ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW02782 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om utökad rådgivning angående arbetsmiljö och arbetarskydd inom skogsbruket. 1 översikten över petita anges bl. a. att rådgivnings- och kursverksamhet är ett viktigt instrument för att främja jordbrukets rationalisering. Det sägs vidare att under /74 kommer i denna verksamhet uppmärksamhet att ägnas åt frågor rörande arbetarskydd och arbetsmiljö inom jordbruket. Vi hälsar med tillfredsställelse att dessa viktiga frågor ägnas särskild uppmärksamhet. I petita sägs att intensifierad rådgivning planeras i vad gäller frågor om arbetsmiljö och arbetarskydd. Det senare sägs det har hög prioritet med hänsyn dels till de stora risker för olycksfall och ohälsa som sammanhänger med skogsarbete, dels till den omständigheten att privatskogsägarna som egna företagare inte omfattas av skogsyrkesinspektionens verksamhet. Vi instämmer helt i bedömning i synnerhet som arbetsmiljöfrågorna med rätta fått hög prioritet i samhällets reformprogram, vilket bl. a. föranlett en kraftig utbyggnad av . Vi kan emellertid inte finna att departementschefen vidtagit åtgärder för att liksom på jordbrukets område möjliggöra utökad satsning på dessa viktiga frågor inom skogsbruket. Den snabba utvecklingen mot alltmer högmekaniserade driftsformer i skogsbruket medför goda möjligheter till förbättringar av arbetsmiljön. Dessa förbättringar kommer dock främst de företagsanställda till del. Inom det mera konventionella skogsarbetet som under överskådlig framtid torde dominera framför allt inom privatskogsbruket är olycksfallsstatistiken mycket dyster, och även de moderna drivningsmetoderna torde medföra vissa olycksfallsrisker. Privatskogsägarna som arbetar som egna företagare i sitt skogsbruk omfattas inte av den statliga arbetarskyddsorganisationen men är i stort behov av information och rådgivning i frågor som berör arbetarskydd och arbetsmiljö. Sådan information kan lämpligen förmedlas av skogsvårdsorganisationen dvs. skogsvårdsstyrelserna i resp. län. Det ligger utanför våra förutsättningar att bedöma om det är möjligt att ge här berörd erforderlig information inom ramen för de medel som ställts till skogsvårdsorganisationens förfogande. Uppräkningen av anslaget för kursverksamhet för skogsbrukets rationalisering m. m. synes oss dock vara alltför blygsam för att medge sådan intensifierad rådgivning som förordat. Härför är måhända tilläggsanslag erforderligt. Med stöd av vad som här anförts hemställs att måtte uppdra åt Kungl. Maj:t att vid behov genom tilläggsanslag möjliggöra av planerad intensifierad rådgivning i vad gäller frågor om arbetsmiljö och arbetarskydd inom skogsbruket. N. () i Trobro () () ()
mot · FW02784 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en internationell konvention för rörande föroreningar och fiskevård. anordnades en i med som inbjudare och arrangör. Vid konferensen deltog fiskare och till fiskerinäringen knutna experter från samtliga angränsande stater. Under sammankomsten diskuterades och antogs tre olika resolutioner, vilkas innehåll konferensdeltagarna rekommenderade att resp. länders regeringar skulle uppta som nationella bestämmelser för fiskets bedrivande m. m. I en resolution upptogs frågan om den allvarliga föroreningen av framför allt med giftiga substanser, t. ex. DDT och PCB. I en andra resolution behandlades olika fiskevårdande frågor, varvid främst förbud för s. k. industrifiske förordades. I den tredje resolutionen berördes speciellt fisket efter den värdefulla laxen. Alla länder uppmanades att ansluta sig till den mellan vissa stater överenskomna laxfiskekonventionen samt införa ytterligare bestämmelser för att minska det alltför utbredda