ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021900 · 1973-04-24 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:73 angående riktlinjer för den offentliga upphandlingen. Frågan om den offentliga upphandlingens former har haft en framskjuten ställning i den ekonomiska debatten. Genom upphandlingskungörelse har det för den statliga sektorn skapats grundläggande regler för upphandlingen. Denna kungörelse som kom till för att förbilliga, rationalisera och standardisera den statliga upphandlingen är till ömsesidig nytta för såväl myndigheterna som för företagen. Inom de europeiska gemenskaperna (EG) pågår gemensamma strävanden för att uppnå likformiga regler på den offentliga upphandlingens område. Det skulle ha varit önskvärt att hade kunnat uppnå gemensamma regler för den offentliga upphandlingen med EG vid våra förhandlingar med dem. Proposition 1973:73 skulle då ha fått en till EG-reglerna mer anpassad utformning. Grundprinciperna i de nya riktlinjerna är som i tidigare riktlinjer att affärsmässiga principer bör råda för den offentliga upphandlingen. Detta är bra då norm bundet upphandlingsförfarande inriktat på affärsmässighet ger stadga åt upphandlingen och utgör garanti för objektivitet och rättssäkerhet. De undantag som gäller för detta behandlas på ett förtjänstfullt sätt i propositionen. Att de avvägningar som kan komma i fråga mellan statlig upphandling och andra samhälleliga mål bör göras av Kungl. Maj:t och icke av de upphandlande myndigheterna är enligt vår mening självklart. Den kommunala upphandlingen som är av större ekonomisk betydelse än den statliga upphandlingen har varit föremål för vårt intresse (motion 1965). För kommunerna finns det inga obligatoriska regler och riktlinjer för upphandlingen. Ett fåtal kommuner (1969/70 1/4 av primärkommunerna) har anslutit sig till det reglemente som och rekommenderat. Det är nödvändigt att få kommunerna att ansluta sig i större omfattning än till de principer som gäller för den statliga upphandlingen. Vi förutsätter dock att en bra information från statsmakterna kommer att leda till större anslutning från kommunernas sida. Den offentliga upphandlingens möjligheter som regionalpolitisk! medel får inte övervärderas. En viss roll kan den dock spela. Den geografiska omfattningen av de regionalpolitiska hänsynstagandena vid statlig upphandling föreslås i propositionen bli de fyra nordligaste länen (, , och ). Vi vill dock i detta sammanhang påpeka att det finns andra län som är i lika stort behov av detta statliga stöd. Dit hör bl. a. som har samma stora sysselsättningsproblem som de fyra nordligaste länen. Vi vill därför också ge de möjligheter till regionalpolitisk! stöd som de i propositionen föreslagna regionalpolitiska hänsynstagandena ger. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att måtte besluta att skall betraktas som område där regionalpolitiska hänsyn skall tas vid statlig upphandling. () () () HANS ()
mot · FW021903 · 1973-04-24 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser pä läromedelsområdet. Läromedelsmarknaden domineras av privata företag, vilka i den ökade omsättningen av läromedel gjort betydande vinster som utgifterna stigit för kommuner och enskilda. konstaterar att läromedelsproduktionen är så starkt koncentrerad till vissa företag att man kan tala om monopolistiska tendenser, och i en prisundersökning fastslås att läroböcker för och gymnasiet i genomsnitt alltid är för förlagen framgångsrika projekt. Regeringen söker gå en balansgång mellan trycket från en stark elevoch föräldraopinion om fria läromedel och bristande vilja att ställa de ekonomiska resurserna till förfogande. Propositionen är rubricerad angående samhällsinsatser på läromedelsområdet, men förslag om sådana samhällsinsatser att den privata dominansen på läromedelsområdet kan brytas saknas dock. I syfte att bl. a. minska antalet parallella läromedel och motverka prisstegringar förordas ett anbudsförfarande. Detta är ett försök att kringgå det grundläggande