mot · FW02828 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och om stöd åt löntagarägda företag. Löntagarägda industrier är en ovanlig företagsform i vårt land. Det finns ingen statistik som visar hur många företag i som ägs av de anställda. Enligt en uppskattning som gjorts av torde de uppgå till ett 25-tal. Majoriteten av dessa är småföretag. Endast ett fåtal torde ha fler än 100 anställda. Enligt tillgängliga uppgifter synes dock de arbetarägda industrierna sakta ha växt i antal. Inte minst under innevarande lågkonjunktur har nya tillkommit, särskilt inom teko-branschen. Formerna för företagens organisation och lönesättning varierar starkt mellan de olika företagen. De allra flesta av de löntagarägda industrierna har uppstått genom att de anställda övertagit ett nedläggnings- eller konkurshotat företag. har också företag testamenterats eller på annat sätt donerats till de anställda av ägaren. Många av löntagarnas företag har fått arbeta hårt för att överleva och några har dukat under. Men de flesta förefaller ha klarat sig en del till och med mycket bra och ibland mot alla odds. Ett par exempel. Ett företag i , Wiskania, övertogs av de anställda. Var och en satsade pengar och köpte upp företagets aktier. Företaget, som arbetar i skobranschen, hade gått med förlust . De gamla aktieägarna ville inte satsa nytt kapital. De 94 anställda stod inför hotet att bli arbetslösa. Medelåldern på de anställda i företaget är hög och de flesta har arbetat där . Många är och alltså för unga att få förtidspension av arbetsmarknadsmässiga skäl men för gamla för att vara attraktiva på arbetsmarknaden. Dessutom var arbetsmarknadsläget mycket dystert på orten. I denna situation föddes tanken att de anställda skulle överta företaget. En av de anställda berättar i en intervju för tidningen 1972: 16 om den svåra valsituationen: Visst tvekade jag men inte . Det fanns ju bara två alternativ. Antingen skulle vi satsa pengar och själva ta över företaget eller också skulle vi bli arbetslösa. Det kändes självklart att ställa upp för att behålla fabriken. Alla ställde upp på samma villkor, arbetare såväl som tjänstemän och försäljare. I styrelsen för företaget sitter två representanter för verkstadsklubben, en representant för tjänstemännen och en arbetsledare (det finns bara två på företaget), direktören och en ledamot som inte arbetar i företaget. De anställdas inflytande har naturligtvis blivit större på alla nivåer. Man har exempelvis inrättat en besparingsgrupp, ett produktionsråd och Man har också böljat införa självstyrande grupper på avdelningarna. Ett löntagarägt företag med avvikande organisation är Andelskonfektion utanför . Företaget köptes av de anställda efter konkurs 1968. De 40 anställda hade från början ingen erfarenhet av hur man driver ett företag. Med hjälp av en utomstående ekonomisk rådgivare gjordes de första ekonomiska kalkylerna upp. På de dryga som gått sedan starten har omsättningen mer än fördubblats. Personalstyrkan har utökats och uppgår till ett 60-tal anställda. Lokalbrist har tills vidare satt stopp för ytterligare utbyggnad. Gamla skulder har betalats. Maskinparken har kompletterats och förbättrats. Företaget drivs som en ekonomisk andelsförening. Ett stormöte väljer en styrelse på sju personer. En andel kostar . Ingen får ha mer än en andel. Den ekonomiska redovisningen är fullständigt öppen. av företagets vinst går till löner. till investeringar och utgifter. nämnden och lönenämnden har båda beslutanderätt. Även om Wiskania i och Ästorps Andelskonfektion skiljer sig åtskilligt från varandra beträffande företagens uppbyggnad och organisation, tycks de ändå ha en del gemensamma drag som också kännetecknar de flesta av de andra löntagarägda företagen: Även om den nya ägarformen inte alltid inneburit ökat medinflytande för alla så rapporteras ändå från många håll om t. ex. ökad arbetsdemokrati, reellt medbestämmande, obyråkratisk organisation, jämlikhetslöner, ökad solidaritet och arbetsglädje. En mycket allmän följd av övertagandet tycks ha varit att ackord slopats och ersatts av enhetliga timlöner eller månadslöner. Frånvarofrekvensen är enligt flera uppgifter mycket låg. Många anställda/företagare framhåller att den kanske viktigaste fördelen vid övertagandet av företagen är att man kunnat bo kvar på orten och inte behövt söka arbete på annat håll. Allt detta är naturligtvis värdefullt för både individen och samhället. För den enskilde innebär det ökad arbetstillfredsställelse. För samhället innebär det minskade behov av arbetsmarknadsåtgärder och lägre sociala utgifter. I stället tillvaratas initiativkraft och arbetsvilja i samhällsnyttans tjänst. Det finns mot denna bakgrund starka skäl för att undersöka möjligheterna att genom speciella stimulansåtgärder från samhällets sida hjälpa till vid bildandet av löntagarägda företag. Man kan tänka sig flera olika stödformer. Speciellt förmånliga statliga krediter är en sådan åtgärd. Förutom kreditstödjande åtgärder har denna typ av företag ofta i initialskedet stort behov av hjälp med företagarutbildning och rådgivning i företagsadministrativa, juridiska, ekonomiska och produktionstekniska frågor. Vidare har man liksom andra mindre företag behov av medverkan vid produktutveckling, marknadsbedömning och marknadsföring. En förutsättning för effektiva stödåtgärder till denna grupp av företag är att en kartläggning av de löntagarägda företagen och de speciella problem som är förknippade med denna företagsform kommer till stånd. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en kartläggning av de löntagarägda företagen och deras problem och att förslag till speciella stödåtgärder för denna typ av företag föreläggs .