mot · FW02340 · 1973-01-23 00:00:00 — om statligt stöd åt deltidsjordbruk i skärgårdsområden. Utefter vårt lands kuster finns omfattande skärgårdsområden. Karakteristiskt för dessa områden är, att där under århundraden utformats en speciell bosättning och kultur grundad på sysselsättning och utkomst i jakt, fiske, sjöfart och jordbruk. Bosättningen har haft och har en stor betydelse ur kultur- och miljösynpunkt och fyller en stor uppgift när det gäller bevakning och försvar. Befolkningens nuvarande storlek är svår att uppskatta, men enbart i mellan och bor uppemot 7 000 människor. Den allmänna näringslivsutvecklingen leder på många håll till svårigheter för befolkningen i skärgårdsområdena att klara sin försörjning inom de traditionella näringarna. Detta medför, som inom andra glesbygdsområden, en stark utflyttning och en åldrande befolkning. Vidtas inga åtgärder blir betydande områden avfolkade. i län skärgårdsutredning har visat att även om ingen utflyttning sker från skärgårdsområdet, kommer befolkningen ändå, på grund av sin sammansättning, att minska med 400 personer fram . Utvecklingen torde vara likartad inom andra skärgårdsområden i landet, om inte ännu allvarligare, då fritidsbebyggelsens utveckling i har gett ett något bättre läge inom denna skärgård. Då man vill bevara en levande skärgårdskultur och tillförsäkra skärgårdarnas befolkning utkomst och levnadsstandard likvärdig med fastlandets befolkning krävs aktiva åtgärder från samhällets sida för att förbättra och komplettera de långsiktiga utkomstmöjligheterna genom en aktiv närings- och regionalpolitik. Av särskild betydelse är här jordbrukspolitikens utformning. Av topografiska skäl är det inte tänkbart, att i skärgårdsområden tillskapa jordbruksföretag, tillräckligt stora för att helt försörja en familj och möjliggöra en produktion i rationella former annat än på vissa av de större öarna. Den allt övervägande delen av skärgårdens jordbruksföretag måste bli s. k. deltidsjordbruk, där brukaren kompletterar inkomsten av jordbruket med inkomst av annan sysselsättning. Det är vid sådant förhållande viktigt att välja en sådan driftsform, att arbetet i jordbruket tidsmässigt kan Samordnas med övriga arbetstillfällen. Det sagda gäller jordbruksföretag med för sådana traditionella driftsformer. Däremot synes inte uteslutet att, genom speciella driftsformer av hög intensitet, uppnå full lönsamhet även hos ett skärgårdsföretag med begränsad areal. De begränsade förutsättningarna för rationell jordbruksproduktion i skärgårdarna medför att dessa med nuvarande lydelse av den s. k. rationaliseringskungörelsen i betydande utsträckning är utestängda från det statliga stödet till jordbrukets rationalisering. Statligt stöd kan nämligen i princip inte lämnas till stödjordbruk eller annat deltidsjordbruk. Innan ändrar denna inställning är skärgårdarna i ett sämre läge än områden med förutsättningar för rationella jordbruksföretag. Frågan om statligt stöd till jordbruket inom områden, som av topografiska och andra skäl faller utanför den statliga rationaliseringsverksamheten, har behandlats av den s. k. glesbygdsutredningen. Man föreslår en rad stödåtgärder som skulle främja jordbruket inom glesbygdsområdet, dvs. det inre stödområdet och vissa mindre öar och skärgårdsområden. Gemensamt för glesbygdsutredningens förslag är dock att de inte skall motverka rationaliseringsutvecklingen. Med hänsyn härtill har förslagen utformats så att de mera inriktas på att hjälpa brukaren så länge som han orkar hålla på och mindre på att bygga upp bestående företag av deltidstyp. För skärgårdarnas del behövs den senare möjligheten. Mot den anförda bakgrunden är det angeläget, att möjligheter öppnas för att lämna rationaliseringsstöd till deltidsjordbruk i skärgårdsområden. Vid höstriksdag beslutade , att hos Kungl. begära, att jordbruksutredning skulle få i uppdrag att utreda behovet av regionalpolitisk! Utan att föregripa Kungl. Maj:ts prövning av beslut kan konstateras, att redan nu utgår regionalpolitisk! jordbruksstöd i övre . En utvidgning av det regionalpolitiska jordbruksstödet till hela landet kan medföra risker för jordbruksrationaliseringen, risker som är betydligt mindre enbart vid en utvidgning till skärgårdsområdena. Det kan vidare antas, att ett uppdrag till jordbruksutredningen enligt beslut kommer att kräva ett omfattande och tidskrävande utredningsarbete som inte kommer att resultera i konkreta åtgärder förrän . Utvecklingen i skärgårdsområdena går så snabbt, att det är angeläget att åtgärder vidtas betydligt snabbare. Införande av möjligheter till rationaliseringsstöd till deltidsjordbruk i skärgårdsområden underlättas väsentligt av att åtgärderna endast i undantagsfall kan komma att beröra traditionella rationaliseringsobjekt och av att skärgårdsområdena är relativt lätta att avgränsa. Med skärgårdsområden avses i detta sammanhang alla öar som saknar fast förbindelse, bro eller allmän färja med fastlandet. Med denna definition skulle exempelvis falla inom detta område. Med hänsyn till utvecklingen där synes detta inte behöva motverka rationaliseringseffekterna i den traditionella jordbrukspolitiken. Definitionen på skärgårdsområde grundar sig på det förhållandet, att avsaknaden av fast landförbindelse inte bara medför ett avsevärt högre kostnadsläge för produktionen utan även medför andra begränsande effekter bl. a. när det gäller möjligheterna till storleksrationaliseringar och utsikterna att styra alternativa sysselsättningsmöjligheter. Under hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. Maj :t begär förslag till åtgärder för att inom ramen för jordbrukets rationalisering medge statligt stöd till deltidsjordbruk inom landets skärgårdsområden, dvs. de öar som saknar fast landförbindelse. GOTAB 73 3138 S 1973