problemet med den privata läromedelsproduktionen. Det är enligt vår mening nödvändigt att aktualisera frågan om statlig produktion av läromedel. Därvid kan prövas frågan om förstatligande av de dominerande företagen på detta område eller andra former för läromedelsproduktionen. De i propositionen föreslagna åtgärderna rörande objektivitetsgranskning innebär ingen avgörande förbättring av nuvarande ordning och förefaller inte främja en objektiv framställning i den meningen att alternativa och kritiska inslag till de dominerande borgerliga värderingarna stimuleras. Möjligheterna att få medverkan från lärare och elever liksom från fackliga, politiska och studieorganisationer har förbisetts i förslaget. Den föreslagna avvecklingen av länscentralerna för pedagogiska hjälpmedel bör enligt vår mening åtminstone anstå till dess kommunerna byggt upp erforderlig organisation på detta område. Med stöd av det anförda föreslås att beslutar 1. att med avslag på prop. 1973:76 punkten 1 hos regeringen hemställa om skyndsam utredning rörande formerna för statlig produktion av läromedel i enlighet med vad som i motionen anförts, 2. att med avslag på prop. 1973:76 punkten 2 som sin mening uttalar att läromedelsgranskningen bör ske under medverkan av lärare, elever och folkliga organisationer i enlighet med motionens förslag, samt 3. att med avslag på prop. 1973:76 punkten 5 uttala att avvecklingen av länscentralerna för pedagogiska hjälpmedel måtte anstå i avvaktan på att kommunerna bygger upp erforderlig organisation på detta område. (vpk) (vpk) (vpk) i GOTAB 73 3764 S 1973
mot · FW021906 · 1973-04-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser på läromedelsområdet. Maj:ts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser på läromedelsområdet behandlas bl. a. formerna för tillhandahållande av fria läromedel. Därvid rekommenderas att eleverna bör få som gåva minst ett läromedel som ger en allmän överblick i varje ämne. Undantag bör dock kunna göras för i första hand musik, teckning, slöjd och gymnastik. Enligt min mening är det olämpligt att göra undantag för de här uppräknade ämnena som är av stor betydelse för de ungas fostran och som i många fall är av stort intresse för eleverna såväl som längre fram i livet. Det kan inte vara tillfredsställande att i , då vi strävar efter att jämställa alla undervisningsämnen, göra undantag för just dessa ämnen. Under hänvisning till det anförda får jag hemställa att beslutar att musik, teckning, slöjd och gymnastik jämställs med övriga ämnen i fråga om utdelningen av fria läromedel.
mot · FW021911 · 1973-04-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:77 angående skolväsendets organisation i glesbygd m. m. Befolkningsomflyttningar i landet har lett till att flera högstadieområden och g-regioner har, eller beräknas få, ett svagt elevunderlag. I vissa fall kan inte undvikas att elever från glesbygder hänvisas till relativt långt avlägsna skolor. Långa och tröttande skolskjutsar eller inackordering är inte idealiska lösningar och därför bör alla andra utvägar prövas. Elevernas möjlighet att vistas i hemmet och en skolas betydelse för bygden bör tillsammans vägas mot de eventuella pedagogiska nackdelarna med en mindre skolenhet. 1 propositionen har diskuterats den försöksverksamhet, som bedrivits vid vissa högstadieskolor med samverkan över årskursgränserna och s. k. årskurslösa högstadier. Denna pedagogiska modell har prövats i skilda sammanhang . Redan de s. k. Robertsforsskolorna hade i samarbete med årskurslösa korrespondensrealskolor med lärarledda brevstudier. I vissa utlandsskolor används f. n. en modifierad form av årskurslösa högstadier. Försöksverksamhet pågår också inom vissa kommuner. Årskurslösa högstadier har förutsättningar till långt gående individualisering och stor flexibilitet. Vidare har ett sådant högstadium goda möjligheter att ge individuellt stöd åt svagpresterande elever. Den verksamhet som under olika former bedrivits med årskurslösa högstadier har visat att denna