fisket efter smålax som i hög grad motverkar ett ekonomiskt utnyttjande av de stora satsningar som framför allt gör i fråga om laxodling. Det rådde bland konferensdeltagarna en synnerligen positiv stämning för att åstadkomma gemensamma bestämmelser för i syfte att minska föroreningar av skilda slag och vidta fiskevårdande åtgärder. När konferensen ägde rum var Tysklandsfrågan ännu inte löst, vilket har utgjort ett hinder för att upprätta någon form av internationell konvention för . I finns en särskild konvention Nordostatlantiska fiskerikonventionen till vilken 14 stater, bland dem , är anslutna och genom vilken fisket i vissa avseenden regleras inom ett vidsträckt område från i söder till i norr. Enligt konventionen handläggs gemensamma ärenden av Nordostatlantiska som senast genomfört bestämmelser om sillfiskestopp under vissa perioder för att om möjligt restaurera de utfiskade sillbestånden. Sedan frågan om erkännande nu kommit i ett annat läge än tidigare föreligger ej något hinder för att liksom i Nordostatlanten även i upprätta en internationell konvention med deltagande från alla till angränsande stater och eventuella övriga länder som där bedriver fiske. Vid överlämnade den sovjetiska delegationen vissa förslag till bestämmelser som kunde ligga till grund för ömsesidiga överenskommelser. Den polska delegationen utlovade att senare översända inom landet utarbetade förslag till en konvention. 1 finns åtskilliga nationella bestämmelser som jämväl bör ingå i underlaget för gemensamma diskussioner. 1 det nu förändrade internationella läget anser vi det vara lämpligt och angeläget att den tar initiativ till samråd mellan resp. länders regeringar och fackliga organisationer på fiskets område i syfte att åstadkomma en internationell konvention för i fråga om föroreningar, fiskets bedrivande och fiskevårdande åtgärder i övrigt. Med stöd av vad vi här anfört hemställs att måtte uppdra åt Kungl. Maj:t att ta initiativ till en internationell konvention för i fråga om föroreningar och fiskevård. N. ()
mot · FW02785 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ekonomiskt stöd till biodlingen. Biodlingen har stor ekonomisk betydelse genom sin påverkan på både de odlade växterna och den vilda . Man vet t. ex. att den svenska blåbärsskörden blir större i bigårdars närhet än i trakter där bin saknas. Man har även visat att lingonskörden ökar och de försök med lingonodling som bedrivs i vårt land förutsätter medverkan av bin. För de odlade växterna kan nämnas att man beräknat att skörden av oljeväxter ökar genom god tillgång på bin. Andra odlade växter för vilka pollinering av bin spelar stor roll är klöver, åkerbönor, vinbär, krusbär och olika slags fruktträd. Enligt en beräkning som visserligen är gammal uppgick värdet av den skördade honungen till 10 milj. kr., medan den ökade avkastningen av odlade växter värderades till 200 milj. kr. Betydelsen för den vilda är svårare att uppskatta i pengar. Det står alltså helt klart att de svenska biodlarna utför en mycket värdefull miljöinsats, som de på intet sätt erhåller någon ersättning för. Lönsamheten för svensk biodling har varit mycket svag och försämras . Detta har resulterat i en kraftig nedgång av näringen. fanns det 223 000 bisamhällen i vårt land men 1971 hade antalet nedgått till 74 000. Antalet biodlare hade minskat i samma relation eller till omkring en tredjedel. Man beräknar att det bör finnas minst 200 000 bisamhällen fördelade över hela vårt land för att hjälpligt klara av pollineringen. Det är alltså angeläget att samhället griper in och på olika sätt ekonomiskt stöder denna nationalekonomiskt och miljömässigt så viktiga verksamhet. Många andra länder, exempelvis , har för länge sedan insett biodlingens