ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021816 · 1973-04-10 00:00:00 — av herrar i och i Ulfsbyn i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. Maj:ts proposition 1973:44 läggs förslag fram om ändringar i skatteutjämningssystemet för kommuner m. m. Departementschefen framhåller i propositionen att procenttalen för skattekraftsgarantin bestämmes i bidragsförfattningen individuellt för varje kommun på grundval av kommunens kostnadsläge och förutsättningar i övrigt. (Se s. 65 i prop. Skatteutjämningsrevisionen framhåller när det gäller kostnadsläget för kommunerna att detta av gammal erfarenhet visar sig stiga från söder till norr och från kust till inland. Man framhåller att kostnadsläget är högre än normalt i vissa delar av södra och . Även om kostnadsläget sålunda visat sig högt inom vissa delar av södra och understryker revisionen att såvitt gäller den primärkommunala verksamheten kostnadsläget och övriga förutsättningar för kommunerna inte är jämförliga med och de delar av som hör till stödområdet. (Se s. 21 i prop. Mot bakgrunden härav är det förvånande att inte samtliga kommuner inom stödområdet erhållit lägst i skattekraftsgaranti. När det gäller och norra har Åmåls, och kommuner föreslagits erhålla trots att intilliggande kommuner inom stödområdet erhåller . De ovannämnda kommunernas målsättning är att med alla medel söka hålla skattesatsen oförändrad. Men att klara den målsättningen förutsätter nära nog totalt stopp för alla nyinvesteringar och därav följande driftkostnader. Den kommunala skatteutjämningen har självfallet stor betydelse för den regionala utvecklingen. Företagens val av etableringsort påverkas både av kommunernas möjligheter att erbjuda en allsidig service och av den kommunala utdebiteringen. En fortsatt utjämning beträffande skattesatserna och den kommunala servicenivån ökar förutsättningarna att fullfölja de regionalpolitiska strävandena. En förstärkning av den kommunala skatteutjämningen måste därför enligt vår uppfattning ingå som en viktig beståndsdel i den fortsatta utbyggnaden av det regionalpolitiska stödet. Förutsättningen för att människorna i de olika kommunerna skall få likvärdiga möjligheter till sysselsättning, service, god miljö- och levnadsstandard är därför att skatteutjämningen, åtminstone på , skall ge samma standard till samma pris, vilket också revisionen framhåller. Mot bakgrund härav samt att kommunerna tillhör allmänna stödområdet anser vi det självklart att även dessa kommuner erhåller samma skattekraftsgaranti som inom stödområdet intilliggande kommuner. En skattekraftsgaranti på skulle i avsevärd grad öka kommunernas förutsättningar att fullfölja sina åligganden inom regionalpolitiken bl. a. beträffande bostadsförsörjningen, skolväsendet och den sociala servicen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1973:44 beslutar att skattekraftsgarantin för kommunerna skall vara . () i Ulfsbyn >' ' Ä'
mot · FW021817 · 1973-04-10 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. I proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. föreslår Kungl. Maj:t att samtliga Norrlands kustkommuner/kommunblock får en garanterad skattekraft på av medelskattekraften. Detta medför att ett antal kommuner, framför allt i och , som enligt förslaget får oförändrad skattekraftsgaranti och enligt nuvarande regler har bidrag på grund av hög utdebitering, kommer att få lägre skatteutjämningsbidrag än de haft anledning att räkna med i sin tidigare planering. Till följd av skatteunderlagstillväxten ger övergångsreglerna inte något bidragstillskott. Eftersom den här situationen endast inträffar för 20-talet kommuner bör dessa förhållanden utgöra en särskild grund för tilldelning av extra skatteutjämningsbidrag . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1973:44 med förslag om ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. måtte beakta vad i motionen anförts. () () 3 sami Nr 1817-1823
