ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021428 · 1973-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av reglerna för lantbruksnämndernas försäljningsverksamhet. Nuvarande jordförvärvslagstiftning tillkom genom beslut av riksdag. Den nya lagstiftningen innebar bl. a. vidgade möjligheter för juridiska personer att förvärva jord och skog. I anslutning till beslutet uppdrog åt lantbruksstyrelsen att följa den nya lagstiftningens verkningar och inkomma med redogörelse för erfarenheterna. utgick också ifrån att lantbruksstyrelsen utan dröjsmål skulle ta initiativ till sådana ändringar i lagstiftningen som kunde finnas påkallade. Jordförvärvslagstiftningen har stor betydelse för rationaliseringsverksamheten inom jordbruket. De nya bestämmelser som trädde i kraft innebar också mycket omfattande förändringar i den dittills gällande lagstiftningen. De administrativa myndigheterna erhöll genom beslutet ett väsentligt ökat inflytande på fastighetsbildningen beträffande jordbruksfastigheter. Lantbruksnämnderna kan med stöd av gällande författning inköpa mark, som sedan används för rationaliseringsverksamhet. Besluten angående dispositionen av den sålunda färvärvade marken är från den enskilde jordbrukarens synpunkt synnerligen betydelsefull. Enligt jordförvärvslagstiftningen är enskilda markägares val av köpare vid försäljning av jordbruks- och skogsfastighet underställd lantbruksnämndens prövning och kommunens förköpsrätt. Den enskilde jordbrukaren har däremot inte möjlighet att till högre instans överklaga lantbruksnämndens markförsäljningar, även om han, genom att t. ex. vara ägare av grannfastighet, har direkt intresse i ärendet. Det förhållandet att lantbruksnämndens beslut ej kan prövas i högre instans betraktas av många jordbrukare som synnerligen otillfredsställande. Lagstiftningen bör därför utformas så att denna prövning kan ske. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om översyn av gällande regler för lantbruksnämndernas försäljningsverksamhet i enlighet med vad som i motionen angetts. () () () i Öskevik
mot · FW02143 · 1973-01-17 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. angående den regionala polisorganisationen i och . statsverksproposition (bil. 4 s. 31) föreslår Kungl. att godkänna att och förenas till ett regionalt verksamhetsområde inom polisorganisationen. Som bakgrund till förslaget anges de principer antog vid riksdag, innebärande att län med endast ett eller två polisdistrikt bör sammanföras med angränsande län till ett verksamhetsområde. består av två polisdistrikt, och Svegs. I en departementspromemoria har föreslagits att Svegs polisdistrikt skall förenas med . Något beslut med anledning av promemorian har icke fattats, och av vissa formuleringar att döma i statsverkspropositionen synes Kungl. ha för avsikt att också låta bestå av två polisdistrikt. Med utgångspunkt häri och med hänsyn till de speciella förhållanden som råder i från polisledningssynpunkt anser vi att en sammanföring av länspolisverksamheten i de två länen icke bör ske. Här kan pekas på att länet har stora avstånd och avsevärda fjällområden och att under vissa tider en stark ökning av befolkningen till följd av turistverksamheten äger rum. 1 vad gäller de ekonomiska fördelarna av en sammanföring synes dessa bli relativt ringa eftersom Kungl. Maj: t i samband med denna föreslår inrättande av en tjänst som biträdande länspolischef i . Länsberedningen har bl. a. till uppgift att lägga fram förslag till organisation för samhällsverksamheten på regional nivå. Det är också med hänsyn härtill anledning till försiktighet i arbetet på att verkställa regionala organisatoriska förändringar länsberedningens arbete pågår. Med hänvisning till det anförda hemställes att avslår Kungl. Majits förslag att och skall förenas till ett verksamhetsområde inom polisorganisationen. () i Agnäs
mot · FW021431 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till Främjande av rennäringen. I statsverkspropositionens bilaga 11 (s. 17) säger lantbruksstyrelsen att ärenden rörande rennäringen är arbetskrävande på grund av näringens förhållande och de intressemotsättningar som sägs föreligga rörande utnyttjandet av marken inom renskötselområdet. Med hänsyn härtill och till de nya uppgifter som ålagts lantbruksnämnderna i renskötsellänen genom den nya svensk-norska renbeteskonventionen föreslås av lantbruksstyrelsen en förstärkning av personalen på området med tre assistenttjänster. Samerna uttrycker emellertid oro för att den redan nu alltför omfattande byråkratiska organisationen på området skall svälla ytterligare. Redan tidigt varnade man för denna utveckling i det samepolitiska programmet, antaget av landsmötet i av valda representanter för landets samebyar och sameföreningar, representerande hela den svenska samebefolkningen. Respekten för samernas självbestämmanderätt och hänsynen till deras intressen som nationell minoritet motiverar i stället ökade anslag och ökade personalresurser för deras egen organisation. finns en samekonsulent anställd hos , en organisation som företräder alla samer i landet och är ett fackligt forum för såväl renskötande som icke renskötande samer på det lokala