mot · FW021989 · 1973-05-09 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:125 angående komplettering av riksstatsförslaget för /74, m. m. I årets kompletteringsproposition har chefen för under rubriken budgetåren 1972/73 och 1973/74 samt investeringsplan för /74 anfört bl. a. följande (s. 42). har i skrivelsen anmält att verksamheten under budgetåren 1972/73 resp. 1973/74 nu förväntas ge ett överskott utöver normal förräntning på 110 milj. kr. resp. 30 milj. kr. Efter samråd med chefen för beräknar jag inkomsterna under postverkets fond för budgetåren 1972/73 resp. 1973/74 till 95,5 milj. kr. kr., vilket är 82,5 milj. kr. resp. 50,0 milj. kr. mer än enligt beräkning. I den av finansministern åberopade skrivelsen har postverket framhållit i huvudsak följande. Inom tjänsteproducerande, personalintensiva företag med begränsade möjligheter att mekanisera verksamheten har de stora kostnadsökningarna slagit särskilt hårt. För postverket har detta lett till portohöjningar av en sådan omfattning att den för postverkets utveckling och ekonomi ytterst betydelsefulla expansionen av verksamheten kommit att äventyras. De efterfrågeminskningar, som följer i portohöjningarnas spår, har regelmässigt en mycket ogynnsam effekt på den volymmässiga utvecklingen och har i allmänhet uppgått till av portohöjningamas bruttobelopp under de 45 närmast följande kvartalen. Om nästa portohöjning kommer alltför nära inpå den senaste höjningen finns allvarlig risk för att efterfrågeminskningen kommer att bli ännu större. Det är sålunda uppenbart att postverket nu kommit till ett nyckelskede, dvs. ett skede som kommer att vara avgörande för verkets utvecklingsmöjligheter. I detta skede är det utomordentligt viktigt att inrikta ansträngningarna på att stärka postverkets konkurrensförmåga genom att skjuta nästa portohöjning så långt fram i tiden som möjligt och därigenom avvärja risken för postverket att komma in i en ond cirkel där täta portohöjningar varaktigt skruvar ner postvolymen. En sådan utveckling skulle framtvinga en anpassning nedåt av servicen, vilket också skulle leda till negativa konsekvenser för personalen i form av bl. a. förflyttningar och friställningar. Effektivitetshöjande åtgärder och sträng återhållsamhet på kostnadssidan är nödvändiga för att i möjligaste mån uppskjuta behovet av portohöjningar. Som ett led i dessa åtgärder ålades fr. o. m. de olika centrala, regionala och lokala enheterna inom postverket att pressa sina budgetar ännu hårdare . Dessutom startade en särskild Lokalförsörjningsplanen sågs över i syfte att hålla kostnaderna nere. Vidare aktiverades försäljningsverksamheten ytterligare. Det har visat sig svårt att helt överblicka totalresultatet av de vidtagna åtgärderna, inte minst därför att en del av effekterna kommer först med en viss tidsförskjutning. Detsamma gäller återverkningarna på postvolymen av den konjunkturförbättring som ägt rum . Förnyade beräkningar som genomförts pekar på att vi kan förutse att ovannämnda åtgärder från postverkets sida i kombination med effekterna av den pågående konjunkturuppgången kommer att leda till ett överskott som, exklusive normal avkastning på statskapitalet, uppgår till uppskattningsvis för /73 110 milj. kr. och /74 30 milj. kr. För att kunna utnyttja dessa överskott så att portot inte behöver höjas tidigare än nödvändigt måste postverket erhålla rätt att balansera över den del av överskottet för /73 respektive /74, som inte erfordras för att till staten inleverera en på vanligt sätt beräknad skälig avkastning på statskapitalet, till nästföljande budgetår. Denna avkastning inklusive ränta på statsverkslån beräknas uppgå för /73 till 16,4 milj. kr. och /74 till 19 milj. kr. Vid bifall till denna framställning kan postverket disponera de balanserade överskottsmedlen för att täcka kostnader under /75 och portot behöver enligt de uppgjorda flerårskalkylerna i så fall inte höjas förrän eller