mot · FW02937 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ianspråktagande av spannmålsregleringsavgifter för att stimulera köttproduktionen. Det svenska jordbrukets produktivitet har ökat starkt efter tack vare mekaniseringen. sker maskinmjölkning i mot och traktordrift i mot . Under en timmes arbete producerar dagens lantbrukare mer mjölk, kött och brödsäd än vad den föregående lantbrukargenerationen kunde göra. Detta har framför allt skett genom att de mindre jordbruken har minskat sin andel kraftigt och genom att de större framför allt de riktigt stora jordbruken har ökat sin andel. Med den ökade produktiviteten har vi på de flesta jordbruksprodukters områden fått en överproduktion. I medeltal hade vi för åren 1969/701971/72 en självförsörjningsgrad på brödsäd , på smör med lil procent, på fläsk och på mjölk (därefter en ökning). Självförsörjningsgraden totalt ligger snarare ett gott stycke över än . Trots oförändrade priser har produktionen av spannmål ökat starkt. Produktionen av brödsäd ökade från 1 till 1 och från 2 fodersäd 1960 till 3 . Totalt ökade spannmålsproduktionen från 3 till 5 . jordbrukspolitiska beslut innebar att man skulle eftersträva en minskning av totalproduktionen. sägs »att produktionen inte bör vara så stor att jordbruket och konsumenterna belastas med stora kostnader för att subventionera export». Överskott av jordbruksprodukter, framför allt vegetabiliska, föreligger inte bara i vårt land. Samma tendenser visar sig praktiskt taget i hela den industrialiserade delen av världen. Dessa överskott får sedan avsättas på världsmarknaden till starkt subventionerade priser. På kort sikt är det i vårt land främst regleringsekonomin som bestämmer hur stora överskotten får bli utan risk för sammanbrott för hela prispolitiken ett sammanbrott som med nuvarande utveckling inte syns alltför avlägset. För att radikalt skära ner överskottet behövs en kraftig reducering av åkerarealen, något som emellertid måste ses på . Inom vegetabilieproduktionen görs i vårt land försök att styra över produktionen till andra grödor, där överskotten inte är så markerade, exempelvis till oljeväxter, ärtor, sojabönor m. m. ses sorn ett alternativ . Däremot präglas världsmarknaden för nötkött av underskott som efterfrågan stiger runt om i världen. Både och , som tidigare haft betydande köttöverskott, tvingas nu importera nötkött. De höga världsmarknadspriserna kommer att stimulera till en ökad köttproduktion, men trots detta bedöms underskottet av nötkött att bestå under överskådlig framtid. Prognoserna förutser en bristsituation på världsmarknaden av kött även , till tre fjärdedelar av ox- och kalvkött och till en fjärdedel av får- och lammkött. Här föreligger för del en möjlighet till ökning. Eftersom köttproduktionen i vårt land är en restprodukt av mjölkproduktionen har ett överskott av mjölkprodukter uppstått, vilket sedan fått avsättas på export till starkt reducerade priser. Hela denna utveckling har medfört att såväl konsumenter som producenter blivit lidande. En möjlighet vore att förvandla en del av vårt spannmålsöverskott till köttproduktion utan samband med mjölkproduktionen. Många mindre jordbrukare, som inte har något alternativ till mjölkproduktionen skulle då kunna producera köttdjur. Förutsättningen är emellertid att kostnaderna för produktionen hålls nere. En ökning av percapitakonsumtionen av nötkött är trolig om priset till konsumenterna hålls på en rimlig nivå. Percapitakonsumtionen har sjunkit från /år till /år. En ökning av percapitakonsumtionen av nötkött måste dessutom anses vara önskvärd från näringssynpunkt. En ökning av percapitakonsumtionen med kött ger 15 000 ha vall och avsättning av spannmål. En övergång till köttproduktionen skulle därtill bidra till en ökning av naturvården. Det bör vara möjligt att använda regleringsmedel till att stimulera både produktion och konsumtion av nötkött från köttdjur inom landet, i stället för att med stora subventioner av bl. a. spannmål som säljs på världsmarknaden förbilliga köttproduktionen i de länder dit vi exporterar spannmål. Lika väl som regleringsmedel används för avsättning på världsmarknaden bör dessa kunna användas för att stimulera inhemsk köttproduktion och köttkonsumtion. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs Maj:t ger jordbruksutredningen i uppdrag att framlägga förslag, utgående från att spannmålsregleringsavgifter får tas i anspråk för att stimulera en produktion och konsumtion av inhemskt producerat nötkött. () ()