betydelse och satt in olika slag av stödåtgärder. En lämplig form av ekonomiskt stöd vore att ett bestämt belopp, förslagsvis ca , utgick till biodlare för varje bisamhälle. Det skulle med den omfattning biodlingen nu har betyda en kostnad av ca 7 milj. kr. I jämförelse med det ekonomiska tillskott som biodlingen tillför folkhushållet är detta en liten summa. Administrationen av stödet skulle kunna ombesörjas av lantbruksnämnderna, som redan nu svarar för viss kursverksamhet angående biodling. Det skulle vara ett begränsat men dock värdefullt stöd åt en näring, som utan ersättning tillfört vårt land värden på flera hundratals miljoner . Med stöd av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till beträffande ekonomiskt stöd till biodlingen i enlighet med i motionen angivna grunder. () ()
mot · FW02786 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av kommunala renhållningslagen. antog 1970 en ny renhållningslag. Kommunerna har enligt denna skyldighet att ta om hand hushållsavfall och därmed likartat avfall inom kommunens hela område. Ansvaret för renhållningen av gator och andra allmänna platser har också vidgats. Hämtningsskyldigheten när det gäller hushållsavfall kan dock inskränkas efter särskild dispens. Sådan dispens lämnas av på ansökan av kommunen. Det är således inte möjligt för en enskild fastighetsägare eller en grupp av fastighetsägare att påkalla dispens. När den nya lagstiftningen tillkom uttalade departementschefen, att dispenserna skulle kunna avse befrielse från att forsla bort avfall från viss bebyggelse, t. ex. lantgårdar, ifall omhändertagandet kan ordnas på annat tillfredsställande sätt. Likaså borde dispens lämnas, om svårigheter föreligger att hämta avfallet, t. ex. på grund av platsens belägenhet eller vägförhållandena. Enligt vår uppfattning är det knappast möjligt att ge dispensreglerna sådan utformning att de kan tillämpas på ett enhetligt sätt. Den nya lagens tillämpning har också vållat mycket stark irritation på många håll. Bestämmanderätten när det gäller sättet för hämtningen och dess omfattning bör därför i stället ges kommunerna själva. Någon risk för att renhållningen därmed kommer att eftersättas föreligger enligt vår uppfattning inte. Tvärtom kan hämtningen i stället utformas med större hänsyn till de lokala förhållandena. Sannolikt skulle också betydande kostnadsbesparingar kunna uppnås. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om en översyn av kommunala renhållningslagen i syfte att överföra bestämmanderätten beträffande avfallshämtningens omfattning och organisation till kommunerna i enlighet med vad som har anförts i motionen. GOTAB 73 3188 S 1973
mot · FW02787 · 1973-01-25 00:00:00 — av i Arrie m. fl. om höjning av anslaget till statens växtskyddsanstalt. Den gren av växtförädlingen, som avser att ge kulturväxterna en genetiskt betingad resistens mot skadegörare, har gamla anor i vårt land. Från och med 1950-talet har denna resistensförädling alltmer intensifierats och innefattar en väsentlig del av förädlingsmaterialet inom i stort sett samtliga växtslag. Resistensförädlingen syftar till att skapa ett odlingssäkert och mot växtsjukdomar mera motståndskraftigt sortval. Därigenom skapas också förutsättningar för bättre och säkrare skörderesultat som resistensförädlingen starkt kan bidraga till att begränsa behovet av kemiska bekämpningsåtgärder. Resistensen i växtsorterna bedöms av sortägare, försäljare och odlare som mycket betydelsefull, i vissa fall som utslagsgivande sortegenskap. Då är det absolut nödvändigt att resistensegenskaperna blir föremål för prövning och värdering i likhet med andra egenskaper som bestämmer odlingsvärdet. Behovet av resistensprövning som en del av den officiella