mot · FW0260 · 1973-01-10 00:00:00 — om ändrade bestämmelser för värmeisolering i fastigheter. I föreskrifter, råd och anvisningar till byggnadsstadgan (1967) utfärdade av statens planverk ges bindande föreskrifter samt icke bindande råd och anvisningar beträffande det högsta värmegenomgångstal olika byggnadsdelar får ha. Med värmegenomgångstal (k-värde) menas en storhet som anger den värmemängd som vid stationära förhållanden passerar vinkelrätt genom en kvadratmeter av en planparallell byggnadsdel, då skillnaden mellan lufttemperaturen på ömse sidor om byggnadsdelen är 1 C. Med dessa bestämmelser för värmeisoleringsförmåga vill planverket styra byggnationen så att byggnad som används för stadigvarande bruk skall vara så värmeisolerad och vindtät att lämpligt rumsklimat kan uppnås i byggnaden. Landet indelas för detta ändamål i 4 s. k. temperaturzoner, och sedan har för dessa temperaturzoner fixerats k-värden för olika byggnadselement, såsom väggar, tak och golv. Glasade partier är i detta sammanhang ett speciellt problem eftersom de i regel medför särskilt stora värmeförluster. Det är emellertid inte bara byggnadskroppen och dess isolering som medför värmeförluster, utan den modema ventilationstekniken kräver också stora energitillskott. I av planverket fastställda eller rekommenderade k-värden har emellertid utgåtts från de kostnader för uppvärmning som varit relevanta . Detta är olyckligt, eftersom de fastigheter som byggs kanske skall användas i 50 å . Flertalet bostäder uppvärmes direkt eller indirekt genom användande av eldningsoljor, och priset på dessa tenderar att stiga kraftigt. Detta beror dels på att man numera på många håll räknar med att tillgången på eldningsoljor och övriga petroleumprodukter börjar att minska . Vidare har vi funnit det ur miljösynpunkt oacceptabelt att släppa ut så stora mängder svavel i samband med förbränning av oljor som . Men när samhället efter hand ställer allt hårdare krav på låga svavelhalter i eldningsoljorna, medför detta att oljepriset av denna anledning beräknas stiga med bortåt . Enligt gjorda beräkningar tror man att uppvärmningen av våra bostäder kommer att kosta 2 miljarder . Huvudparten av dessa kostnader betyder påkänningar på handelsbalansen. Man har också beräknat att ungefär en fjärdedel av dessa uppvärmningskostnader går förlorade till följd av värmeförluster genom glasade partier, ytterväggar, tak m. m. Mot denna bakgrund synes angeläget att man på allt sätt söker begränsa dessa värmeförluster. Om man kunde reducera förlusterna till hälften, skulle detta betyda en samhällelig besparing på i Det har också från olika håll efterlysts kompletterande byggnadsbestämmelser om högsta tillåtna k-värden för såväl ny- som om byggnadssektorn. 1 sammanhanget bör kanske noteras att flertalet av de isoleringsmaterial, som brukar komma till användning, tillverkas inom landet och är relativt billiga. Ökade byggnadskostnader på grund av skärpta bestämmelser för isolering och ventilation torde därför ej innebära någon påtaglig påkänning för valutareserven. Därtill kommer att dylika åtgärder skulle kunna öka antalet arbetstillfällen inom landet. Under hänvisning till vad ovan anfört hemställes att hos Kungl. anhåller om utredning av de problem med värmeförluster vid bostads- och lokaluppvärmning som närmare belysts i motionen i och för utarbetande av skärpta bestämmelser för isolering och ventilation av bostäder m. m.