mot · FW021137 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om differentierad ATP-avgift för äldre arbetskraft. Strukturomvandlingen inom näringslivet och den allmänna ekonomiska stagnationen under de senaste årens lågkonjunktur har särskilt hårt drabbat den äldre arbetskraften. Arbetstidens längd har sålunda enligt ökat med stigande ålder . Av de arbetslösa som var hade varit arbetslösa mer än 3 månader, medan motsvarande andel för de arbetslösa var . För att söka förbättra och trygga de äldre arbetstagarnas anställning föregrep regeringen utredningen rörande ökad anställningstrygghet och vidgad behörighet för arbetsdomstolen genom en lagstiftning från samma tidpunkt, bl. a. innebärande avsevärt förlängd uppsägningstid för äldre arbetstagare, den s. k. äldrelagen. Konsekvenserna av denna lag visade sig mycket snart få omvänt resultat än det åsyftade. På grund av de äldre arbetstagarnas långa uppsägningstid vågade flera företag inte anställa denna kategori, och andra sade upp sina äldre arbetstagare, alternativt sysselsatte dessa under rullande uppsägningstider. Deltidssysselsättning och arbetsförstärkning av pensionärer upphörde även på åtskilliga håll. En nackdel för den anställde har vidare i vissa fall varit att han ej formellt anställts utan engagerats i entreprenadform. Den långa uppsägningstiden för arbetstagare fyllda och 4 månader för arbetstagare fyllda har av åtskilliga arbetsgivare, beroende av rörelsens solvens och säkerhet, betraktats som alltför ekonomiskt riskabel. Enligt vår mening har äldrelagen inte fungerat tillfredsställande utan tvärtom försämrat de äldres arbets- och trygghetssituation. Den ovan anförda utredningen presenterade ett första delbetänkande , vari uppsägningstiderna för samtliga anställda förlängs väsentligt. För arbetstagare fyllda innebär förslaget en uppsägningstid . Den halvårslånga uppsägningstiden som gäller för arbetstagare fyllda avses således att gälla även yngre åldersgrupper. Representanter för regeringen har aviserat att den framlagda utredningsdelen skall bli föremål för lagstiftning. Eftersom vi är av den bestämda uppfattningen att äldrelagen inte har fått åsyftad effekt och då vi befarar att ett genomförande av den presenterade utredningsdelen inte tillfredsställande kommer att kunna lösa sysselsättningsproblemet för äldre arbetstagare, skulle vi vilja föreslå att denna kategori görs relativt mer attraktiv när det gäller nyanställning. Sålunda föreslår vi att ATP-avgiften för äldre arbetstagare differentieras, innebärande halv avgift för ATP-försäkrade samt slopad avgift för försäkrade fyllda . De berörda skulle härigenom dra lägre sociala kostnader för arbetsgivaren och därigenom framstå som attraktivare på arbetsmarknaden. Utan att ändra på tilläggspensionssystemets principer bör därför pensionsålderskommittén utreda möjligheterna att genomföra en ändring i här angiven riktning, om möjligt utan ändring av avgiften för yngre försäkringstagare. Om detta ändå skulle visa sig behövligt bör en differentiering av avgiftssystemet ändå genomföras. Resultatet skulle bli att de äldre gjordes relativt sett än mer förmånliga, eftersom fondbortfallet från de äldre skulle kompenseras med en höjning av de yngres avgifter. Avgiftsbefrielsen för äldre arbetstagare skall inte påverka dessas rätt till pension. Vidare förutsätts att inbetalare av egenavgifter till tilläggspensionssystemet berörs av motsvarande ändringar i avgiftssystemet. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller att pensionsålderskommittén genom tilläggsdirektiv anmodas utarbeta förslag till differentierade avgifter till tilläggspensioneringen för äldre arbetskraft med bibehållen pensionsrätt, innebärande att avgiften förslagsvis halveras för arbetstagare och egenavgiftsinbetalare samt att avgiften slopas från fyllda . () () () () () K.-A. . () i