mot · FW021982 · 1973-05-07 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:123 med förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen. Många tecken tyder på att hembränningen ökat starkt i . Sålunda ökade antalet av polisen upptäckta hembränningsbrott, vilka torde utgöra en ringa del av det totala antalet, med (från 149 till 225). Starka intressen både av ekonomisk och annan art stimulerar denna utveckling. Intressen som förmodas vara av annan art än ekonomiska gör sig bl. a. gällande inom TV. Uppgifter om hembränning ges där stort utrymme och illustreras gärna med bilder av hembränningsapparater och deras användning. förekom t. o. m. ett program, där en sångare beskrev hur hembränning går till, som bilder av apparat och tillvägagångssätt visades. Olämplig utformning av program i TV av denna art får i första hand mötas med tillämpning av radiolagen och gällande avtal mellan och staten om programverksamheten och i andra hand genom ändring av avtalet. De ekonomiska intressen som inte bara stimulerar en utveckling mot ökad hembränning utan också profiterar på den kräver andra åtgärder. I viss omfattning är förbudet mot hembränning redan kompletterat med regler som syftar till att förhindra att ekonomiska intressen stimulerar till och profiterar på hembränning. Enligt 9 § förordningen om tillverkning av sprit och vin (1961:180) föreskrivs sålunda bl. a. att den, som tillverkar eller saluhåller för tillverkning av sprit ägnad apparat eller del av dylik apparat med uppenbart syfte att apparaten eller apparatdelen skall komma att utnyttjas vid olovlig sprittillverkning, skall dömas till dagsböter eller fängelse . Detsamma gäller den som överlåter sådan apparat eller apparatdel, fastän han har skälig anledning att anta att den skall komma att nyttjas för olovlig sprittillverkning. I båda fallen skall apparaten och apparatdelen förklaras förverkade. Motsvarande regler gäller för den som i annat fall innehar redskap som uppenbarligen är av honom avsett att nyttjas vid olovlig sprittillverkning. Dessa regler är emellertid uppenbarligen inte tillräckliga för att hindra att ekonomiska intressen stimulerar till hembränning. De mest uppmärksammade exemplen på detta är de böcker med redogörelser för tillvägagångssättet vid hembränning som publicerats . Författarna har sökt undgå risken att bli dömda för delaktighet i hembränning genom att i böckerna ange att spritillverkning i hemmet är olaglig. Med hänsyn till tryckfriheten är det självfallet en ytterst känslig fråga att avgöra om sådana böcker skall förbjudas eller Redogörelser för tillvägagångssättet vid sprittillverkning fyller självklart en uppgift för tekniker och i viss undervisning. För andra finns knappast något behov av sådana redogörelser. Med hänsyn till att de måste befaras stimulera till hembränning kan det därför ligga nära till hands att finna en möjlighet att förbjuda dem utan onödigt intrång i tryckfriheten. Denna fråga är emellertid så vittsyftande och komplicerad att den inte kan tas upp i detta sammanhang. I anslutning till propositionen 1973:123 med förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen kan däremot övervägas om inte kommersiella annonser för sådana redogörelser bör kunna förbjudas genom särskild lagstiftning. Detsamma gäller annonser för apparater, redskap och annat som kan användas vid hembränning. Det förekommer t. ex. att delar av hembränningsapparater i annonser utbjuds av säljare i utlandet, bl. a. i och . Något ingripande mot sådana annonser synes inte ha förekommit. Vidare förekommer det annonser för varor som uppenbarligen är avsedda för hembränning men som inte faller under förbudet i 9 § förordningen om tillverkning av sprit och vin, t. ex. aktivt kol, alkoholmätare och essenser. Inte heller mot sådana annonser synes något ingripande ha skett. Frågan om åtgärder mot hembränning ankommer på alkoholpolitiska utredningen, vars betänkande väntas /1974. Ett ingripande mot annonser av nu nämnda slag förutsätter, i varje fall om förslaget i propositionen 123 genomförs, ändring i tryckfrihetsförordningen. Detta innebär att förslag från alkoholpolitiska utredningen som kräver sådan ändring inte skulle kunna genomföras förrän . Det bör därför övervägas om det inte såsom i propositionen föreslagits är möjligt att införa förbud mot kommersiell annons i den mån annonsen används vid marknadsföring av redogörelse för tillvägagångssättet vid tillverkning av sprit eller av varor ägnade att användas vid sådan tillverkning. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till ovanstående hemställs att vid behandlingen av propositionen 1973:123 beslutar att utvidga den föreslagna möjligheten att införa förbud mot kommersiell annons i den mån annonsen används vid marknadsföring av alkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror till att avse också kommersiell annons i den mån annonserna används vid marknadsföring av redogörelse för tillvägagångssättet vid tillverkning av sprit eller av varor ägnade att användas vid sådan tillverkning.