mot · FW022033 · 1973-10-30 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:129 med förslag till lag om anställningsskydd, m. m. Förslagen i propositionen om ökad trygghet i anställningen är i alla sina väsentliga delar bra. De har ett viktigt syfte och kommer att medföra en önskad trygghetsökning för hundratusentals anställda. Som alla nya och omfattande lagförslag kommer praktiska erfarenheter att visa att viss vidareutveckling, ändring och komplettering erfordras. Vid en sådan förnyad översyn anser jag det angeläget att de nedanstående påpekanden, som gjorts av professorn i nationalekonomi , förtjänar att allvarligt beaktas. Det gäller att med bevarad trygghet dels öka möjligheten till rörlighet för den anställde, dels minska de automatiska stordriftsfördelar som det nuvarande förslaget ger upphov till och som inte motsvaras av sakliga effektivitetsfördelar från produktions- och konsumentsynpunkt. För konkurrenskraften och produktivitetsutvecklingen i näringslivet, liksom inte minst för de anställda personligen, är detta viktiga frågor. De resonemang som professor framför återges bäst genom att ur hans artikel i nr 4 citera följande delar (det bör poängteras att det är utredningen han kommenterar och inte propositionen): Ett genomförande av förslagen får konsekvenser för företagsstorlek och företagens inbördes konkurrensförhållanden. eller koncerner gärna av konglomeratkaraktär kan lättare än småföretag erbjuda någon form av livslång anställning inom företagets ram. Det vidgade anställningsskyddet kommer troligtvis att förstärka koncentrationstendenserna och bidra till vad som brukar kallas en japanisering av arbetsmarknaden (även när) dessa företag inte har rent tekniska stordriftsfördelar bidrar olika slag av regelramar från det offentligas sida att skapa fördelar för företagstypen. Likartade organisatoriskt betingade stordriftsfördelar genereras även av skattelagstiftningen. I denna mening kan lagförslaget sägas förstärka redan starka tendenser till en ekonomi baserad på ett begränsat antal kanske några hundratal stora företag, offentliga verk eller kommunala arbetsgivare som dominerande organisationsenheter och arbetsgivare. I anställningsvalet kommer individer att föredra - vid lika lön det stora företaget med tryggad livslång anställning. Bland det värsta som kan inträffa på en japaniserad arbetsmarknad torde vara att vid en relativt hög ålder bli utslängd från ett företag som läggs ner. Förtursregler som intjänats blir värdelösa och ett nytt anställningsförhållande kan bli svårt att etablera. mycket kraftigt skyddar dem som redan har en tryggad sysselsättning skapar den en ökad otrygghet för andra grupper. I en speciellt svår situation hamnar nystartade företag av innovativ karaktär och med stor osäkerhet. Dessa företag är i ett uppenbart underläge gentemot redan etablerade företag när det gäller rekryteringen genom att de ej kan utlova livslång sysselsättning. Men drar det nystartade företaget på sig samma formella förpliktelser beträffande uppsägningstider och eventuella skadestånd som det etablerade företaget. det kan redan här vara lämpligt att visa hur olika slag av rörlighet på arbetsmarknaden förhindras. En individ som lämnar ett företag för att ta anställning i ett annat förlorar därmed sin intjänade rätt till turordningen. En individs val av framtida arbetsplats blir inte enbart baserade på framtidsförväntningar utan också av hans tidigare Även om statistiken på många punkter är ofullständig finns indikationer på att omkring var åttonde förvärvsarbetande byter anställning utöver interna byten, förflyttningar och befordringar som sker utan arbetsgivarbyten. Dessa omflyttningar som till sin omfattning är mycket stora och endast till en begränsad del rör rent arbetslösa är av utomordentlig betydelse i ett tillväxt- och strukturomvandlingsförlopp. Omflyttningarna är också av betydelse för den individuella anpassningen och man kan normalt räkna med att flyttningar som ej skett över ett stadium av arbetslöshet är förenade med individuella välfärdsvinster. Ändrade familjeförhållanden, andra önskemål om bostadsort eller arbetsintensitet ligger bakom det omflyttningsmönster som observeras. Det är självklart förenat med stora risker att minska den relativt stora flexibilitet och rörlighet som tydligen karakteriserar arbetsmarknaden. en arbetsgivare får mycket svaga incitament att anställa individer som redan har någon form av handikapp eller under anställ ningsperioden kan förväntas få en produktivitetssänkning den missgynnade gruppen skall stödjas genom att arbetsmarknadsmyndigheterna får större möjligheter att direkt påverka företagens personalpolitik. Det är uppenbart att den valda vägen med förhandlingar och sanktionshot, men också med olika former av bidrag och subventioner till företagen gynnas av en mer koncentrerad företagsstruktur. Förhållandevis generella regler som bidrag till skyddad sysselsättning eller kanske t. o. m. differentierade arbetsgivareavgifter för olika arbetstagarkategorier diskuteras ej som alternativ utan förslagen förstärker tendenserna till ett ekonomiskt system baserat på förhandlingar . Även om den kvantitativa omfattningen av de nu diskuterade åtgärderna är osäkra och kanske i vissa fall inte helt avgörande pekar förslagen entydigt i en bestämd riktning nämligen mot ett övergivande av fungerande marknadsmekanismer till förmån för ett marknadssystem med starka inslag av selektivitet i de offentliga åtgärderna och förhandlingar mellan företag, löntagarorganisationer och offentliga myndigheter. Dessa tendenser gynnar också uppkomsten och tillväxten av en företagstyp som har sina komparativa fördelar i detta förhandlingsspel snarare än i teknologisk effektivitet. Bland alternativa lösningar nämns en utvidgning av bidragen till skyddad sysselsättning inom företagen eller ännu mer generella bidrags former som exempelvis allmänt lägre arbetsgivaravgifter för äldre arbetskraft och tekniska lösningar som innebär något slag av riskdifferentiering mellan företagen likväl skapas. En sådan lösning är att företagen ges möjlighet att med differentierade försäkra sig mot de risker som uppstår i form av skadeståndsanspråk från löntagarna i samband med driftsinskränkningar. I princip kan det vara ekvivalent för löntagaren att få en garanti om lång sysselsättning eller ett (betydande) skadestånd om anställningsförhållandet upphör. Man kan sålunda tänka sig att företag eller grupper av företag bygger upp fonder för att täcka skadeståndsanspråken. För företag som ej utnyttjat sina fonder kommer premien successivt att sänkas medan företag med ständiga uppsägningar ligger kvar med de högre avgifterna. Dessutom påpekas att Sorn tidigare antytts har betänkandet och förslaget en påtaglig juridisk slagsida. Detta framgår dels av utredningens sammansättning, dels av själva betänkandets uppläggning. Arbetstagarorganisationerna har i hög grad låtit sig representeras av förbundsjurister och hela sekretariatet har hovrättsanknytning samt att De förslag som presenterats av utredningen har i hög grad tillkommit under trycket av lågkonjunktur. När erfarenheten av den nu snart beslutade lagstiftningen vunnits, bör en översyn sikta till att tillvarata dessa viktiga påpekanden. Det gäller att då bevara den ökade anställningstryggheten och förvisso på vissa punkter förbättra den, men att genom det angivna försäkringssystemet m. m. öka den så värdefulla rörligheten för den anställde och minska de falska stordriftsfördelar som kan uppstå. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att måtte besluta att ge Kungl. Maj:t till känna ovanstående synpunkter för en framtida översyn av lagen om anställningstrygghet, vilka syftar till att med bevarad trygghet för den anställde öka vederbörandes rörlighet och minska de falska stordriftsfördelar som kan uppstå.