sortprövningen verifieras av utförda utredningar samt av yttrande från , varifrån citeras följande: att svara för odlingsvärdesprövningar i vilka resistensundersökningar ingår som en väsentlig del. Det råder ingen tvekan om att resistensundersökningarna kommer att bli mer betydelsefulla än de varit. Som framgår av årets statsverksproposition har statens budgetår begärt en ökning av anslaget till resistensprövning med . Departementschefen har inte biträtt denna blygsamma begäran. Med hänsyn till den från både odlings- och bekämpningssynpunkt mycket betydelsefulla verksamhet, som resistensprövningar utgör, föreslår vi att anstaltens resurser för resistensprövning utbyggs med begärda medel. Med stöd av det anförda hemställer vi att till statens växtskyddsanstalt /74 anvisas ett i förhållande till Kungl. Majrts förslag med . förhöjt förslagsanslag på . () i Arrie () () () i Heden
mot · FW02788 · 1973-01-25 00:00:00 — De svenska nationalparkerna skapades för att svenskt landskap av olika prägel skulle kunna bevaras i sin ursprungliga särart. En gång betraktades riksdagsbeslut om nationalparker som en garanti för att de berörda områdena skulle vara skyddade mot ingrepp från människans sida. Det fanns en allmän tillfredsställelse över att kommande släkten skulle få uppleva orörd svensk natur och över att den fauna som i övriga delar av landet utrotats skulle kunna skyddas och överleva. Utvecklingen har emellertid visat att nationalparkerna inte kunnat skyddas. Sålunda har t. ex. gång på gång utsatts för vandalism. Mot starka protester, framförda bl. a. i , har statsmakterna tillåtit ingrepp i form av dämning i sjöarna, vägbyggen, kraftledningsgator, grustäkter och bebyggelse. Som nationalpark är spolierad och meningslös. Det är en tragisk utveckling. Vad som skett i denna nationalpark får inte upprepas. är det därför angeläget med åtgärder som kan skydda vad som ändå återstår av . Som helhet är den icke lämplig som nationalpark längre, men en viss del av den kan föras till Sareks nationalpark, en del kan lämpligen bilda Vietas naturreservat, och fågelskyddsområde kan erhålla nationalparks ställning och lämpligen benämnas . Som bilaga till motionen bifogas en översiktskarta som visar de aktuella områdena. Med hänvisning till det anförda hemställes att som sin mening ger Kungl. till känna vad i motionen anförts om önskvärdheten av att upplösa och att föra de delar av den som ännu inte skadats till andra nationalparker eller skyddsområden samt att fågelskyddsområde erhåller nationalparks ställning. () i Agnäs ÖVER AKTUELLA NATIONALPARKER OCH FÄGELSKVDOSOKRÄDEN I NORREOTTENS LÄN
mot · FW02789 · 1973-01-25 00:00:00 — av i Trobro m. fl. om skärpt kontroll av importerade livsmedel. Hårda och berättigade krav gäller för svenska livsmedel i fråga om hygien, främmande ämnen, förpackning m. m. Fr. o. m. är det livsmedelsverket som har ansvaret för att inte otjänliga livsmedel salubjuds till konsumenterna. Av naturliga skäl blir det de hemmaproducerade livsmedlen som utsätts för den noggrannaste kontrollen. När värdet av de till importerade livsmedlen numera totalt uppgår till betydligt mer än 2 000 milj. kr. är det emellertid viktigt att kontrollen av de importerade livsmedlen blir lika noggrann som för de svenska. Inte bara omsorgen om konsumenterna kräver detta utan också omsorgen om producenterna, som har att producera sina produkter med beaktande av alla de bestämmelser som gäller. Det torde i regel också vara så att producenterna åsamkas kostnader för att kunna leva upp till de olika krav som ställs på tillverkningen, saluförandet m. m. Är det så att producenterna i länder som exporterar till slipper en stor del av dessa kostnader, förutom att också övriga produktionskostnader