ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02977 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i Gäddvik och angående rösträtt för utlandssvenskar. Utlandssvenskarnas rösträtt är en central demokratisk fråga som ännu icke fått en acceptabel lösning. Vid behandling av förslaget till ny vallag framhöll de borgerliga ledamöterna i i en reservation att huvudfrågan måste vara att ge alla utlandssvenskar rösträtt och att temporära lösningar endast får sökas därför att visst utredningsarbete pågår. Valtekniska utredningens uppdrag har successivt slutförts och begränsats, och den uppgift som återstår är fortsatt utredning om möjligheterna att ge vidgad rätt för utlandssvenskar att deltaga i riksdagsval. Det är klart otillfredsställande att nya och vidgade regler för utlandssvenskarnas rösträtt icke kunnat beslutas i samband med den nya vallagstiftningen. Det måste därför framhållas som nödvändigt att valtekniska utredningens arbete (bl. a. efter den nu föreslagna enkätundersökningen med utlandssvenskar) konkretiseras i ett förslag till väsentligt vidgad rösträtt. I avvaktan på det förslaget måste enligt vår mening en justering göras i vallagen så att inte alla utlandssvenskar diskvalificeras med hänsyn till möjligheten att deltaga i eventuellt nyval. Enligt vallagen skall s. k. särskild röstlängd upprättas före . I denna särskilda röstlängd upptages de utlandssvenskar som uppfyller vissa rösträttskriterier och som skriftligen ansökt om att få bli upptagna i den särskilda röstlängden. Vi menar att registrering i särskild röstlängd det år ordinarie riksdagsval förrättas skall kvalificera till rösträtt även fram till nästa ordinarie riksdagsval, med den begränsningen att röstkvalifikation enligt femårsregeln kan upphöra. Det bör därför i särskild röstlängd göras en markering om kvalifikationsdatum som vägledning för bedömningen om rösträtt. Det synes oss angeläget att lagförslag i frågan framläggs redan till höstriksdagen 1973. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att Kungl. till innevarande års höstriksdag framlägger förslag till sådan ändring i vallagen att utlandssvenskar kan deltaga i nyval till . PER () i Gäddvik P.-O. ()
mot · FW02979 · 1973-01-26 00:00:00 — om föreskrifter rörande remissbehandling. Det svenska utredningsväsendet bygger på gamla traditioner och har en vitsordad unik ställning i världen, eftersom man med fog kunnat hävda att utredningarna bedrivits med stor noggrannhet och objektivitet. Utredningsväsendet har dock utsatts för icke obetydligt , främst beroende på en synbar politisering genom den allt större andelen s. k. expertutredningar. Den totala utredningsvolymen och de med denna förknippade kostnaderna har också kritiserats. I alla väsentliga samhällsfrågor följs i stort samma handlingsmönster, som kortfattat kan beskrivas sålunda: departementsberedning, statsrådsdirektiv till utredning, utredningsarbete, departementsberedning, remiss till myndigheter och förtroendemannaorgan, departementsberedning och (ev.) proposition till . Kritiken mot utredningsarbetet har också kommit att aktualisera främst de regionala och lokala organens möjligheter att genom remissvar - påverka sakfrågor i utredningsförslagen. Det hävdas mycket bestämt att remisserna oftast har för liten spridning, kommer på från arbetssynpunkt olämpliga tider av året och vilket är viktigast ger för liten tid till utarbetande av svar. I några av de senaste årens verkligt stora samhällsfrågor har kritiken mot för snålt tilltagna remisstider varit stark och entydig. Från demokratiska utgångspunkter är det djupt olyckligt om administrativa rutiner i samband med remissbehandlingen kommer att begränsa och stundom förhindra lokala opinioner att komma till uttryck. En remissbehandling med något värde bör kunna förankras på många nivåer. Såväl tjänstemän som och särskilt förtroendemän inom skilda sektorer bör få lämna fakta och synpunkter till remissen, vilket dock förutsätter generösa och väl tilltagna remisstider. Mot denna bakgrund synes det mig synnerligen angeläget att regeringen utfärdar föreskrifter, innebärande att departementen för remissbehandling beviljar generöst tilltagna remisstider detta så mycket mer som huvuddelen av remissbehandlingen på lokal nivå sker i två steg genom att länsstyrelserna regelmässigt samordnar de lokala remisserna. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att föreskrifter om remissbehandling utarbetas enligt motionens syfte.
