mot · FW021994 · 1973-05-15 00:00:00 — Motioner nr 19941998 är 1973 av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:125 angående komplettering av riksstatsförslaget för /74, m. m. I kompletteringspropositionen talas mycket om ekonomisk uppgång och minskande arbetslöshet. I de bedömningar som görs av bl. a. AMS, och är man dock inte lika optimistisk i vad gäller möjligheterna att få en radikal minskning av arbetslösheten. Och framför allt visar både den faktiska utvecklingen och en rad prognoser att arbetslösheten kommer att förbli ett stort bekymmer för vissa grupper. Dit hör tjänstemännen. Det verkligt allvarliga är inte den absoluta storleken på arbetslösheten bland tjänstemän utan den utveckling denna arbetslöshet genomgått. Den registrerade arbetslösheten bland tjänstemän är ungefär tio gånger så stor som . Enligt arbetskraftsundersökningarna fanns i medeltal 25 000 arbetslösa inom tjänstemannayrkena. Andelen tjänstemän av dem som varslats om friställning inom industrin har fördubblats på bara . av varslen fr. o. m. t. o. m. avser tjänstemän. Arbetslöshetstiden för tjänstemän tycks också ha förlängts . Av de arbetslösa i tjänstemannakassorna hade varit utan arbete mer än . Arbetslösa tjänstemän har svårare att få arbete än de flesta andra kategorier. För vissa tjänstemannagrupper, t. ex. arbetsledare, är utvecklingen särskilt bekymmersam. av de arbetslösa arbetsledarna har varit arbetslösa mer än . Jämför man arbetslösheten för olika kategorier arbetstagare branschvis visar det sig att arbetslösheten bland tjänstemän är av samma omfattning som för motsvarande arbetargrupper. Utvecklingen och de prognoser som gjorts tyder inte på att konjunkturuppgången ensam löser problemet med den växande tjänstemannaarbetslösheten. I medeltal för var antalet hos arbetsförmedlingen anmälda arbetslösa inom tillverkningsyrkena lägre än . Inom tjänstemannayrkena var däremot fler arbetslösa 1973 än . I sin rapport konstaterar också utifrån länsarbetsnämndernas rapporter: Den ökade efterfrågan anges med vissa undantag emellertid inte beröra industritjänstemännen. Vidare: Antalet arbetstillfällen inom den offentliga sektorn kommer sannolikt att öka i långsammare takt än främst till följd av att kommuner och landsting iakttar återhållsamhet med nyanställning av personal. Liknande prognoser har lämnats av . Bakom den stigande tjänstemannaarbetslösheten ligger således mera långsiktiga tendenser. Rationaliseringarna inom industrin går i allt större utsträckning ut över tjänstemännen. Enligt professor skulle av tjänstemännen inom industrin befinna sig i riskzonen. Regeringens ekonomiska politik har medverkat till att företagen framför allt söker förbättra sin lönsamhet genom att skära ner kostnaderna, mindre genom att bygga ut och expandera. Denna utveckling förvärras av den ökade återhållsamheten inom den offentliga sektorn. Skattetrycket kan knappast höjas ytterligare. Om då stat och kommun inte får större resurser genom den allmänna tillväxten återstår bara nedskärningar i tidigare utbyggnadsplaner och stark återhållsamhet med nya. Betydelsen av denna ändrade inriktning framträder tydligt när man betänker att av sysselsättningsökningen i tjänstemannayrkena åren 19651972 faller på de tjänsteproducerande näringarna, främst offentlig sektor. Ytterligare en för tjänstemännen negativ faktor är nedgången i byggandet som av finansministern antas bli än kraftigare än vad man tidigare antagit. Det får stora återverkningar för bl. a. ingenjörer, tekniker och arkitekter. Slutligen skall vi här endast peka på att en mycket stor del av de ungdomar som går ut på arbetsmarknaden har en utbildning inriktad på tjänstemannajobb av olika slag. I den stora utredning om arbetslösheten bland tjänstemän som AMS utfört framträder klart hur denna skillnad mellan utbildningsstruktur och efterfrågestruktur skapar problem. Självfallet kommer en allmän uppgång i ekonomin att få betydelse också för tjänstemännen. Men de mera djupgående orsakerna bakom tjänstemännens ökade svårigheter på arbetsmarknaden vi här pekat på gör det nödvändigt att sätta in särskilda åtgärder mot just tjänstemannaarbetslösheten. Det förhållandet att arbetslösheten bland tjänstemän totalt sett inte är anmärkningsvärt hög, som för vissa andra grupper, får inte tas till intäkt för passivitet. Dels får konjunkturuppgången mindre sysselsättningsverkningar för tjänstemän än för andra kategorier. Dels finns det vissa tjänstemannagrupper med mycket låg arbetslöshet t. ex. de offentliganställda vilket drar ner de totala siffrorna. Arbetslösheten för olika kategorier arbetstagare måste jämföras bransch för bransch. Vid en sådan jämförelse framträder inte tjänstemännen som någon gynnad grupp. Då framgår det också klart att tjänstemän trots längre uppsägningstider går arbetslösa än övriga arbetstagare. Regeringen måste nu lägga upp en plan för att möta den alltjämt stigande arbetslösheten bland tjänstemän. Vi vill här peka på tre viktiga saker: Tjänstemän som annars riskerar att friställas måste få möjlighet att ställa om sig till nya arbetsuppgifter. 