mot · FW021174 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökad användning av natursubstanser och s. k. naturläkemetoder inom sjukvården. God hälsa och arbetsförmåga får räknas till de värdefullaste tillgångarna såväl för den enskilde medborgaren som för hela nationen. Trots utomordentliga tekniska tillgångar brottas sjukvården alltjämt med stora problem,och vårdbehovet ökar i en takt som vida överskrider vårdresurserna. Många personer i samhällsledande ställning har genom att de varit vittnen till allt det lidande som sjuka människor får utstå kommit till insikt om att alla tillgängliga metoder måste utnyttjas för att minska sjukdomarnas utbredning. Andra har kanske inte förstått allvaret i dagens vårdsituation förrän de skyhöga vårdkostnaderna talat sitt alarmerande språk. Det är skrämmande att ta del av de siffror som belyser landets hälsotillstånd - vare sig sjuksiffrorna betraktas som uttryck för mänskligt lidande eller som en värdemätare på ekonomiska faktorer. Som ett gemensamt intresse för många t. o. m. en plikt måste det därför framstå som angeläget att verka för befrämjandet av alla metoder och ämnen som kan förebygga, lindra och bota lidande och sjukdomar inom samhället. Det förefaller dock som om samhället blivit överindustrialiserat även inom sjukvårdens område och som om de biologiska aspekterna undanträngts till förmån för de teknologiska. Den unge läkaren står oftast inför den mycket svåra situationen att ordinera ett för honom relativt okänt syntetiskt läkemedel till en för honom likaså okänd patient vilkens åkomma eller åkommor han ej har någon god möjlighet att med några minuters ställningstagande kunna bedöma. Inte bara en föga avundsvärd situation för bägge parter utan ofta en ganska farlig sådan för patienten. Denna motion vill framhålla vikten av att ta till vara de erfarenheter som finns med avseende på olika former av naturliga läkemedel och -metoder för att använda dessa som ett komplement till övrig behandling. Översikt över metoder m. m. Den medicinska utvecklingen i har gått efter en speciell linje sedan åtminstone . En speciell vetenskaplig metod och ett synsätt bland många har kommit att nästan helt dominera läkekonsten i vårt land. Synpunkter på läkekonst och läkemetoder som inte faller inom den gängse ramen för sjukvård och medicin har i vårt land kommit att betecknas som mindre vetenskapliga, suspekta eller rent av bedrägliga. Detta är så mycket märkligare som man därmed underkänner den vetenskapliga medvetenheten i de länder där t. ex. naturläkekonst med mera är allmänt accepterade, således även av läkare som inte själva praktiserar den, och i konsekvens härmed godtagna av lagstiftningen. Bland den svenska allmänheten och även hos svenska läkare har dock funnits grupper och personer som ansett andra läkemetoder än de gängse vara berättigade och i vissa stycken överlägsna dessa. I hindras emellertid intresserade läkare att gå utanför konventionella behandlingsmetoder. Vi vill beteckna detta som ett missförhållande i vad gäller den vetenskapliga friheten och patienternas möjligheter att inom vårt land kunna välja de läkemetoder som de har det största förtroendet för. För att ge en bakgrund till det ensartade i den svenska medicinska situationen på förevarande områden vill vi hänvisa till följande. Både bland läkare och hos allmänheten i är det mer eller mindre okänt, att det på den europeiska kontinenten, vid sidan av och kompletterande den konventionella medicinen finns ett flertal medicinska skolor och riktningar. Kvantitativt och opinionsmässigt betydelsefullt är exempelvis två stora tyska läkarförbund med flera tusen läkare som arbetar för s. k. naturliga läkemetoder (Naturheilverfahren), fysiotherapi eller biologisk medicin, nämligen: fur Naturheilverfahren med säte i och omfattande omkring 10 000 legitimerade läkare, och Kneipp-Ärztebund av liknande