mot · FW02390 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ersättning till skattskyldig vid felaktig handläggning av taxeringsmyndighet. Genom beslut av vårriksdag antogs en ny skattebrottslag samt nya bestämmelser om förseningsavgift och skattetillägg. I samband med att skattebrottslagen även kom att omfatta mervärdeskatten, stämpelskatten samt uppgift till ledning för yrkesskadeförsäkring och allmän försäkring m. m. antogs likaså vid vårriksdagen bestämmelser om skattetillägg och förseningsavgifter beträffande mervärdeskatten och arbetsgivaravgifterna. Konsekvensen av denna nya lagstiftning är att det allmänna ställer allt högre krav på den skattskyldige när det gäller att fullgöra uppgiftslämnande och deklarationsskyldighet till taxering. hade skattetillägg och förseningsavgifter påförts i sammanlagt 75 000 fall. har på grund härav erhållit en extraordinär intäkt av betydande storlek. Det är att märka att bestämmelserna enligt rekommendation tillämpats mjukt, varför man kan förvänta en skärpning vid taxering. Det är oftast den skattskyldige som har att bevisa att de av honom lämnade uppgifterna i deklarationen är korrekta. Det råder alltså omvänd bevisbörda. Detta förhållande har medfört skönsmässiga uppskattningar och antaganden från taxeringsnämndernas och andra taxeringsfunktionärers sida. Vid taxeringsprocesser händer det inte så sällan att den skattskyldige i överinstans vinner nedsättning till deklarerade inkomster. Den skattskyldige kan dock inte få någon ersättning för de kostnader han förorsakats t. ex. för anlitande av experthjälp, även om han fullt ut vinner processen. Enligt taxeringsförordningen 72 A § kan den skattskyldige, då han upptäcker enkla felaktigheter i taxeringsnämndens beslut eller i den införing i taxeringslängd som sker efter taxeringsnämndens beslut, vända sig till den lokala skattemyndigheten för att få rättelse. Paragrafen räknar upp sådana felaktigheter: Taxering har icke införts i taxeringslängd, taxering har införts för annan än den taxeringen avser. Taxeringen har införts felaktigt i taxeringslängd. beslut har blivit felaktigt på grund av: Felräkning eller felöverföring. Felaktighet beträffande taxeringsvärde och garantibelopp för fastighet. Felaktighet beträffande allmänt avdrag som framgår av debitering (t. ex. sjukförsäkringsavgift). Felaktighet i fråga om grundavdrag eller extra avdrag för nedsatt skatteförmåga. Den skattskyldige upptäcker stundom andra felaktigheter varvid han kan vända sig till länsskatterätten för att få rättelse enligt 100 § taxeringsförordningen. I denna paragraf nämns ett antal situationer som ofta kan bero på taxeringsnämnds felaktiga åtgärder: Den skattskyldige taxeras för inkomst eller förmögenhet som inte är skattepliktig, han taxeras för inkomst eller förmögenhet för vilken han inte är skattskyldig, han taxeras för garantibelopp som inte hade bort tagas upp, han taxeras för samma inkomst eller förmögenhet på mer än en ort eller eljest taxeras på fel ort, hans taxering blir oriktig på grund av felräkning, felskrivning eller annat förbiseende samt han erhåller icke sådan avräkning av utländsk skatt som han är berättigad till enligt dubbelbeskattningsavtal. Det är således sörjt för att den skattskyldige har klagorätt vid felaktigheter. Däremot har han icke någon möjlighet att få någon kompensation för sina kostnader i de fall då felaktigheten beror på myndighets beslut. Olika taxeringsmyndigheters beslut kan på grund av oaktsamhet eller bristande kännedom om lagbestämmelserna förorsaka den enskilde besvär, kostnader för experthjälp och andra ekonomiska olägenheter. En ökad likformighet då det gäller det allmännas krav på den enskilde och den enskildes motsvarande krav på det allmänna bör eftersträvas. Det är ett rimligt rättvisekrav att en straffavgift utgår till den enskilde vid bristfällig handläggning av taxeringsmyndigheterna, i första hand för att täcka de merkostnader han drabbats av. Ersättning bör också utgå till den skattskyldige om taxeringsnämnd avvikit från deklarationen, t. ex. genom en skönsmässig höjning, i de fall då den skattskyldige helt vinner bifall till sin talan i högre instans. Förseningsavgift bör utgå då myndighets åtgärd verkställes senare än i författningar fastställd tidpunkt. Ersättningar och avgifter av detta slag skulle även innebära en viss hämsko på myndigheters agerande gentemot den enskilde; det finns t. ex. fall då man även beträffande taxeringsmyndigheter kan tala om skatteförseelse och vårdslös skatteuppgift. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag angående en motsvarighet till förseningsavgift och skattetillägg att utges av taxeringsmyndigheterna till den skattskyldige vid felaktig handläggning.