mot · FW02364 · 1973-01-23 00:00:00 — angående anordnandet av cykelparkeringar. Det kommer antagligen att dröja innan våra städer anpassats till de trafikkrav som i allt större utsträckning ställs av medborgarna. Den ständigt växande biltrafiken har på många ställen nått en sådan omfattning att allvarliga försök nu görs att nedbringa resandefrekvensen med egen bil. I de flesta fall försöker man då att med olika åtgärder stimulera den kollektiva trafiken. Givetvis är detta riktigt, men det finns en tendens till att man inte i tillräckligt hög grad beaktar andra alternativa färdsätt. Överallt där topografi och klimat medger cykelanvändning under större delen av året kan cykeln erbjuda både kommunen och den enskilde ett avsevärt billigare transportalternativ under förutsättning att cykeln får sin tillmätta andel i gatu- och vägbudgeten. Denna andel borde preciseras vid all trafikbudgetering och sättas i relation till det antal människor som vill cykla inte till det antal som vågar cykla . Från nästan alla synpunkter är cykeln ett önskvärt transportmedel; det är miljövänligt, billigt, fordrar förhållandevis låga investeringar och är dessutom konditionsfrämjande. Att inte fler människor cyklar beror till stor del på att man upplever själva trafiksituationen som otillfredsställande. Trafikplaneringen är gjord utan hänsyn till cykeltrafiken; separerade cykelvägar och planskilda korsningar finns sällan, och olycksriskerna upplevs som stora. Från samhällets synpunkt är det därför önskvärt att cyklandet ökar. De senaste årens utveckling pekar mot att så skulle vara fallet, och det är med beklagande man nu kan konstatera att en ny faktor kommit fram som kan påverka utvecklingen negativt. har en omstrukturering skett av hemförsäkringen i flertalet försäkringsbolag. Den dystra skadeutvecklingen förorsakad av en stigande brottslighet har tvingat bolagen att införa vissa begränsningar i vad gäller villkoren för hemförsäkringen. Hemförsäkringen har tidigare ersatt stöld av låst cykel, men i fortsättningen ersätts stöld av cykel i likhet med övrig lösegendom endast vid inbrott i låst lokal. Därtill kommer att självrisken även i dessa fall höjts till , vilket vanligtvis torde vara just värdet för en i bruk varande cykel även om nyanskaffningsvärdet givetvis är betydligt högre. I praktiken innebär de nya försäkringsreglerna att ersättning för stulen cykel inte kan påräknas. Polisens resurser är dessutom så ansträngda att möjlighet sällan finns till utredning och hjälp med återfinnandet av stulen cykel. Med andra ord: använder man cykel i dagens samhälle tar man en ekonomisk risk som, inte minst i barnfamiljerna med många cyklande familjemedlemmar, kan vara mycket stor. Enda sättet att förhindra stöld är att så effektivt låsa cykeln att den icke kan användas av obehöriga. Nuvarande cykellås fyller inte kraven på säkerhet mot stöld, och det torde knappast gå att konstruera ett lås på cykeln som effektivt kan förhindra stöld. Andra vägar måste prövas, och då bör i första hand cykelparkeringarna konstrueras så att de ger trafikanten största möjliga säkerhet för egendomen. Detta kan uppnås genom att cykelparkeringen utformas med cykelautomater där cykelhjulet låses fast i parkeringsstället. Därvid kan man följa principen som gäller för förvaringsboxar med myntinkast och nyckel. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj :t begär en översyn av byggnadsstadgan och planverkets anvisningar i syfte att främja anordnandet av cykelparkeringar på sätt som angivits i motionen.