möjligen först . Beräkningarna bygger bl. a. på förutsättningen att allmänna poströrelsen får ersättning för banktransaktionerna enligt nuvarande normer och i nuvarande omfattning. Med stöd av vad som anförts i skrivelsen hemställer postverket, att verket erhåller rätt att balansera över den del av överskottet för /73 respektive /74 som inte erfordras för att inleverera avkastning inklusive ränta på statsverkslån till nästföljande budgetår. Som framgår av ovanstående har postverkets skrivelse berörts på ett ytterst knapphändigt sätt i propositionen. I denna anges sålunda endast att postverket räknar med ett avsevärt större överskott för budgetåren 1972/73 och 1973/74 än som tidigare kalkylerats. I propositionen sägs däremot ingenting om att postverket hemställt om att få balansera över den del av överskotten som överstiger normal förräntning till följande budgetår och att en sådan överföring är nödvändig för att förverkliga verkets strävan att uppskjuta nästa portohöjning eller . Det ofullständiga referatet synes oss anmärkningsvärt, eftersom det är ägnat att ge en missvisande bild av postverkets framställning i ärendet. Innebörden av finansministerns förslag är att postverkets överskott utöver normal förräntning för budgetåren 1972/73 och 1973/74, vilka överskott enligt såväl postverkets skrivelse som propositionen beräknas till 110 respektive 30 milj. kr., helt enkelt skall indragas till statskassan. Den avkastning som postverket enligt nu gällande normer är skyldigt att inleverera till statsverket såsom dels ränta på det för allmänna poströrelsen investerade statskapitalet, dels ränta på det till postbanken givna statsverkslånet, uppgår som framgår av skrivelsen till 16,4 milj. kr. för /73. Ett bifall till finansministerns förslag innebär att postverket till staten för /73 skall inleverera ett belopp motsvarande drygt 80 procents ränta på det för allmänna poströrelsen investerade statskapitalet. Enligt gällande normer bör avkastningsplikten endast motsvara 7 procents ränta på nämnda statskapital. Ett dylikt överuttag synes oss från flera synpunkter orimligt. Den faktiska innebörden av överuttaget blir bl. a. att posttaxorna här används som ett rent beskattningsinstrument. Enligt vad som upplystes vid det sammanträde med poststyrelsen, då verkets framställning behandlades, skulle en indragning till statskassan av postverkets beräknade överskott för de nämnda två budgetåren få till följd att en ny portohöjning måste genomföras . Detta bör ses bl. a. mot bakgrunden av att postverket tvingats höja portona med kort mellanrum, nämligen dels , dels . Vid båda tillfällena höjdes grundportot med . Såväl enskilda människor som näringslivet liksom organisationer och föreningar av olika slag har givetvis drabbats hårt av dessa prisökningar för anlitande av postverkets tjänster. Portohöjningarna inverkar menligt även på postverkets möjligheter att upprätthålla en tillfredsställande service. Höjningarna har nämligen lett till att posttrafiken minskat. I stället för att normalt expandera med 3 å har posttrafiken gått tillbaka under /72 med . Enligt uppgift beräknas posttrafiken krympa med ytterligare under innevarande budgetår. Den nedskärning av servicenätet, den minskade bemanning etc., som en anpassning till en kontinuerlig nedgång i posttrafiken framtvingar, går inte bara ut över postkunderna. Den får också negativa konsekvenser för postverkets anställda bl. a. på landsbygden, där sysselsättningsmöjligheterna är starkt begränsade. goda rörelseresultat under innevarande budgetår förklaras dels av en hård besparingskampanj inom verket, dels av en aktiverad försäljningsverksamhet som i förening med det senaste halvårets konjunkturförbättring dämpat trafikbortfallet. I stället för befarad minskning i posttrafiken med synes nedgången kunna stanna vid . Enligt vad som är för oss känt har besparingskampanjen, som genomförts på verksledningens initiativ, mötts