mot · FW021108 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar Mundebo och om ett långsiktigt program för det nordiska samarbetet. 1972 var av avvaktan i det nordiska samarbetet. skulle ståndpunkt tas till hur de fem nordiska ländernas förbindelser med Europeiska ekonomiska gemenskapen skulle ordnas. Året bragte icke full klarhet på alla punkter men dock i väsentliga avseenden. ingick i gemenskapen som medlem. ratificerade ett frihandelsavtal. förhandlar efter att ha förkastat ett fördrag om medlemskap om ett liknande frihandelsavtal som fått. och har var för sig förhandlat fram frihandelsavtal, vilka dock ännu icke undertecknats. Viss oklarhet består därmed alltjämt rörande förutsättningarna särskilt på det ekonomiska området för det framtida nordiska samarbetet. Denna ovisshet kan dock väntas bli skingrad under loppet av . Villkoren för det nordiska samarbetet blir i viss mån andra för framtiden än vad som varit fallet under de år då alla fem nordiska länderna tillhörde samma handelspolitiska organisation, nämligen EFTA. Det är ännu svårt att exakt ange vilken inverkan de olika arrangemang som de nordiska länderna träffat i fråga om sin handelspolitiska orientering kan få för det framtida nordiska samarbetet. Självklart är emellertid att den omständigheten att skilda lösningar valts måste göra arbetet tyngre och besvärligare än under den epok då länderna följde samma linje. Konklusionen härav synes vara att om man hyser den grunduppfattningen att det nordiska samarbetet utgör en viktig i vår utrikespolitik särskilda ansträngningar bör göras i det nya läget att inte bara bevara detta samarbete utan också vidareutveckla det. liksom de nordiska statsministrarna har i offentliga uttalanden givit uttryck för sin anslutning till denna grundsyn. Fråga är nu närmast om vad som i realiteten utförs i tillräcklig grad tillfredsställer det behov av stimulans av det nordiska samarbetet som behövs . förbereder nu till session ett program upptagande vissa aktiviteter. Man har redan från sida angivit huvudpunkterna i detta program, som kommer att röra vissa frågor inom industripolitiken och energipolitiken. Från kulturministrarnas sida har ett korttid sprogram med förslag till vissa åtgärder inom den kulturella sektorn framlagts. ingångna nordiska transportavtalet väntas initiera samarbete inom det området. Dessa initiativ kan synas på ett tillfredsställande sätt markera de nordiska staternas intresse och vilja att föra det nordiska samarbetet vidare även i en förändrad situation. I kommunikéer från olika ministermöten har detta intresse understrukits. De praktiska åtgärder som är på tal avser i och för sig icke oviktiga men 'likväl mera begränsade punktinsatser. De kan, om de förverkligas, säkerligen visa sig vara till de samverkande ländernas nytta. De tillför emellertid icke den samlade bilden av stater som en samverkande grupp något avgörande nytt. De nordiska länderna har varit starkt engagerade i egna problem, som lämnat föga över för nordiska insatser. I vårt land har framför allt den ekonomiska stagnationen och dess följdverkningar tilldragit sig det politiska intresset, och på liknande sätt har i våra grannländer uppmärksamheten fångats av aktuella interna problem. Det har därför icke blivit mycken tid och kraft över för att i det nya läget överväga vilken vikt det nordiska samarbetet bör tillmätas på . har vid sitt årsmöte i ett uttalande starkt betonat betydelsen av att man under rådande förhållanden, inte minst av psykologiska skäl, inriktar samarbetet på sådana områden som är särskilt viktiga för sammanhållningen länderna emellan. Det är stor risk för att de centrifugala krafterna i , som alltid är starka, kommer att verka så att det som binder länderna samman försvagas. En sådan utveckling kan bäst motverkas om länderna kunde ta upp samarbetsfrågorna till ett samlat långsiktigt bedömande och ena sig om ett framtida program som omspänner alla samarbetsområden. Det är exempelvis av vikt att fastlägga vilken samarbetsnivå man vill eftersträva. På lagstiftningsområdet har en sådan diskussion till viss del förts . Den har närmast inneburit en nedtrappning av de mål som tidigare allmänt omfattats i alla nordiska länder. En utveckling i denna riktning kan lätt drabba hela fältet, om icke det arbete som pågår i olika nordiska offentliga organ inriktas mot ett klart mål, nämligen att föra detta vidare mot allt närmare förbindelser mellan länderna. bör sålunda mot denna bakgrund inleda ett målmedvetet arbete för att föra fram ett alla det nordiska samarbetets skilda områden omfattande nordiskt program som kan användas som rättesnöre för framtiden och som kan vara en riktpunkt, oberoende av regeringsskiften och växlande politiska förhållanden i varje enskilt land. har låtit utföra början av förarbetet. Till presidiets rapport till rådets session 1973 är nämligen fogad en omfattande rapport, där inom de olika samarbetssektorerna förekommande samarbetsuppgifter redovisas, bitvis ganska katalogartat, bitvis mer utförligt. eningarna har också nedlagt ett betydande arbete på att ajourföra sitt nordiska handlingsprogram, vilket innehåller många grundläggande förslag som bör komma upp till bedömning i detta sammanhang. Lämpligt synes nu vara att följa uppställning. Detta innehåller punkt för punkt allmänna anvisningar för samarbetet. Målet borde vara att på varje sådan punkt konkretisera vad som kan göras för att realisera de ändamålsbestämmelser som avtalet innehåller samt inordna dessa i ett samlat program. Beslut om ett sådant programs uppgörande skulle påverka det nordiska samarbetet i gynnsam riktning och stimulera detta samarbete. Det påverkas av den allmänna osäkerhet som råder om dess framtid. Ett stort upplagt programarbete skulle rikta uppmärksamheten på de väsentliga uppgifter som möter och framtvingar en mera långsiktig inriktning av arbetet än detta har . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller att i upptar och driver frågan om uppgörande av ett långsiktigt nordiskt handlingsprogram, innehållande även riktlinjer för samarbetets framtida utveckling.