mot · FW0298 · 1973-01-16 00:00:00 — om vidgad rätt till talan mot fastighetsdomstols dom. Bestämmelsen i 12 kap. 72 § jordabalken innebär bl. a. att talan icke får föras mot fastighetsdomstols dom i fråga om fastställelse av hyresvillkor när sådan fråga kommit under fastighetsdomstolens prövning genom av hyresnämnds beslut angående förlängning av hyresavtal eller förstagångshyra. Bakgrunden till denna bestämmelse, som i sak har överflyttats från den hyreslag som antogs av riksdag, var att man ville åstadkomma ett snabbt och billigt förfarande i hyrestvister genom att begränsa det rättsliga förfarandet till två instanser, hyresnämnd och (numera) fastighetsdomstol. Bestämmelsen innebär ett avsteg från eljest gällande princip inom domstolsväsendets område, nämligen att ett avgörande av underrätt skall kunna göras till föremål för prövning av i vart fall hovrätt. För att ett avsteg från en så fast förankrad princip skall kunna godtas bör det föreligga utomordentligt starka skäl. De skäl som angivits i förarbetena till lagstiftningen det snabba och billiga förfarandet kan enligt min mening icke vara tillräckliga för ett upphävande av fullföljdsrätten. Det är en uppenbar risk att praxis med nu gällande begränsning av fullföljdsrätten utvecklar sig olika på olika orter i landet. Exempel på sådan utveckling anges i den skrivelse från till lagutskottet, som refereras i utskottets vid förra årets riksdag avlämnade betänkande i bl. a. denna fråga (LU 1972:17 s. 9). Det torde föreligga önskemål såväl från fastighetsägarehåll som från hyresgästhåll att nu rådande begränsning slopas. Önskemålet om ett snabbt och billigt förfarande som i och för sig är beaktansvärt torde kunna väl tillgodoses även om målen får fullföljas till högre instans än fastighetsdomstol. Det är sålunda angeläget att fullföljdsbegränsningen hävs. I vad gäller frågan till vilken instans en fullföljd i så fall bör ske talar åtskilliga skäl för att fullföljd bör ske till hovrätt. Andra alternativ kan emellertid också tänkas. Inte minst mot bakgrund av att Kungl. Maj:t tillkallat en sakkunnig med uppgift att utreda frågan om överinstans till fastighetsdomstol torde frågan om till vilken instans fullföljden bör ske närmare utredas av Kungl. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte hos Kungl. Maj:t begära förslag till sådan ändring av 12 kap. 72 § jordabalken att talan må kunna föras mot fastighetsdomstols dom i fråga om fastställelse av hyresvillkor.