storlek. Båda förbunden har en mycket intensiv läkarutbildning och är delvis integrerade i den allmänna medicinen och den medicinska undervisningen. krävs det för tysk läkarlegitimation att man åhört föreläsningar om Naturheilkunde. Det hålls föreläsningar om biologisk medicin med ett flertal tyska universitet. I finns tre allmänna sjukhus för sådan medicin: Klinik fur Naturheilverfahren arn , , fur Naturheilverfahren Hamburg-Ochsenzoll och fur Naturheilverfahren Miinchen-Harlaching. I DDR finns flera sådana sjukhus, därav en universitetsklinik i , Klinik flir natiirliche Heilweisen, Charité, med ordinarie professur, och ett i . KneippÄrztebund har flera sjukhus och undervisningscentralen bland annat i Wörishofen och Boppard/Rhein. Båda dessa läkarförbund bedriver forskning och intensiv undervisning. Det organiseras fortbildningskurser vid respektive förbunds sjukhus och universitetskliniker. I regel organiseras även kurser och vidareutbildning på kongresser två gånger . Därutöver praktiseras biologisk medicin vid ett 100-tal privatkliniker. Mera känd i är homeopatin. Denna anses grundlagd av men finns till sitt innehåll omnämnd i antika skrifter. I är homeopatin mera känd som en lekmannametod som utövas av lekmän utan de för en omfattande medicinsk verksamhet erforderliga kunskaperna, vilket torde ha varit olyckligt för homeopatins anseende. På den europeiska kontinenten i länder som och , men även i , har homeopatin en aktad ställning och utövas av många tusen legitimerade läkare. Dessa har flerårig postgradual utbildning och särskild examen i homeopatisk terapi. Det finns både i och i stora homeopatiska sjukhus, där konventionell och homeopatisk medicin används, kompletterande varandra. Den Antroposofiska medicinen har stor utbredning framför allt i det tyska och engelska språkområdet, och det finns en internationell läkarförening omfattande ca 700 medlemmar. Den antroposofiska medicinen har på kontinenten grundat omkring tio sjukhus och praktiseras av ett mycket stort antal legitimerade läkare. Även inom den konventionella medicinen är situationen annorlunda i många andra länder än i . Örtterapin (Phytotherapie) används i stor omfattning integrerad i den vanliga medicinen, likaså badterapi, massage, omslag och packningar m. m. Badlära (Balneologi) är ett universitetsämne med särskild professur och specialitet, och massör och Bademeister särskilda fack förutom den även i förekommande sjukgymnastiken. Företrädare för de biologiska riktningarna inom medicinen ser i regel inte sina riktningar som motsats till konventionell medicin utan långt mera som ett nödvändigt och naturligt komplement. Hos de flesta läkare finner man uppfattningen att de flesta organismer har en inneboende förmåga till självläkning. Denna förmåga vill den biologiskt inriktade läkaren med olika medel styrka och styra alltefter patientens sjukdom och konstitution. Så får medicinen utöver en komplettering av den konventionella diagnostiken och terapin ett starkt inslag av konstitutionsbehandling och långsiktig preventiv medicinering. Någon med svenska förhållanden jämförbar söndring mellan universitet och medicin föreligger inte på kontinenten. Så har ett mera fritt tankeutbyte mellan medicinens och de andras fakulteternas företrädare kunnat äga rum man kunde tala om en tvärvetenskaplig kontakt, och humanismen har starkare kunnat influera på läkarnas synsätt och behandlingsmetoder. Denna kontakt torde ha sin betydelse för utveckling av den medicinska specialitet där brist på mänsklighet måste kännas starkast, nämligen psykiatrin. För att anföra ytterligare några exempel må nämnas akupunkturmetoden. Denna mycket gamla metodik har - uppenbarligen med stor framgång använts företrädesvis i södra . har förståelsen för metoden utbrett sig avsevärt, bl. a. till vårt land. synes ha intresserat sig för närmare studium av metoden, vilket