mot · FW02411 · 1973-01-24 00:00:00 — av och om pension till dispasch ören . Dispaschörsinstitutionen har en speciell utformning. Redan i försäkrings- och haveristadgan av 1750 omnämns dispacheur såsom en utredningsman till vilken tvister i försäkrings- och haverimål skulle hänskjutas. sjölag moderniserades formuleringen av uppdragen, 1833 utkom en arvodestaxa, men först kom Kungl. Maj:ts stadga angående dispaschörsväsendet, vilken reglerade verksamheten. Stadgan gäller fortfarande med vissa ändringar. Dispaschörens huvuduppgifter är att utreda och fördela ansvar och kostnader vid haverier samt avgöra tvister om ersättningsskyldighet på grund av sjöförsäkring m. m. och är närmare specificerade i sjölagen. Dispaschör förordnas av Konungen och skall vara lagfaren, språkkunnig och ha förvärvat färdighet under tjänstgöring såsom biträde i dispaschörs göromål. Han får icke vara redare, mäklare, skeppsklarerare eller sjöförsäkringsman eller ha andra uppdrag som kan hindra honom i hans tjänsteutövning. Dispaschören skall hålla kontor och vara tillgänglig för allmänheten . Han lyder i tjänstehänseende under hovrätten. Dispaschör finns i och i . Av ovannämnda framgår att dispaschörerna är skyldiga att hålla kontor, avlöna den för tjänsten erforderliga personalen och svara för övriga omkostnader förenade med tjänsten. Dispaschören får icke något bidrag från det allmänna eller från annat håll. Hans intäkt består av dispaschörsarvoden, och han är således helt beroende av att sådana inflyter. Med hänsyn till verksamhetens natur är det uppenbart att dispaschören icke har möjlighet att påverka frekvensen av uppdragen. Härtill kommer enligt dispaschörsstadgan ovan att han är förhindrad att utöva annan verksamhet sammanhängande med rederi och sjöförsäkringsbranscherna för att därmed skaffa sig inkomster. Detta kan medföra ekonomiska problem och risker för dispaschören. förordnades dispaschören på livstid. Den nuvarande dispaschören i är född och förordnades såsom dispaschör . Fr. o. m. och utan att dispaschörerna bereddes tillfälle att yttra sig infördes en bestämmelse att dispaschör skall vara skyldig att avgå från tjänsten vid uppnådda . Någon rätt till pension omnämndes icke. Underlaget för dispaschörernas verksamhet har varierat. Det föreligger framför allt en påtaglig tendens till minskning i fråga om utredning och fördelning av kostnader vid haverier bl. a. av den anledningen att det skett en stark nedgång av antalet fartyg i den svenska handelsflottan och att en utveckling ägt rum mot bättre fartyg och 3 sami Nr 411-418 säkrare sjöfartsförhållanden varigenom olyckorna till sjöss i påtaglig grad nedbringats. Dispaschören i har hårdare än kollegan i drabbats av den nämnda utvecklingen, vilket beror på att tyngdpunkten i den svenska sjöfarten alltmer kommit att ligga i . Man har anledning att förmoda att den konstaterade minskningen i underlaget för dispaschörsverksamheten i kommer att fortsätta. avgick dispaschören från tjänsten. Han skall avveckla de ärenden som inkommit före nämnda tidpunkt, men därefter uppkommande ärenden handläggs av dispaschören i . Dispaschörstjänsten har en något egendomlig status när det gäller såväl avlöning som pensionsförhållande. Därtill kommer att förhållandena i dispaschörsstadgan har ändrats sedan dispaschören tillträdde sin tjänst i . När Hasselrot 1974 uppnår är han sålunda icke berättigad till någon pension, vilket måste anses orimligt tjänst i en befattning av denna typ. Med hänsyn till vad vi anfört hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en snabbutredning beträffande möjligheterna att ge dispaschören statlig pension då han uppnår . /ENKEL (fp)