undervisningsform erbjuder ett fullgott alternativ till inackordering och långa skolskjutsar. Det bör därför vara möjligt för de glesbygdskommuner som så önskar att i stället för att lägga ner en högstadieskola anordna en årskurslös sådan. På ett antal orter i landet där eleverunderlaget är svagt prövas en alternativ organisation av gymnasieskolan. I propositionen föreslås att sådan försöksverksamhet med samordnad gymnasieskola får anordnas på ytterligare ett antal orter. Denna samordnade gymnasieskola kan i vissa områden vara en god lösning. Det är därför angeläget att denna verksamhet ej begränsas utan anordnas när kommunen så önskar. Korrespondensundervisning på gymnasial nivå har varit i funktion . Denna form medför ett starkt individualiserat arbetssätt, som kan ha vissa nackdelar men som ger en möjlighet till att behålla en gymnasieskola på många orter. Genom att utnyttja korrespondensundervisningen kan man undvika att antalet tillvalsämnen begränsas. Korrespondensundervisning på gymnasial nivå bör bibehållas för de kommuner som så önskar. Den försöksverksamhet som bedrivits bör alltså få fortsätta. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. 1. att s. k. årskurslösa högstadieskolor får inrättas som alternativ till nedläggning - när en kommun så önskar, samt 2. att försök med samordnad gymnasieutbildning och korrespondensundervisning på gymnasial nivå i glesbygdskommuner får inrättas om en kommun så önskar.
mot · FW021912 · 1973-04-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:77 angående skolväsendets organisation i glesbygd m. m. I det förslag till timplan för de tre- och fyraåriga linjerna i en särskild samordnad gymnasieskola som föreligger i proposition 1973:77 föreslås att ämnet religionskunskap minskas i nuvarande gymnasieskolan i den samordnade. Några argument för denna nedskärning av timtalet presenteras emellertid inte. De mål för ämnet religionskunskap som enligt läroplan för gymnasieskolan skall styra undervisningen är mycket vittomfattande. Eleven skall genom undervisningen i religionskunskap skaffa sig kunskap om olika åskådningars innehåll, orientera sig om väsentliga moraliska och religiösa problem särskilt i vår egen tid, öka sin kunskap om kristendomen och viktiga icke-kristna religioner samt med bevarad tolerans mot andras uppfattning uppöva sin förmåga till självständigt ställningstagande i livsåskådningsfrågor. De huvudmoment som enligt läroplanen skall studeras är analys av den moderna människans situation, etiska och moraliska frågor, kristendomen, livsåskådningsdebatten, andra attityder till tillvaron än de religiösa samt icke-kristna religioner. Enligt vår mening finns det inte några som helst förutsättningar att kunna nå de mål läroplanen föreskriver om en nedskärning av timantalet från 3 genomföres. Det material som skall behandlas och de frågor som skall belysas är till sin natur så omfattande och i många fall så krävande, att den tid för ämnet som grundtimplanen föreskriver måste betraktas som ett minimum. En undersökning som utfördesvid visar att religionskunskapsämnet genom de förändringar det genomgått nu är på väg att finna sin form i skolan och av eleverna upplevs som ett av de mera populära och intressanta ämnena. Religionskunskap har i s. k. popularitetsundersökningar bl. a. passerat såväl ämnet samhällskunskap som ämnet psykologi. Att i det läget föreslå och införa förändringar kan inte vara lämpligt, även om dessa förändringar enligt föreliggande förslag nu endast skall omfatta den samordnade gymnasieskolan. Vi anser också för vår del att det är helt olämpligt att i den till vissa delar mycket intensiva debatt som förs kring ämnet religionskunskap och dess ställning i skolan föreslå en minskning av detta ämne. Ett sådant beslut skulle lätt kunna tolkas som en samhällets bedömning av ämnet såsom varande mindre viktigt. Med hänvisning till ovanstående får vi därför hemställa att beslutar att ämnet religionskunskap i den samordnade gymnasieskolan skall omfatta i årskurs 3.