planet. Den sydligaste anslutna same föreningen är i . Denna enda konsulenttjänst är otillräcklig. Genom en ökad konsulentverksamhet hos samernas egen organisation, , kan de stora arbetsuppgifterna med renskötselns rationalisering och utvecklandet av kombinationsnäringsfång verksamt befrämjas. För lösning av det för samekulturens bevarande nödvändiga bibehållandet av en tillräckligt stor samebefolkning i kärnområdena är denna konsulentverksamhet i samernas egen regi en nyckelfråga. Det är omöjligt för en enda av samerna anställd samekonsulent att hinna med hela det vidsträckta området från till . Även i övrigt behöver riksförbundets underbemannade kansli förstärkas. Ett stärkande av samernas egen organisationsapparat är en angelägen glesbygdsfråga. I en uppmärksammad rättegång om samernas rätt till land och vatten har justitiekanslern inför vederbörande tingsrätt medgivit att samefonden ej ägs av kronan. Det ter sig mot den bakgrunden ohållbart att rationaliseringsbidrag i renskötseln skall utges av samefonden, då dylika bidrag för jämförbara grupper utges av allmänna medel. På grund härav är det icke tänkbart att samerna skall behöva släppa till pengar ur samefonden även för denna ytterst angelägna konsulentverksamhet. Enligt vår mening bör . därför beviljas för förstärkning av konsulentverksamheten under anslaget Främjande av rennäringen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att under anslaget Främjande av rennäringen måtte anvisa ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med . förhöjt reservationsanslag av . () ()
mot · FW021433 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till Miljövårdsinformation. Information är ett viktigt medel i arbetet på att skapa en bättre miljö. Informationen bör kunna bedrivas såväl av statliga organ som av ideella organisationer. Under jordbrukshuvudtiteln finns ett särskilt anslag för miljövårdsinformation. Från anslaget utgår också bidrag till vissa organisationer för naturvårdsupplysning. Anslaget är för innevarande budgetår . har föreslagit att anslaget /74 höjs med . I statsverkspropositionen föreslås dock ingen ökning. har anfört, att om någon uppräkning av anslaget inte kommer till stånd kan verket inte upprätthålla informationsverksamheten på nuvarande nivå. har också föreslagit att bidraget till höjs med . och att bidraget till Samfundet för hembygdsvård höjs med . Dessa organisationer utför ett mycket värdefullt arbete. Vi finner det angeläget att bidraget till dem höjs liksom att får de medel som krävs för att upprätthålla en tillfredsställande informationsverksamhet. Anslaget bör därför utgå med det av föreslagna beloppet. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att under anslaget Miljövårdsinformation måtte anslå ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med . förhöjt reservationsanslag av . PER () () () () ()
mot · FW021434 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till Vård av naturvårdsområden m. m. Från anslaget Vård av naturvårdsområden m. m. bestrids kostnader för vård och förvaltning av dels naturvårdsobjekt i statens ägo som förvaltas av domänverket, dels naturvårdsobjekt i ecklesiastik och enskild ägo, som förvaltas av eller i samråd med skogsvårdsstyrelse, dels för landskapsvård i odlingslandskap samt för ersättning till domänverkets fond för upplåten mark. Medlen används bl. a. för tillsyn av naturvårdsobjekt och för upprustning av områdena så att de blir tillgängliga för allmänheten genom anläggande av vägar, parkeringsplatser, stigar, underhåll av byggnader, renhållning etc. kommer ett stort antal naturreservat att avsättas bl. a. i samband med genomförandet av intentionerna i riksplaneringen. Det är mycket angeläget att skyddsvärda områden avsätts i större utsträckning såväl för olika forskningsändamål som för olika rekreationsändamål. Områdena måste göras lätt tillgängliga för allmänheten och bl. a. utrustas så att slitaget på naturen kan begränsas. Från anslaget utgår också medel för landskapsvårdande åtgärder i odlingslandskapet. Även landskapsvården är ett mycket angeläget område. I samband med nedläggning av jordbruksmark krävs åtgärder för att hålla landskapet öppet. I statsverkspropositionen föreslås en höjning av anslaget med . har begärt en höjning till . Verket har motiverat kravet på höjt anslag bl. a. med att hittillsvarande medelstilldelning inte har räckt till för att rusta upp naturvårdsområdena och att tillsynen måste förbättras. Man framhåller också att nya kostnadskrävande områden kommer att avsättas. Vi vill därutöver framhålla att vi anser det föreslagna anslaget för fortsatt försöksverksamhet med landskapsvård i odlingslandskap om . Möjligheter bör öppnas för en mer omfattande verksamhet särskilt som behoven här torde vara stora. Vi föreslår att anslaget utgår med . varvid möjligheterna att bygga ut försöksverksamheten med landskapsvård i odlingsbygd särskilt beaktas. Vi vill slutligen framhålla att en ökning av anslaget har positiva sysselsättningseffekter. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att för Vård av naturvårdsområden m. m, anslår ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med . förhöjt reservationsanslag av .