mot · FW021818 · 1973-04-10 00:00:00 — av herrar i och i anledning av Kungl. Maj rts proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. Maj:ts proposition nr 44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. föreslås att landet indelas i fem skattekraftsområden med garanterad skattekraft och med procenttal av medelskattekraften på 95, 100, 110, 120, 130. Det innebär i jämförelse med nuvarande indelning i tre områden vissa förbättringar både genom mindre skillnader mellan de olika skattekraftsområdena och genom att många kommuner uppflyttats i högre skattekraftsklasser. Skatteutjämningsrevisionen hade i sitt betänkande föreslagit en indelning i nio skattekraftsklasser med som regel skillnad dem emellan. När det gäller kommun i har kommunen i propositionen placerats i skattekraftsklass 2 garanti av skattekraft, medan skatteutjämningsrevisionen hade föreslagit skattekraftsgaranti. Det kan anföras att kommun fått vidkännas kraftig befolkningsminskning. Genom strukturella förändringar av näringslivet jord- och skogsbruk nedläggning av industrier och rationaliseringar inom bl. a. har betydande svårigheter från sysselsättningssynpunkt varit rådande. har kommunen gjort stora ansträngningar att klara serviceutbudet för dess invånare, men detta har givetvis begränsats genom brist på skattekraft och ekonomiska resurser. situation har också uppmärksammats i Länsplan där föreslagit att tillsammans med även skulle inlemmas i det inre stödområdet och därigenom få del av sysselsättningsstödjande åtgärder. Skäl föreligger för att kommun borde placeras i samma skattekraftsklass som . Därför bör en uppflyttning ske till skattekraftsklass 3. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte besluta att vid behandling av proposition 1973:44 kommun i inplaceras i skattekraftsklass 3. H. ()
mot · FW021823 · 1973-04-06 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition 1973:44 angående ändringar i skatteutjämningssystemet för kommunerna m. m. har som framhållits i motion nr 863 vid årets riksdag många oroande utvecklingstendenser, som för övrigt kraftigt förstärkts genom lågkonjunkturen . Befolkningsutvecklingen t. ex. har inte varit den förväntade. I stället för den ökning, som var beräknad, minskade folkmängden i länet med 575 personer. Mest utsatta kommun var , som ensamt svarade för en minskning med 323 personer. har den kommunen förlorat av sin befolkning, vilket självfallet påverkar kommunens utvecklingsmöjligheter i negativ riktning och påtagligt sänker skattekraften. Två andra kommuner i länet har dock fått vidkännas en ännu mera negativ befolkningsutveckling, nämligen som förlorade av sin befolkning och som förlorade . Även arbetslöshetssiffrorna har varit mycket nedslående för . Endast något enstaka landsortslän har redovisat lika höga ökningstal. Länet hade 4 521 arbetslösa och endast 445 lediga platser. 1970 minskade antalet förvärvsarbetande i länet med ca 6 500. Men det är inte endast som upplevt en negativ utveckling i berörda avseenden. som gått av har drabbats hårdast. 1971 minskade med 221 personer och 1972 med 636. En granskning av kommunblocken i länet visar att samtliga sex kommunblock i är i behov av intensifierade stödåtgärder, om det skall vara möjligt att behålla länets folkmängssiffror, men att också har behov av förstärkningar av näringsliv och skattekraft. Detta gäller i särskilt hög grad kommunerna , som kan jämföras med de inre delarna av och för del med kommun, som ingår i det allmänna stödområdet. Den här berörda utvecklingen inom länet måste enligt min mening i hög grad påverka beslut om skatteutjämning. Såväl som har kraftigt understrukit hur angeläget det är att länet får en gynnsam behandling i detta avseende. föreslår i sitt yttrande över betänkandet Reformerad skatteutjämning för gästrikekommunerna en höjning från föreslagna av medelskattekraften i riket till . För del föreslås i betänkandet , men vill här gå