mot · FW02980 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om rösträtt och valbarhet för invandrare. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1973: 1545 hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att förslag framläggs om rösträtt och valbarhet för invandrare. () ()
mot · FW02981 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar Wictorsson och i angående lokalfråga. fick uppdrag att utreda lokalfrågor på och att utarbeta riktlinjer och program för en arkitekttävling avseende förslag till ett nytt riksdagshus. Sedermera har arkitekttävlingen genom beslut koncentrerats kring två alternativ, båda med som förläggningsplats. Denna tävling har framskridit så långt att av totalt 114 inlämnade tävlingsförslag åtta har uttagits för vidare övervägande. Vid sidan om alternativet har vid skilda tillfällen frågan om en utredning rörande permanent bruk för räkning av lokalerna vid behandlats. Sålunda uttalade bankoutskottet i sitt utlåtande nr 1968 att de ifrågavarande lokalerna, även om de under en övergångstid väl kunde fylla det aktuella syftet, dock inte från början planerats för räkning. Utskottet ansåg att de av detta skäl inte kunde bedömas på vara så funktionsdugliga som lokaler vilka på grundval av en omfattande arkitekttävling speciellt utformats för behov. erfarenheter av det nya synes det dock vara en utbredd uppfattning bland ledamöterna att riksdagsprovisoriet vid har så många förtjänster att det bör allvarligt övervägas som ett alternativ för en permanent förläggning av . Det kan nämligen ingalunda tas för givet att ett nybyggt eller renoverat riksdagshus på bättre skulle kunna svara mot behov. I bankoutskottets utlåtande erinras emellertid om att erbjudande till att disponera lokalerna vid gäller för den tidsperiod som erfordras för iordningställande av permanenta arbetslokaler för . Ungefär förekom också mycket kategoriska uttalanden från framstående företrädare för att man mycket bestämt motsätter sig förslaget om en varaktig förläggning av till de av kommunen ägda lokalerna vid . Vissa uttalanden i pressen från ledande kommunalmän i tyder på att man inte längre behöver räkna med en sådan bestämt avvisande hållning till förslaget från ägarsidan. Några formella kontakter har oss veterligen inte tagits mellan och för att utröna förutsättningarna för ett permanent riksdagshus vid som alternativ till projekten på . Det är nödvändigt att sådana regelrätta förhandlingar genom förvaltningsstyrelsens försorg tas upp med . Förutom det förhållandet att vid visat sig vara mycket funktionellt för sitt ändamål bör de ekonomiska konsekvenserna vid val av ett sådant alternativ klargöras. Detta kan endast ske genom de av oss begärda förhandlingarna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att uttalar sig för att förhandlingar genom förvaltningsstyrelsens försorg tas upp med för att utreda möjligheterna till en varaktig förläggning av i de av kommunen ägda lokalerna vid .
mot · FW02984 · 1973-01-26 00:00:00 — Det är uppenbart att kommunerna måste ägna ökad uppmärksamhet åt frågor om rationalisering, förvaltningsrevision, kostnadskontroll etc. Att åstadkomma möjliga besparingar och att sprida kostnadsmedvetande på alla nivåer inom den kommunala förvaltningen är uppgifter av hög angelägenhetsgrad. Av särskild betydelse är långsiktig planering. Varje kommun bör ha en långtidsbudget med ett femårigt perspektiv framåt. Alla beslut måste sättas in i ett långt perspektiv och de kostnadsmässiga konsekvenserna analyseras noga i förväg. Det är nödvändigt att med varje diskussion av de kommunalekonomiska problemen observera deras betydelse från kommunaldemokratisk synpunkt. En fast utgångspunkt för alla överväganden måste vara, att en levande självstyrelse är en omistlig del av vårt svenska folkstyre. Riktmärket för de politiska strävandena måste vara ett decentraliserat samhälle. Detta innebär bl. a. att vi även måste sträva efter att överlåta olika förvaltningsuppgifter åt kommunala organ. Det lär bli ofrånkomligt att staten tar på sig ett ökat ansvar för att garantera den kommunala självstyrelsens ekonomiska förutsättningar. Detta får emellertid inte leda till en ökad statskontroll som gör den kommunala självstyrelsen till en fiktion. Att åstadkomma en rimlig avvägning mellan statens kostnadsresurser och tillsyn på ena sidan och den kommunala självbestämmanderätten på den andra hör till de angelägna framtidsfrågorna på det kommunala området. Det har framgått av vad vi här anfört att den statliga utredningen om kommunernas ekonomi inte getts tillfredsställande direktiv. Det är angeläget att dess arbete blir allsidigt och får en klart positiv inriktning. Under hänvisning till det anförda föreslår vi att hemställer hos Kungl. Maj:t att motionen överlämnas till den kommunalekonomiska utredningen för att beaktas i dess arbete. . () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge GOTAB 73 3220 S 1973
