mot · FW021850 · 1973-04-12 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I förslaget till regeringsform kap. 7 återfinns huvudreglerna för regeringsarbetet. En viktig skillnad mellan propositionen och grundlagberedningen är att i propositionen icke upptagits något förslag om beslutsregler inom regeringen, medan grundlagberedningen (kap. 6 § 4) föreslagit att om delade meningar råder skall kollegial omröstning med utslagsröst för statsministern tillämpas. I propositionen hävdas, att regelrätt omröstning inom regeringen är främmande för ett parlamentariskt styrelseskick och att regler om omröstning inom regeringen saknas i flertalet jämförliga utländska författningar. Till detta bör först och främst påpekas att flertalet jämförliga författningar bygger på att beslutanderätten på exekutiv nivå innehas av statschefen, medan regeringens ledamöter fungerar som föredragande inför statschefen. Det är ju också den i gällande konstitutionella ordningen. Behovet av beslutsregler inom regeringen uppkommer emellertid först i det läge då beslutanderätten på exekutiv nivå som i förslaget till regeringsform överföres från statschefen till regeringen. Detta läge gäller således icke i flertalet jämförliga demokratiska stater, t. ex. i . Propositionsförslaget innebär, att inga grundlagsregler skall finnas om hur man skall förfara när meningsskiljaktigheter föreligger inom regeringen. Självfallet är det endast i sällsynta fall som meningsskiljaktigheterna är så djupgående att de direkt redovisas vid beslutsfattandet i regeringen, men det är å andra sidan sannolikt att dessa fall avser för rikets styrelse väsentliga frågor. Här skall först ges ett illustrativt exempel. I förslaget till RF kap. 3 § 4 föreslås, att regeringen får förordna om extra val till mellan ordinarie val. Rätten att upplösa har således icke som sker i flera utländska författningar tillagts statsministern utan regeringen. Om det i fråga om upplösning av råder delade meningar inom regeringen kan därför avsaknaden av regler för beslutsfattande inom regeringen bidra till ett konstitutionellt krisläge. Om t. ex. en majoritet av statsråden önskar upplösa medan statsministern motsätter sig detta, kan nämligen icke i grundlagsenlig ordning klargöras om upplösts eller ej, vilket i sin tur kan sätta hela det demokratiska systemet i fara. Här kan ju icke heller åberopas det i propositionen återgivna argumentet från hovrätten över och nämligen att det alltid ligger i statsministerns hand att entlediga annat statsråd. Resultatet av att inga regler finnes blir att statsministern har en vetorätt även om hela den övriga regeringen önskar upplösa . Det är således enligt vår mening helt nödvändigt att det i grundlagen intages bestämmelser om hur man skall förfara när delade meningar finns inom regeringen, särskilt med hänsyn till riskerna för konstitutionellt sammanbrott i krislägen. Det går givetvis icke att hänvisa till att det är regeringens ensak att bestämma sina egna beslutsregler, eftersom man ju då icke kan lösa den situationen att regeringen icke kan enas om att anta några beslutsregler. Som framhålles i propositionen finns i princip två tänkbara regler för beslutsfattande inom regeringen: Allmän omröstning med utslagsröst för statsministern; Hela beslutanderätten hos statsministern ensam. Grundtankarna bakom de framlagda förslagen till nya grundlagar är att hela beslutanderätten skall förläggas till de organ som företräder folket. Ingenstans finns några bestämmelser som ger en exklusiv beslutanderätt till en enda person. Inte heller på andra områden inom den svenska demokratin finns några sådana bestämmelser. Inom exempelvis kommunerna fattas besluten på exekutiv nivå (kommunstyrelsen) genom vanlig omröstning. Inga bärande skäl har enligt vår mening kommit fram som talar mot att dessa principer också skall gälla den . Att ge statsministern ensam beslutanderätten i alla de ärenden som ankommer på regeringen kan alltså inte komma i fråga. Grundlagberedningens förslag om omröstning inom regeringen bör därför införas i kap. 6 i RF. Frågan om reglerna för protokollsjustering har ett visst samband med frågan om beslutsformerna. Grundlagberedningens förslag om protokollsjustering inom regeringen har i propositionen förändrats så, att föredragande statsrådets skyldighet att bekräfta protokoll i egna ärenden och hans därmed sammanhängande rätt att vägra underteckna protokoll innehållande beslut som strider mot grundlag borttagits. Dessa bestämmelsers värde har understrukits av grundlagberedningen, och vi kan icke finna att de strider mot principen om regeringen som ett styrande kollektiv. De bör därför införas i RF. Med anledning härav yrkas att hemställer hos Kungl. 1. att i RF kap. 7 efter § 5 införes en ny paragraf med följande lydelse: Yppas vid regeringssammanträde skilda meningar i något ärende, får ärendet ej avgöras såvida icke mer än hälften av statsråden är närvarande. Som beslut skall, om omröstning begäres, den mening gälla varom flertalet av de närvarande statsråden förenar sig, eller vid lika röstetal den mening som statsministern biträder. 2. att RF kap. 7 § 6-7 ges följande lydelse: Vid regeringssammanträde föres protokoll. Skiljaktig mening antecknas i protokollet. Varje föredragande bekräftar protokollet i fråga om de av honom föredragna ärendena. Är statsministern föredragande, bekräftar hans ställföreträdare protokollet. Författningar, förslag till och andra expeditioner av regeringens beslut skall på regeringens vägnar skrivas under 1. av statsministern med bekräftelse av föredraganden eller, om statsministern är föredragande, av hans ställföreträdare, eller 2. enligt grunder som regeringen beslutar av föredraganden eller tjänsteman. Finner föredraganden att beslut strider mot grundlag, skall han vägra bekräfta protokoll och expedition. Vad som har sagts nu om föredraganden gäller, då statsministern är föredragande, i stället dennes ställföreträdare. Statsministern skall vägra godkänna protokoll i fråga om beslut som han finner strida mot grundlag. Beslut i protokoll utan bekräftelse eller utan godkännande får ej expedieras eller verkställas.