mot · FW02226 · 1973-01-17 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Under de senaste årens konjunkturavmattning har arbetslösheten bland ungdom både ökat snabbare och varit totalt sett högre än bland andra åldersgrupper. Arbetslösheten bland de unga är också starkt koncentrerad till de ungdomsgrupper som blivit minst rustade för arbetsmarknaden, därigenom att de saknar yrkesutbildning. Enligt de senast tillgängliga siffrorna var av de arbetslösa i åldern personer som gått högst i skolan. Arbetslöshetsperioderna är dessutom längst för dem som har den kortaste utbildningen. Denna utveckling är oroande. Om den första kontakten med arbetsmarknaden resulterar i arbetslöshet, är risken påtaglig att en ond cirkel startas, med långsiktiga sociala skadeverkningar som följd. Olika försök har gjorts att kartlägga orsakerna till det delvis nya fenomen som den höga ungdomsarbetslösheten utgör. a. har () i uppvaktningsskrivelser till regeringen och arbetsmarknadsverket påtalat en rad väsentliga faktorer. Utredningar och studier har vidare företagits i arbetsmarknadsverkets regi. En fastare grund för att försöka lösa ungdomsarbetslöshetens problem har givits genom den kartläggning och åtgärdskatalog som gjorts inom Ungdom och arbete I bakgrund och förslag till särskilda åtgärder. I denna departementsutredning och i SSU:s uppvaktningsskrivelser har som orsaker till ungdomsarbetslösheten angivits bl. a. följande faktorer: I en vikande konjunktur minskar rörligheten på arbetsmarknaden och anställningsstopp blir vanligt, vilket i första hand drabbar de nytillträdande på arbetsmarknaden, dvs. främst de unga. Utbudet av arbeten som inte kräver en yrkesutbildning torde ha minskat till följd av strukturrationaliseringar. Dagens utbildningssystem ger inom vissa av ungdomsskolans linjer inte en tillräckligt praktisk yrkesförberedelse. Tillgången till praktikplatser har dessutom varit begränsad. De studerandes utbildningsval i de eftergymnasiala utbildningarna har i många fall varit dåligt anpassat till framtida arbetsmarknadsmöjligheter. En viss initialarbetslöshet har alltid karakteriserat utträdet på arbetsmarknaden. Denna förstärks vid konjunkturnedgångar. Skolavslutningarna inom de flesta utbildningsformer koncentreras till samma korta period av året. Detta innebär en onödig påfrestning på Liksom inom den allmänna utbildningen lämnar ett stort antal ungdomar sin värnpliktsutbildning vid en koncentrerad period av året. De allra yngsta ungdomarna som slutar skolan kan ha särskild bundenhet vid bostadsorten av ekonomiska och andra skäl. För en del ungdomar som lever i en bristfällig social miljö kopplas skiftande sociala problem till övriga svårigheter och gör för dessa grupper arbetslöshetsrisken än större. En dålig arbetsmiljö och bristande arbetsplatsdemokrati på många håll inom industrin torde ha lett till en ovilja hos en del ungdomar att ta arbete inom denna sektor av arbetsmarknaden. Departementets utredning innefattar en rad förslag till åtgärder, baserade på en analys av den bakgrund och de orsaker som här i starkt sammandrag antytts. Det finns emellertid skäl att redan nu aktualisera vissa åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, vilka är av den arten att de kan och bör aktualiseras omgående. Uppsökande verksamhet, praktikarbete En rad av ungdomsarbetslöshetens orsaker kommer att finnas kvar även om det sker en allmän konjunkturförbättring. Den bristande orientering om och kontakt med arbetsmarknaden som många ungdomar har möts med successiva reformer inom ungdomsskolan. Det är emellertid av stor vikt att samhället når alla ungdomar även de ungdomar som inte genomgår gymnasieskolans mer yrkesinriktade undervisning. Ett krav bör därför ställas på obligatorisk uppsökande verksamhet från samhällets sida för att nå de