mot · FW02985 · 1973-01-26 00:00:00 — Särskilt viktigt är det att mätinstrument skapas som kan gå utöver det till den ekonomiska produktionskapaciteten begränsade BNP-måttet. Det är över huvud taget angeläget att sociala kvaliteter och miljövärden tillmätes särskild vikt i samhällsplaneringen på olika nivåer. Den politiska långsiktsplaneringen bör ha formen av handlingsprogram med riktlinjer för vissa tidsperioder, förslagsvis 5- och 1 O-årsperioder. För olika delområden bör finnas underordnade och detaljerade handlingsprogram, t. ex. för jämlikhetspolitiken, miljöpolitiken, regionalpolitiken och näringspolitiken. I den samordnade reformplaneringen bör resursanvändningen tidsplaneras för olika områden och prioritering ske mellan olika reformönskemål. måste planeringen vara smidigt anpassningsbar till utvecklingen. Reformplaneringen bör därför omprövas och alltså ha formen av rullande planering. Man kan tänka sig olika former för utarbetande av det övergripande långsiktsprogrammet. Lämpligast bör enligt vår mening vara att programmet utarbetas i en planeringskommite' med representanter för de politiska partierna och möjligen även andra organisationer. Nära kontakt med expertarbetet i den ekonomiska långtidsutredningen bör förutsättas. bör få ta ställning till det politiska långsiktsprogrammet genom att det framlägges i proposition, arbetsmässigt kanske lämpligast i samband med den s. k. kompletteringspropositionen. Reservationer från ledamöter av planeringskommittén bör redovisas för . Med denna ordning kan man förutsätta att de olika politiska partierna kommer att motionsledes föra fram alternativ till regeringens långsiktsprogram. Därmed skulle den politiska helhetsdebatten stimuleras. För beslutsfattare i såväl stat och kommuner som näringsliv och organisationer skulle reformplaneringen vara värdefull vägledning. Ännu större betydelse bör det sägas ha att en på angivet sätt utformad reformplanering skulle ge väljarna väsentligt större möjligheter än att prioritera mellan olika reformönskemål och påverka olika frågors upptagande i planeringsarbetet. Naturligtvis kan även andra former övervägas för den långsiktiga reformplaneringen än dem som vi här skisserat. bör därför få i uppdrag att även pröva den lämpligaste formen för en långsiktig reform planering och för programförslagens behandling i . Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om tilläggsdirektiv till budgetutredningen beträffande a) metoder för att åstadkomma rationaliseringar och besparingar i den offentliga verksamheten och förvaltningen, b) formerna för en långsiktig reformplanering, i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge
mot · FW02986 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar Gadd och angående SEA-systemets konsekvenser för . utvecklas inom den statliga förvaltningen ett nytt ekonomi-administrativt system, det s. k. SEA-systemet. Detta nya system innefattar hela den ekonomiska beslutsprocessen inom den statliga förvaltningen från planering och budgetering till redovisning och revision. Genom tillgången på moderna datorer kan därför mycket komplicerade planeringsarbeten utföras, som sannolikt leder till en ökad effektivitet i statsförvaltningen. har vid olika tillfällen uttalat sin tillfredsställelse över pågående utvecklingsarbete inom såväl den civila som den militära delen av statsförvaltningen. Det nya ekonomi-administrativa systemet skulle dock kunna leda till allvarliga konsekvenser om inte anpassar sitt eget arbete till dessa nya förutsättningar. Syftet med den nya tekniken är att föra beslut av teknisk natur allt längre ner i den statliga hierarkin, så att statsmakterna skulle få möjlighet att helt ägna sig åt de politiska avgörandena. Så långt är allt gott och väl. Den nya tekniken leder emellertid också till att de statliga myndigheterna böljar att utföra sitt planeringsarbete på mycket lång sikt. är en vanlig planeringsperiod numera, och ambitioner finns på sina håll att lägga upp än längre planeringsperioder. och längre förekommer i diskussionen. Skulle detta bli en realitet löper en allvarlig risk att bli överkörd av byråkratin. Det nuvarande riksdagsarbetet är ju till mycket stor del koncentrerat till det närmast liggande budgetåret. När hela den statliga förvaltningen övergått till att realiter planera på flerårssikt tvingas , om den endast planerar för ett budgetår i taget, att acceptera