mot · FW022034 · 1973-10-30 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:129 med förslag till lag om anställningsskydd, m. m. I förslaget till lag om anställningsskydd, 29 §, finns bestämmelser för varsel till arbetstagarorganisationer i samband med vissa åtgärder. Varseltiden är antingen eller en månad. I samband med avskedande skall varsel ges så snart det kan ske. Att ha olika längd för olika åtgärder från arbetsgivaren måste verka förvirrande och försvårande för såväl arbetsgivare som arbetstagare. Varseltiderna är ej avsedda som någon egen skyddsåtgärd för arbetstagarna utan endast att ge rådrum för överläggningar mellan arbetsgivaren och arbetstagarorganisationerna; skyddsåtgärderna för arbetstagarna är inbyggda i de förlängda uppsägningstider som skall gälla enligt 11 §. Enligt 32 § har den varslade parten en veckas frist för att begära överläggning med arbetsgivaren; arbetsgivaren får efter en sådan begäran ej verkställa de varslade åtgärderna förrän tillfälle till överläggning getts. Sådant tillfälle torde i de allra flesta fall kunna ges inom . Skulle så ej ske har arbetstagaren likväl kvar sin rätt till överläggning inom varseltiden, eftersom arbetsgivaren i detta fall alltså ej har rätt att vidta de varslade åtgärderna förrän tillfälle till överläggning getts. Av denna anledning förefaller det fullt tillräckligt att varseltiderna i samtliga fall (utom avsked) sätts . En sådan förenkling skulle underlätta särskilt de mindre företagens möjligheter att korrekt handlägga de frågor som berörs av lagen. Skulle en sådan ändring ej vidtas, förorsakas de mindre företagen onödiga tolkningsproblem. Det bör uppmärksammas att ett felaktigt handläggande av dessa frågor från företagens sida även om det skett helt oavsiktligt kan leda till skadestånd. Det bör vidare uppmärksammas att den föreslagna förändringen ej innebär någon förändring i de fall då minst fem arbetstagare berörs. 1 sådana fall skall särskilda bestämmelser råda enligt lagen om anställningsfrämjande åtgärder. Vad beträffar punkterna sex och sju i § 29 förefaller en varseltid vara onödigt lång. I bägge fallen gäller det att återinta permitterad eller uppsagd personal i tjänsten. Bägge parter torde härvid vara intresserade av att begränsa varseltiden så långt som möjligt. I punkten sex föreskrivs två veckors varsel om återintagande efter permittering. Enligt departementschefen (propositionen s. 270) tar bestämmelsen i första hand sikte på fall då det rör sig om val mellan flera permitterade arbetstagare. Regeln är emellertid tillämplig även om det bara är en enda arbetstagare som kommer i fråga för återintagning. Att märka är att i punkten sex ej heller görs något undantag för permittering som är av enstaka och kortvarig natur, så som sker i punkten fem. Bestämmelsen medför således dels att återintagning av permitterad personal görs mer omständlig än vad som är behövligt, dels att permitteringstiden i onödan skulle kunna förlängas i de fall undantagsreglerna i 30 § inte är tillämpliga. Det bör särskilt noteras att permittering enligt lagförslagets 21 § skall vara förenad med full lön för den permitteringstid som överstiger . Att kombinera en sådan regel med en särskild varseltid för återintagning av permitterad arbetskraft förefaller föga lämpligt. I punkten sju föreskrivs två veckors varsel vid återanställning av tidigare uppsagd arbetskraft. Detta varsel skall ges till arbetstagarorganisationen, oavsett om alla eller blott vissa av de uppsagda kommer att erbjudas återanställning. Även om företaget har varslat skall ett individuellt erbjudande om återanställning riktas till varje berörd arbetstagare. När ett sådant erbjudande gjorts skall arbetstagaren enligt 26 § beredas ett skäligt rådrum innan tjänsten påbörjas. Även i detta fall anförs som motivering för varseltiden att det gäller att fastställa turordningen mellan dem som erbjuds återanställning. En varseltid torde knappast vara nödvändig för att fastställa turordningen i de fall det rör sig om några få personer, vilket blir aktuellt i mindre företag. Det skall dessutom framhållas att det bör vara naturligt för företaget att i de fall då osäkerhet råder om turordningen vid återintagning, oavsett om den skall ske efter sjätte eller sjunde punkten, kontakta arbetstagarorganisationen, eftersom företaget, om det handlar felaktigt, riskerar process om turordningen. Med anledning av det anförda hemställs att måtte besluta 1. att vidta erforderliga ändringar i Kungl. Maj:ts förslag till lag om anställningsskydd så att de i Kungl. Maj:ts förslag under 29 § punkterna 1 och 35 angivna varseltiderna samtliga sätts , 2. att varsel enligt Kungl. Maj:ts förslag under 29 § punkterna 2, 6 och 7 skall ges så snart det kan ske.