torde vara lägre, betyder en stor import av livsmedel en inte acceptabel konkurrenspåverkan till nackdel för de svenska producenterna. Regeln att samma villkor bör gälla livsmedel, oavsett var de är producerade, om de är importerade eller hemmaproducerade, bör strikt upprätthållas. Alldeles särskilt gäller detta för importerade färskvaror som snabbt distribueras och säljs. Är inte kontrollen effektiv i tillverkarlandet och kan inte en tillfredsställande kontroll ske vid införseln betyder det att både konsumenter och producenter kan bli lidande. Det är alltså av synnerlig vikt att kontrollen av importerade livsmedel, och jämförbara produkter, är tillfredsställande. Skulle det vara så att resurserna hos vederbörande myndigheter är otillräckliga för att en sådan likvärdig kontroll skall kunna upprätthållas ankommer det på statsmakterna att vidta åtgärder så att detta blir möjligt. Med stöd av vad här anförts hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om vikten av att kontrollen av importerade livsmedel, och jämförbara produkter, blir likvärdig med den som gäller för hemmaproducerade varor. N. () i Trobro () () () ()
mot · FW0279 · 1973-01-12 00:00:00 — angående säkerhetsföreskrifterna vid kirurgiska ingrepp. Enligt pressuppgifter lär det ha inträffat att allvarliga men onödiga fel begåtts vid operationer till följd av oklara säkerhetsföreskrifter. Sålunda uppges en kirurg ha amputerat ett friskt ben beroende på att patienten hade placerats i fel läge. Som en bland andra förklaringar till misstaget uppgavs i ett pressreferat att läkaren inte träffat patienten före operationen. I syfte att så långt möjligt förhindra liknande för såväl patient som läkare karastrofala misstag borde föreskrifter utfärdas, enligt vilka ingen läkare bortsett från svåra olycksfall och liknande situationer finge företaga ett kirurgiskt ingrepp utan att personligen ha samtalet med patienten före narkosbehandlingens början. att beslutar att ge Kungl. Maj.t det i motionen anförda till känna.
mot · FW02792 · 1973-01-25 00:00:00 — av angående älgjakten. I den debatt angående strävandena att bedriva en ordnad älgjakt som förts har diskussionerna mest rört sig om två aktuella frågor: allmän eller reglerad älgjakt. Diskussionerna har inte rört sig om hur man skall kunna bereda folk möjligheter till jakträtt utan vilket av de båda alternativen som från jaktvårdssynpunkt är det bästa. Även om man beslutar sig för det ena eller andra förslaget kvarstår ändå frågan hur en ändamålsenlig jaktvård och en för alla acceptabel jakt skall kunna bedrivas . Äganderättsförhållandena kvarstår oförändrade vilket alternativ man än väljer. heter eller vilket förbund man tillhör saknar i dessa avseenden betydelse. har intresset för bildande av jaktvårdsområden ökat betydligt. Strävandena bör gå ut på att man sammanslår skogsfastigheterna till större områden för att möjliggöra en kontrollerad älgjakt och bereda de små skogsägarna och även icke-markägare möjlighet att kunna deltaga i en ordnad jakt. Då bestämmelserna avseende förutsättningarna för bildandet av jaktvårdsområden är otidsenliga torde det, för att uppnå en god jaktvård och skapa möjligheter för de mindre skogsägarna och icke-markägarna att deltaga i en ordnad jakt, vara nödvändigt att dessa bestämmelser omprövas. gäller att av antalet markägare och av markarealen anslutits till området innan fastställelse kan ske. Önskvärt vore att anslutning till jaktvårdsområdet sker obligatoriskt och att alla markägare blir skyldiga att ansluta sig till arealmässigt lämpliga jaktvårdsområden. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. Maj:t anhåller om att motionen överlämnas till jaktmarksutredningen för prövning av det i motionen framförda förslaget.
