mot · FW021486 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående betydelsen av struktur- och konkurrensförhållanden inom jordbrukskooperation. har framkommit uppgifter om en kraftigt stegrad strävan till koncentration inom livsmedelsindustrin. Detta har också gällt den delen av livsmedelsindustrin, som förädlar råvaror från det svenska jordbruket. I industridepartementets förstudie/branschutredning om Livsmedelsindustrin i omnämns att starka koncentrationstendenser gör sig gällande inom bl. a. slakteri-, kvarn- och mejeribranschen. En sådan koncentration kan i och för sig genom stordriftsfördelar ge en mera effektiv produktion och distribution, men den kan också medverka till att rimliga konkurrensförhållanden inte kan vidmakthållas. Den ökade koncentrationen inom jordbrukarkooperationen har mest uppmärksammats ur regionala och lokaliseringssynpunkter. Men det ökande antalet fusioner mellan mindre mejeriföretag och slakteriföreningar innebär också en samling av ekonomisk makt. Den minskade konkurrensen vid prissättningen på några av våra viktigaste livsmedel, dels i förädlingsledet och genom producentkooperationens ökade engagemang i handelskedjor och egna marknadsföretag även i detaljhandelsledet, bör också uppmärksammas. Att denna process redan satt sina spår, syns på NO:s anmärkningar och åtgärder beträffande t. ex. kvarnindustrin och mjölpriserna. De många nya bolagsbildningarna och dotterföretagen inom ramen för jordbrukarnas organisationer ger en uppfattning om denna kooperativa rörelses snabbt ändrade karaktär till ett stort koncernföretag. Det kan ifrågasättas om inte systemet för prisreglering å jordbrukets produkter, som huvudsakligen skett på basis av partiprisema, har bidragit till att de av jordbrukarrörelsen ägda företagen fått en så stark ställning på marknaden för baslivsmedel att det närmar sig en monopolställning. I partipriset på jordbruksprodukter ingår även kostnaden för beredning och viss förädling inom slakterier, mejerier, kvarnar m. m., ett förhållande som den tillsatta jordbrukspolitiska utredningen häri uppgift att utreda i anslutning till utformningen av jordbruksstödet. Sådana monopoliseringstendenser får anses vara särskilt betänkliga i en bransch, där den enskilda konsumenten har så lite möjligheter att genom köpvägran pressa priserna. Inom den sektor av livsmedelsindustrin som omfattar mjölk, ost, matfett, mjöl och bröd, ägg och köttvaror har produktionens och förädlingens inriktning samt prisläget stor betydelse för konsumentens val av varor och därmed för hela folkhälsan. Nya forskningsrön inom näringslära och näringsfysiologi bör påverka produk 1* 1973. tionen inom livsmedelsindustrin. Vi får inte komma i den situationen att stora bolag med nästan monopolställning skall kunna hindra marknadsföring av mera näringsriktiga livsmedel i syfte att bevara marknadsandelen för sina nuvarande produkter. Nya proteinrika och fettsnåla livsmedel torde snart kunna erbjudas konsumenterna. Man bör försäkra sig om att livsmedelsproduktionen anpassas till nya och kanske billigare livsmedel, liksom till mer näringsriktiga och hälsofrämjande former av traditionella livsmedel. har i sitt remissyttrande över Livsmedelsindustrin i anfört, att det alltmer utpräglade monopolet för t. ex. slakteriföreningarna kan innebära risker ur effektivitetssynpunkt, och NO har därför över huvud taget ägnat alla de jordbrukskooperativa företagen stor uppmärksamhet. Men eftersom konkurrensbegränsningen och verkningar av denna enligt NO:s uppfattning är en följd av lagstiftning och annan offentlig reglering, anser sig NO hämmad i sina möjligheter att ingripa. Den svenska näringspolitiken har i snabb takt byggts ut genom nya institutioner för samarbete och samverkan mellan stat och näringsliv, genom utökade stödformer till särskilt drabbade branscher och i vissa fall genom att staten helt fått kontrollen över vissa branscher och företag, som varit av särskild betydelse för medborgarna eller för samhällsekonomin. Målsättningen för näringspolitiken är bl. a. enligt årets statsverksproposition att bygga ut samhällets resurser för att direkt initiera och stödja en önskvärd industriell utveckling. Även om man genom näringspolitiska åtgärder stimulerar strukturrationalisering i syfte att stärka den svenska industrins konkurrenskraft och öka produktionskapaciteten har man inte genom samhällets näringspolitik velat medverka till att monopolföretag utvecklas, utan att man får möjligheter till insyn och påverkan från samhällets sida. Jordbrukarnas föreningsrörelse omfattar över 600 företag mest ekonomiska föreningar