpa framhävt reklamskattens många negativa samhällsekonomiska konsekvenser är . Denna organisation har bland annat presenterat en resultatkalkyl för reklamskatten utifrån statsfinansiell synpunkt. Kalkylen ser ut som följer: Reklamskattens beräknade ökning av statens inkomster 50 milj. Skatten höjer företagens kostnader och sänker deras vinster med 50 milj. kr. Som effekt minskar statens intäkter genom beskattning av företagens vinster 25 milj. I reklamskatteförslaget höjdes produktionsbidraget till pressen 31 milj. Kostnad för ökade samdistributionsrabatter 10 milj. Kostnader för statlig administration av den nya skatten 10 milj. Kostnader för företagens administration av reklamskatten. Dessa kostnader minskar företagens vinster och därmed statens intäkter genom företagsbeskattning 10 milj. Gjorda utredningar tyder på att en reklamskatt kommer att minska sysselsättningen inom den grafiska industrin med mellan 500 och 1 000 personer. Antag att 750 personer kommer att belasta staten med kostnader för beredskapsarbeten och/eller omskolning. I en del fall kommer det också att bli frågan om flyttningskostnader liksom sociala understöd. /71 var den genomsnittliga dagsverkskostnaden för beredskapsarbeten (exkl. lönekostnadspålägg och sociala kostnader). Antag att statens kostnader för sysselsättningseffekten till följd av en reklamskatt skall beräknas som 200 dagsverk i beredskapsarbete för 750 personer 59 milj. Gjorda utredningar visar att reklamtryckbeställare kommer att i växande utsträckning engagera utländska tryckerier. Detta kommer att minska de svenska grafiska företagens vinster och därmed statens intäkter genom företagsbeskattningen. Vi gör här ett försiktigt antagande vad gäller denna effekt 10 milj. Även om de enskilda kostnadsposternas storlek kan diskuteras synes det uppenbart att inte heller det statsfinansiella argumentet för reklamskattens bibehållande äger relevans. Åtgärden är från statsfinansiell synpunkt förenad med ett negativt saldo som är så stort att man kan slopa reklamskatten och ändå bibehålla det höjda produktionsbidrag till pressen liksom de ökade samdistributionsrabatter som genomfördes för att kompensera pressen för det inkomstbortfall som reklamskatten beräknades ge upphov till. Detta betyder att ett beslut om reklamskattens avskaffande kan fattas utan att reglerna för produktionsbidragen och samdistributionsrabatterna behöver ändras. Därigenom uppnås också den välmotiverade effekten att pressen får möjlighet att återvinna nämnda inkomstbortfall utan att förlora det förstärkta presstödet. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar avskaffa den allmänna reklamskatten.