mot · FW02127 · 1973-01-18 00:00:00 — av m. fl. om enhetliga regler för avdrag vid inkomsttaxeringen för resa med egen bil. Resor till och från arbetet Enligt långtidsutrednings beräkningar svarar arbetsresorna för ca hälften av allt persontrafikarbete i landet. Det dominerande färdmedlet är personbilen, som enligt beräkningar i petita 1972/73 ökat sin andel i det totala persontrafikarbetet från till . Den s. k. pendlingens trafikarbete beräknas öka . Pendlingsavstånden ökar också. Utanför storstadsregionerna är pendlarna ofta helt beroende av personbilen som färdmedel. Från samhällets synpunkt torde pendlingen vara fördelaktigare än en ökad inflyttning till tätorterna. Kommuner, där sysselsättningen minskar, kan genom pendlingen undgå motsvarande folkminskning. Ännu viktigare torde vara att befintliga bostäder och serviceanordningar kan utnyttjas och det hårda trycket på tätorterna lättas. Av ovan angivna skäl kan sålunda konstateras att de familjer och enskilda som får bära olägenheterna med långa restider och reskostnader gör samhället en tjänst. Till bilden hör även att resorna till och från arbetet i regel sker utanför ordinarie arbetstid och utan ersättning från arbetsgivaren. Enligt de regler som f. n. gäller vid inkomsttaxering beträffande avdrag för kostnader för resor med egen bil mellan bostad och arbetsplats åtnjutes ett schablonavdrag på 3: 30 per mil intill 1 och med 2:10 per mil för körsträckor däröver. När det gäller resor i tjänsten tillämpas helt olika regler för befattningshavare i statlig och i förhållande till övriga anställda. Statliga och kommunala befattningshavare Enligt kommunalskattelagen 32 § 3 mom. skall reskostnadsersättningar och traktamentsersättningar som utbetalas till arbetstagare icke tagas upp som intäkt. Enligt taxeringsförordningen § 37 utelämnas dessa ersättningar i kontrolluppgifter från arbetsgivaren. I praktiken betyder detta, att statliga och kommunala befattningshavares reskostnader i tjänsten får dräs av vid inkomsttaxeringen med f. n. kr. 4: 90 per mil för de första 700 milen, med kr. 3: 40 för sträckor mellan 700 och 1 samt med kr. 2: 70 för sträckor över 1 . Befattningshavare i enskild tjänst För personer i enskild tjänst gäller enligt kommunalskattelagen § 32 mom. 4 att reskostnaderna skall redovisas som intäkt. I gengäld får kostnaderna för resor i tjänsten i dessa fall avdragas (kommunalskattelagen 33 §). Och enligt anvisningarna till samma paragraf torde avdrag med samma belopp som den anvisade ersättningen i regel böra medgivas i de fall, då ersättningen ej överstiger vad som av staten i motsvarande fall anvisas. I den mån dessa anvisningar följes uppstår ingen orättvisa mellan å ena sidan de statligt och kommunalt anställda skattskyldiga, som helt slipper redovisa reseersättningarna, och å andra sidan övriga som måste redovisa ersättningen som intäkt och får göra motsvarande avdrag. Men i de fall då en skattskyldig på grund av annan verksamhet, t. ex. som egen företagare, måste redovisa de verkliga bilkostnaderna (drift- och avskrivningskostnaderna) har taxeringsmyndigheterna möjlighet att reducera avdraget till därvid framräknat milpris. Då uppstår den situationen att en reseersättning, som för flertalet skattskyldiga ej till någon del beskattas, i dessa speciella fall blir delvis beskattad. Av ovanstående framgår att skattskyldigas reskostnader vid inkomsttaxeringen ej behandlas enhetligt. Enligt vår mening kan det starkt ifrågasättas, om det är riktigt att resor till och från arbetet, som ofta sker utan ersättning från arbetsgivare och utanför ordinarie arbetstid, skall berättiga till ett lägre avdrag per mil än resor i tjänsten. Vidare anser vi det otillfredsställande att ersättningar för resor i tjänsten, som utgått i enlighet med de statliga bestämmelserna, vid taxering och inkomstbeskattning blir föremål för olikartad behandling beroende på om den skattskyldige har enskild eller offentlig arbetsgivare. Bestämmelserna angående avdrag för reskostnader vid inkomsttaxeringen bör därför ses över i syfte dels att likställa resor till och från arbetet med resor i tjänsten, dels att erhålla en likartad behandling av resor i tjänsten för olika kategorier av skattskyldiga. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos Kungl. Maj: t anhåller om åtgärder i syfte att skapa enhetliga och för olika grupper av skattskyldiga likartade regler beträffande rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader för resor till och från arbetet och resor i tjänsten. () () () ()