1 likhet med AMS anser vi bl. a. att man bör starta en försöksverksamhet med företagsutbildning, till vilken staten ger bidrag. En sådan internutbildning skulle bli till direkt nytta för anställda som annars - på kortare eller - hotas av friställning. Den skulle också ge ytterligare en möjlighet för arbetsmarknadsmyndig heterna och de fackliga organisationerna att på ett tidigt stadium stimulera uppkomsten av deltagande i en långsiktig personalplanering. De anställda måste få medbestämmande över personalpolitik och rationaliseringsverksamhet. Arbetsförmedlingarna måste få större möjligheter att klara sin uppgift. Detta är särskilt angeläget när vi går mot en starkt splittrad arbetsmarknad med stor arbetskraftsefterfrågan på vissa håll och betydande arbetslöshet på andra. Det måste äntligen införas ett system där lediga platser i företag med förslagsvis mer än 10 anställda anmäls till arbetsförmedlingen. Denna måste också kunna ge en snabb överblick över lediga platser utanför den egna kommunen. Här har TCO presenterat ett utförligt förslag som visar hur man med hjälp av datorer kan åstadkomma den nödvändiga aktuella överblicken. Det har särskild betydelse för tjänstmän, med en arbetsmarknad som ofta inte är så lokalt bunden, att kunna utnyttja en smidig interlokal arbetsförmedling. Det gäller inte minst de många långtidsutbildade som söker sig ut på arbetsmarknaden. Man måste vidare söka göra arbetsförmedlingarna mer aktivt uppsökande i sin verksamhet. Möjligheterna till särskilda insatser för bl. a. tjänstemännen måste grundligt prövas. Arbetsmarknadspolitiken som helhet måste i större utsträckning inriktas på tjänstemännen. bör stat och kommun genom en näringspolitik, som ger de nödvändiga resurserna, få möjlighet att anställa fler tjänstemän för angelägna uppgifter, t. ex. mindre undervisningsgrupper med hjälp av fler lärare och bättre vård genom vårdpersonal som hinner ägna sig åt patienterna. Det är samhällsekonomiskt självfallet föga rationellt att t. ex. låta färdigutbildade lärare med dryga utbildningskostnader gå i dyra beredskapsarbeten inom något annat område när de så väl skulle behövas för att skapa en bättre skola. Här måste man förutsättningslöst pröva olika möjligheter att på bästa sätt utnyttja den stora tillgång som välutbildad arbetskraft inom olika tjänstemannaområden utgör. En annan sida av samma sak är att arbetslösa tjänstemän och långtidsutbildade får en meningsfull sysselsättning där deras kunskaper och erfarenheter tas till vara, även om det skulle ske i form av t. ex. beredskapsarbeten i kommunerna. Vi vill här också påminna om hur angeläget kravet på en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring är för just tjänstemännen. Det konstateras i förslaget till nytt arbetsmarknadspolitiskt program för TCO: En betydande del av de arbetslösa omkring en tredjedel av de vid arbetsförmedlingen anmälda arbetslösa är oförsäkrade. Det är till största delen kvinnor och nyexaminerade ungdomar, som söker sig ut på arbetsmarknaden. Bland dessa grupper söker sannolikt övervägande delen tjänstemannabefattningar. Det är också orimligt att en viss grupp, som plötsligt får stora svårigheter på arbetsmarknaden, skall få en så stor ekonomisk extrabelastning som är fallet för industritjänstemännen, vilkas arbetslöshetskassa är ytterst ansträngd. Självfallet måste de fackliga organisationernas erfarenhet tas väl till vara vid den praktiska handläggningen av en obligatorisk försäkring. TCO har inför sin kongress presenterat förslag till nytt arbetsmarknadspolitisk! program med en mängd intressanta förslag och synpunkter i vad gäller t. ex. tjänstemännens vidareutbildningsmöjligheter och arbetsförmedlingens organisation. Detta förslag bör kunna ge ytterligare goda uppslag för en plan mot arbetslösheten bland tjänstemän. Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att en plan utarbetas för för samordnade åtgärder mot arbetslösheten bland tjänstemän. () ()