mot · FW0233 · 1973-01-10 00:00:00 — av om förbud mot boxning. I samband med att den professionella boxningen genom riksdagsbeslut förbjöds fick amatörboxningen något som skulle kunna kallas villkorlig frigivning. Amatörboxningen undgick att drabbas av förbud men tilläts under förutsättning av att vissa i Kungl. proposition 1969:118 närmare angivna förhållningsbestämmelser respekterades. Det är nu möjligt konstatera att amatörboxningsförbundet icke iakttar de bestämmelser som stipulerats och att inte tillfredsställande fullgör den kontrollfunktion som det anförtrotts i nu förevarande avseende. Enligt propositionen skall boxare icke tävla mer än högst en gång . Det finns belägg för att så dock sker. Ingen får boxas . Så sker i mycket stor utsträckning. Uppenbarligen med halvhjärtade stöd arrangeras särskilda s. k. knatteboxningar för pojkar i tretton ålder. De boxningsledare som ställer sig bakom detta är om inte generellt ansvarslösa så i varje fall aningslösa. De kan inte gärna ha läst de utredningar om boxningens skadeverkningar som publicerats om de gjort detta och ändå lockar dessa unga pojkar in i en hantering, som förr eller senare regelmässigt medför psykiska och fysiska skador av livsvarig karaktär, bör beteckningen samvetslösa komma till adekvat användning. Enligt propositionen 1969:118 skulle frågan om ett förbud för amatörboxningen tas upp till förnyad prövning sedan erfarenhet vunnits i fråga om efterlevnaden av och effekten hos de rigorösa bestämmelser som sattes upp som förutsättning för dess fortsatta bedrivande. Denna erfarenhet har förvärvats. Eftersom efterlevnaden varit bristfällig har givetvis effekten uteblivit. Tiden måste därför anses vara inne att i lag förbjuda amatörboxning. Även bortsett från vad här ovan anförts finns motivering nog för att förbjuda amatörboxning. Proffsboxningen förbjöds huvudsakligen av medicinska skäl och på grund av dess förråande inverkan på publiken. Proffs- och amatörboxning är i dessa avseenden samma andas barn. Hjärnceller reagerar inte skiljaktigt vid våld mot huvudet beroende på om slaget måttats av en bättre eller sämre betald boxare. Och boxning är i stort sett våld mot huvudet. Det är vidare ett obestridligt faktum att boxningspubliken livas upp och engageras på ett kusligt sätt så snart något händer i form av en nedslagning eller när en av kontrahenterna visar tecken på att vara omtöcknad, när blod boljar rinna och annat i samma vidrigt råa stil. Dessa publikreaktioner är exakt desamma vid såväl amatör- som proffstävlingar. De skäl som anfördes för ett förbud mot proffsboxning är sålunda lika tungt vägande när de nyttjas som motiv för ett förbud mot amatörboxning. Denna ståndpunkt att även amatörboxningen bör förbjudas har i remissvar i samband med den ovannämnda propositionens framläggande hävdats av bl. a. , riksåklagaren, , hovrätten över och , polismyndigheten i , länsstyrelserna i och , . varjämte samtliga medicinska fakulteter i landet fördömt all boxning såsom medicinskt oacceptabel. I en till motionen fogad bilaga har jag samlat ett antal uttalanden om boxning. Ett av de viktigare kriterierna på en god strafflagstiftning är att den tillgodoser rättvisa och likformighet genom att bedöma och behandla lika fall lika. Om en öppet betald boxare skulle ta sig före att boxas skulle han kunna bli dömd till fängelse. Om en icke öppet betald boxare gör exakt detsamma blundar rättssamhället det t. o. m. bistår med offentliga medel. Det är djupare sett en ganska vettlös lagstiftning. Det är hög tid att den hyfsas till genom att förbud mot boxning kommer att avse denna brutalt blodiga hantering oavsett om utövarna kallas amatörer eller proffs. Med åberopande av det ovan anförda hemställer jag att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära förslag till lag med förbud mot all boxning. (1 debatt om