och aktiebolag inordnade under speciella branschorganisationer, t. ex. () och , som har styrelser huvudsakligen bestående av personer med anknytning till jordbruket. Samma personer återkommer dock i många företagsstyrelser. Med hänsyn till storleken på sin samlade omsättning får de till jordbrukets föreningsrörelse hörande företagen anses vara största koncern (för omsättning inom landet). har de samlade anläggningstillgångarna inom dessa produktions- och handelsföretag med anknytning till livsmedelsproduktionen ökat miljoner till , och detta , då avskrivningarna torde ha varit mycket stora på grund av många förluster vid uppköp och nedläggningar av mindre företag. Om denna koncentration till betydligt färre produktionsenheter (s. k. centralisering) och till större företag för att uppnå en mera rationell struktur har man i årsredovisningen från SMR bl. a. anfört: Förverkligandet av ett landsomfattande mejeriföretag har väsentligt förts framåt genom de fusioner, som genomförts . minskade antalet driftplatser med 12 och antalet anslutna mejeriföreningar med sju. På tre orter har de anslutna jordbrukarna vid sina föreningsstämmor förkastat förslag om fusioner. Det är känt att en del jordbrukare speciellt i motsätter sig denna centralisering, som bl. a. medför högre transportkostnader på grund av längre avstånd till mejerierna från jordbrukarna och från livsmedelshandeln. Dessa tendenser till koncentration måste också ses mot bakgrund av en tilltagande monopolisering av marknaden. Ur storföretagsregistret har följande uppgifter hämtats: 1967 tillverkade till jordbrukarrörelsen anslutna mejeriföretag av all mjölk och grädde, av all ost och ostmassa och av allt smör. 1972 torde av all glassproduktion och försäljning i ha skett från företag anslutna till jordbrukarkooperationen. av all barnmat säljs och produceras genom dotterföretag till mejeriföreningarna. av all slakt i landet sker hos föreningar anslutna till , och detta förbund har starkt ökat sin andel av marknaden på charkuterivaror genom att inköpa flera mindre privata företag i branschen utanför storstäderna. har även ett dominerande inflytande på produktionen av köttkonserver i landet. Till jordbrukarnas föreningsrörelse ansluten kvarnindustri dominerar marknaden för veteoch rågmjöl och hade redan innan några stora fusioner eller inköp av företag genomfördes 1972 hand om av förmalningen i . Inom landet torde nu endast få företag och koncerner kunna ta upp konkurrensen med jordbrukarnas kooperativa företag. har ett stigande intresse för den svenska livsmedelsindustrin visats av stora utländska företag, och några av våra större företag i branschen ingår nu i multinationella koncerner. Inom slakteri- och kvarn branschen har några svenska företag sökt ta upp konkurrensen med de av lantbrukarorganisationerna ägda företagen, men de har mött stora svårigheter, och i några fall har NO fått ingripa mot konkurrenshindrande åtgärder och avtal. Man torde inte kunna betrakta jordbrukarnas föreningsrörelses många organisationer och företag enbart som faktorer i jordbrukspolitiken, även ur näringspolitisk synpunkt synes det finnas ett behov av en närmare analys av verksamheten. 1 industridepartementets förstudie om livsmedelsindustrin finns en början till en sådan undersökning, men det ger på grund av uppdelningen i sektorer ingen samlad bild av jordbrukarnas föreningsrörelse som koncernföretag. Den jordbrukspolitiska utredningen skall enligt sina direktiv enbart ta upp företagens roll vid prissättning och avräkning till jordbrukarna av regleringsmedel. Alla konsumenter är för sin dagliga livsföring och hälsa avhängiga av produktion och produktutveckling samt prissättning inom de företag som är anknutna till jordbrukarnas föreningsrörelse. Därför behöver samhällets och konsumenternas insyn och inflytande i denna bransch breddas. Den tilltagande koncentration och monopolisering som präglar markna den för livsmedel behöver naturligtvis inte innebära nackdelar för samhället och konsumenterna. Men prisregleringen och statens roll i denna samt angelägenheten av att vår förädlingsindustri för baslivsmedel i sin planering av produktionen präglas av prismedvetenhet, av hänsyn till samhällsekonomi och näringsforskning kräver särskild vaksamhet från samhällets sida gentemot denna gren av vår industri. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning av de struktur- och konkurrensförhållanden som utvecklats inom den svenska jordbruksrörelsens affärsdrivande företag för att utröna hur dessa påverkar prissättningen på livsmedel och varuutbudet till konsumenterna. () () ()