mot · FW022005 · 1973-05-25 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:130 angående ändringar i arbetarskyddslagstiftningen och andra åtgärder för bättre arbetsmiljö. Regeringen har lagt fram sin proposition angående ändringar i arbetarskyddslagstiftningen om åtgärder för en bättre arbetsmiljö. kommunisternas riksdagsgrupp, som under en lång följd av år i riksdagsmotioner ställt konkreta förslag i denna riktning, utvecklade i en partimotion väckt under allmänna motionstiden vid innevarande års början sina synpunkter på vilka åtgärder som i första hand krävs för att komma till rätta med dessa problem. Förslaget i propositionen bygger väsentligen på arbetsmiljöutredningens första betänkande. Remissbehandlingen av betänkandet har föranlett vissa modifikationer. Viktigast är därvid att skyddsombuden fritas från skadeståndsskyldighet. Detta får ses som ett accepterande av vad nyssnämnda vpk-motion (1973:1 187) krävde, ett krav som också fått stöd av en bred opinion på arbetsplatserna. Av stort intresse är också stadgandet om läkares anmälningsskyldighet. I övrigt innebär propositionen i sak att man precis som i utredningen undviker att diskutera vad som är väsentligt för att skapa en god arbetsmiljö. Förslaget till förändrad lagstiftning och de andra förslag som ställs i propositionen kommer därför endast att få marginell effekt för att förbättra arbetsmiljön. För att inom arbetslivet kunna minska olycksfallsriskerna och undgå skadeverkningar krävs att följande grundvillkor uppfylles: 1) Man måste definiera hur en god arbetsplats skall se ut ur arbetsmiljösynpunkt. Först därigenom blir det möjligt att lägga fram ett program med syfte att trappa ner hälsoriskerna i arbetslivet. Det är också ett villkor för att skyddsombud och andra företrädare för de anställda skall få reella möjligheter att driva igenom förändringar. 2) Arbetsmiljön måste ses som en maktfråga, ej som en samarbetsfråga. Effektiva åtgärder för att förbättra arbetsmiljön är ofta kostsamma och sänker ett företags lönsamhet ur privatkapitalistisk synpunkt. I fråga om arbetsmiljön måste de anställdas intressen ges förtur. För dem gäller det ytterst frågan om att överleva. Arbetsmiljön kan inte ses isolerad från andra maktfrågor på arbetsplatsen. Arbetsköparens tolkningsföreträde, rätt att genomföra förändringar och inskränkningar i de anställdas strejkrätt är hinder i lönarbetarnas kamp. Avsaknaden av grundläggande demokratiska rättigheter för lönarbetarna på arbetsplatsen är ett handikapp i denna kamp. 3) Arbetsmiljön är en alltför viktig fråga för att kunna överlämnas till De anställda själva måste ha en reell möjlighet att kontrollera sina arbetsplatser och måste genom sina fackliga organisationer bygga upp egna expertorgan, själva ombesörja utbildning och forskning. 4) Frågan om företagshälsovården måste få en lösning som anpassas till arbetsmiljöproblematiken. Det gäller i första hand att bota sjuka arbetsmiljöer och inte enbart bota vådorna av den dåliga arbetsmiljön. Utformningen av företagshälsovården bör därför styras av lönarbetarna. Viktigt i detta sammanhang är att huvudmannaskapet för företagshälsovården förflyttas över till . På ingen av dessa punkter ger propositionen några riktlinjer. Visserligen hänvisas till kommande arbete inom utredningen, som bland annat skall behandla frågan om gränsvärden som ej får överskridas. Detta är en grundläggande brist i propositionen liksom i utredningen, som uttalade att högsta tolerabla gränsvärden skall vara rekommendationer och inte något i lag fastslaget. Hur skall arbetsplatsen se ut? I den stora arbetsplatsremissen om arbetsmiljöutredningens förslag framkom mycket starkt det angelägna i att det skapades preciserade s. k. hygieniska gränsvärden för buller, vibrationer, gas, luftfuktighet, kemikalier och giftämnen, temperatur, belysning etc. Om skyddsombudens befogenheter skall få en reell innebörd måste de liksom yrkesinspektionen få sådana fastslagna normer att kunna stödja sig på. En gång fastslagna gränsvärden eller normer måste vara föremål för