mot · FW022135 · 1973-11-20 00:00:00 — av herrar i Ulfsbyn och i Alingsas i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 med förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen, m. m. Maj:ts proposition 1973:178 framlägges förslag till ändring i distriktsveterinärorganisationen. Den nuvarande organisationen av veterinärväsendet tillkom 1934, och departementschefen föreslår i sin proposition, som i huvudsak bygger på de förslag som veterinärväsendeutredningen framlagt i sina betänkanden, en anpassning av organisationen till de förändringar som därefter skett i djurtillgången och till de krav som modern djurhållning ställer i fråga om veterinär service. Antalet tjänster bedöms i propositionen böra vara oförändrat 285 st. men då att märka att 255 av dessa bör vara placerade på olika distrikt medan 30 bör avses för regionvikarier. En viss omfördelning av tjänsterna förutsättes ske, vissa län får vidkännas minskning av antalet tjänster medan andra län får ett utökat antal. Ett område som t. ex. får vidkännas en kraftig minskning är och norra , där antalet tjänster minskar från 17 till 11. En så kraftig minskning som den ovannämnda befaras få svåra konsekvenser för djurhållarna särskilt i utpräglade glesbygder. Flera remissinstanser har ifrågasatt att driva centraliseringen så långt. Frågan är också om man skall grunda en ny veterinärdistriktsindelning på osäkra prognoser. Det har redan visat sig, att den prognos rörande djurantal på vilka VVU (veterinärväsendeutredningen) har grundat sina förslag är felaktig, och den nedåtgående tendens inom animalieproduktionen som utredningen förutsatte har visat sig vara fel. Inte bara som en följd härav har arbetsbelastningen ökat för distriktsveterinärerna utan även på grund av ytterligare nya arbetsuppgifter t. ex. skyldighet för distriktsveterinär att närvara vid hälsovårdsnämndens sammanträden och att medverka i förstärkt insats om djurskydd och livsmedelshygien. Vidare kan nämnas att distriktsveterinärerna inkopplas inom den organiserade djurhälsovården som jordbrukets organisationer bedriver i samverkan med lantbruksstyrelsen. Som exempel på ökad arbetsbelastning kan nämnas distriktsveterinärtjänsten i , vilken enligt propositionen skall försvinna. Där har arbetsuppgifterna mer än fördubblats. Djursjukvården utövas till största delen i form av ambulant verksamhet, vilken upptar av arbetstiden exkl. restid. Med den föreslagna placeringen av tjänsterna kommer onormalt mycket av tiden att upptagas av restid. Man får också ta hänsyn till den försämrade service som följer med en lång restid, då det oftast är fall av brådskande natur. nackdel som följer med långa reseavstånd är den ökade kostnad som drabbar djurägaren när veterinär måste anlitas. I propositionen föreslås att resekostnadsersättning inte tas ut av djurägare för den del av vägsträckan som överskjuter enkel resa. Flera av remissinstanserna finner denna gräns alltför hög, och den bör därför sänkas. Djurägarna bör inte debiteras högre resekostnad än som svarar mot veterinärs resa med egen bil 5 mil fram och åter. Enligt SOU 1970:53 redovisas när det gäller distriktsveterinärernas tjänstgöringsförhållanden en genomsnittlig veckoarbetstid . Till detta kommer bundenhet av jourtjänst i de flesta fall dygnet runt i sträck. Endast i förbigående berörs i propositionen den onormalt stora arbetsbörda som åvilar distriktsveterinärerna. I många fall kommer man inte inom ramen för den nya distriktsindelningen att kunna ge veterinärerna rimliga arbetsförhållanden, speciellt under jourtid kommer arbetsbelastningen inom många distrikt att bli alltför stor och dåligt rimma med andan i arbetarskyddslagen. Det är av vikt att organisationen blir tillräckligt stor och att problemen i samband med jourtjänstgöringsförhållandena ordnas. Departementschefen avser att uppdra åt avtalsverket att förhandla om distriktsveterinärernas inkomster. Detta uppdrag bör utökas att även omfatta utformningen av jourverksamheten, vilket senare lämpligen kan göras i samråd med lantbruksstyrelsen. I propositionen föreslås vidare att till djurägare, vars till statlig inkomstskatt taxerade inkomst inte överstiger . och som ej heller påförts statlig förmögenhetsskatt, utgår statsbidrag till bestridande av den del av veterinärarvodet och resekostnaden som överstiger . Här har summan . varit oförändrad och genom penningvärdets fall liksom genom ändrade beskattningsregler har värdet av denna sociala förmån helt urholkats. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition 1973:178 uttalar 1. att antalet tjänster inom distriktsveterinärorganisationen fastställes till 275 med placering på olika distrikt och 40 för regionvikarier, 2. att ytterligare en veterinärtjänst tillförs distrikt med som stationeringskommun, 3. att djurägare inte debiteras högre resekostnader än som svarar mot veterinärs resa med egen bil 5 mil fram och åter, 4. att till djurägare, vilkens till statlig inkomstskatt taxerade inkomst inte överstiger . och som ej heller påförts statlig förmögenhetsskatt, utgår statsbidrag till bestridande av den del av veterinärarvodet och resekostnader som överstiger , 5. att när uppdraget ges till avtalsverket att förhandla om distriktsveterinärernas inkomster detta uppdrag utökas att även omfatta utformningen av jourverksamheten, detta senare i samråd med lantbruksstyrelsen. () i Ulfsbyn