mot · FW021913 · 1973-04-24 00:00:00 — av herrar och i Boras i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:82 angående fortsatt valutareglering Maj:ts proposition nr 1973 begärs samtycke till förordnande om fortsatt valutareglering. Enligt vår uppfattning kan nuvarande valutareglering inte anses erforderlig eller önskvärd. Den internationella kapitalmarknaden får allt större betydelse för det svenska näringslivet. Om svenska företag inte får fri tillgång till denna, innebär det att de konkurrensmässigt kommer i ett sämre läge i förhållande till utlandet. Flera av de valutarestriktioner som gäller infördes till följd av det då trängda valutaläget. Enligt vår uppfattning föreligger inte längre några skäl att bibehålla dessa inskränkningar. bör återgå till den liberaliseringsgrad som rådde . Vi vill i detta sammanhang påminna om att gentemot anslutit sig till uppfattningen att här aktuella transaktioner skall vara fria i normala valutalägen. Det finns enligt vår uppfattning ett behov av en allmän översyn över nu gällande valutareglering. En utredning bör tillsättas för att undersöka möjligheterna att helt eller delvis avveckla valutaregleringen. Med anledning av det anförda hemställs att måtte besluta 1. att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa att Kungl. måtte förelägga förslag om en återgång till den liberaliseringsgrad som rådde på valutaområdet; 2. att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa att Kungl. måtte låta tillsätta en parlamentarisk utredning med uppgift att överse valutaregleringen i syfte att åstadkomma en ökad liberalisering.
mot · FW021916 · 1973-04-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:93 med förslag till lag om konvertibla skuldebrev m. m. I proposition 1973:93 föreslås bl. a. att lägsta aktiekapital i aktiebolag skall vara . I proposition 1973:1 12 föreslås bildandet av ett aktiebolag - för att klarlägga förutsättningarna för import av sovjetisk naturgas via . Aktiekapitalet i föreslås uppgå till . För att kunna tillmötesgå Kungl. Maj ds hemställan beträffande bildandet av detta bolag för tryggandet av vår energiförsörjning bör besluta om ändring i Kungl. Maj:ts förslag beträffande lägsta aktiekapital. Med stöd av vad som anförts hemställs att , vid behandlingen av proposition 1973:93, beslutar att lägsta aktiekapital i aktiebolag skall vara .
mot · FW021922 · 1973-04-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:100 med förslag till lag om ändring i , m. m. Maj:ts proposition 1973:100 föreslås att bamavårdsmannainstitutionen i dess nuvarande form avskaffas och att de uppgifter som f. n. åvilar barnavårdsmannen överförs till andra organ. Barnavårdsmannainstitutionen har om den utövats rätt inneburit en mycket stor hjälp och trygghet för de vårdnadshavare som haft bamavårdsman för sina barn. Det framgår också av de svar som givits i den enkät som redovisas i propositionen. Av tillfrågade vårdnadshavare ansåg att det kändes tryggt att ha en särskilt utsedd bamavårdsman att vända sig till om det skulle uppstå problem. De ansåg därför att det skulle vara fel att avskaffa barnavårdsmannen helt. Trots den ibland mycket högröstade kritiken mot barnavårdsmännen så visar denna undersökning att barnavårdsmannainstitutionen har mycket stort förtroende bland vårdnadshavarna. och i ställer sig negativa till lagförslaget. Det är ingen tvekan om att i har rätt i att det ligger ett stort förtroendekapital i barnavårdsmannainstitutionen som det vore olyckligt att förlora. Om lagförslaget går igenom försvinner den värdefulla uppsökande verksamhet som barnavårdsmannen bedriver. Vidare blir det inte lika självklart för ogifta mödrar och andra ensamstående föräldrar vem de skall vända sig till. föreslår att betänkandet inte