mot · FW02329 · 1973-01-23 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till rationaliseringsstöd åt jordbruk. I en partimotion från vårt håll framhålls när det gäller jordbrukspolitiken bl. a. att deltidsjordbruken och de kombinerade jord- och skogsbruken utgör en för svenska förhållanden väl lämpad form också för det framtida jordbruket. Det är därför viktigt att de kommer i åtnjutande av ett ökat jordbrukspolitiskt stöd. Genom beslut vid förra årets riksdag i fråga om regionalpolitiken kan basnäringarna jord- och skogsbruk inom stödområdet påräkna förbättringar. Dessa jordbruks problem bör dock ses också i ett större sammanhang, varför rationaliseringsstödet i allmänhet bör ges en bredare och mera generös tillämpning. Detta gäller även efter beslut om stöd till begränsat utvecklingsbara jordbruk. Med dessa förslag fullföljs en linje som vi från vårt håll förfäktat under en följd av år. Skall jordbruksbefolkningen kunna påräkna samma sociala och ekonomiska trygghet som andra näringar erbjuder är det nödvändigt att rationaliseringsstödet också omfattar mer än de i huvudsak fullt utvecklingsbara enheterna. Rationaliseringsstödets inriktning på vissa typer av jordbruk har verkat starkt begränsande på verksamheten. Ett betydande antal jordbruk har sålunda ställts utanför möjligheterna att erhålla rationaliseringsstöd. Bestämmelserna att stöd endast skall ges till åtgärd som är önskvärd från allmän synpunkt, som är samhällsekonomiskt och företagsekonomiskt motiverad, synes också ha fått en snäv tolkning. Av flera skäl är det angeläget att denna enligt vår mening alltför begränsade tillämpning ersätts av en mera generös. Hänsyn till personliga kvalifikationer och allmänna önskemål om att bevara brukningsenheten bör kunna tillmätas ökad vikt. Det kan också ifrågasättas om bindningen av driftslån till vissa bestämda rationaliseringsåtgärder är lämplig att bibehålla. Driftslån erhålls sålunda endast vid tillträde av jordbruksfastighet som förvärvats, vid tillträde av jordbruksfastighet som arrenderats, vid yttre rationaliseringsåtgärd av mera väsentlig omfattning eller vid genomgripande produktionsomläggning. Genom dessa begränsningar i tillämpningen utestängs många jordbrukare från möjligheten att erhålla driftslån, trots att sådana skulle ha stor betydelse för rationaliseringsverksamheten. Möjligheter att erhålla driftslån, t. ex. som tioåriga amorteringslån, skulle få stor betydelse för rationaliseringsverksamheten och för hela jordbruksdriften som sådan. Alldeles särskilt angeläget synes det vara att på allt sätt främja en effektivare drift, då en sådan innebär att livsmedlen kan produceras till lägsta möjliga kostnad. Vi förordar alltså en generös tillämpning av jordbruksstödet, exempelvis för förbättring av byggnader, 1* 1973. 3 sami Nr 327-335 för att åstadkomma en bättre arbetsmiljö samt rationellare och lönsammare förhållanden över huvud. Inte minst viktigt är det att stöd utgår till åtgärder för en bättre arbetsmiljö, sedan utredningar visat att många jordbrukare lider av olika handikapp förorsakade av tungt och besvärligt arbete. Den hittillsvarande tillämpningen av rationaliseringskungörelsen synes ha givit företräde åt stora enheter vid beviljandet av stöd. Detta sker i enlighet med de riktlinjer som uppdrogs av riksdag. Det finns emellertid anledning att frångå detta ensidiga gynnande av de större enheterna även vid beviljandet av kreditgarantier. bör därför uttala att det fortsatta arbetet med jordbrukets rationalisering bör inriktas även på mindre och medelstora enheter, s. k. familjejordbruk, så att dessa blir så effektiva som möjligt. Detta bör kunna ske utan att dessa bedöms kunna utvecklas till fullständiga enheter. Också av arbetsmarknadsskäl synes det vara motiverat att stödja dessa jordbruk. De kombinerade jord- och skogsbruken är, som tidigare nämnts, en för vårt land lämplig form av jordbruk. I stora delar av landet utgör också dessa jordbruk den förhärskande typen. De kan också i vissa fall anses vara den mest rationella företagstypen. Vid lönsamhetsprövningen av en rationaliseringsåtgärd bör därför inte en uppspjälkning göras i en jordbruks- och en skogsdel, utan en helhetsbedömning bör ske, varvid totaleffekten bör läggas till grund för bedömningen. Också deltidsjordbruket bör komma i åtnjutande av jordbrukspolitiskt stöd. Förslag i den riktningen har också framställts . Alldeles särskilt från landskapsvårds- och landsbygdssynpunkt är det önskvärt att dessa jordbruk kan beredas en fortsatt existens. Genom kombinationen med jordbruk kan det vidare bli möjligt för hantverkare och andra yrkesutövare att få en bättre försörjning. Vi finner det därför angeläget att statlig kreditgaranti till de ändamål som anges i kungörelsen 1967:453 om statligt stöd till jordbrukets rationalisering m. m. kan ges innehavare av deltidsjordbruk, även om företaget inte ger denne hans huvudsakliga sysselsättning. Med stöd av vad här anförts hemställs att i anledning av motionen hos Kungl. Maj:t hemställer om sådan ändring av rationaliseringskungörelsen 1967:453 om statligt stöd till jordbrukets rationalisering m. m. 1. att bärkraftiga och effektiva familjejordbruk kan åstadkommas, 2. att rationaliseringsstöd kan utgå till deltidsjordbruk, 3. att rationaliseringsstöd kan utgå till kombinerade jord- och skogsbruk, 4. att driftslån, exempelvis tioåriga, kan erhållas utan de nuvarande kraven på förvärv eller arrendering av ytterligare arealer, 5. att mindre rationaliseringsåtgärder kan stödjas utan strikta krav på långsiktiga lönsamhetskalkyler. N. () i Trobro