ungdomar som slutar skolan utan yrkesutbildning. Syftet bör vara att i varje enskilt fall söka finna lämplig anställning, praktik eller vidareutbildning, anpassad till individens situation. Former för en uppsökande verksamhet, ledd av resp. kommun och arbetsförmedling i samverkan, bör prövas i en omfattande försöksverksamhet i skilda delar av landet och på orter med olikartade arbetsmarknadsproblem. I detta sammanhang har möjligheten till praktikarbete utgjort en besvärande flaskhals. Praktikarbete är av flera skäl en viktig form för arbetsmarknadsintroduktion. Det kan ge individen en nödvändig orientering om och förtrogenhet med praktiskt arbete som är värdefull komplettering till den yrkesvägledning som på ett mer teoretiskt plan kan ges i skolan. Det är dessutom ofta ett villkor för att få fast anställning på arbetsmarknaden. Många unga är i en ond cirkel, då de inte anställs därför att de saknar praktik som deras möjligheter att få praktik ofta är utomordentligt begränsade. har flera åtgärder vidtagits av statsmakterna för att förbättra praktikmöjligheterna. Den s. k. femkronan är ett exempel på detta. Vidare har regeringen, efter framställning från bl. a. SSU, genomfört en inventering av praktikarbeten i den statliga sektorn. Fram till 30.6.1973 torde 3 000-5 000 ungdomar få praktikmöjligheter . Någon fortsättning av denna statliga insats efter utgången av detta budgetår är emellertid inte aviserad. Medel har ställts till AMS:s förfogande för dessa ändamål genom höstriksdagens beslut . Enligt motionärernas mening bör principen vara den att varje individ som lämnar skolan utan att få anställning skall erbjudas ett långt praktikarbete. Realistiska förutsättningar härför torde finnas, om stat och kommun tillsammans fortsätter och utvidgar den insats som påböijats på den statliga sidan. En uppskattning ger vid handen att ca 5 000 statliga praktikplatser, kompletterade med ungefär lika många platser inom den kommunala sektorn, kan ge praktikarbete under ett budgetår åt 22 00024 000 ungdomar. Tillsammans med de praktikmöjligheter som finns inom den privata sektorn skulle en sådan insats på ett rimligt sätt svara mot det behov som torde föreligga för ungdomarnas del. För att möjliggöra en insats inom primär- och landstingskommunerna av samma omfattning som den statliga bör ett statsbidrag införas, som förslagsvis bör utgå av praktikersättningen. De skisserade insatserna skulle, om de förverkligades, innebära att ett betydande steg togs för att minska de sociala vådor som ungdomens arbetslöshet och osäkra ställning på arbetsmarknaden innebär. Ungdomsarbetslöshetens orsaker är, som nämnts, starkt skiftande. I många fall krävs insatser särskilt anpassade till varje individs situation. Primärkommunerna har i detta sammanhang ett stort ansvar, både som en betydande arbetsgivare och till följd av det allmänna ansvar som är pålagt kommunerna för de unga människornas situation och utvecklingsmöjligheter, i utbildning, fritid och arbete. En förbättrad beredskap inför ungdomsarbetslösheten kräver bl. a. en överblick över arbetslöshetssituationen som många kommuner saknar på grund av att arbetslösheten inte automatiskt registreras kommunvis utan efter arbetsmarknadsverkets distrikts- eller kontorsindelning. En första åtgärd bör därför vara att AMS kompletterar sin redovisning av arbetsmarknadssituationen med statistik som anger arbetslöshetens omfattning för varje kommun för sig. Då ges också en grund för en annan typ av beredskapsplanering än den som tillämpats genom att AMS ingivit förslag till reserv av statliga, kommunala och statsunderstödda investeringsobjekt. Utöver de praktikinsatser som diskuterats i föregående avsnitt bör en inventering göras i varje kommun av arbeten som kan planeras som rena beredskapsarbeten, med särskild