de förslag byråkratin lagt. Hur skulle den kunna göra något annat om inte bara planering och projektering redan är fullbordade utan också en god del av genomförandet? Självfallet kommer aldrig ett så urartat alternativ som det ovan skisserade att inträffa. Den svenska demokratin är alltför djupt rotad för att frivilligt låta sig förlamas. En förutsättning är dock därvid att inrättar sitt eget arbete så att den motverkar att de långa planeringsperioderna ute hos myndigheterna låser . Grundlagberedningen har i sitt betänkande om en ny regeringsform visat på möjligheter för att anpassa sina arbetsformer till en ny tids krav. Beredningen nämnde bl. a. den nya utskottsindelningen, som möjliggör för att löpande följa planeringsarbetet ute hos myndigheterna. Eftersom utskotten är indelade efter ämnen, borde denna nya indelning i sig kunna bli använd för en medverkan i den långsiktiga statliga planeringen, som är den absoluta förutsättningen för att ett folkstyre skall gälla även fortsättningsvis. Under hänvisning till det anförda hemställs att tillsätter en parlamentarisk utredning med uppgift att kartlägga konsekvenserna för av ett genomförande av det så kallade SEA-systemet samt om nödvändigt framlägger förslag till åtgärder.
mot · FW02987 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:7 om tillämpning av allmänna prisregleringslagen. I propositionen 1973 föreslås att godkänner av regeringen meddelat förordnande om tillämpning av allmänna prisregleringslagen. Prisstopp har som bekant införts från på mjölk och grädde, ost, kött, fläsk och charkuterivaror. Regeringens avsikt är att prisstoppet skall gälla . kommunisterna noterar med tillfredsställelse detta beslut. Vårt parti har vid upprepade tillfällen senast i motion till riksdag krävt att prisstopp skulle tillämpas. Motiveringen har varit de starkt ökade priserna, särskilt på livsmedel. Denna prisstegring drabbar hårt lönarbetarfamiljerna och särskilt de med många barn. Såväl regeringen som riksdagsmajoriteten har emellertid avvisat de kommunistiska motionsförslagen och anfört att prisreglering skulle vara en olämplig väg. Det är bra att regeringen nu tagit en riktigare ställning. Vi vill uttrycka förhoppningen att majoritet skall göra detsamma. Däremot anser vi att prisstoppet blivit alltför begränsat till sin omfattning. Kraftiga prisstegringar har förekommit såväl inom det s. k. dagligvaruområdet (7,) som inom andra konsumtionsområden (den allmänna prisnivån i konsumentledet steg .) En politik måste föras som gör slut på prisstegringarna. Första steget i en sådan politik är en utvidgning av prisstoppet så att det inte enbart gäller vissa baslivsmedel utan alla varor. Med hänvisning till det anförda föreslås att i anledning av propositionen 1973 hemställer hos regeringen att tillämpningen av allmänna prisregleringslagen måtte utvidgas att gälla alla varor och tjänster. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FW02991 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och Antby om en parlamentarisk utredning för översyn av statens uppgifter. Den offentliga sektorn har ökat i mycket snabb takt under hela 1960och . Expansionstakten fortsätter och någon minskning av densamma är svår att förutse. Den offentliga sektorn tillgodoser en rad behov, men det finns också eftersatta sådana som behöver bli föremål för ytterligare åtgärder. Det gäller t. ex. stödet till barnfamiljerna, de handikappade, pensionärernas inkomstförhållanden och servicen i glesbygden. innebär utan tvivel de offentliga utgifternas snabba expansion besvärliga balansproblem för vår samhällsekonomi. En allmänt omfattad uppfattning är att den offentliga sektorns verksamhet på många områden skulle kunna rationaliseras och betydande effektivitetsvinster och besparingar som följd härav kunna uppnås. Självklart är inte heller att alla uppgifter som samhället nu utför och som i många fall tillkommit motiverade av gångna tiders förhållanden är mer angelägna än de uppgifter som på grund av knapphet i resurser och gjorda prioriteringar ännu inte kommit till utförande. Enligt vår uppfattning finns anledning att tillsätta en besparingsutredning, som med ett samlande grepp över den statliga verksamheten skulle undersöka möjligheterna till rationaliseringar och effektivitetsvinster som man studerar behovet av prioriteringar på betydelsefulla områden. En sådan utredning bör ha en parlamentarisk sammansättning. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj.t begär att en parlamentarisk utredning tillsättes för översyn av statens uppgifter i syfte att främja kostnadsbesparingar samt studium av behovet utav ändrade prioriteringar på vissa områden.
