mot · FW02595 · 1973-01-23 00:00:00 — av herrar och i Glömminge om vidgad rätt till resultatutjämning vid inkomstbeskattningen. Möjligheten att avsätta medel till investeringsfonder för användning i ett lämpligt konjunkturläge uppfattas ganska allmänt som en välfunnen avvägning mellan samhällsintressena inom konjunktur- och regionalpolitik och de företagsekonomiska intressena. Gällande bestämmelser för avsättning till investeringsfonder har funnits . De omfattar emellertid endast aktiebolag, ekonomiska föreningar och sparbanker, vilket innebär att ett stort antal företag ställs utanför denna möjlighet till resultatutjämning i rörelsen. Särskilt användbar är investeringsfondsavsättningen för de större vinstgivande företagen. Samhället har således avstått från att direkt använda en stor andel av företagen i konjunkturpolitiken. skatteutredning prövade frågan om öppen resultatutjämning mellan olika år men avvisade möjligheten med hänsyn till de stats- och kommunfinansiella verkningar som kan uppkomma åtminstone på kort sikt. Samma synsätt kan naturligtvis anläggas på investeringsfonderna. Här har emellertid samhället accepterat lägre inkomster för egen del mot ett högre och jämnare utnyttjande av resurserna på . Ett system med principiellt samma uppläggning som investeringsfonderna är naturligtvis möjligt att konstruera även utan diskriminering av de många mindre företagen i samhället. Genom avsättning till investeringskonto i företagen skulle en mera likvärdig behandling av olika företag från skattesynpunkt kunna uppnås och dessutom bättre möjligheter för samhället att bedriva en framgångsrik konjunkturpolitik ges. Ett system med investeringskonton för företagen vid sidan av de existerande investeringsfonderna kan tillsammans skapa större möjligheter för en jämn och hög sysselsättning och sannolikt också positivt bidra till att höja löneutbetalningsförmågan i de berörda företagen. 1 ett land med starka fackliga organisationer bör det också medföra gynnsammare löneutveckling för de anställda. För att uppnå dessa syften måste givetvis investeringskontosystemet infogas i samhällets konjunktur- och arbetsmarknadspolitik genom anknytning till exempelvis länsarbetsnämnderna vad gäller beslut om användning och kontroll i övrigt. finns det möjligheter för vissa företag att åstadkomma en resultatutjämning mellan olika beskattningsår. Det gäller företag som har varulager och genom detta kan bygga upp dolda reserver. Från samhällsekonomisk synpunkt är det en tveksam metod att uppnå resultatutjämning och konsolidering. De senaste årens erfarenheter visar att starka fluktuationer i varulageruppbyggnaden innebär allvarliga konjunkturpolitiska problem. Dessutom kan samhället med mera direkta medel stimulera tillverkning för lager såsom skett . Uppbyggande av dolda reserver i varulager diskriminerar de företag som arbetar inom servicesektorn och har mycket begränsad lagerhållning eller ingen alls. För övriga företag innebär möjligheten att skriva ner varulagrets värde och därmed reglera vinsten naturligtvis en väg till konsolidering. Vid de tillfällen då förslag angående generellt verkande investeringskontosystem framförts har bevillnings- och skatteutskott anfört främst kontrolltekniska skäl mot förslaget. Dessutom har man hänvisat till redan existerande möjligheter till vinstreglerande dispositioner samt avsteg från principen om skatteårets slutenhet. Till dessa skäl kommer den av skatteutredning åberopade försvagningen av statens och kommunernas finanser. Tyvärr har de konjunktur- och regionalpolitiska motiven för ett generellt kontosystem granskats i mycket liten utsträckning. Dessa motiv är givetvis grundläggande. Som påpekats i det föregående fungerar dagens möjligheter till vinstreglering och resultatutjämning diskriminerande mot mindre företag och sådana utan omfattande nedskrivningsobjekt. Ett generellt fungerande kontosystem skulle enligt vår mening underlätta kontrollen liksom användningen i det arbetsmarknadspolitiska sammanhanget. Medel avsatta för framtida investeringar skulle givetvis återföras till beskattning, om de inte utnyttjas i enlighet med systemets intentioner. Skattevillkoren bör anpassas till dem som gäller vid avsättning till investeringsfond för att även i det fallet undvika olika behandling av företag. Erfarenheterna från det existerande skogskontosystemet talar för att kontrollfrågorna bör kunna lösas på ett tillfredsställande sätt. Genom successivt införande av systemet kan också de stats- och kommunfinansiella konsekvenserna lättare kontrolleras och bemästras. Den pågående företagsskatteutredningen kommer enligt givna direktiv ej att pröva frågan om ett investeringskontosystem. Vi finner det angeläget att så sker i just den utredningen med dess möjligheter till avvägningar i förhållande till annan företagsbeskattning. Samma synpunkt framfördes för övrigt av skatteutskottet i betänkandet 1972:22, där man ansåg en omprövning av företagsbeskattningen nödvändig vid ändrad inställning till resultatutjämningsfrågoma. En sådan omprövning pågår i företagsskatteutredningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. anhåller om tilläggsdirektiv till företagsskatteberedningen (Fi 1970:77) angående införande av ett generellt investeringskontosystem med konjunkturoch regionalpolitisk! syfte och möjlighet till resultatutjämning för företag utan diskriminering i enlighet med vad som anförts i motionen. () i Glömminge