får anses vara lovvärt. Kiropraktik och därmed besläktade metoder synes vara på god väg att röna förståelse och respekt bland våra läkare, vilket också är glädjande. Kunniga och seriöst arbetande utövare av andra, här ej nämnda naturläkemetoder må förlåta att de ej blivit nämnda här av brist på tillräcklig kännedom om förekommande verksamhet. Aktuella skeenden utanför landet 1 pågår en livlig debatt angående medicinalmyndighetens och läkarnas avvisande hållning gentemot icke-konventionella behandlingsmetoder. Debatten tog förnyad fart , då en biokemiker, O. Ballin, åtalades och dömdes för att han använt metallsalter i homeopatisk förtunning som läkemedel. Ballin hade genom sin metod lyckats återställa patienter som ej blivit återställda med skolmedicinska behandlingsmetoder. Det relaterade fallet väckte starka protester på många håll. i ägnade åt skriverier, sammanträden och rättsförhandlingar för att få O. Ballin dömd. Man frågar sig, om det inte varit bättre använd tid att satsa detta arbete på en utredning av den tillämpade terapeutiska metoden i stället. De danska medicinarnas tidskrift, . Med., innehåller bl. a. följande kommentar: Man talar om ansvar men menar makt , Den läkare som gjorde anmälan mot Ballin medgav, då han av medicinalmyndigheten uppmanades att uttala sig om värdet av homeopatin som läkemetod, att han inte visste vad homeopati innebär. Hans uttalande väckte stor uppmärksamhet såväl allmänhet som danska riksdagsmän reagerade. Hur kan man uttala sig fördömande om en metod om vilken man saknar såväl kunskap som erfarenhet? Den fällande domen mot biokemikern O. Ballin gav upphov till en närmare granskning av den icke-konventionella medicinens ställning i . En gallupundersökning visade att av den danska befolkningen önskade rätt till fria terapeutiska alternativ. Av tillgängliga statistiska uppgifter framgick också att över 750 000 danskar har fått förtroende för de behandlingsmetoder som ges av icke legitimerade läkare. Det framkom dessutom att hundratals läkare samarbetade med naturläkare. En riksdagsgrupp begärde en objektiv utredning av de diskuterade metoderna. Den danska läkarföreningen avvisade denna begäran. Naturläkarna fick emellertid ett visst stöd även från medicinskt auktoritativt håll. En av främsta cancerspecialister, professor , uttalade att han i vissa situationer hänvisade sina patienter till naturläkare: finns det charlataner bland naturläkarna, men det gör det ju bland de legitimerade läkarna också. Resultaten av den danska proteststormen har blivit att med hänsyn till folkopinionens krav tillsatt ett utskott (folketingsutvalg) med uppgift att bl. a. omarbeta de danska medicinallagarna. Enligt de nya förslagen skall det åligga läkaren skyldighet till objektiv prövning av naturläkarnas behandlingsmetoder, och det rekommenderas för en sådan prövning lämpliga sa marbetsformer. Detta kommer också att medföra förändrade instruktioner till den danska medicinalstyrelsen. 1 har diskussion ägt rum inför problemen med att få gemensamma regler för läkemedel inom EEC. Beirat Arzneimittelsicherheit (ett råd för läkemedelssäkerhet) har tillstyrkt att olika läkargrupper med speciella metoder får utarbeta egna riktlinjer för prövning och standardisering av sina egna metoder. . , ordförande i and () talade i ett föredrag om receptpliktiga och icke receptpliktiga läkemedel. (Det existerar i mellan 100 000 och 500 000 icke receptpliktiga läkemedel.) Han förutsätter att det utvecklas helt skilda metoder för att påvisa verkningsgraden för båda grupperna och att en principiell inskränkning av de icke receptpliktiga läkemedlen icke skall komma i fråga. Ordföranden i den brittiska läkemedelskommissionen refererade i . Han framför att medicinalmyndigheternas uppgift måste bestå i att garantera säkerhet och kvalitet i läkemedlen, men inte i värdesättning genom jämförelse av