mot · FW021122 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om en samordning i samhällsplaneringsarbetet m. m. ur totalförsvarssynpunkt. Vårt försvars effektivitet är av avgörande betydelse för våra möjligheter att upprätthålla en trovärdig neutralitetspolitik och även för våra möjligheter att bevara vår självständighet och handlingsfrihet. Kostnaderna för försvaret uppgår till mer än . Detta är en mycket tung post i vår budget. Omfattningen och inriktningen av försvaret har på grund av sin stora ekonomiska omfattning betydande effekter på en rad områden i samhället. Eftersom det även på andra viktiga områden, såsom sjukvården, utbildningsväsendet osv., kan ställas berättigade krav på ökade resurser är det nödvändigt att finna vägar att begränsa försvarskostnadema utan att därför försvarseffekten försvagas. De ganska betydande nedprutningarna av anslagen till försvaret har lett till en i och för sig nyttig översyn av möjligheterna till besparingar inom det militära försvaret. Man kan dock inte gå vidare på denna väg utan att riskera en försvagning av våra möjligheter att värna vårt oberoende. Om man skall kunna hålla försvarskostnadema på en rimlig nivå utan att därför minska försvarseffekten, är det nödvändigt att göra en översyn av försvarets utformning och funktion sett från totalförsvarssynpunkt. För att totalförsvaret skall kunna lösa sin främsta uppgift, att vara så förberett för en krigssituation att det verkar fredsbevarande, ställs stora krav på samhällets utformning redan i fredstid. Ofta förbiser man i debatten att försvarsfrågan inte bara är en fråga om det militära försvaret utan att en kanske minst lika viktig del i detta komplex utgörs av vår allmänna beredskap för en krissituation i vad gäller exempelvis livsmedelsförsörjning, industriproduktion, energiförsörjning och kommunikationer. En hög beredskapsnivå och en förutseende planering av samhället i fredstid i syfte att göra oss mindre sårbara för angrepp måste vara viktiga beståndsdelar i vår framtida försvarsplanering. Vi vet att de strukturella förändringarna i samhället inneburit en kraftig nedskärning av vår produktionskapacitet, exempelvis när det gäller kläder och skor, vilket har gjort oss i hög grad beroende av import på dessa områden. Förhållandena är likartade även på en rad andra områden inom tillverkningsindustrin. Beträffande livsmedelsförsörjningen är vi också delvis beroende av import. På detta område är det kanske ändå inte själva livsmedelsimporten som väger tyngst. Den faktor som på ett allvarligare sätt kan bidra till att försvåra vår livsmedelsförsörjning är vårt stora beroende av importe rade förnödenheter gödningsmedel, fodermedel, drivmedel, maskiner och reservdelar. Detta beroende gör att vår produktionskapacitet per enhet i ett avspärrningsläge skulle försämras mycket kraftigt. En god beredskap på detta område liksom bevarandet av jordbruksenheter över hela landet är därför en grundläggande förutsättning för en acceptabel livsmedelsförsörjning i ett avspärrningsläge. I totalförsvaret ingår jordbruket som en mycket viktig länk. Erfarenheterna från inte minst talar härvidlag sitt tydliga språk. Utan den förhållandevis goda livsmedelsberedskapen på jordbrukets grund skulle det ha varit ytterst ovisst om vårt land i alla lägen kunnat stå emot det starka utrikespolitiska trycket. Aktuella och inom statens jordbruksnämnd gjorda beräkningar av vår självförsörjningsgrad visar att denna vid normala produktionsförhållanden ligger vid . Vid dessa beräkningar har dock inte beaktats den kraftigt ökade införseln av handelsgödsel och proteinfoder. Det ökade importberoendet i fråga om dessa viktiga produktionsförnödenheter har lett till att den konventionellt beräknade självförsörjningsgraden inte längre utgör ett tillfredsställande mått på jordbruksproduktionens kapacitet inför en avspärrning. Denna kapacitet kan inte fastställas med mindre än att man på något sätt