fortlöpande uppmärksamhet och på grund av vunna erfarenheter göras till föremål för omprövning. De måste med andra ord bli föremål för en ständig forskning som har den vidare syftningen att utröna effekterna på de i produktionen sysselsatta människorna. Ett oavvisligt krav är att färger, tillsats- och lösningsmedel, plastämnen m. m. måste innehållsdeklareras. Också arbetsintensiteten måste inbegripas i fastställandet av gränsvärden med riktpunkt att förhindra att fysiska och psykiska skador uppstår. Regler för arbetsplatsens utformning och för minskad arbetsintensitet måste i första hand gälla bestämmelser som reglerar högsta tillåtna hastighet och bemanningen vid löpandebandsprocesser och andra ensidiga arbetsmoment. Vid alla kontinuerliga arbetsprocesser och andra pressande arbetsuppgifter skall de anställda tillförsäkras regelbundna pauser som räknas in i arbetstiden. Vidare måste regler utarbetas för skiftarbete och ackordsformer i syfte att minska arbetshetsen och utslagning. Utredningen har haft tillgång till den sakkunskap som finns hos arbetsplatsernas folk, hos skyddsombuden, säkerhetsingenjörer och teknisk expertis. Den har haft tid på sig och tillgång till erforderliga ekonomiska resurser. Underlåtenheten hade i dessa hänseenden i någon mån kunnat repareras vid framläggandet av regeringens proposition. bör därför i ett klart uttalande begära att utredningen med förtur utarbetar förslag angående gränsvärden och normer, vilkas nödvändighet kraftigt understrukits i det föregående. För att uppdaga och följa upp alla misstänkta fall av yrkessjukdom och olycksfall måste det inom produktionen finnas en effektiv statistikföring. En sådan bör upprättas varje halvår. Med ledning av en fortlöpande statistikföring skapas underlag till förslag om konkreta åtgärder för att minska olycksfallsriskerna och förbättra arbetsmiljön. Forskningen måste på denna grundval målinriktas för att eliminera yrkessjukdomar och olycksfall. Många arbetsrisker är väl kända. Därför måste företagen åläggas att lägga fram konkreta planer för en nedtrappning av hälsoriskerna. I detta sammanhang bör företagen vara skyldiga att budgetera kostnaderna. Statliga och kommunala företag bör här vara föregångare i arbetsmiljöfrågor. Utbildningen i arbetsmiljöfrågor är en partsangelägenhet där arbetsköparens experter och värderingar ofta fäller utslaget. Därför måste de anställdas organisationer ha resurser att bedriva forskning och att även företa undersökningar. Detta skulle bli ett verkligt stöd för skyddsombuden i deras dagliga verksamhet. Inrättande av ett fackligt institut som kombinerar utbildning, forskning och konkreta undersökningar skulle innebära en motvikt till yrkesinspektionen. I remissen till skyddsombuden uttrycks följande omdöme om yrkesinspektionen: uppfattas som partisk för arbetsgivarna och mot arbetstagarna. Man anser i stor utsträckning att yrkesinspektionens representanter skall komma oanmälda till företagen. Det förefaller som det 'städas upp när ett besök har aviserats. Med utgångspunkt i den utbredda misstron från lönarbetarnas sida mot yrkesinspektionen måste fackliga resurser tillskapas på utbildningsområdet och när det gäller forskningen. Fackföreningarna bör ha egna skyddsinspektörer som skyddsombuden kan kalla på vid behov. Detta skulle utgöra ett verkligt stöd för lönarbetarna i deras kamp för bättre arbetsmiljö. förslag var att skyddsombud kunde avbryta arbete när "arbetsuppgiften innebar omedelbar och allvarlig fara för arbetstagarens liv eller hälsa. Men skulle ett skyddsombud avbryta ett arbete, som inte var uppenbart farligt enligt yrkesinspektionen, kunde skyddsombudet och i vissa fall även fackföreningen ådömas böter. I arbetsplatsremissen var övervägande delen av skyddsombuden klart negativa till ett sådant skadeståndsansvar. Även vpk-motionen avvisade kategoriskt detta förslag. Regeringen tog i propositionen hänsyn härtill och avstod från att på denna punkt lägga fram något förslag. Men dess förslag begränsades till att det avbrutna arbetet skall gälla enbart intill dess att yrkesinspektionen gett sitt omdöme. Arbetarnas egna utsedda skyddsombud och förtroendemän underordnas yrkes 1* 1973. inspektionen, vilket i avsaknad av stipulerade gränsvärden kommer att visa sig starkt negativt. För att skyddsombud och den lokala fackföreningen skall kunna hävda sina intressen krävs: 1) Skyddsombud skall kunna avbryta arbetet när det är fara för den anställdes hälsa de anställda skall tillförsäkras full lön. 2) Skyddsombud skall kunna tillkalla expertis. 