mot · FW022078 · 1973-10-31 00:00:00 — Motioner nr 2078-2080 är 1973 av herrar Enskog och Tobé i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:135 angående vissa organisationsfrågor rörande armén. Trots de betänkligheter som enligt vår mening kan hysas inför att låta i första hand sysselsättnings- och lokaliseringsskäl avgöra etableringen av nya förband är vi med hänsyn till avsaknaden av andra alternativ och sysselsättningsläget i övre inland beredda att godta att ett förband upprättas i . Förutsättningarna är dock att O försvarseffektiviteten härigenom inte minskar o investeringskostnaderna för förbandet inte belastar den militära utgiftsramen o de negativa effekterna från värnplikssocial synpunkt elimineras. För att tillgodose dessa krav bör man till i stället för ett förband för grundutbildning av värnpliktiga förlägga en särskild utbildningsplats för centraliserad repetitionsutbildning. Det skulle innebära att man i bygger upp en organisation avsedd att under huvuddelen av året repetitionsöva kontingenter om cirka 1 000 man i varje omgång. Ett sådant alternativ saknar många av de nackdelar som är förenade med ett förband för grundutbildning och är mer gynnsamt från sysselsättningssynpunkt. Sysselsättningseffekterna blir oförändrade under uppbyggnadsskedet och på den civila sidan därefter något gynnsammare än med regeringens förslag. Det direkta behovet av civilanställda ökar liksom också behovet av att utnyttja civila tjänster för underhållsarbeten av olika slag. Ett repetitionsutbildningsförband medför en rad fördelar för arméns fast anställda och eliminerar de negativa effekterna från värnpliktssocial synpunkt. Det undanröjer också de följdverkningar i och som förutsätts i propositionen. livgarde (P 1) i kan därmed bevaras, även om verksamheten successivt måste inriktas mot infanteriutbildning, och (SI) kan bibehållas i . Motiveringen för att förlägga ett förband till är sysselsättnings- och regionalpolitiska skäl, vilket skall ses mot bakgrund av den svåra sysselsättningssituationen i övre inland. För att uppfylla befolkningsramen behöver ett tillskott av ca 800 nya arbetstillfällen . Aktiva insatser från statsmakternas sida framstår därför som nödvändiga. Utgångspunkten för dem måste emellertid vara att vid given kostnad uppnå största möjliga sysselsättningseffekt. Det förutsätter emellertid att man prövar olika lokaliseringsobjekt och deras sysselsättningseffekt och inte som i det aktuella fallet redan från början inriktar sig på ett enda alternativ. Den synen delades av dåvarande statsutskottet när 1970 senast behandlade frågan om ett förband i . I ett yttrande över en motion av () förutsatte utskottet att ett eventuellt förslag om ett nämnt fredsförband kommer att läggas fram efter en redovisad avvägning mellan olika tillgängliga alternativ. Det är anmärkningsvärt att regeringen vid handläggningen av frågan inte beaktat utskottets uttalande. Att så inte skett innebär att det saknas underlag för att bedöma vilken effekt som skulle kunnat uppnås om samma belopp som fordras för en förbandsetablering använts t. ex. för en industriell satsning i samverkan mellan stat och näringsliv. Genomförd på hälftenbasis skulle det inneburit en satsning på 300400 milj. kr. För jämförelsens skull kan nämnas att de investeringar som Eiser-Invest och staten enligt en träffad överenskommelse skall genomföra i och som beräknas ge 600 nya arbetstillfällen uppgår till ca 90 milj. kr. varav staten satsar hälften. Även den samhällsekonomiska utvärdering som genomförts har inskränkts till att gälla effekterna av en förbandsetablering. Därigenom framstår den som tämligen meningslös. Metoden har inte utnyttjats för att undersöka vilket av en rad tillgängliga alternativ som är samhällsekonomiskt mest gynnsamt utan i realiteten för att fastställa om en förbandsetablering är bättre än ingenting. Den direkta och indirekta sysselsättningsökningen i till följd av förbandslokaliseringen anges i propositionen till 450500 arbetstillfällen, varav mellan 350 och 400 med regionalt rekryterad arbetskraft. Genom inflyttningen av militär personal ökar emellertid också efterfrågan på arbetstillfällen, särskilt vad beträffar