hänsyn till ungdomens arbetsmarknadssituation. har de kommunala beredskapsarbetena främst omfattat projekt av typen städning, röjning och renoveringsarbete. Den föreslagna inventeringen bör göras med syftet att mer än tidigare anpassa arbetena till de arbetslösas förutsättningar, något som man bl. a. torde kunna få ett visst grepp om genom de föreslagna förändringarna av den statistiska redovisningen. AMS bör därför i detta syfte tillsammans med varje kommunblock upprätta en beredskapsplan för att minska arbetslösheten, med särskild hänsyn till ungdomens situation. De undersökningar som gjorts av de unga arbetslösas situation ger vid handen att många har dålig kännedom om arbetsförmedlingens roll och uppgifter. Den uppsökande verksamhet som ungdomsorganisationerna har bidragit till, bl. a. genom systemet med ungdomsledarpraktikanter, har givit goda resultat och bör fortsätta. Det är likaså angeläget att arbetsförmedlingarna själva ges resurser till en individuell vägledning av de ungdomar som i vissa fall står helt främmande inför arbetsmarknadens innebörd och själva knappast kan orientera sig på denna marknad. Den i statsverkspropositionen föreslagna förstärkningen av arbetsförmedlingarnas resurser med 210 tjänster bör därför disponeras så, att personal i ökad utsträckning kan avdelas för att speciellt stödja de arbetslösa ungdomarna. Det gäller ackvisition av arbetstillfällen och praktikarbeten, yrkesvägledning, uppsökande verksamhet, särskilda beredskapsarbeten för ungdom m. m. I detta sammanhang bör uppmärksammas behovet av medhjälparpersonal vid arbetsförmedlingarna. De ungdomar behöver en särskild vägledning som har den svagaste praktiska orienteringen om samhället och som av sociala eller andra skäl står främmande för rutiner i samhällsinstitutioner, företag m. m. Här skulle medhjälpare vid förmedlingarna kunna avlasta den ordinarie personalen praktiska uppgifter som inte kan vid en allmän ansträngning av förmedlingens resurser, t. ex. vid konjunkturdämpning. Det bör övervägas att tillskapa sådana medhjälpsarbetare i form av beredskapsarbete. En breddning av beredskapsarbetenas karaktär till att bli instrument för samhällets sociala politik i vid mening har i många andra sammanhang efterlysts. En angelägen uppgift bör då vara att stärka samhällets möjligheter att lösa just arbetsmarknadsproblemen. Det kan av principiella skäl möta svårigheter för ett statligt verk att på egen hand utöver angivna ramar öka sin personalstyrka. Ett uttalande av om värdet av en sådan orientering av framtida beredskapsarbeten kan därför vara motiverad. Åtgärder på de tre områden som exemplifierats ovan ter sig angelägna att förbereda . Ett långsiktigt program för att stärka ungdomens ställning på arbetsmarknaden kan sedan successivt genomföras, bl. a. efter remissbehandling av utredning med förslag till såväl kortsiktiga som långsiktiga åtgärder för att minska de allvarliga sociala risker som en omfattande ungdomsarbetslöshet utgör. Med hänvisning till ovanstående hemställs A. att hos Kungl. 1. att inom ramen för anvisade arbetsmarknadsanslag medel avdelas för att dels skapa praktiktjänster för ungdom inom statliga verk och myndigheter av i motionen angiven karaktär och omfattning, dels ekonomiskt stimulera kommuner och landsting att inrätta likartade tjänster, 2, att Kungl. Majrt åt uppdrar att i samråd med landets kommuner upprätta beredskapsplaner för kommunalt planerad sysselsättning, med särskild hänsyn till ungdomens arbetsmarknadssituation, i enlighet med de principer som angivits i motionen, B. att uttalar att den i statsverkspropositionen föreslagna förstärkningen av arbetsförmedlingarnas resurser med 210 tjänster disponeras så, att det i ökad utsträckning blir möjligt att speciellt stödja de arbetslösa ungdomarna. GOTAB 73 3113 S 1973