idrottsanslag i andra kammaren 1913): har det riksförbund som är ifrågasatt att erhålla statsanslag bildat en sektion för boxning. Det är sålunda här icke fråga om allenast en sund idrott som söker statsanslag, utan det är fråga om organisatörerna av idrottens urartning. (i samma debatt): Jag tror för min del att det ligger något ofantligt berättigat uti den alldeles avvisande hållning gentemot boxning som här intagit. Vore det fråga om att understödja en sådan idrottsgren, tror jag det skulle vara ganska lätt att medgiva, att det icke är lämpligt att göra det med statsmedel. Yttrande över betänkandet Boksningens medicinske skadevirkninger Att i ett samhälle där allvarliga försök pågår att komma till rätta med den ökande våldsmentaliteten tillåta tillställningar, där allmänheten mot avgift blir i tillfälle att bevittna hur de agerande med knytnävsslag mot bl. a. huvudet avsiktligt söker åsamka motparten så mycken fysisk skada, att någon enligt de regler som gäller för boxning kan dömas som segrare, måste te sig direkt stötande. Såväl en stor del av matchträningen som själva matcherna går ut på att tillfoga motståndaren fysisk skada, vilket helt torde strida mot idrottens grundidéer. Ännu mera betänkligt ter sig detta om man utgår ifrån att den fysiska skada det ofta är fråga om är av sådan art och omfattning att åtal för uppsåtlig misshandel utan tvivel skulle komma i fråga om den inte skedde i enlighet med de regler, som gäller för boxning. Resultatet av den nu verkställda undersökningen motiverar enligt min mening en radikal omprövning av samhällets attityd till boxningssporten. Det kan knappast vara något önskemål att ungdomen uppmuntras att deltaga i en verksamhet, som enligt den medicinska sakkunskapen innebär betydande risker för allvarliga hjärnskador med åtföljande mentala rubbningar och bristande social anpassning. Ej heller förefaller det vara något samhällsintresse att erbjuda allmänheten förströelse som går ut på att åse hur de uppträdande misshandlar varandra. Endast genom ett totalförbud mot boxning av samma slag som det som infördes i synes man komma till rätta med alla de nackdelar av medicinsk och mentalhygienisk art, som är förenade med boxningssporten. Boxningssporten är i förhållande till andra sportgrenar unik i det avseendet att dess utövare, när svår skada avsikligt tillfogas en motståndare, ej diskvalificeras utan i stället utropas som segrare. Enligt styrelsens uppfattning är detta ett premierande av våldsmentaliteten, något som från samhällets sida icke kan anses tillfredsställande. Boxningens förråande inverkan på publiken är uppenbar. Särskilt utsatt för boxningens menliga inflytande synes ungdomen vara samt sådana personer, som har ett lättpåverkat psyke med dragning åt våld och kriminalitet. Medicinska fakulteten vid : Fakulteten vill avslutningsvis framhålla att det sålunda från rent medicinsk synpukt finns skäl att förbjuda såväl amatörboxning som professionell boxning. Medicinska fakulteten vid : Fakulteten vill framhålla att ur medicinsk synpunkt någon principiell skillnad mellan arten av de skador som kan uppkomma vid amatörboxning och professionell boxning icke föreligger. Fakulteten måste framhålla att boxningen som sport betraktad från rent medicinsk synpunkt framstår som särdeles egenartad på grund av sina skadeverkningar. Medicinska fakulteten vid : Enligt fakultetens bestämda mening bör därför i första hand den professionella boxningen i lag förbjudas. Helst skulle fakulteten se ett sådant förbud även mot amatörboxning. Medicinska fakulteten vid : Ur medicinsk synpunkt kan det anses klarlagt att slag mot huvudet, i synnerhet upprepade sådana, med eller utan därav följande medvetslöshet, kan ge upphov till allvarlig hjärnskada oavsett slagets hårdhetsgrad. Av denna anledning måste all sådan boxning där slag mot huvudet tillåtes och