mot · FW021071 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående räntan på kvarstående skatt och överskjutande preliminär skatt. Reglerna för beräkning av ränta på kvarstående skatt och på överskjutande preliminär skatt ändrades genom beslut av riksdag. Därvid höjdes räntesatsen för kvarstående skatt från och räntesatsen för överskjutande skatt från . Ändringarna vidtogs i syfte att stimulera till ökad inbetalning av källskatt i anslutning till inkomståret. Särskilt framhölls att de tidigare rådande räntesatserna fastställts i ett ränteläge som var avsevärt lägre än det som rådde . I konsekvens härmed höjdes också räntesatsen för överskjutande skatt. I sammanhanget vidtogs också vissa skärpningar i spärreglerna för skyldighet att erlägga kvarskatteränta. De nuvarande räntesatserna fastställdes i ett läge då diskonto var det högsta och då det rådde stränga kreditrestriktioner. De räntesatser som fastställdes genom det nyssnämnda beslutet innebar i själva verket en anpassning till de räntesatser som gällde på den allmänna marknaden. I då rådande läge var en ränta på beräknad för av ingalunda någon ovanlig företeelse. Ända sedan slutet av har diskonto legat fast. Det sänktes etappvis från det toppläge som rådde och har legat på . I och med detta har de nyssnämnda räntesatserna återigen kommit i otakt med utvecklingen. Effekterna härav visade sig redan under föregående år då den höga räntesatsen för ränta på överskjutande skatt i viss omfattning tycks ha tett sig lockande för placerare. Det är därför angeläget att räntesatserna bättre anpassas till ränteutvecklingen på den allmänna marknaden. Som skatteutskottet erinrade i sitt betänkande 1972:41 i anledning av en då väckt motion i ämnet är utredningen rörande företagens uppgifts- och uppbördsskyldighet sysselsatt med räntefrågor av denna art. Emellertid torde utredningen knappast hinna komma fram med något förslag inom sådan tid att det kan bli föremål för lagstiftning års vårriksdag. För att inte liknande förhållanden skall uppkomma som bör enligt vår mening redan nu en anpassning ske. Såvitt gäller ränta på kvarstående skatt bör en sänkning ske för att i enlighet med tidigare rådande principer anpassa räntesatsen till räntesatserna på den allmänna kreditmarknaden. Den bör därför sänkas med åtminstone , dvs. Någon risk för att en sänkning av räntesatsen för den kvarstående skatten skulle mera avsevärt öka storleken av sådan skatt torde knappast föreligga. Dels har nämligen likviditetsläget förbättrats avsevärt mot tidigare, dels är den föreslagna räntesatsen ingalunda att betrakta såsom låg, utan den ligger snarare högre än flertalet bankräntor. Detta sista kan i och för sig vara motiverat eftersom någon ränta inte uttas för de första av den kvarstående skatten. Vid denna bedömning bör också observeras att spärreglerna skärptes väsentligt 1970, vilket bör medverka till ett positivt resultat för preliminärskatteinbetalningarna. Det är också betecknande att någon ökning av kvarstående skatt inte kunnat förmärkas till 1972. Självfallet måste också räntan på överskjutande skatt sättas så att den inte överskrider den högsta av bankernas inlåningsränta. En återgång till den tidigare tillämpade räntesatsen på bör ske såvitt gäller ränta på överskjutande skatt på grund av taxering. Denna räntesats kan betraktas såsom rimlig i de fall då den källskatt, som skall återbetalas, fördelar sig jämnt över inkomståret. Har emellertid den överskjutande skatten uppkommit på grund av en inbetalning i slutet av inkomståret eller därefter ter sig räntan såsom en överkompensation i många fall, även om hänsyn tas till den omständigheten att de första inte är räntebärande. Tekniska möjligheter torde knappast föreligga att behandla olika inbetalningar under källskatteuppbördsåret olika. Alla inbetalningar t. o. m. sista uppbördsstämman bör därför följa samma regler. Av praktiska skäl kan inbetalningen t. o. m. följa samma räntesats. Däremot anser vi räntan vara för hög om det gäller större inbetalningar som görs strax efter utgången av januari fram till den sista respitdagen, . Man skulle därför kunna tänka sig att göra en differentiering av räntan i den mån detta av tekniska skäl är möjligt. Lämpligen skulle då sådan ränta som inbetalas efter sista uppbördsmånaden, dvs. januari månad efter inkomståret, följa en lägre räntesats eftersom den står inne . Räntan synes kunna sänkas till . Om man utgår ifrån att sådana sena inbetalningar i flertalet fall görs och att skatten återfås i början eller mitten av december kommer räntan att utgå under ungefär 7 å 7 1 /2 månad. Om man anser att årsräntan bör sättas till innebär detta att räntesatsen vid sådan senare inbetalning inte bör överstiga . Med stöd av det anförda hemställs att fastställer räntesatsen för ränta å överskjutande preliminär skatt, som inbetalas senast året efter inkomståret till , och för ränta som inbetalas därefter men före till 3 kvarstående skatt till . () K.-A.