mot · FW02144 · 1973-01-18 00:00:00 — av m. fl. om ändring av bestämmelser om skiljaktig mening av nämndeman. Genom lag ändrades 6 kap. 3 § om domstols protokoll så att de regler om protokollföring av skiljaktig mening vid omröstning inom rätten som gäller för lagfarna domstolsledamöter gjorts tillämpliga också för nämndemännen. Ändringen genomfördes efter en bred remissanslutning till stadsdomstolsutredningens förslag om att nämndeman genomgående skulle få rätt att reservera sig mot rättens avgörande. Två av skälen för reservationsrätten återges av departementschefen. Dels framhålls betydelsen både för parter och för högre rätt att få upplysning om skiljaktiga meningar i underrätten. Dels betonas att det är otillfredsställande att en nämndeman, som inte vill stå bakom rättens avgörande, inte alltid har rätt att låta avvikande mening komma till uttryck i rättens protokoll. Reservationsrätten för nämndemän syns inte utnyttjas i den utsträckning man kunde förmoda. Skälen härför kan vara flera, såsom bristfällig information om rätten att reservera sig, osäkerhet om hur reservation korrekt bör utformas och viss kvardröjande auktoritet inför lagfaren ordförande. För att inte enbart formell utan också reell reservationsrätt skall föreligga bör ordföranden eller annan tjänsteman vid domstol ha skyldighet biträda nämndeman vid formuleringen av reservationen. Sådant biträde förekommer på sina håll. Enligt lagändringen skall i protokollet upptagas skiljaktig mening. Så sker också, men reservationen utskrives ej alltid i domen. Den tilltalade eller högre rätt kan inte då utläsa om skiljaktiga meningar förekommit såsom avsikten var med lagändringen. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj: t anhåller om sådan ändring av 1) att skiljaktiga meningar, som yppas vid omröstning inom rätten, utformas av ordföranden samt 2) att skiljaktig mening skall bifogas skriftlig dom.
mot · FW021440 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av bestämmelserna om användande av djur för vetenskapliga ändamål. Under mer eller mindre plågsamma förhållanden offras i vårt land hundratusentals djur, alltifrån möss till hästar, på vetenskapens vanskliga altare. Kampen mot plågsamma djurförsök härmed stor energi förts av organisationer som och . Framgången har inte varit obefintlig även om man fortfarande befinner sig långt från målet. Skärpningen av den s. k. djurplågeriparagrafen (BrB 16:13), som togs av , bör kunna få viss genomslagskraft även i vetenskapens verkstad. Tillsynen av djurskyddslagens efterlevnad utövas av hälsovårdsnämndernas tillsynsmän i viss samverkan med kommunveterinärer. Omfattningen av den vetenskapliga forskningen både statlig och enskild gör självfallet djurskyddstillsynen svår att effektivt genomföra. Här tarvas en grundlig upprustning, varom yrkats i annan motion. Otillräckliga forskaranslag resulterar ofta i otillräcklig omsorg om försöksdjuren. Detta gäller i synnerhet vården efter genomförda experiment. Anskaffningen av försöksdjur lämnar också mycket övrigt att önska. Industriministern har fördenskull funnit det nödvändigt utreda frågan om en mer ändamålsenlig försörjning med försöksdjur. Målsättningen måste vara att få en sanering av denna, ofta direkt skumma, handel med värnlöst liv. vid statens medicinska forskningsråd har tagit väsentliga initiativ för att förbättra försöksdjurshållningen genom utbildning av forskare och försöksdjurstekniker. Men nämnden anser att kunskapen kring försöksdjursfrågoma borde samlas och drivas i form av ett svenskt försöksdjurscentrum. Ett sådant, säger nämnden, skulle verksamt bidraga till att ytterligare förbättra och klargöra frågorna i arbetet med försöksdjur. I ett remissyttrande över en snarlik motion (1972:75) anförde : De vidtagna åtgärderna skapar emellertid inga absoluta garantier för att försöksdjuren skyddas mot otillbörligt lidande. Av denna anledning och under förutsättning att tillbörlig hänsyn tages till att i synnerhet den medicinska forskningen även i fortsättningen måste ha tillgång till försöksdjur tillstyrker bifall till det av m. fl. framförda förslaget om översyn av de bestämmelser, som avser användning av djur för vetenskapligt ändamål. Det måste vara en hederssak för en kultumation att med största hänsyn handskas med värnlöst liv. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om översyn av de bestämmelser som avser användning av djur för vetenskapligt ändamål med beaktande av vad i motionen anförts. () ()