mot · FW02793 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om inrättande vid skogshögskolan av en biträdande professur i miljöanpassat skogsbruk. Styrelsen för skogshögskolan har i sina anslagsäskanden för /74 begärt att en tjänst som biträdande professor i miljöanpassat skogsbruk skall inrättas vid högskolan. Departementschefen har dock i likhet med föregående år lämnat framställningen utan beaktande. Ämnet naturvård ingår som examensämne i civiljägmästarutbildningen. Undervisningen har bedrivits med hjälp av speciallärare. Med hänsyn till att allt större kravs ställs på att skogsbruket inte inkräktar på miljöintressena anser styrelsen för högskolan att det nu är tillräckligt att inrätta en undervisningstjänst i landskapsvård utan att man dessutom måste initiera en effektiv forskning. Tjänsten som biträdande professor skall vara förenad med undervisningsskyldighet samt skyldighet att bedriva forskning. Forskningsområdet skall omfatta skogsbruksmetodernas anpassning för att tillgodose såväl kravet på skogens virkesproduktion som dess sociala funktioner. Vi delar högskolestyrelsens uppfattning att det är angeläget att forskning kommer till stånd beträffande möjligheterna att förena en rationell virkesproduktion med olika rekreations- och miljöintressen. De brukningsmetoder som används i det moderna skogsbruket leder otvivelaktigt till kraftiga ingrepp både i den naturliga skogsmiljön och i kulturlandskapet. Risk finns också för att den höggradiga mekaniseringen, kalhuggningen av stora ytor, användningen av kemiska preparat samt olika metoder för att påskynda tillväxten leder till bestående ekologiska störningar och minskade möjligheter att utnyttja naturkapitalet på . Det finns anledning att starkt understryka högskolestyrelsens påpekande att det i hög grad saknas kunskap om omfattningen och arten av de problem och konflikter som existerar på detta område. Enligt vår uppfattning bör den begärda forsknings- och lärartjänsten i miljöanpassat skogsbruk inrättas redan nästa budgetår. Inrättandet av en biträdande professur gör det möjligt att dra in det hittillsvarande speciallärararvodet. Nettokostnaden uppgår därmed till . Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att beslutar 1. att bemyndiga Kungl. Maj:t att inrätta en biträdande professur i miljöanpassat skogsbruk vid skogshögskolan samt 2. att till Skogshögskolan: Förvaltningskostnader för /74 anvisa ett i förhållande till Kungl. Maj :ts förslag med . förhöjt förslagsanslag av . () i Holmgården
mot · FW02800 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om utarbetande av kommunala miljövårdsprogram. Det kommunala miljövårdsansvaret är ännu alltför ospecificerat. Många kommuner upplever bristen på samordning, planläggning och klara besked om åligganden som besvärande. Stora olikheter mellan landets kommuner i miljövårdshänseende har uppstått. Föga har gjorts för att precisera kommunens uppgifter och för att förstärka den kommunala organisationen i miljövårdshänseende. Bristen på samordning och avsaknaden av en totalbedömning har flerfaldiga gånger påtalats bl. a. av . Miljövården ombesörjes i kommunerna av en rad styrelser och nämnder. Vissa kommuner har mot bakgrund av osäkerheten i ansvars- och samordningsfrågorna sökt sig fram efter delvis nya vägar. Särskilda miljövårdsnämnder eller miljövårdsråd har inrättats vid sidan av byggnadsnämnd och hälsovårdsnämnd, och i några kommuner har speciella miljövårdstjänstemän tillsatts. Gemensamt för dessa institutioner är att de saknar i egentlig mening verkningsfulla medel för att utöva ett avgörande inflytande på miljöfrågornas slutliga lösning inom kommunen. Det säger sig självt att det är omöjligt att bedriva en effektiv miljövårdspolitik innan de kommunala organens miljövårdsåligganden närmare fastslagits. Förändringar inom de befintliga nämndernas ansvarsområden torde vara att föredraga framför inrättandet av nya organ. långtidsutredning har i sin huvudrapport redovisat material från kommunenkäten, vilket enligt dess mening tyder på att kommunerna underskattat behovet av miljövårdsinvesteringar. Enligt enkäten förutsättes dessa minska . En säker bedömning är emellertid inte möjlig på grund av ett ofullständigt enkätmaterial, vars ofullkomlighet förstärks av bristfälliga beräkningar och ofullständig överblick hos kommunerna själva. Ett sätt att skaffa ett mera tillförlitligt underlag för bedömning av behovet av insatser, såväl för kommunerna som för statsmakterna, och framtvinga en samordning och klar kompetensfördelning olika nämnder emellan vore att varje kommun ålades att med utgångspunkt i sina lokala förhållanden upprätta ett miljövårdsprogram. I detta skulle resultatet av en inventering av nuvarande förhållanden redovisas och en på denna inventering baserad miljövårdsplan presenteras. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om att får i uppdrag att utarbeta riktlinjer för kommunala miljövårdsprogram och att kommunerna stimuleras till fastställande av sådana program. () () N. () ()