görs till underlag för ny lagstiftning på detta område utan att i stället möjligheterna till förbättring inom den nuvarande lagstiftningens ram undersöks, säger i vidare. Det torde vara en riktig bedömning. I föreliggande lagförslag har införts en bestämmelse om att på begäran av vårdnadshavare skall utse särskild tjänsteman eller förtroendeman eller annan lämplig person (bamavårdsman) att lämna stöd och hjälp som barnavårdsnämnden är skyldig. Många barnavårdsmän gör en stor och uppoffrande gärning, särskilt i de mindre kommunerna där barnavårdsmannen får vara beredd att rycka ut både nätter, och när den hjälpbehövande ringer hem till barnavårdsmannens bostad, och barnavårdsmannens ersättning ligger ofta på per barn och år. Det finns ingen anledning tro att verksamheten blir billigare genom de föreslagna förändringarna. finns det all anledning frukta att hjälpen till barn och vårdnadshavare blir sämre. Den rätta vägen vore i stället att behålla barnavårdsmannainstitutionen i nuvarande omfattning och att de sorn inte vill ha bamavårdsman kan bli befriade från detta genom beslut av barnavårdsnämnden i varje särskilt fall. Därutöver bör för alla dem som inte är skyldiga att ha bamavårdsman ges möjlighet att få bamavårdsman efter ansökan. föreliggande lagförslag bör därför avslås. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att avslår Kungl. Maj:ts proposition 1973:100. GOTAB 73 3768 S 1973
mot · FW021924 · 1973-04-25 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj :ts proposition 1973:94 om ändringar i vägtrafikbeskattningen m. m. I propositionen 1973:94 angående övergång till kilometerbeskattning av brännoljedrivna fordon berörs också frågan om den yrkesmässiga gränstrafiken mellan och . I utgår en renodlad kilometerbeskattning av brännoljedrivna fordon. Det innebär, att svenska fordon som framförs i beläggs med kilometerskatt medan norska fordon, som framförs i så gott som helt klarar sig undan skatt. För trafiken i utjämnas dessa nackdelar för de svenska trafikföretagen genom möjligheterna till restitution av fordonsskatten. För trafiken i kvarstår emellertid snedvridningen av konkurrensen genom de norska företagens skattebefrielse. Detta problem föreslås nu bli mildrat genom att de norska fordonen beläggs med s. k. dagskatt II som utgår för utländska fordon som trafikerar . Den skatten utgår emellertid inte om den sträcka som tillryggaläggs i är mindre än . Denna gräns har såvitt man kan förstå inte satts efter någon ingående prövning av lämpligheten av alternativa gränsdragningar. Departementschefen säger härom, att korta sträckor, förslagsvis under inte bör föranleda någon beskattning. I är motsvarande gräns . För att i detta avseende harmonisera bestämmelserna på ömse sidor om gränsen bör därför motsvarande gränsdragning fastställas i . Den förbättring som föreslås av villkoren för gränstrafiken karakteriseras av departementschefen som ett någorlunda tillfredsställande resultat. För att lösa de problem som hänger samman med gränstrafiken aviseras emellertid förhandlingar mellan svenska och norska myndigheter. Dessa förhandlingar bör leda fram till en helt konkurrensneutral behandling av skattefrågorna för den yrkesmässiga trafiken utan att fördenskull hämma en sund utveckling av trafiken mellan de båda länderna. Med hänvisning till ovanstående hemställes 1. att måtte besluta att Kungl. Maj:t ges bemyndigande att uttaga dagskatt II av norska fordon som framförs i , såvida inte den tillryggalagda körsträckan i understiger , 2. att uttalar att syftet med förhandlingarna mellan svenska och norska myndigheter angående problem sammanhängande med den gränsöverskridande trafiken skall vara att uppnå full konkurrensneutralitet mellan transportföretag i de båda länderna.
