mot · FW021914 · 1973-04-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:87 med förslag till lag om rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. Undertecknade hälsar med tillfredsställelse strävandena att förenkla rättegångsförfarandet vid tvistemål om mindre värden. En sådan reform måste vara till hjälp för den juridiskt obevandrade och nedbringa såväl statsmaktens som den enskildes kostnader, så att dessa står i rimligare proportion till det omtvistade värdet i fråga än vad som ofta är fallet. Det ligger emellertid en fara i att dra den slutsatsen att en tvist självklart blir mindre komplicerad därför att mindre ekonomiska värden står på spel. Man borde därför närmare överväga möjligheten att ge de tvistande rätt att, om speciella skäl föreligger, hos rätten hemställa att tvisten avgörs enligt den procedur som gäller för tvister om större värden. Vi vill vidare ifrågasätta lämpligheten av att tvister, oberoende av de ekonomiska värden som står på spel eller av hur komplicerade de är, behandlas enligt den föreslagna lagen bara fördenskull att de behandlats av reklamationsorgan som Kungl. Detta skulle medföra att en och samma tvist skulle behandlas efter andra bestämmelser om den anmäls till sådant reklamationsorgan än om den inte gjort det. Detta måste betraktas som otillfredsställande. Enligt lagförslaget skall ingen ersättning för kostnad för ombud utgå. Det förhåller sig ju emellertid så, att vid tvister mellan juridiska och fysiska personer den juridiska personen ofta företräds av juridiskt skolade ombud. I de fall tvisten är av mer komplicerad art torde detta, trots den vägledning som föreslås skola äga rum, medföra fördel för den part som företräds av ett juridiskt kunnigt ombud. Vi vill därför föreslå att en fysisk person vid tvist med juridisk person, om tvistens karaktär eller andra speciella skäl talar härför, tillerkänns ersättning för biträde eller ombud av allmänna medel. I propositionen föreslås vidare att ersättning för förlorad arbetsförtjänst ej heller skall utgå för den part som vinner ett mål. Detta är rimligt då en tvist i enlighet med lagförslagets intentioner kan lösas vid ett enda sammanträde i tingsrätt och parterna i målet har samma hemort, men det synes obilligt då parterna bor på stora avstånd från varandra eller då flera sammanträden blir nödvändiga. Vi yrkar därför, att rättegångskostnad enligt lagen om rättegång i tvistemål om mindre värden skall utgå även för den sammanlagda tid för resor och inställelse i rätten som överskrider en halv arbetsdag. Vi anser slutligen att den inskränkning som föreslås i propositionen i vad avser rätten att vid hovrätt överklaga tingsrätts dom inte är ägnad att stärka medborgarnas rättstrygghet. Rätten för överklagande bör därför bibehållas oförändrad och vara densamma som gäller för andra civilrättsliga tvister. I enlighet med vad ovan anförts hemställes 1. att lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden ej skall tillämpas om part framställt önskemål därom och rätten finner att särskilda skäl talar härför; 2. att tvister som huvudsakligen gäller fråga, varöver utlåtande har avgivits av reklamationsorgan som Kungl. bestämmer, skall behandlas enligt ovannämnda lag endast då i övrigt ovannämnda lag §§ 1 och 2 skall tillämpas; 3. att fysisk person vid tvist med juridisk person skall tillerkännas ersättning av allmänna medel för rättegångsbiträde eller ombud, om rätten, med hänsyn till hur komplicerat målet är, så finner lämpligt; 4. att ersättning för rättegångskostnader får avse ersättning för förlorad arbetsförtjänst för sådan tid för resor och för inställelse som sammanlagt överskrider ; samt 5. att de i proposition 1973:87 föreslagna reglerna för prövningstillstånd i hovrätt avslås. GOTAB 73 3766 S 1973