mot · FW021589 · 1973-02-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:26 angående ny ordning för auktorisation av revisorer m. m. I propositionen 1973:26 föreslås bl. a. att staten skall svara för auktorisation och registrering av revisorer. En väsentlig principfråga som därvid berörs avser de auktoriserade revisorernas anställningsförhållanden. De nuvarande reglerna innebär att auktoriserad revisor får bedriva revisionsverksamhet endast i egen rörelse eller i bolag som uppfyller vissa villkor. Auktoriserad revisor får ej heller idka handels- eller agenturrörelse eller driva eller delta i ledningen för affärsföretag. Auktoriserad revisor är vidare förhindrad att ha avlönad anställning hos annan än auktoriserad revisor eller bolag som uppfyller centrala revisorsnämndens villkor för att driva revisionsverksamhet. föreslog att det nuvarande anställningsförbudet för auktoriserade revisorer skulle slopas. Ett av motiven härtill uppges vara att de två revisorskategorierna, auktoriserade revisorer och godkända granskningsmän, därmed blir likställda avseende yrkesverksamheten. Utredningen har visserligen framhållit att auktoriserad revisor skall vara verksam i revisionsverksamhet för att upprätthålla sin yrkesskicklighet men har utvidgat revisionsverksamhet till att omfatta förutom extern revision även andra former av revision, t. ex. intern revision inom näringslivet och revisionsverksamhet inom den offentliga sektorn. Den nuvarande ordningen för auktorisation, där anställningsförbudet utgör en väsentlig del, har enligt min uppfattning lett till att vi fått en yrkesskicklig kår av auktoriserade revisorer med bred erfarenhet. Eftersom de detaljerade föreskrifterna för det nya auktorisationsförfarandet ännu ej föreligger, kan man inte uttala sig över de åtgärder som skulle främja utvecklingen av denna breda erfarenhet bland kommande generationer av auktoriserade revisorer efter anställningsförbudets slopande. För näringsliv och organisationer torde det finnas ett starkt behov av objektiv granskning av förvaltning och ekonomiska förhållanden genom självständiga auktoriserade revisorer som med nuvarandt ordning är oberoende av sina uppdragsgivare. Yrkestiteln auktoriserad revisor är inte bara uttryck för teoretiska kunskaper och praktisk erfarenhet utan är framför allt en beteckning för oberoende och självständighet i yrkesverksamheten. Man får av propositionen intrycket att departementschefen har den uppfattningen att anställningsförbudet skulle vara konkurrensbegränsande och ägnat att skapa ett icke önskvärt skråväsende. Så är givetvis inte fallet, utah anställningsförbudet har tillkommit på önskemål från Jag anser det olyckligt om anställningsförbudet slopas och att titeln auktoriserad revisor därmed huvudsakligen kommer att vara uttryck för teoretisk kompetens. Utvecklingen i näringslivet har lett till skapande av centrala organ som utför vissa specialistfunktioner inom organisationer. Som exempel kan nämnas , och kommunalekonomiska förening. Enligt nuvarande ordning kan dessa ej anställa auktoriserade revisorer. Jag finner det angeläget att det nuvarande anställningsförbudet för auktoriserade revisorer behålls. Emellertid bör Kungl. Maj:t få möjlighet att genom ett restriktivt dispensförfarande göra det möjligt för vissa centrala organisationer att i sin tjänst ha auktoriserade revisorer som anställda, under förutsättning att dessa företags organisation beträffande styrelse och verkställande direktör uppfyller de krav som bör ställas för att uppnå revisorernas självständighet och oberoende gentemot uppdragsgivarna. Departementschefen anför på s. 49 att anställningsförbud f. n. inte finns beträffande de godkända granskningsmännen och att det inte påståtts att detta förhållande lett till att de godkända granskningsmännen står i större beroendeförhållande till sina uppdragsgivare än de auktoriserade revisorerna. Det saknas anledning att anta att de auktoriserade revisorerna skulle stå emot uppdragsgivarnas eventuella påtryckningar sämre än de registrerade revisorerna. Det saknas, enligt min uppfattning, både i auktorisationsutredningen och i vad departementschefen i övrigt anfört underlag för det ovan citerade uttalandet. Möjligen kan en anledning till uttalandet vara att de godkända granskningsmännen i huvudsak är representerade bland de mindre företagen och att uppdragsgivarna är medvetna om den yrkesmässiga bakgrunden för de två revisorskategorierna och ej ställer större krav på den godkände granskningsmännen än man vet kan uppfyllas. 1 vissa sammanhang har allvarlig kritik riktats mot godkända granskningsmäns yrkeskompetens, främst inom revisionsområdet. Med nuvarande regler krävs endast att den som söker godkännande som granskningsman skall ha utfört eller deltagit i minst 5 årsrevisioner hos affärsföretag av ej obetydlig storlek. Denna erfarenhet synes kunna förvärvas genom verksamhet i egen revisionsbyrå utan ledning av revisor eller godkänd granskningsman. Det torde finnas stort behov av kvalificerade revisorer för de mindre och medelstora företagen. Jag anser det därför väsentligt att sådana krav på yrkeserfarenhet ställs vid godkännande som granskningsman att garantier finns för att den som erhåller godkännande har erfarenhet från revision under sakkunnig ledning. Många godkända granskningsmän torde huvudsakligen sysselsättas med bokföring, bokslut och skatteärenden. Om deras titel ändras till registrerad revisor bör kraven på erfarenhet av yrkesrevision skärpas. Mot bakgrund av vad som ovan framhållits hemställer jag att som sin mening ger Kungl. 1. att det nuvarande anställningsförbudet och rörelseförbudet för auktoriserade revisorer måtte bibehållas, 2. att dispens från anställningsförbudet och rörelseförbudet i rikstäckande organisationer, som kan garantera de auktoriserade revisorernas självständighet och oberoende gentemot uppdragsgivarna, skall kunna medges, 3. att ökade krav för erhållande på revisionspraktik ställs för erhållande av yrkesbeteckningen registrerad revisor. GOTAB 73 3406 S 1973