s. k. kvinnoyrken. Om inte särskilda åtgärder vidtas riskerar man därmed att nettoeffekten av förbandslokaliseringen blir att arbetslösheten bland män minskar som arbetslösheten bland kvinnor ökar. Konsekvenser för de värnpliktiga De 650 värnpliktiga som enligt propositionen skall erhålla sin grundutbildning i skall rekryteras från . Det innebär att ytterligare värnpliktiga med hemvist inom östra militärområdet skall fullgöra sin grundutbildning i . uppgår de till drygt 2 000. Den press som utbildning långt från hemorten innebär har enligt vår mening alltför litet beaktats vid ställningstagandet att upprätta ett förband i . Undersökningar och erfarenheter från olika gamisonsorter och förband visar ett klart samband mellan vämpliktssociala problem och avståndet från hemorten. Den tendensen har bl. a. förklarats med att en större andel värnpliktiga än tidigare bundit sig för barn och familj. Förband där de värnpliktiga kan komma hem även mellan helgerna har klart lägre frikallningsprocent än förband där många har lång väg till hemorten. Avgångarna av värnpliktiga med grundutbildning i var 1970/71 tio gånger så stora för värnpliktiga med hemort i som för värnpliktiga med hemort i . Den vämpliktssociala aspekten har starkt understrukits av vämpliktsriksdagens organ, som bestämt tagit avstånd från ett förband i . Befolkningssituationen och det strategiska värdet av och gör det nödvändigt att förlägga värnpliktsutbildningen för en stor årlig grupp värnpliktiga till områden långt från hemorten. Men det är tveksamt om det är i värnpliktslagens anda att dessutom förflytta ett antal värnpliktiga av andra skäl än försvarspolitiska. Detta talar starkt för lösningar som inte har samma negativa vämpliktssociala konsekvenser. Effekterna från militär och operativ synpunkt hänger i första hand samman med de konsekvenser ett fredsförband i får för fredsförbandsorganisationen i , framför allt indragningen av livgarde (P 1) i och flyttningen av (SI) från till . som överbefälhavaren och chefen för armén klart uttalat att ett fredsförband i inte är motiverat vare sig från utbildningseller operativ synpunkt har samma instanser omvittnat att P 1 fordras för att säkerställa behovet av utbildnings- och krigsförband i östra . Att helt lägga ner detta förband är således militärt omotiverat och operativt olämpligt. Däremot bör regementet successivt övergå till infanteriutbildning, vilket medför att något behov av utökning av P 1 :s mark inte längre föreligger. Enligt alla berörda civila och militära myndigheter föreligger inte heller något skäl för en omlokalisering av signalregementet från till . och kommun är för överblickbar framtid inte i behov av regementets kaserner eller övningsmark. Kostnaderna för nödvändig iståndsättning av regementets byggnader blir inte högre än vad en flyttning till betingar. Verksamheten vid signalregementet har stabiliserats efter den senaste flyttningen. Befälsrekryteringen är god, utbildningsanordningar har byggts ut i tillräcklig omfattning och för betydande belopp, anställda och värnpliktiga finner sig väl till rätta. Betingelserna för utbildning förbättras också genom förvärvet av skjutfältet Skogs-Tibble i enlighet med beslut. Det är således inte önskvärt eller lämpligt att lägga ner regementet i eller att flytta signalregementet från till som en konsekvens av ett nytt förband i . Genom att departementschefen inte kan ange vilken typ av förband som skall upprättas i föreligger i och för sig också en anmärkningsvärd situation. I utredningssammanhangen har talats om jägarförband, men tveksamheten tycks vara stor om ett sådant är lämpligt. Enligt arméchefens förslag till framtida fredsorganisation för armén bör det övervägas att vid ett eventuellt förband grundutbilda en reducerad lätt skyttebataljon. Innebörden av detta synes vara att man i skall utbilda värnpliktiga från för insatser i och inte som förutsatts i . Från synpunkt är det otillfredsställande att behöva ta ställning till ett nytt förband utan att känna till dess närmare funktion. Trots de betänkligheter som enligt vår mening kan hysas inför att låta i första hand sysselsättnings- och lokaliseringsskäl avgöra etableringen