längre. Även i fråga om har en annan mening än utredningen som ville ge samma procent (110) som övriga hälsingekommuner. från dem som gäller i länets övriga delar, och det motiverar enligt att garanteras ungefär samma skatteunderlag som bl. För egen del vill jag särskilt framhålla behovet av en mera generös behandling av , och än vad som skett i proposition nr 44. När tar ställning till ifrågavarande proposition måste läget i här berörda kommuner och situationen i tillmätas stor betydelse. Under hänvisning till det anförda får jag härmed hemställa att måtte besluta följande ändringar av § 6 i Lag om skatteutjämningsbidrag: Kommun tillförsäkras ett skatteunderlag som motsvarar följande procent av medelskattekraften, nämligen och ; , , och ; ; Kommunerna i utom ; och ; , , , , och ; Kommunerna i utom ; , , , , , och ; ; , och ; ; ; , , och ; , , , , och ; och ; och ; och ;
mot · FW021826 · 1973-04-10 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majds proposition 1973:56 med förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring m. m. Med stöd av vad som anförts i motionen 1973:1825 av m. fl. om överhoppningsbar tid inom den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet, kvalifikationstiden för kontant arbetsmarknadsstöd till dem som avser nytillträda eller återinträda på arbetsmarknaden samt om reducering av det kontanta arbetsmarknadsstödet med hänsyn till makes inkomst och förmögenhet hemställes att vid behandlingen av propositionen 1973:56 beslutar att 1. som överhoppningsbar tid inom den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet bl. a. skall räknas hela den tid då den ersättningssökande vårdat eget barn eller adoptivbarn , 2. den som efter avslutad utbildning träder ut på arbetsmarknaden skall bli berättigad till kontant arbetsmarknadsstöd redan efter att ha stått till arbetsmarknadens förfogande utan att lämpligt arbete kunnat erbjudas henne eller honom, 3. avslå förslaget att kontant arbetsmarknadsstöd skall reduceras med hänsyn till makes eller sammanboendes inkomst.
mot · FW021828 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj ds proposition 1973:56 med förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring m. m. Den reformering av arbetslöshetsförsäkringen som föreslagits i propositionen 1973:56 innebär avsevärda förbättringar i olika avseenden. Förslaget innefattar också ett reformerat finansieringssystem. De ändrade finansieringsreglerna baseras i stort sett på förslag med en anslutning i princip till utredningens synpunkter att medlemsavgifternas relativa storlek skall kunna minskas trots de reformer som utredningen föreslagit. Återstående del bör täckas av utgående statsbidrag. 1 ett väsentligt avseende avviker dock propositionen från utredningens förslag, nämligen i fråga om den övre gränsen för progressivbidraget. Departementschefen förordar här att bidragets övre gräns fastställs till mot förslag på . Den lägre nivån motiveras med att den föreslagna 85-procentsgränsen är alltför hög i förhållande till medlemsavgifternas och fondavkastningens nuvarande täckningsgrad. Den föreslagna begränsningen av progressivbidraget till kommer enligt mitt förmenande att få menliga ekonomiska konsekvenser för arbetslöshetskassor med hög arbetslöshet. Den kommer ej heller att ge en önskvärd utjämning av kostnaderna mellan medlemmar i kassor med hög och låg arbetslöshet. Behovet av avgiftsuttag med 80 procents respektive 85 procents maximering illustreras av följande sammanställning vid en tänkt dagpenning av brutto: De grundläggande principer i fråga om det reformerade finansieringssystemet som angetts i propositionen motsvaras inte av det förslag till progressivbidrag som framlagts. Jag får därför hemställa att hos Kungl. Maj:t begär att övre gränsen för progressivbidrag enligt bilaga till kungörelse om statsbidrag till erkända arbetslöshetskassor fastställes till i enlighet med KSA- utredningens tabellförslag.
