mot · FW021258 · 1973-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående statsbidrag till lärares löner i vissa fall. Staten svarar i princip för kommunernas kostnader för lärarlöner på grundskolenivå. Det förutsätter dock att ett visst elevunderlag finns för varje lärare. har detta krav blivit ett allt större problem för många kommuner. Främst gäller detta glesbygdskommunerna. Vid många mindre skolor uppstår problemet att elvelunderlaget är otillräckligt. Kommunerna försätts då i en svår valsituation. Om de vill behålla sina mindre skolor tvingas kommunerna själva att svara för lärarlönerna. De ökade kostnader detta innebär är svåra att bära, då det ofta är fattiga kommuner som drabbas. En annan väg är att lägga ned de skolor som har ett lågt elevunderlag. En sådan åtgärd innebär en koncentration av undervisningen till några få skolor som kan framtvinga en viss utbyggnad av dessa. I så fall får kommunerna ökade kostnader för denna utbyggnad. I regel innebär denna koncentration dessutom en väsentligt sämre skolmiljö. I varje fall om det gäller elever i låg- och mellanstadiet. De långa resorna och en hårdare och mera påfrestande skolmiljö vid de större skolorna bör så långt detta är möjligt undvikas. Vid flera olika undersökningar har nackdelarna med ett stort elevunderlag vid skolorna påvisats. Tendenser till passivitet och skoltrötthet hos många elever försvårar skolarbetet. Riskerna för missbruk av narkotika och alkohol blir större när eleverna känner brist på trivsel och engagemang. Den för många elever olämpliga skolmiljön ökar de sociala problemen. En bred opinion anser att fördelarna med de mindre skolenheterna är stora. Även bland sakkunnigt skolfolk erkänner man numera detta. Ett mera intimt samarbete och en större gemenskap mellan eleverna underlättar skolarbetet. Det går därför också lättare att motivera eleverna för ett aktivt arbete och ett större ansvarstagande. I regel finns det också bättre förutsättningar att ge eleverna meningsfull sysselsättning på raster och håltimmar vid de mindre skolenheterna. Enligt vår uppfattning bör en fortsatt centralisering av skolundervisningen stoppas. I stället bör den framtida planeringen av skolverksamheten inriktas på mindre skolenheter. Därför bör de regler och bestämmelser som hindrar kommunerna att bevara de nu fungerande små skolenheterna undanröjas. Ett hot mot de mindre skolorna utgör skolstadgans utformning beträffande de kommunala skolmyndigheternas begränsade möjligheter att planera undervisningen på . Enligt nu gällande bestämmelser kan länsskolnämnderna någon månad före nästkommande läsår underkänna kommunernas förslag till klassanordning för kommande läsår. Kommunernas möjligheter att genom olika åtgärder skapa ett tillräckligt elevunderlag på begränsas därigenom. Om kommunerna kunde få mera tid på sig skulle förutsättningarna öka att finna olika lösningar som kan garantera fortsatt verksamhet vid de små skolenheterna. Kommunerna kan i vissa fall ha möjlighet att överföra elever från skolor med ett högt elevunderlag. Dessutom bör kommunerna genom en bättre befolkningspolitisk planering kunna utnyttja befintliga skollokaler maximalt. Allt detta kräver givetvis att kommunerna kan få andrum att göra en mera långsiktig planering. En femårig dispens vid lågt elevunderlag borde t. ex. ge kommunerna den tid som krävs för att genomföra nödvändiga åtgärder. En sådan utsträckt planeringstid borde ge undervisningsmässiga fördelar och även samhällsekonomiska vinster. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. begär att statsbidragsreglerna för utbetalande av lärarlöner omarbetas, så att möjlighet öppnas att genom fleråriga dispenser bevilja anslag till kommuner där ett vikande elevunderlag annars skulle framtvinga en nedläggning av skolan.