mot · FW02992 · 1973-01-25 00:00:00 — angående de mindre företagens behandling vid en allmän kreditåtstramning. I motionen nr 404 till riksdag yrkades, att skulle ge Kungl. till känna de synpunkter på de mindre företagens svåra problem av kreditrestriktioner som motionärerna redovisade. I finansutskottets betänkande 1972:1 framhölls, att vissa smärre checkräkningskrediter särskilt undantagits från den nedskärning som stipulerades i den s. k. uppgörelse om bankernas kreditgivning, vilken träffats . Utskottet påpekade också att krediter i särskild ordning ställdes till de mindre företagens förfogande över två namngivna kreditinstitut. Med framhållande av att utskottet ansåg anledning finnas att även vid kommande åtstramningar göra vissa undantag för de mindre och medelstora företagen avstyrktes märkligt nog motionen, som i första hand syftade till att skulle framhålla nödvändigheten av en rättvis dvs. proportionell kreditbegränsning, då en sådan kunde komma att påbjudas av . I en till betänkandet fogad reservation, som avgavs av ledamöterna tillhörande , och moderata samlingspartiet, konstaterades att bl. a. koncentrationsutredningen påvisat att de mindre företagen drabbas hårdast i samband med kreditrestriktioner, inte minst beroende på bankernas hänsynstagande till storföretagen. Reservanterna framhöll vidare att nämnda förhållande ingalunda kunde uppvägas av att krediter i vissa fall ställs till de mindre företagens förfogande i särskild ordning genom de finansieringsinstitut som utskottsmajoriteten hänvisat till. 1 reservationen påpekades därför, att de mindre företagens finansieringsfrågor borde ägnas ökad uppmärksamhet i händelse av nya åtstramningar på kreditmarknaden. För dagen är måhända nya kreditrestriktioner inte högaktuella. Om inte statsmakternas, sannolikt alltför optimistiska, konjunkturbedömning visar sig hållbar torde de problem som avses förbli inaktuella . Det hindrar emellertid inte att osäkerheten om hur nästa kreditåtstramning kommer att utformas och de bistra erfarenheterna från förra gången verkar synnerligen återhållande i fråga om såväl investeringar som nyanställningar på de mindre och medelstora företagen. Detta förhållande utgör ett starkt skäl för att skall uttala som sin mening att kreditåtstramningar i princip skall effektueras proportionellt. Även rena rättviseskäl kan med fog anföras till stöd för nämnda krav. Det ter sig nämligen orimligt att finansvärldens och bankernas företrädare ensidigt i skydd av påbud från skall kunna fatta beslut om generella kreditdispositioner, som helt naturligt gynnar de storföretag som står dem nära. Åberopande det ovan anförda samt i övrigt hänvisande till motionen 404 till riksdag hemställes att beslutar ge Kungl. Maj:t motionens innehåll beträffande de mindre företagens kreditproblem till känna.