mot · FW021441 · 1973-01-26 00:00:00 — om ändring av anställningsformen för jaktvårdskonsulent. Jaktvårdskonsulentema är anställda hos . Därigenom kommer deras tjänster att utnyttjas för detta förbund. Detta anses inte vara riktigt gentemot andra jägare. Med hänsyn till länsstyrelsernas nya organisationsform med bl. a. egen naturvårdsenhet, där jaktfrågoma handläggs, anses tiden mogen att jaktvårdskonsulentema skall sortera under respektive länsstyrelser. Det måste vara riktigt att landets cirka 260 000 jägare kan beredas möjlighet att få del av jaktvårdskonsulentemas stora kunnande. Om jaktvårdskonsulentema vore anställda av länsstyrelserna skulle de kunna vara till stor hjälp åt hela landets jägarkår och deras arbete på fältet väsentligt utökas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t hemställa om att åtgärder vidtages för att ändra anställningsformerna för jaktvårdskonsulentema i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FW021443 · 1973-01-24 00:00:00 — Motioner nr 14431451 är 1973 av herrar Åsling och i Hobngården angående forsknings- och försöksverksamheten inom jordbruket i . Statsmakterna har i olika avseenden sökt stärka jordbrukets ställning i norra . Prisförbättrande åtgärder och rationaliseringsstöd har skapat förutsättningar för en positiv utveckling inom näringen. Dessa åtgärder har kompletterats med förstärkning av anläggningarna för försök och forskning. Inte minst har upprustningen av de olika forskningsenheterna vid Röbäcksdalen skapat gynnsamma betingelser för fortsatt utvecklingsarbete i fråga om det norrländska jordbruket. Utredningen om stöd till jordbruket i norra (SOU 1970:72) ansåg det vara mest ekonomiskt för samhället att satsa relativt kraftigt på forskning, försök och utvecklingsarbete. Trots den allmänna uppslutningen bakom dessa principer har dock erforderliga resurser för ändamålet ej avdelats. Brist på driftkostnadsanslag gör det i stället svårt att fullt utnyttja tillgänglig forskningskapacitet. För flera arbetsenheter i området, såsom husdjursförsöksstationen i och statskonsulentavdelningen för norrländsk växtodling i Röbäcksdalen, är t. o. m. verksamhetens fortbestånd osäkert. Den nya trädgårdsförsöksstationen i Röbäcksdalen saknar fast försöksteknikertjänst och arbetar med tillfälligt avdelade medel på verksamhetens uppbyggnad. För jordbrukets lönsamhet i norra är forskningsinsatser speciellt inriktade på det norrländska jordbrukets förhållanden och behov särskilt angelägna. De tillfälliga lösningar som måste tillgripas för att upprätthålla verksamheten försvårar en målmedveten planering av forskningsinsatserna och står inte i harmoni med de övriga statliga insatserna för att främja det norrländska jordbruket. En översyn av forsknings- och försöksverksamhetens uppläggning och medelsbehov bör därför ske. I detta sammanhang synes det särskilt angeläget att pröva möjligheterna att underlätta planeringen genom att skapa fastare resursramar för jordbruksforskningen i området. Vidare bör marknadsförhållandena i norra och deras återverkningar på utvecklingsarbetets omfattning och uppläggning belysas. I avvaktan på resultat av en sådan översyn bör vidtas åtgärder som säkerställer den nuvarande verksamhetens fortsatta bedrivande. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. begär en skyndsam översyn av forsknings- och försöksverksamheten på jordbruksområdet i . ÅSLING (c) () i Holmgården