beaktar hur mycket produktionen skulle nedgå vid den stora brist på handelsgödsel och proteinfoder som man nu får räkna med vid en avspärrning. De strukturella förändringarna såväl inom jordbruket som inom näringslivet i övrigt har inneburit att vi i högre grad än tidigare är beroende av import. Koncentrationen till färre och större produktionsenheter har också gjort oss mycket mera sårbara. Problemet accentueras ytterligare av att stora och viktiga industrier oftast är förlagda till områden som även av andra skäl kan betraktas som förstahandsmål för en angripare. Detta problem berördes också i försvarsberedningens betänkande, där man på punkt efter punkt påpekar de svårigheter i form av ökad sårbarhet, långa transporter, minskad lagerhållning och ökat importberoende som blivit följden av strukturrationaliseringar och koncentrationsprocesser. Detta innebär inte att alla strukturella förändringar är av ondo eller att vi skall i så hög grad planera vårt samhälle för funktionsduglighet i krig eller vid avspärrning att det inte kan fungera tillfredsställande i fredstid. Man måste dock vid planering och utformning av kommunikationer, industrilokalisering, jordbrukspolitik, energiförsörjning, sjukvård och alla andra samhällsfunktioner som är av betydelse i detta sammanhang ta hänsyn till de olika alternativens för- eller nackdelar från försvarspolitisk synpunkt. Inom har vi arbetat för att få till stånd en decentralisering av bebyggelse, industri och administration liksom vi velat behålla ett livskraftigt jordbruk över hela landet. Våra argument för en sådan politik har huvudskligen varit helt andra än försvarspolitiska. Det är dock ostridigt att en sådan samhällsutformning även från försvarssynpunkt har stora fördelar. Många militära bedömare har ansett detta vara en strategiskt mycket effektiv politik för en nation som när det gäller högutvecklade tekniska stridsmedel är underlägsen sina eventuella angripare. En decentralisering av basindustrier, kommunikationer, energikällor och administration, vilka kan antas vara förstahandsmål för en angripare, gör oss mindre sårbara och kräver större insatser från angriparen. En sådan samhällsutformning torde vid sidan av det militära försvaret i hög grad bidra till att öka våra möjligheter att få leva i fred. Det är uppenbart att denna metod att minska sårbarheten används i vissa länder, där man konsekvent gått in för att få till stånd en fördelning av befolkning, industri och jordbruk över hela landet. Detta strategiska planeringsresonemang torde vara applicerbart även på svenska förhållanden. De skäl som anförs för en decentraliserad samhällsstruktur är som nämnts vanligen andra än försvarspolitiska. Det är framför allt en fråga om att skapa goda livsmiljöer för människorna, att ge dem möjlighet att bo och arbeta där de önskar och att undvika de sociala problem som ofta visat sig bli följden av en starkt koncentrerad samhällsstruktur. Av det som anförts i det föregående framgår dock att det inte ligger någon konflikt mellan önskemålen om att i planeringen även väga in effekterna för totalförsvaret av alternativa planeringsmodeller. Tvärtom är en decentraliserad samhällsstruktur, ett livskraftigt jordbruk över hela landet och ett väl utbyggt kommunikationsnät det lämpligaste alternativet från såväl miljö- som totalförsvarssynpunkt. För att på bästa sätt utnyttja tillgängliga ekonomiska resurser och bevara vårt lands självständighet och oberoende anser vi att större ansträningar måste göras för att få till stånd en samordnad planering av samhällets insatser på olika områden och att man därvid måste i högre grad än nu sker beakta effekten från totalförsvarssynpunkt av olika åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära åtgärder för att få till stånd en samordning i samhällsplaneringsarbetet, industri- och jordbrukspolitiken, där man mera väger in effekten från totalförsvarssynpunkt av olika åtgärder.