av ett positivt gensvar av personalen inom verkets hela organisation. Personalen är nämligen väl medveten om att fortsatta portohöjningar med korta mellanrum medför successiv minskning av posttrafiken och leder till att postverket blir tvingat att brottas med det krympande företagets alla svårbemästrade problem. Nedgången i posttrafiken nödvändiggör sålunda en minskning av organisationen, och detta medför i sin tur indragning av tjänster, förflyttning och friställning av personal osv. Det är vidare uppenbart att om den begärda överföringen av överskottsmedel inte skulle medges utan en indragning av dessa till statskassan skulle ske, så bortfaller därmed i stor utsträckning incitamentet för verkets ledning och personal till att genom besparingsåtgärder minska kostnaderna och genom aktiva försäljningsinsatser öka intäkterna. Om postverkets framställning att överföra överskottsmedel bifalles skulle utsikterna till förnyad ökning i stället för fortsatt minskning av posttrafiken avsevärt förbättras och nästa portohöjning enligt verkets beräkningar kunna uppskjutas ända eller möjligen . För allmänheten, organisationerna, handeln och industrin ter sig en sådan stabilisering av postverkets prisnivå i hög grad angelägen, så mycket mer som den genom att stimulera en naturlig tillväxt av posttrafiken också skulle förebygga för samhället icke önskvärda försämringar av postverkets servicenivå i olika avseenden. En rätt för postverket att föra över överskott till följande budgetår föreslogs redan av postutredning 1962 avlämnade betänkande (SOU 1962:52). Utredningen föreslog sålunda att en s. k. resultatutjämningsfond skulle inrättas för postverket. I propositionen 1964:141, som i huvudsak byggde på utredningens betänkande, tog dåvarande chefen för inte ställning till detta förslag utan hänvisade till att hithörande fråga låg inom ramen för den då arbetande affärsverksutredningens utredningsområde. Denna utredning framlade emellertid i sitt senare avlämnade betänkande huvudsakligen förslag, som var gemensamma för samtliga affärsverk, och tog följaktligen inte upp ovannämnda för postverket speciella fråga. har däremot i sitt avlämnade betänkande Affärsverken målsättning och styrformer lagt fram förslag som innebär att postverket skall få möjlighet att med överskottsmedel bilda en s. k. resultatutjämningsfond. Detta förslag har tillstyrkts av alla remissinstanser som yttrat sig över betänkandet i denna del bl. Frågan om rätt för postverket att föra över överskott till följande budgetår har i den praktiska verkligheten tidigare inte varit någon aktuell fråga, eftersom verket under gångna år inte haft några överskott utöver normal förräntning att balansera över till följande budgetår. Innevarande budgetår har däremot frågan fått stor reell betydelse. Enligt vår mening talar mycket tungt vägande skäl för att postverket nu som en temporär befogenhet erhåller rätt att balansera över sina överskott för budgetåren 1972/73 och 1973/74 till följande budgetår, i första hand till /75. Tilläggas bör att privata företag, bl. a. företag som bedriver sin verksamhet i aktiebolagsform, har rätt att balansera över vinstmedel till följande räkenskapsår. En betydande del av postverkets rörelse t. ex. distribution av paket, tidningar och andra försändelser än brev, penningförmedling, busstrafik m.m. bedrives också i konkurrens med privata företag, som äger rätt att balansera över vinstmedel. Om postverket inte erhåller en liknande rätt, saknar verket följaktligen möjlighet att i ett väsentligt avseende arbeta på lika villkor med sina konkurrenter. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj ds proposition 1973:125 beslutar att postverket erhåller rätt att balansera över den del av överskottet för /73 respektive /74 som inte erfordras för att inleverera avkastning inklusive ränta på statsverkslån till nästföljande budgetår. H. () () () () () K.-A. () () GOTAB 73 3852 S 1973