mot · FW021767 · 1973-04-05 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:32 med förslag till lag om ändring i , m. m. I denna motion föreslås sådan ändring av 4 kap. 2 §, att kyrklig vigsel må äga rum inom samt inom annat trossamfund, om Konungen medgivit att vigsel må förrättas inom samfundet. Ingen av kontrahenterna skall behöva tillhöra vigselförrättarens eget samfund. För del kan ingen ändring ske utan kyrkomötets hörande. Ordningen inom de fria kristna trossamfunden skall inte behöva vara beroende av beslut inom kyrkomöte när det gäller tidpunkten för ett ikraftträdande. bör därför fatta beslut om rätt för de fria trossamfundens prästerskap att förrätta kyrklig vigsel oberoende av om de som vill ingå äktenskap tillhör vigselförrättarens samfund eller icke samt att denna ordning får omedelbar verkan. gäller den ordningen att kyrklig vigsel får äga rum dels inom , dels inom annat trossamfund, om Kungl. Maj:t har medgett att vigsel förrättas inom samfundet. I båda fallen förutsätts, att någon av de trolovade tillhör det samfund inom vilket vigseln skall äga rum. Sådan vigselrätt har tillerkänts flertalet av de i verkande fria kristna trossamfunden. Med hänvisning till tidigare riksdagsbehandling kan anföras, att första lagutskottet i utlåtande 1962:23 behandlade en motion, vari begärdes full vigselrätt för vigselförrättare inom och annat trossamfund. Utskottet antog att, då någon av de trolovade tillhör ett samfund med vigselberättigad präst, det ter sig mest närliggande för kontrahenterna att vända sig till denne, om de önskar kyrklig vigsel. Beträffande de s. k. anhängarna syntes begränsningarna i vigselförrättarnas behörighet kunna medföra olägenheter genom att vigsel inte kunde förrättas inom vederbörande trossamfund. Det ansågs därför föreligga vissa skäl för ändring i gällande lagstiftning. Hänvisning gjordes i övrigt till den då pågående kyrkastat-utredningen. Liknande framställningar gjordes 1964, 1966, 1967, 1968, 1970 och 1971. När sakkunniga tillkallats för en allmän översyn av den familjerättsliga lagstiftningen 1969 ingick i direktiven, att de sakkunniga skulle ta upp formerna för ingående av äktenskap. beslutade att ansluta sig till ett genom en motion framfört förslag, att reglerna ändras så att vigsel av svenska medborgare får förrättas inom och annat kristet trossamfund, även om ingen av de trolovade tillhör vigselförrättarens eget samfund. Enligt lagutskottets betänkande talade framför allt den strävan till ekumenisk samhörighet som präglar eller bör prögla de kristna samfunden för en ändring. I av växande sekularisering framstod det som angeläget att markera en enhet och enighet. Därjämte framstod ändringen som ett led i den utveckling mot full valfrihet och jämlikhet för den enskilde som vårt samhälle arbetar för. Utskottet anförde att lagförslag i denna riktning borde föreläggas riksdag. I väntan på statkyrka-beredningens betänkande samt förslag från familjelagssakkunniga har ännu intet lagförslag i angiven riktning förelagts trots det positiva beslutet av riksdag. Orsaken till att ändrade regler för kyrklig vigselförrättares behörighet att förrätta vigsel inte framlagts torde sökas i att frågan berör såvitt gäller regler som är av kyrkolags natur och därför inte kan ändras utan kyrkomötets hörande. Maj:ts proposition 1973:32 om ändring i m. m. anför statsrådet vissa principiella synpunkter: bör i fråga om kyrklig vigsel inte innehålla några särskilda föreskrifter utöver regler om vem som är behörig att förrätta sådan vigsel. Vidare framhålles att vigselbehörigheten inte bör vara begränsad på det sätt att vigselförrättare är behörig att viga endast under förutsättning att de som vill ingå äktenskap eller någon av dem tillhör visst samfund. Lagen bör inte heller reglera frågan om skyldighet för viss präst i att förrätta kyrklig vigsel. I dessa principiella synpunkter kan vi helt instämma. Konsekvensen av dessa principiella synpunkter hade bort vara, att lagtexten i 4 kap. 2 § bort lyda: Kyrklig vigsel må äga rum inom samt inom annat trossamfund, om Konungen medgivit att vigsel må förrättas inom samfundet. Däremot borde villkoret om mannen och kvinnan eller en av dem tillhör kyrkan (resp. samfundet) utgå ur lagtexten. För del är lösningen av denna fråga av kyrkolags natur. Då någon ändring sålunda inte kan ske för del utan kyrkomötets hörande, skall ordningen inte behöva vara sådan att ett ikraftträdande av ett lagförslag av ovanstående lydelse för de fria trossamfundens del skall vara beroende av kyrkomötets hörande. För deras del borde ett sådant förfaringssätt kunna träda i kraft . Det bör i detta sammanhang erinras om att till hör många personer, som sällan eller aldrig besöker kyrkan eller deltager i dess verksamhet men som ändå har rätt att där bli vigda. Frikyrkorna å sin sida har många anhängare eller sympatisörer som, utan att formellt vara medlemmar, dock besöker gudstjänster där och deltager i deras verksamhet men som på grund av gällande lag inte har rätt att där få bli vigda. Detta förhållande kan redan nu ändra på. Med stöd av vad som anförts hemställes att beslutar om sådan ändring av föreslagen lydelse av 4 kap. 2 §, att kyrklig vigsel må äga rum inom samt inom annat trossamfund, om Konungen medgivit att vigsel må förrättas inom samfundet, oberoende av om de som vill ingå äktenskap eller någon av dem tillhör visst samfund samt att beslutet för de fria trossamfundens del skall vara oberoende av kyrkomötets hörande. HANS () i () () () () () ()