mot · FW021832 · 1973-04-05 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:56 med förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring m. m. I proposition 1973:56 angående lag om arbetslöshetsförsäkring m. m. föreslås att valmöjlighet mellan utbildningsbidrag och arbetslöshetsersättning skall bibehållas. Någon bärande motivering härför har inte anförts. Vid remissbehandlingen av det utredningsmaterial som legat till grund för propositionen har vissa instanser, bl. a. , förordat ett slopande av nämnda valmöjlighet. Det kan nämnas, att också arbetslöshetsförsäkringsutredning föreslog detta. Någon ändring vidtogs dock inte. Erfarenheterna är att olägenheterna av nuvarande bestämmelser beträffande valmöjligheten blivit mera påtagliga. De är en följd av såväl utbildningsväsendets expansion som arbetslöshetsförsäkringens ökade omfattning. Som motivering för ett slopande av valmöjligheterna har anförts dels risken för att medlem förbrukar sitt försäkringsskydd , dels att medlem som uppbär kassaersättning betraktas som arbetslös och således inte bygger upp en ny ersättningsrätt , vilket i viss mån är fallet med den som uppbär utbildningsbidrag. De fall, där dessa skäl kan bli av betydelse, kommer givetvis att bli mindre till antalet om ersättningstiden förlängs, men de kommer även då att få de angivna negativa effekterna framför allt om utbildningen pågår under senare delen av en ersättningsperiod. Som departementschefen anför var det ursprungliga skälet till att kassaersättning skulle kunna utgå att kassamedlem deltog i en kortvarig kurs som, när arbetserbjudande lämnades, kunde avbrytas. Utvecklingen mot att arbetsmarknadsutbildningen ger en alltmera långvarig och gedigen yrkeskunskap har medfört, att ett avbrytande av en kurs medför ett större avbräck än tidigare när det gäller kursdeltagarens möjligheter att få en så god sysselsättning som möjligt. Den kassamedlem som valt att uppbära kassaersättning i stället för utbildningsbidrag uppfyller inte det grundläggande villkoret för ersättningsrätt att stå till arbetsmarknadens förfogande, med mindre än att kursen avbryts, då ett arbetserbjudande erhålls. Detta förutsätts inte behöva ske såvitt det kan utläsas i propositionen och vore inte heller rimligt. En avbruten utbildning kan inte ligga i vare sig medlemmens eller samhällets intresse. Vidare måste det principiellt ifrågasättas om arbetslöshetsförsäkringen skall bidraga till kostnaderna för yrkesutbildningen. Detta framstår som särskilt otillfredsställande i de fall, då det råder brist på arbetskraft inom en kassas verksamhetsområde och utbildningen av medlemmar i kassan avser yrke utanför detta område. Det måste över huvud taget anses oriktigt att utnyttja en annan stödform än den som samhället skapat speciellt för arbetsmarknadsutbildningen. De erkända arbetslöshetskassorna har varit eniga om att valmöjligheten bör slopas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandling av proposition 1973:56 beslutar att hos Kungl. Maj:t begära förslag av innebörd att valmöjlighet ej längre skall föreligga mellan utbildningsbidrag och kassaersättning för deltagare i yrkesutbildning. () () () () ()
mot · FW021834 · 1973-04-10 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:66 angående vissa anslag ur kyrkofonden. Den kyrkomusikaliska utbildningen vid i har blivit väsentligare än någonsin på grund av att vi fått en besvärande bristsituation när det gäller utbildade kyrkomusiker. Kyrkomusikutbildningen vid är av stor betydelse för den musikutbildning som sker på nivån närmast under . Musikerutbildningen är föremål för utredning i organisationskommittén för den högre musikutbildningen (OMUS). I OMUS:s direktiv står att man främst skall förstärka de statliga sommarkurserna. Vid dessa kurser avlägges organist- och kantorsexamen samt pedagogisk examen för kyrkokantorer. Denna sistnämnda kurs är av förlagd till . Den utbildning som sker vid är en tvåårig utbildning som av många vitsordats som mycket förnämlig. Bidragsfrågan för denna utbildning aktualiseras genom proposition 1973:66 under punkten 6. Direktionen för har anhållit om att anslaget till utbildningen för kyrkomusiker skall höjas från högst /73 till /74. Kammarkollegiet såväl som föredragande stannar vid en höjning till . Med tanke på den svåra personella bristsituation som råder och OMUS:s direktiv anser vi att denna höjning är alltför liten. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte besluta att under behandlingen av proposition 1973:66 under punkten 6 i hemställan anslå till bestridande av kostnader för utbildning av kyrkomusiker vid . () () () i Arrie
mot · FW021835 · 1973-04-10 00:00:00 — av herrar och i Lane-Herrestad i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:66 angående vissa anslag ur sjömansvårdsstyrelse har för /74 hemställt om att från kyrkofonden skall utgå dels ytterligare ett avlöningsbidrag, dels en uppräkning av tidigare utgående bidrag från nuvarande till . Förutom de lönehöjningar som genom gällande avtal tillerkänts sjömansprästerna har Sjömansvårdsstyrelsen begärt en uppräkning av den del av bidraget från kyrkofonden som är avsett att täcka de sociala kostnaderna. Det är i dagens läge helt klart att det belopp som utgår, , icke uppräknats på ett sätt som motsvarar de kostnadsökningar som skett . Sjömansvårdsstyrelsens budget slutar på , varav skall insamlas på frivillig väg genom kollekter, gåvor och anslag. Följaktligen är en uppräkning av avlöningsbidrag och socialavgifter i enlighet med nedanstående tablå av utomordentlig vikt för verksamhetens effektiva utförande och uppföljning - delvis på utposter långt från hemlandet och delvis på arbetsplatser med besvärliga arbetsförhållanden. Förutom den rent evangelisatoriska verksamheten söker och vill vara till tjänst för hela människan. Av lättförklarliga skäl har arbetet därför en starkt social inriktning i kärlekens och medmänsklighetens tjänst. I kompletterande anvisningar för myndigheternas anslagsframställningar för /74 utsäges att anslagen lönenivå skall beräknas med ett lönekostnadspålägg om . Med en uppräkning av lönen i enlighet med för statens tjänstemän redan beslutade tillägg skulle sålunda själva avlöningsbidraget höjas från till (tillägg å + /mån). Ett lönekostnadspålägg enligt skulle innebära och ett uppräknat ersättningsbelopp för semestervikarier skulle sluta på ca . Ett lönebidrag ur kyrkofonden skulle alltså bli: utgifter för semestervikarie . Utöver vad som kunde förutses när styrelsen framlade sina önskemål för det kommande budgetåret har den beslutade devalveringen inneburit kostnadsökningar på en stor del av styrelsens verksamhetsplatser. Med hänvisning till ovanstående vill vi hemställa att till sjömansvårdsstyrelse utgår fr. o. m. t. v. 19 bidrag om vartdera för år till avlöning av präster som är anställda i styrelsens tjänst i utlandet. () ()
mot · FW021837 · 1973-04-10 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser på läromedelsområdet. Maj:ts proposition 1973:76 angående samhällsinsatser på läromedelsområdet innehåller i 5.6. Former för tillhandahållande av fria läromedel, s. 103, en rekommendation att eleverna bör få som gåva minst ett läromedel som ger en sådan (allmän) överblick i varje ämne. Undantag bör dock kunna göras för i första hand musik, teckning, slöjd och gymnastik. Det är med stor förvåning man konstaterar att i då vi strävar med all kraft att höja vårt folks kulturintresse och fysiska kondition man kan diskriminera dessa ämnen, där intresset i tidiga åldrar kan väckas och stimuleras. Härtill kommer att man från skolans sida i andra sammanhang bemödar sig om att jämställa alla undervisningsämnen. Den psykologiska effekten på både lärare och elever måste, om denna propositions rekommendation antas, bli den rakt motsatta. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att musik, teckning, slöjd och gymnastik jämställs med övriga ämnen i fråga om utdelningen av fria läromedel.