3) Skyddsombud skall kunna övervaka och tolka föreskrifter om förelägganden. 4) Möjlighet att ta del av handlingar och erhålla upplysningar utan att bindas vid sekretess. Enligt regcringsförslaget skall skyddskommittén vara ett samrådsorgan. Enligt vår mening måste skyddskommittén vara sammansatt med majoritet för de anställda. Till kommitténs uppgifter skall höra att planera och leda skyddsarbetet, där även hela företagshälsovården skall ingå, samt även ha befogenhet att utfärda lokala bestämmelser. För att tillförsäkra de anställda ett verkligt inflytande på arbetsplatsen måste den lokala fackföreningen tillförsäkras maktbefogenheter: 1) Den måste vara suverän att bedöma det berättigade i ett skyddsombuds åtgärder. kan t. ex. på små arbetsplatser med regionala skyddsombud överlämna bedömningen till yrkesinspektionen. 2) Den måste ha rätt till förhandlingar i skyddsfrågor där strejk kan vidtas om förhandlingen inte ger resultat. 3) Fackföreningsrörelsens centrala och lokala organ skall utforma utbildningen av skyddsombud. Arbetsköparna ålägges att svara för kostnaderna för utbildningen. Med stöd av det anförda föreslås 1. att i syfte att arbetarskyddslagen skall tillförsäkra de anställda och deras organisationer maktbefogenheter ges Förslag till Lag om ändring i arbetarskyddslagen (1949:1) 39 § följande ändrade lydelse jämfört med propositionen: För att åstadkomma säkra och sunda arbetsförhållanden skola maktbefogenheter tillförsäkras de anställda och deras organisationer., 2. att angående utbildningen av skyddsombud tredje stycket i 40 a § erhåller följande ändrade lydelse: De anställdas organisationer svarar för att skyddsombud får erforderlig utbildning., 3. att angående rätt för skyddsombud att avbryta arbetet första stycket i 40 b § erhåller följande ändrade lydelse: Innebär visst arbete fara för den anställdes hälsa, och kan rättelse icke ske genom hänvändelse till arbetsgivare, kan skyddsombudet bestämma att arbetet skall avbrytas. Skyddsombudets lokala fackförening äger att pröva det berättigade i skyddsombudets åtgärd. Vid mindre arbetsplatser med regionala skyddsombud äger yrkesinspektionen att företa denna bedömning., 4. att i syfte att trygga majoritet inom skyddskommitté 41 §, första stycket, erhåller följande ändrade lydelse: Vid arbetsställe, där minst femtio anställda regelbundet sysselsättes, skall finnas skyddskommitté sammansatt av majoritet för de anställda. skall (=propositionen) av arbetstagarna., 5. att angående stadgandet om skyddsombuds bundenhet av sekretess förslaget i 51 § erhåller följande ändrade lydelse: Den som tagit befattning med tillsyn enligt denna lag eller utsetts till skyddsombud eller ledamot i skyddskommitté får ej obehörigen, såvitt ej angår de anställdas skyddsintressen yppa eller nyttja (propositionen) för landets försvar., 6. att tillerkänna även skyddskommitté rätt att avge anmodan varigenom arbetsgivare blir skyldig att föranstalta om undersökning av ämne etc. varigenom 59 § erhåller följande ändrade lydelse: På anmodan av arbetarskyddsstyrelsen, yrkesinspektionen eller skyddskommitté är arbetsgivare skyldig (=propositionen) sådan undersökning., B. att hos regeringen hemställer om att frågan om hygieniska gränsvärden, regler för arbetsplatsen och arbetsintensiteten i enlighet med vad i motionen anförts med förtur utredes och förslag till komplettering av arbetarskyddslagen skyndsamt utarbetas, C. att uttalar sig för att företagshälsovården måtte underställas landstingens huvudmannaskap. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)