mot · FW021875 · 1973-04-13 00:00:00 — Nr 1875 av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. En viktig fråga i samband med den författningsreform som efter många års förarbete står för dörren gäller den kommunala självstyrelsens ställning i grundlagarna. Vi ansluter oss helt till den mening som departementschefen uttalar i propositionen 1973:90, att kommunernas betydelsefulla ställning i vår demokrati måste komma till ett klart uttryck i författningen. Det förslag som framlagts i propositionen har från denna synpunkt klara förtjänster i förhållande till både författningsutredningens och grundlagberedningens förslag. Likafullt finns det starka skäl för att söka åstadkomma ytterligare förbättringar. Mot det inledande portalstadgandet i 1 kap. 1 § finns ingen anledning till erinran. Liksom i författningsutredningens förslag ges där ett klart uttryck för att den kommunala självstyrelsen hör till det svenska statsskickets grunder som ett av de båda huvudleden i folkstyrelsens förverkligande. Huvudstadgandet om kommunerna återfinns i 1 kap. 5 §. Mot dess avfattning måste vissa anmärkningar göras. Till en början är det inte tillfredsställande att begagna uttrycken primärkommuner och sekundärkommuner. Dessa begrepp återfinns inte i kommunallagarna och saknar folklig förankring. Särskilt finner vi anledning att ställa oss avvisande till att införa ordet sekundärkommuner, som med all sannolikhet det stora flertalet människor inte alls förstår. Med hänsyn till att samhällsarbetet på det regionala planet fått allt större betydelse genom utvecklingen kan propositionens terminologi inte godtas. Det måste krävas att landstingen uttryckligen nämns. Enligt vår mening borde regeringsformen helst ge uttryck för att den kommunala självstyrelsen förverkligas, dels på det lokala planet inom kommuner, dels på det regionala planet inom landsting. Ett sådant framhävande av de båda leden skulle bäst svara mot önskemålet att grundlagsfästa den kommunala självstyrelsen. Det skulle också bäst tillgodose pedagogiska synpunkter som bör tillmätas väsentlig betydelse då man utformar en ny grundlag. Emellertid torde det vara svårt att nu genomföra en sådan mera genomgripande omskrivning som vi i princip förordar. Vi inskränker oss därför till att föreslå att orden primärkommuner och sekundärkommuner byts ut mot kommuner och landsting. Med hänsyn till kommunallagarnas nu begagnade terminologi skulle det kunna hävdas att stadgandet borde tala om landstingskommuner. Detta finner vi emellertid inte nödvändigt. Snarare finns det anledning att överväga kommunallagarnas terminologi i detta avseende. Inte heller den följande meningen i 5 § första stycket ger enligt vår mening ett klart uttryck för vad som avses. Det bör klart utsägas att församlingarna väljs i allmänna val. Detta är från demokratisk synpunkt en huvudsak. Vi föreslår därför att orden valda församlingar byts ut mot församlingar som väljes i allmänna val. Vad slutligen beträffar andra stycket bör detta givetvis avfattas i konsekvens med första stycket. Efter ordet kommunerna bör därför tilläggas orden och landstingen. Härmed ges grundlagsstöd även för landstingens beskattningsrätt. Vi har i denna motion begränsat oss till att föreslå vissa förbättringar i 1 kap. 5 §. Allmänt vill vi uttala att den nya regeringsformen syns oss bli väl knapphändig i fråga om den kommunala självstyrelsen. Det hade funnits goda skäl att ange något som t. ex. den kommunala kompetensen och organisationen. Det är emellertid inte möjligt att nu föra fram förslag av denna innebörd. Av de skäl som anförts föreslår vi att vid behandlingen av propositionen 1973:90 beslutar att 1 kap. 5 § regeringsformen skall ha följande lydelse: 1 riket finns kommuner och landsting. Beslutanderätten i dessa utövas av församlingar som väljes i allmänna val. Kommunerna och landstingen får taga ut skatt för skötseln av sina uppgifter. H. ()