mot · FW021865 · 1973-04-12 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Grundlagberedningen har vid utformningen av sitt förslag till reglering av normgivningskompetensen valt att genom uppräkning av olika ämnen beskriva ett område inom vilket normgivningskompetensen i första hand skall ligga hos och utövas genom lagstiftning. Detta område betecknar departementschefen som det primära lagområdet. I fråga om vissa ämnen skall kunna delegera normgivningskompetens inom det primära lagområdet till regeringen. Det område som ligger utanför det primära lagområdet kan betecknas som regeringens primärområde, eftersom regeringen där har en direkt på regeringsformen grundad behörighet att besluta rättsnormer. Departementschefen föreslår en viss begränsning av det primära lagområdet i förhållande till beredningens förslag. Med den beskrivning av det primära lagområdet som görs i propositionen kommer till regeringens primärområde att föras vissa ämnen som regleras i lagform. föreslås emellertid fa full frihet att på eget initiativ besluta om föreskrifter inom hela normgivningsområdet. Utnyttjar den sin möjlighet att i en viss fråga gå in på regeringens kompetensområde, kommer till följd av den formella lagkraften denna fråga att vara undandragen regeringens kompetens så länge lagregleringen består. 13 § i 8 kap. innehåller bestämmelser om regeringens direkt på regeringsformen grundade normgivningskompetens. Den motsvaras i beredningens förslag av 6 §. Enligt 13 § får regeringen utöver vad som följer av 7-10 §§ genom förordning besluta om bl. a. föreskrifter som ej enligt grundlag skall meddelas av . Av specialmotiveringama till 7 § framgår att departementschefen anser att t. ex. läroplaner och andra föreskrifter om undervisningens innehåll faller under regeringens kompetens på grund av bestämmelserna om restkompetensen i 13 §. I 7 § har emellertid undervisning och utbildning angivits som ett ämne i vilket regeringen efter bemyndigande i lag genom förordning kan meddela föreskrifter. Det förefaller oss något egendomligt att läroplaner och andra föreskrifter om undervisningens innehåll skulle falla under regeringens kompetens på grund av bestämmelserna om restkompetensen i 13 § första stycket 2, medan regeringen endast kan besluta om detaljbestämmelser på undervisningens område efter delegation från . Enligt vår mening borde delegationsmöjligheten i 7 § fattas så, att i den mån bestämmelserna i författningar på de ämnesområden som anges i paragrafen kan sägas gälla åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga förhållanden eller gälla kommunernas befogenheter eller åligganden kan regeringen först efter bemyndigande i lag meddela föreskrifter om annat än skatt, om föreskrifterna avser de i paragrafen angivna ämnena. Om det nu emellertid skulle förhålla sig så att undervisningens målsättning inte anses avse ingrepp i enskildas personliga förhållanden, bör 3 § enligt vår mening ändras så att den kommer mera i överensstämmelse med grundlagberedningens formulering om förhållandet i övrigt mellan enskilda och det allmänna. Av 8:e kapitlets uppbyggnad förefaller det vidare som om regeringen med stöd av den s. k. restkompetensen i 13 § skulle få besluta föreskrifter om allt som ej enligt grundlag skall meddelas av i form av lag. Om vill gå in på regeringens område, måste den enligt 14 § göra detta genom lag. Enligt ett avsnitt i grundlagberedningens betänkande har det emellertid inte varit beredningens avsikt att låta grundlagen beteckna varje riksdagsbeslut som en lag. Det skall inte finnas något hinder för att fatta s. k. principbeslut eller att över huvud taget fatta beslut i form av riktlinjer, uttalanden etc. En sådan mera obestämd beslutsform kan ofta vara ändamålsenlig, bl. a. därigenom att den gör det möjligt för att pröva större frågor på ett tidigt stadium, innan möjligheterna att variera ställningstagandenas innehåll har begränsats genom omfattande förarbeten. Beslut av detta slag, som icke är rättsligt bindande, bör innefattas i kompetensområde. Det bör enligt vår mening slås fast att regeringens s. k. restkompetens i 13 § inte får innebära att tvingas ge principbeslut och riktlinjer lagform för att dessa beslut skall förhindra regeringen att meddela föreskrifter av annan innebörd än principbeslut eller uttalande. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 gör sådana förty dliganden att det klart framgår 1. att alla ingrepp i förhållandet mellan enskilda och det allmänna på ämnesområden som anges i 8 kap. 7 § hänförs till det delegeringsbara området, 2. att regeringens restkompetens i 13 § inte förhindrar att fatta principbeslut eller göra uttalanden utöver det primära lagområdet.