mot · FW021925 · 1973-04-25 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:107 med förslag om inrättande av en fältstation i . I fältstationsutredningens betänkande (Ds Jo 1972:6) föreslogs att en tjänst som biträdande professor skulle inrättas vid fältstationen i . Innehavaren av tjänsten borde enligt utredningen leda undervisningen i klinisk undersökning av nötkreatur och obduktion av nödslaktfall. Under övriga delar av året skulle han bedriva forskningsoch försöksverksamhet vid försöksgården. I proposition 1973:107 föreslår departementschefen att en tjänst som biträdande statsveterinär skall inrättas i stället. I de remissyttranden som lärarkollegium och avgivit över fältstationsutredningen framhålles att även institutionen Med I (bl. a. svin- och fjäderfäsjukdomar) är i stort behov av en kvalificerad forsknings- och undervisningstjänst vid fältstationen i . Lärarkollegiet och begär därför att ytterligare en tjänst som biträdande professor inrättas i Med I utöver den av utredningen föreslagna tjänsten. Med tanke på den ökade betydelse som svinhållningen har fått i det moderna svenska jordbruket är det viktigt att modernisera och effektivisera svinmedicinen. Fältstationen i ger sådana möjligheter. Det av lärarkollegium och framförda kravet på en kvalificerad forsknings- och undervisningstjänst, placerad vid fältstationen, bör därför tillgodoses. Med hänvisning till det ovanstående hemställes att vid behandlingen av proposition 1973:107 beslutar att bemyndiga Kungl. att inrätta en tjänst som biträdande professor i Med I (svinsjukdomar) vid med placering vid fältstationen i . GOTAB 73 3779 S 1973
mot · FW021929 · 1973-04-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:84 angående särskild studiegång för grundutbildning till sjuksköterska/sjukskötare m. m. I proposition 1973:84 framläggs förslag till en särskild studiegång om tre terminer för grundutbildning till sjuksköterska/sjukskötare för de elever som genomgått den tvååriga vårdlinjens gren för hälso- och sjukvård samt åldringsvård eller gren för psykiatrisk vård inom gymnasieskolan. Utformningen av den här föreslagna utbildningen är provisorisk i avvaktan på aviserat förslag från U 68. Förslaget till läroplan för särskild studiegång innebär att eleverna följer terminerna tre, fyra och fem i den reguljära femterminsutbildningen av grundutbildning till sjuksköterska/sjukskötare. Det finns möjlighet att genomgå en avkortad utbildning till sjuksköterska/ sjukskötare om man genomgått utbildning till undersköterska eller skötare inom psykiatrisk vård och om man dessutom varit anställd inom respektive yrke. För antagning till den nu föreslagna utbildningen ställs ej något absolut krav på yrkespraktik. Dock föreslås att viss yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvård eller åldringsvård skall fullgöras innan utbildningen kan anses vara avslutad. Yrkesverksamheten föreslås omfatta . Departementschefen erinrar om att vårdlinjens praktik är kortare än den som undersköterskorna och skötarna inom psykiatrisk vård erhåller under sin totala utbildningstid. Det är angeläget och av stort värde att den som avslutat sina studier i gymansieskolan går ut i praktisk yrkesverksamhet för att senare återvända till studier. Att efter varje yrkesutbildning omsätta kunskaperna i praktiskt handlande genom tjänstgöring inom yrkesområdet innan tillträde medges till högre utbildning förutsätter att de olika vårdyrkesutbildningarna inordnas i ett system med återkommande utbildning varvad med praktisk tjänstgöring. Arbetserfarenheter ger eleven möjligheter att bättre tillgodogöra sig den förkortade utbildningen om tre terminer och gör dessutom henne/honom mer skickad att möta och uppfylla de krav som ställs på henne/honom efter genomgången utbildning. Den studerandes ålder bör även beaktas. Den som går från gymnasieskolans vårdlinje direkt till den föreslagna utbildningen kan vid avslutade studer vara och kommer i den nuvarande organisationen i de flesta fall att omgående vissa tider fungera som arbetsledare exempelvis på vårdavdelning. Vederbörande har då ansvar för vården av patienterna, personalledning och avdelningens administration. Vid undersökningar bl. a. inom har det framkommit att de nyexaminerade sjuksköterskorna/sjukskötama uppfattar de arbetsledande funktionerna och kontakten med anhöriga som de svåraste uppgifterna. Även detta talar för nödvändigheten av yrkeserfarenhet innan utbildningen påbörjas. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid behandling av proposition 1973:84 beslutar uttala att den föreslagna yrkesverksamheten enligt propositionens förslag skall omfatta före inträde till utbildningen. MAJ () ()