mot · FW021710 · 1973-04-03 00:00:00 — av herrar Hyltander och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:55 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. Man har från flera håll uttryckt förvåning över att blivit så helt förbigånget i utlokaliseringssammanhang. Hos företrädare för länet är förvåningen blandad med besvikelse och förtrytelse. har onekligen både läge och förutsättningar i övrigt som skulle göra det lämpligt för utlokalisering. Man frågar sig då osökt varför länet blivit förbigånget på detta sätt. Har de myndigheter som handlägger dessa frågor en alltför stel syn på den enstaka kommunens storlek när det gäller begreppet storstadsalternativ? Man räknar tydligen inte med det sammanhang i vilket vederbörande kommun är insatt i förhållande till kringliggande tätorter och kommuner samt den samhällsregion eller låt oss kalla det samhällsmolekyl som dessa gemensamt bildar och som på många sätt kan vara jämställd med eller rent av överlägsen - speciellt från miljösynpunkt de enkommunsaltemativ som man riktat sig till vid utlokaliseringen. Ser man på en karta över , där tätorterna är markerade med fyllda cirklar, vilkas storlek är direkt proportionella mot antalet invånare, finner man att inom en omkrets med radie och som centrum finns de flesta tätorterna i länet och ca 200 000 av länets invånare eller mellan 7 . Alla orter inom denna krets ligger inom en halvtimmas resavstånd från centrum. Vid samhällsbyggande gäller det ju att låta tätare bebyggelse alternera med gröna ytor för rekreation och friluftsliv mellan de hårdare exploaterade områdena. Dessa synpunkter har kommit till ett förnämligt uttryck på den idéutställning som anordnades av framstående arkitekter och samhällsplanerare i samband med jubileumsutställningen i härom året och torde ha vunnit allmänt burskap. Som man tydligt ser på en karta över som ovan nämnts finns det rejäla gröna ytor mellan tätare bebyggelse, och tätorterna bildar ett stadslandskap eller en samhällsmolekyl på ett inbördes relativt nära resavstånd och med tillräckligt av fri mark emellan för att risken av överexploatering och otrivsamma tätbebyggelsebildningar, som äter upp park- och grönområdena, är helt eliminerad. I det regionalpolitiska handlingsprogram som antagit har man ju också i en del fall räknat flera kommuner i ett län såsom underlag för ett storstadsalternativ, och det synes synnerligen välmotiverat att göra likadant beträffande . Huvudsaken måste vara befolkningstalet inom en viss omkrets från en centralpunkt och inte vad som ryms inom varierande och ofta mycket olika utformade kommungränser. Det ovan anförda samt även behovet inom länet av ökad differentiering av arbetsmöjligheterna talar starkt för att man vid kommande utlokaliseringar och vid omprövning av de enligt propositionen 1973:55 föreslagna tar med med som centrum. I en annan folkpartimotion (1973:1707) av m. fl. med anledning av propositionen 1973:55 hemställs att man undersöker respektive aktuella verks möjligheter att decentralisera sin verksamhet till regional och lokal nivå samt att , i avvaktan på en utredning som redovisar erfarenheterna från den första utflyttningsetappen, de fullständiga kostnaderna och effekterna för personalen med familjer, uppskjuter sitt ställningstagande till den föreslagna andra utflyttningsetappen. Vi instämmer i vad som i dessa hänseenden framförts i nämnda motion och hävdar att man i samband med detta uppskov tar under ny prövning frågan om en kommande utlokalisering till i enlighet med vad som anförts i denna motion. Med hänvisning till det anförda hemställs att i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:55 beslutar Maj:t låter undersöka respektive verks möjligheter att decentralisera sin verksamhet till regional och lokal nivå, 2. att uppskjuta ställningstagandet till den andra utflyttningsetappen i avvaktan på utredning och insamlande av erfarenheter från den första utflyttningsetappen, 3. att i samband med ett kommande förslag till utlokalisering efter detta uppskov med som centrum kommer med som utlokaliseringsort.