verkningsgraden. En meningsbildning om läkemedlens verksamhet bör inte ske från byråkratisk instans, utan genom vetenskapliga publikationer, diskussioner och akademisk undervisning. Om läkemedelsverksamheten dogmatiseras, uppstår faran att läkarnas yrke inskränks till att underteckna formulär, som ger patienten rätt att få endast de läkemedel, vilka myndigheterna ger sin välsignelse. I en något senare intervju varnar för den situation som eventuellt kan uppstå : att en eller två tjänstemän kan diktera om ett läkemedel får användas för vissa ändamål även mot läkarnas bedömning. Från en annan synpunkt sett har frågan om ökad användning av natursubstanser inom sjukvården fått förnyad aktualitet. Över hela världen betraktar man med oro vad () betecknat som en läkemedelsexplosion. Konsumtionen av syntetiska läkemedel stiger med oroande hastighet. Därmed börjar också snabbt skönjas de icke önskvärda konsekvenserna av denna läkemedelsexplosion de negativa och ofta förödande biverkningarna. I konsumerar vi t. ex. läkemedel för . Sömnmedel och nervlugnande medel äter vi för . Vi har ca 2 700 farmaceutiska specialiteter registrerade av . Bestämmelserna för registrering av farmaceutiska specialiteter avses innebära en betryggande garanti för konsumenternas hälsa. Så är det dess värre inte. Neurosedynkatastrofen t. ex. har visat att konsumtion av legala läkemedel kan få de mest förödande konsekvenser. allvarliga maning nu till läkarna att minska förskrivningen av sömn- och nervlugnande medel är ett tecken på även de svenska myndigheternas oro inför utvecklingen. Världen över stiger oron över att vi långsamt håller på att förpesta vår miljö och förgöra mänskligheten. Den kemisk-tekniska industrin har redan tillfört vår miljö 2-3 miljoner nya syntetiskt framställda organiskkemiska produkter, och tillkommer ytterligare 150 000-200 000 nya. De nuvarande och framtida verkningarna av dessa nya syntetiska ämnen på vår natur och på människorna känner man endast i Det var inför detta växande hot som regeringarna över hela världen sökte kartlägga miljösituationen i sina respektive länder till FN:s stora miljökonferens i . Överallt stiger intresset för miljöfrågor. Människorna anser sig ha rätt till frisk luft, rent vatten och oförgiftade livsmedel. De tycker sig också ha rätt till läkemedel vilkas kort- och långsiktiga verkningar och bieffekter kan överblickas. De naturenliga substanserna och metoderna är åtminstone inte aggressiva mot biologiskt liv på samma sätt som de kemiska. Vanligen är de en stimulans till kroppens egna läkande krafter i stället för den kemiska chockverkan som många av läkemedelsindustrins produkter kan åstadkomma. Den medicinska skola som blivit så gott som allenarådande i vårt land har av lättförklarliga skäl också kommit att prägla hållning till i vårt land mindre kända läkemetoder. Vi vill hänvisa till att svenska läkare i sin utbildning inte får någon kontakt med t. ex. de läkemetoder i andra europeiska länder som vi berört i det föregående. Det olyckliga har inträffat i vårt land att lagstiftningen och utredningar i fråga om mediciner gjorts utan hänsynstagande till vare sig dessa gruppers önskemål eller de läkares synpunkter som velat utvidga sina metoder till att omfatta naturläkekonst eller åtminstone användning i ökad utsträckning av biologiska preparat som komplement till de syntetiska medicinerna. Dessa förhållanden har accentuerats och skärpts genom att de tjänstemän som handlägger läkemedelsfrågorna inom utan undantag företräder den som alltför ensidig betecknade hållningen. Vi vill allvarligt ifrågasätta om de med denna inställning ens företräder vad Kungl. Maj:t och har avsett med gällande lagstiftning. Deras hållning och konsumentombudsmannens agerande har gjort situationen för de nu avsedda läkemetoderna prekär, som man kan notera ett ökande intresse för läkekonst och läkemedel som