av nya förband är vi med hänsyn till avsaknaden av andra alternativ och sysselsättningsläget i övre inland beredda att godta att ett förband upprättas i . Förutsättningarna är dock att o försvarseffektiviteten härigenom inte minskar O investeringskostnaderna för förbandet inte belastar den militära o de negativa effekterna från vämpliktssocial synpunkt elimineras. Om dessa krav skall tillgodoses kan enligt vår mening det förband som skall förläggas till inte avses för grundutbildning av värnpliktiga. Som tidigare visats är det förenat med betydande nackdelar från vämpliktssocial och militär synpunkt. Till bör i stället förläggas en särskild utbildningsplats för centraliserad repetitionsutbildning. I chefens för armén förstudie till värnpliktsutredning redovisades behov av centraliserad repetitionsutbildning i övre och i . En sådan utbildning skulle minska uppgången i utbildningsbelastning vid truppförbanden i samband med övergång till nytt system med intensifierad repetitionsutbildning och höja effektiviteten i utbildningen. Som en bieffekt skulle insatsberedskapen stärkas genom att utbildningsomgångar skulle vara inkallade under huvuddelen av året, bl. a. då grundutbildningsförbanden inte kunde lösa bevaknings- och stridsuppgifter. Främst av kostnadsskäl har tanken inte kunnat realiseras. Erfarenheterna från det nya värnpliktssystemet är att belastningen blir stor vid truppförbanden med det nya utbildningssystemet. Resurserna för såväl grund- som repetitionsutbildning blir otillräckliga, då dessa två slag av utbildning pågår vid förbandet. Följden blir otillräcklig utbildningseffekt på båda slagen av utbildning. I kommer belastningen att utjämnas genom den tidsmässiga omläggning av grundutbildningen som genomförs med början /74. Det blir då möjligt att genomföra i vart fall den mest krävande repetitionsutbildningen vid då grundutbildningen är av liten omfattning. Därmed minskar behovet av central utbildning i denna del av landet. I norra måste emellertid nuvarande utbildning behållas med hänsyn till kravet på vinterutbildning och klimatförhållandena. Följden blir att nuvarande ogynnsamma dubbelbeläggning kvarstår om inga särskilda åtgärder vidtas. Behov av central repetitionsutbildning är således fortfarande aktuellt i . Från operativ synpunkt vore att föredra som lokaliseringsort. Även med en förläggning till kan dock behovet av miljöutbildning tillgodoses och huvudsyftet att avlasta truppförbanden och därmed höja den totala utbildningseffektiviteten nås. I bör man därför bygga upp en organisation avsedd att under huvuddelen av året repetitionsöva kontingenter om ca 1 000 man i varje omgång. Ett sådant alternativ saknar många av de nackdelar som är förenade med ett förband för grundutbildning och är mer gynnsamt från sysselsättningssynpunkt. Repetitionsutbildningen bör avse förband avsedda för användning i övre , vilka nu övas i andra delar av landet. Förslaget innebär därför inte någon minskning av den repetitionsutbildning som genomförs i försvarsområde av operativa skäl. Även vid en repetitionsutbildningsanstalt krävs fast anställd militär och civil personal stationerad i . Behovet av militär personal blir dock lägre än vid ett grundutbildningsförband, vilket emellertid också innebär att antalet anhöriga som skall beredas sysselsättning blir mindre. På den civila sidan är sysselsättningseffekterna större än vid ett grundutbildningsförband. Det direkta behovet av civilanställda ökar liksom också behovet av att utnyttja civila tjänster för underhållsarbeten av olika slag. Några väsentliga värnpliktssociala olägenheter bör inte uppstå, eftersom vaije individ kallas in endast två till tre för befäl . Att förlägga repetitionsutbildning till i stället för grundutbildning skulle således ställa sig ojämförligt positivare för anställda och värnpliktiga inom armén. Någon merkostnad för transporter av repetitionsinkallade behöver inte heller uppstå, eftersom de förutsätts göra in- och utryckningsresor med de flygplan, som eljest skulle flugit grundutbildningsförbandets permittenter till och från . Investeringskostnaderna för ett grundutbildningsförband med en årskontingent om ca 650 värnpliktiga