t. o. m. premieras anses innebära en ej ringa medicinsk risk. , medicinska fakulteten: På olika ställen i utredningen framhålls med rätta att befintliga metoder, såväl kliniska som laboratoriemässiga, inte gör det möjligt att påvisa och eventuellt förebygga den typ av hjärnskador det här är frågan om. Vanligen ger dessa skador först av tydliga neurologiska och psykiska defektsymtom som i sin tur inte sällan leder till individuellt tragiska, främst sociala, invaliditetstillstånd. Enligt läkaresällskapets uppfattning kan boxningssporten ej accepteras från medicinsk synpunkt på grund av sin unika inriktning på fysiskt våld mellan de tävlande och på grund av de väldokumenterade medicinska riskerna som den medför. Av denna anledning anser sällskapet att förbud mot såväl amatörboxning som proffsboxning bör införas. Boxning i dess nuvarande form bör i vaije fall icke längre godtas. Enklast synes vara att övriga nordiska länder följer exempel och helt förbjuder boxning. Professor (i tidningen nr 28/1960): Det är att säga: aldrig så många miljoner räcker inte till för att ersätta förlorad hjärnvävnad. - I den avsiktliga misshandel som boxning är finns det rätt många slags skador man kan tillfoga och tillfogas för att uppnå den åtrådda medvetslösheten. Den lindrigaste är en hjärnskakning. 1 värsta fall dör man. I näst värsta blir man ett s. k. ringvrak. Professorerna (i 5/2 1967): Förbjud all boxning i . Docent . Silfverskiöld (i nr 9/1966): Oavsett obduktionsfynden kan det anses vara verifierat att upprepade boxningstrauma, även utan knock-outs, kan ge speciella former av kronisk hjärnskada. Professor , (expert på boxningsskador): Varje kraftigt slag mot huvudet är i praktiken detsamma som en lindrig bilolycka. Efter trafikolyckor kommer folk till sjukhuset, men det gör inte boxarna. Och ändå kan de ha varit med om hundratals små bilolyckor under matchen. , idrottsläkare, medicinske rådgivare: Medicinskt sett finns det ingen nåd för boxningen. Den bör försvinna. När det blev definitivt klargjort att knock-out är hjärnskakning då skulle boxningen helt enkelt packat ihop trunken och tackat för den tid som varit. , boxningsläkare (i 12/10 1962): Knock-outen är den tråkigaste företeelsen inom boxningen. Och den går tyvärr inte att ta bort. Förbjud den och boxningen kan inte kallas boxning längre. Knock-out är ju frukten av ett perfekt slag som inte alltid behöver vara speciellt hårt. , svenska boxningsförbundets läkare (i tidningen 3/1 1972): En boxare går självklart in för att slå ut sin motståndare. offensiven man vinner, inte på försvaret . göras i direkt anslutning till matcherna om det skall vara ett mått på riskerna. Det görs inte . gjordes en undersökning vid ett . Det fanns förändringar i EEG på varje deltagare. Redaktör (i 12/10 1962): Knock-outen är det effektivaste sättet att försätta motståndaren i försvarslöst tillstånd. Därför anses den vara höjdpunkten pricken över i För amatörer såväl som för proffs. Det är inte bara boxarna som uppfattar saken så utan även publiken. Den senare dras till boxningen just av knock-outvittringen. , sportchef på (i 28/3 1962): Personligen böljar jag luta åt uppfattningen att vi sakta men säkert går mot ett boxningsförbud och att detta bör hälsas med tillfredsställelse. Redaktör , boxningsjournalist och boxningsvän (i 7/3 1967): Om sanningen skall fram så går även den 'moderna amatörboxningen ut på misshandel i ringen. , amerikansk boxningsdomare, dömt omkring 6 000 boxningsmatcher: Men trots alla försiktighetsmått är och förblir boxning en livsfarlig sport. Det finns bara ett sätt att skydda dem som trots allt vill utöva den att helt förbjuda den. , över hela världen känd brittisk läkartidskrift: De medicinska skälen mot boxningen är nu så starka, att det är läkarnas klara plikt att kämpa för att den helt avskaffas. Rätt citerat; betygar