baseras på något som kan kallas humanistisk människosyn och biologiska läkemetoder. Den svenska sjukvården ger på det hela taget ett splittrat intryck. Ambitionen har utan tvekan varit att uppnå en standard beträffande sjukvården som internationellt sett är hög. Stora ekonomiska resurser har ställts till förfogande för detta ändamål. Emellertid kan ifrågasättas om resurserna utnyttjas på ett sätt som är det effektivaste med tanke på sakens natur. Det rör sig här om sjukvård, där mänsklig kontakt och omvårdnad är så att säga en av stöttepelarna för det goda resultatet. I åtskilliga sammanhang synes den sistnämnda aspekten ännu inte ha fått tillräcklig uppmärksamhet eller t. o. m. få stå tillbaka för tekniska och administrativa synpunkter. 1 detta sammanhang bör nämnas att den offentliga sjukvården på ett aktivare sätt borde kunna tillgodogöra sig det erfarenhetsmaterial i fråga om mänsklig omvårdnad av patienter, som uppnåtts av ideella rörelser såsom , , , , och Länkrörelsen. Vi har velat påtala de nämnda förhållandena mot bakgrunden av de sociala och mänskliga problem som till synes redan gör sig gällande inom den svenska sjukvården och som enligt vår mening kommer att öka i omfattning och då kräva lösningar, bl. a. enligt metoder som ännu inte kan anses som konventionella i vårt land. Enligt vår uppfattning bör en översyn ske av detta område med utgångspunkt i de aspekter som vi framfört i det föregående. Som en allmän reaktion mot sjukvårdens rationalisering i vårt land förmärkes att ett mycket snabbt ökande antal människor kommit att intressera sig för begreppet valfri hälsovård. Möjligheten till viss valfrihet bör därför föreligga. Samhället bör således främja användandet av gamla beprövade folkmediciner och naturläkemedel. Alla goda medel bör alltså utnyttjas om de har en möjlighet att kunna förbättra utsikterna till positiva resultat. Det bör dessutom vara en uppenbar demokratisk rättighet att kunna anskaffa och använda sådana på långvarig erfarenhet baserade och ofarliga naturläkemedel som dokumenterat sin förmåga att kunna läka och bota. För den enskilde medborgaren kan det kännas tryggare att i vissa sjukdomssituationer få ett ämne som är ofarligt och läkande än att vara försöksobjekt för något av de många nya preparat som konkurrerar på läkemedelsmarknaden. Naturläkekonsten bör därför ges möjlighet att som ett fritt alternativ få fortsätta sin verksamhet och även beredas möjlighet till utveckling och meningsfyllt samarbete med övrig sjukvård inom landet. I anslutning härtill får det anses vara angeläget att s. k. hälsokostbutiker m. fl. får tillhandahålla örter, naturenliga preparat samt välodlade och i möjligaste mån giftfria födoämnen. Här bör man underlätta för intresserade och specialutbildade läkare att göra sin insats, så att eventuellt olämpliga varor ej kommer att ingå i sortimenten. Med välvilliga och positiva insatser från myndigheternas sida och sakkunnig läkarhjälp bör tillförlitligheten av varusortimenten i dessa butiker öka betydligt och vara till god nytta för allmänna hälsosträvanden. Att i den öppna handeln ha tillgång till rena natursubstanser och giftfria födoämnen är en trygghets- och frihetsfråga av vital betydelse. Med hänvisning till vad vi ovan framfört och i den svenska folkhälsans intresse föreslår vi därför att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t hemställa om en förutsättningslös utredning rörande 1. vidgade möjligheter att i vårt land tillämpa i andra kultur länder etablerade läkemetoder, 2. åtgärder som underlättar för svenska läkare att studera och i vårt land praktisera sjukvård enligt de medicinska skolor som avses i det föregående, 3. möjligheterna att genom positiva åtgärder stödja ambitiöst och seriöst utövad hälsofrämjande verksamhet rörande rena natursubstanser för kurativt bruk, giftfria födoämnen etc. () () GOTAB 73 3233 S 1973