mot · FW021588 · 1973-02-27 00:00:00 — av herrar Regnéll och i anledning av Kungl. Majis proposition 1973:26 angående ny ordning för auktorisation av revisorer m. m. I propositionen 1973:26 föreslås att staten skall svara för den auktorisation och registrering av revisorer som handhas av handelskamrarna. bereds därvid också tillfälle att avge yttrande över vad statsrådet anfört om principerna för en ny ordning för auktorisation av revisorer. Den väsentligaste ändringen härvidlag gäller att de nuvarande reglerna om inskränkningar i auktoriserad revisors rätt att inneha tjänst eller driva rörelse avskaffas. Någon allvarligare kritik mot det nuvarande systemets funktionssätt redovisas inte i propositionen. Tvärtom säger statsrådet: 1 likhet med utredningen och många remissinstanser vill jag understryka att handelskamrarna skött revisorsauktorisationen på ett i det stora hela förtjänstfullt sätt. Några olägenheter redovisas inte av att det varit handelskamrarna som auktoriserat de i vissa författningar föreskrivna revisorerna. Då några olägenheter ej kunnat påvisas, ser vi ingen anledning att ändra på ett väl fungerande system. Föredragande statsrådet anför i propositionen att han inte finner några egentliga skäl för generella anställnings- och rörelseförbud för auktoriserade revisorer. Skulle denna uppfattning bli normgivande, skulle den auktoriserade revisorns ställning som självständig och oberoende yrkesutövare starkt försvagas. Vi vill i detta sammanhang hänvisa till vad kommerskollegium anfört i sitt remissyttrande, att den som vill anlita en auktoriserad revisor skall kunna göra det i förvissningen om att revisorn förutom att han är kvalificerad för uppdraget ej är i beroendeställning till någon. Kollegiet hävdar att situationen knappast är annorlunda är då frågan behandlades i . I sitt yttrande anförde då allmänna beredningsutskottet (1964:26), att förbudet för auktoriserad revisor att inneha avlönad tjänst torde, som kommerskollegium anfört, utgöra en grundpelare i auktorisationssystemet. Enligt utskottets mening torde det få anses vara av väsentligt värde, att en revisor icke står i beroendeställning, och utskottet finner övervägande skäl tala för att denna ordning bibehålies. Företagen har behov av att kunna lita på att den ingående och förtroliga information som en revisor får i sitt arbete inte obehörigen delges andra. Detta behov av yrkesrevisorer med en oberoende ställning tillgodoses genom förbud för auktoriserad revisor dels att vara anställd hos annan än auktoriserad revisor, dels att bedriva affärsverksamhet. Om en ändring härvidlag kommer till stånd, innebär detta bl. auktoriserade revisorer är oförhindrade att ta anställning hos kreditinstitut, industrier och utländska företag eller revisionsbolag etablerade av dessa. Uppgifter om företag som anlitar sådana revisorer kan därvid komma till utomståendes kännedom. Det är även olyckligt att slopa förbudet för auktoriserad revisor att bedriva affärsverksamhet. Den detaljerade information om vissa företag som en revisor får i sitt arbete ger en allmän bakgrundsinformation som knappast kan undgå att påverka hans agerande som ägare av eller styrelseledamot i andra företag. Som framgår av propositionen har auktorisationsutredningens tillsättande varit resultatet av bl. a. en framställning från NO, föranledd av klagomål från Svenska sparbanksföreninen och kommunalekonomiska förening. Dessa organisationer har egna revisionsbyråer. Detta gäller även . Enligt nuvarande regler förlorar auktoriserad revisor sin auktorisation om han tar anställning hos annan än auktoriserad revisor. Detta sägs försvåra rekryteringen till bl. a. ovannämnda revisionsbyråer. Till viss del kan detta vara riktigt även om auktorisationen lär återfås om anställningen varat ett mindre antal år och auktorisationen kan återfås även senare efter vanlig ansökan. Handelskamrarna har också förklarat sig beredda att, under vissa formella förutsättningar, låta revisorer med bibehållen auktorisation ta anställning hos vissa riksorganisationer och centrala kommunala revisionsorgan. En lösning som garanterar revisorernas oberoende och likaså tillgodoser de närmast berörda organisationernas intresse borde därför vara möjlig att uppnå. Vi delar helt försäkringsinspektionens uppfattning att det framstår som en alltför genomgripande förändring i nuvarande väl fungerande system att lösa den relativt isolerade intressemotsättningen mellan handelskamrarna och organisationer med egna revisionsföretag genom att helt släppa hittillsvarande anställningsregler. De uppgivna svårigheterna för vissa organisationer att till sina revisionsavdelningar rekrytera medarbetare bland auktoriserade revisorer kan inte motivera rasering av den grund för den auktoriserade revisorns fristående ställning som kravet på oberoende utgör. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att rikdagen beslutar avslå propositionen 1973:26. G. REGNÉLL (m) HANS ()