anges i propositionen till omkring 150 milj. kr. I detta belopp ingår till betydande del trivselfrämjande åtgärder. Dessa åtgärder kan reduceras något för ett repetitionsförband, som för flertalet inkallade endast avser tre veckors tjänstgöring. Investeringskostnaderna för en repetitionsutbildningsanstalt skulle således underskrida de 150 milj. kr., som ett grundutbildningsförband bedöms Vidare skulle krigsförbanden i övre kunna ges bättre utbildningsbetingelser än inte minst i fråga om förläggningar, hygien- och vårdlokaler. En viktig komponent i den militära utbildningen är samövningar mellan förband ur skilda truppslag, t. ex. infanteri och artilleri. Samövningar mellan ett grundutbildningsförband i , t. ex. jägarförband, med infanteri i och eller pansar, artilleri och ingenjörer i skulle kräva dyrbara transporter och dryga traktamenten till befäl. Eftersom repetitionsutbildning sker i krigsförband, som i sin organisation innehåller komponenter ur skilda truppslag, skulle samövningar ske automatiskt om det nya fredsförbandet i avsågs för enbart eller huvudsakligen repetitionsutbildning. Mot den här bakgrunden talar starka skäl för att man till i stället för ett grundutbildningsförband bör förlägga en med krigsförband ur övre krigsorganisation samt krigsförband ur andra militärområden med krigsuppgifter i . Ett sådant alternativ ställer sig ekonomiskt fördelaktigare från försvars- och samhällsekonomisk synpunkt. Det medför en rad fördelar för arméns fast anställda och för de värnpliktiga och undanröjer de följdverkningar i och som förutsätts i propositionen. Sysselsättningseffekten blir oförändrad under uppbyggnadsskedet och på den civila sidan därefter något gynnsammare än vad som uppnås med regeringens förslag. Oavsett om fredsförbandet i avses för grundutbildning av värnpliktiga eller för centraliserad repetitionsutbildning kommer det planerade övningsfältet att medföra förlust av renbete samt intrång och merarbete för en sameby, Mausjaur, samt försvårade flyttningsförhållanden för fyra andra samebyar. Berörda samebyar och har uttalat att olägenheterna för rennäringen blir så stora att genomförbarheten av företaget måste ifrågasättas. Genom bristfälliga utredningar har skadeverkningarna inte blivit ordentligt utredda under rättsligt betryggade former. Något bindande beslut om tillåtligheten av företaget enligt rennäringslagen finns för övrigt inte. I propositionen anförs att synpunkter som framförts av närmare bör övervägas i samband med att mark för övningsfältet anskaffas. Det rätta förhållandet är att samerna och samebyarna har berättigade krav på ekonomisk kompensation för betesförluster, merarbete m. m. som enligt av staten förordade normer kan beräknas uppgå till miljonbelopp. Härtill kommer kostnader för åtgärder i form av stängsel m. m. För att berörda samebyar skall drabbas så litet som möjligt och få rättmätig kompensation måste en noggrann utredning göras där same byarna och skall vara representerade. måste i ett beslut om fredsförband i därför tillse dels att en utredning kommer till stånd om den närmare lokaliseringen och skadeverkningarna för samerna, dels att samerna enskilda samer och samebyar får den ersättning denna utredning kommer att föreslå. För det fall beslut skall fattas om lokalisering av ett flygfält till alternativt eller annan plats i regionen gäller att den eller de samebyar som kommer att beröras av denna flygplats, måste på motsvarande sätt erhålla ekonomisk kompensation. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. beslutar att till förlägga en anläggning för central repetitionsutbildning dimensionerad för 1 000 värnpliktiga, 2. beslutar att investeringskostnaderna för ett förband i inte skall belasta den militära utgiftsramen, 3. avslår proposition 1973:135 i vad avser nedläggningen av livgarde (P 1) och flyttningen av (S 1) från till , 4. uttalar att verksamheten vid livgarde successivt inriktas mot infanteriutbildning, 5. hos Kungl. Maj:t begär en särskild utredning med representanter för berörda samebyar för att klarlägga behovet av åtgärder samt ersättningsbelopp till följd av förlust av renbete m. m. och förslag med anledning härav. ENSKOG (fp)