mot · FW021838 · 1973-04-06 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:77 angående skolväsendets organisation i glesbygd m. m. I propositionen 1973:77 behandlas vissa riktlinjer för bedömningen av skolväsendet i glesbygder med vikande elevunderlag. a. behandlas gymnasieskolans samordningsfrågor i syfte att nå något allsidigare studievägar än som är fallet. Skolväsendet i glesbygd har behandlats i glesbygdsutredningen. Utredningen anser det nödvändigt att nu befintliga g-orter i de glesare befolkade delarna av landet bibehålls som huvudorter för integrerad gymnasial utbildning i första hand . De svårigheter som kan uppstå när det gäller att upprätthålla en kvalitativt god gymnasial utbildning i vissa regioner med vikande elevunderlag måste mötas med inre organisatoriska förändringar av skolans arbetsformer. Vi delar denna utredningens uppfattning liksom konstaterandet att en ytterligare geografisk spridning av integrerade gymnasiala enheter i landets glesbygder är mycket begränsade. Det kan endast i undantagsfall bli fråga om att inrätta nya enheter. Här deklarerade uppfattning angående de starkt begränsade möjligheterna att inrätta nya gymnasiala enheter leder fram till konstaterandet att många gymnasieelever i glesbygd måste inackorderas på gymnasieort. liksom de flesta remissinstanser framför att elever på gymnasial nivå bör beredas möjlighet att resa till hemmet varje veckoslut, om de går i den egna regionens gymnasieskola. Den kommun som är huvudman för respektive skolenhet bör ha ansvaret för att dessa hemresemöjligheter anordnas. Kostnaderna för dessa hemresor bör helt bekostas med offentliga medel. Enligt vår mening talar starka sociala och ekonomiska skäl för att fattar principbeslut om fria hemresor en gång för inackorderade elever i gymnasieskolan på sätt som glesbygdsutredningen har föreslagit. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förslag om fria hemresor för inackorderade elever i gymnasieskolan.
mot · FW021839 · 1973-04-09 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. I förslaget till ny regeringsform i propositionen 1973:90 innehåller 10 kap. 5 § bestämmelser om överlåtelse av svenska offentliga organs uppgifter till internationella organisationer, främmande stater och andra icke svenska samfälligheter. Första stycket i paragrafen ansluter sig nära till de nu gällande bestämmelserna i 81 § tredje stycket regeringsformen och synes inte ge anledning till erinran. För beslut enligt det föreslagna första stycket fordras samma ordning som gäller för stiftande av grundlag eller, om beslut i sådan ordning inte kan avvaktas, att minst fem sjättedelar av de röstande och minst tre fjärdedelar av ledamöter förenar sig om beslutet. Andra stycket i det föreslagna lagrummet ger möjlighet att överföra rättskipnings- och förvaltningsuppgifter till icke svenska organ i större omfattning och i något enklare form än vad som stadgas för beslut enligt första stycket. Sålunda är det tillräckligt med tre fjärdedels majoritet av de röstande mot fem sjättedelar enligt första stycket. Detta synes godtagbart. Emellertid har första styckets krav på att majoriteten skall utgöra minst tre fjärdedelar av ledamöter ingen motsvarighet i andra stycket. Orsaken härtill är svår att finna. Lämpligen bör enligt min mening stadgas att majoriteten jämväl skall utgöra minst hälften av ledamöter. Detta kan förslagsvis ske genom att orden beslut, varom minst tre fjärdedelar av de röstande förenar sig utbyts mot beslut, varom minst tre fjärdedelar av de röstande och minst hälften av ledamöterna förenar sig. På grund av vad sålunda anförts hemställer jag 1. att vid behandlingen av propositionen 1973:90 måtte för sin del antaga sådan lydelse av 10 kap. 5 § andra stycket i förslaget till ny regeringsform att utöver kravet på tre fjärdedels majoritet av de röstande jämväl krävs att minst hälften av ledamöter förenar sig om beslutet, 2. att vederbörande utskott utformar erforderlig lagtext.