mot · FW021444 · 1973-01-24 00:00:00 — av och om effektivare återvinning av pappersavfall. Det moderna samhället kännetecknas av hård exploatering av jordens naturresurser. Sakkunniga bedömare betecknar detta som en rovdrift som på lång sikt kan bli ett hot mot mänsklighetens möjligheter att överleva. Dels förbrukas väldiga mängder energi, vars huvudkällor, kol, olja och uran, tar slut, dels används viktiga metaller i en takt som hotar även denna naturresurs. Råvaror för framställning av papper, glas, plast och liknande viktiga vardagsvaror torde också bli helt otillräckliga, om förbrukningen fortsätter att öka på samma sätt som under . En möjlighet att komma till rätta med detta väldiga problem är att i betydligt ökad utsträckning återanvända olika slags material i stället för att destruera dem. Slit- och slängepoken måste upphöra och ersättas av en era då vi blir betydligt aktsammare om naturresurserna. I viss utsträckning har frågan om återanvändning av viktiga material aktualiserats . Bland annat har på några platser i landet försök med återvinning av i första hand glas och papper ur hushållsavfall påbörjats och uppvisar intressanta resultat. Det är en värdefull inledning på en verksamhet som efter hand måste bli mera utbredd och omfatta allt flera viktiga material. Inte minst de enorma mängderna hushållsavfall, som vanligen bränns eller på annat sätt destrueras, innehåller åtskilligt som åter borde komma till användning i folkhushållet och därmed minska behovet av att exploatera svårersättliga naturresurser. En statlig utredning borde tillsättas med uppgiften att samla in erfarenheterna av utförda försök med separering av avfall, att utöka dessa till allt flera material och att säkra möjligheterna till effektiv återanvändning av dessa material. Med hänvisning till det anförda hemställer därför undertecknade att hos Kungl. anhåller om tillsättande av en utredning med uppgift att snabbutreda frågan om en effektiv återanvändning av avfall. . ÅSLING (c) ()
mot · FW021446 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om stöd åt enskilda innovatörer. Nordamerikanska expertkommittéer ger besked om att självständiga uppfinnare och små teknologiskt inriktade bolag svarar för en anmärkningsvärt hög andel av viktiga uppfinningar och innovationer samt för betydligt fler än vad deras andel i investeringar i sådana aktiviteter ger anledning tro. En av dessa kommittéer nämner bl. a. att stora företag har en tendens att göra marginella förbättringar på tidigare produkter och produktionsmetoder. Helt avvikande idéer har däremot svårt att göra sig gällande i en stor organisation, bl. a. därför att de utgör ett hot mot organisationens invanda verksamhet och gör tidigare investeringar i företaget obsoleta. Det är just i lanserandet av nya idéer som den lille företagaren och innovatören har sitt övertag. En av de åberopade undersökningarna tyder på att över hälften av framgångsrika tekniska innovationer förverkligats först sedan innovatören förgäves försökt övertala sin ursprungliga arbetsgivare att exploatera hans idé. Han har därför satt i gång på egen hand. För vidkommande är det angeläget att enskilda innovatörer ges bättre möjligheter att lansera genomförbara innovationer än vad som varit fallet. Ett steg i en sådan riktning vore att ge företagarföreningarna, eventuellt efter samråd med Styrelsen för teknisk utveckling (STU), i uppgift att ta sig an innovatörens projekt, bedöma projektets värde och vid en positiv bedömning ställa riskkapital till innovatörens förfogande med villkorlig återbetalningsskyldighet. Återbetalningen skulle alltså ordnas så att innovatören åläggs återbetala det lånade beloppet, om avkastningen motsvarar eller överstiger detta. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj :t anhåller att företagarföreningarna ges möjligheter att värdera enskilda innovatörers projekt och ställa lån till dessas förfogande med villkorlig återbetalningsskyldighet. . () i () i Ulfsbyn
mot · FW021447 · 1973-01-26 00:00:00 — om förbud mot försäljning av strålkaminer utan överhettningsskydd. Strålkaminer utan överhettningsskydd används fortfarande i stor utsträckning och detta framför allt i äldre bebyggelse. Dessa kaminer är synnerligen farliga och kan jämföras med en brinnande sticka. Välter en sådan kamin mot golvet uppstår ofelbart en brand. Det kanske dröjer innan den flammar upp, men den kommer. Åtskilliga tragiska olyckor har inträffat, där människor fått sätta livet till på grund av elementen. Angeläget är att förbjuda dem i handeln, där de fortfarande förekommer under motivering att de är S-märkta, men den märkningen säger ingenting om farligheten i att använda elementen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. anhåller om att föreskrifter utfärdas om förbud av försäljning av strålkaminer utan överhettningsskydd.