ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021310 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om stödundervisning för invandrarbarn. Stödundervisning för invandrarbarn förekommer i viss omfattning i . Behovet av sådan undervisning är också mycket stort i gymnasieskolan. har anfört det angelägna i att resurser ställs till gymnasieskolans förfogande för stödundervisning åt invandrarelever. SÖ beräknar det totala antalet invandrarelever till ca 2 000 och med tillämpning av samma system för stödundervisningen som i skulle kostnaderna för gymnasieskolan uppgå till , vilket SÖ begärt i sina petita. Föredragande statsråd tillstyrker dock inte anslaget i fråga. Vi anser dock att detta belopp skall utgå. Avsaknaden av stödundervisning inverkar menligt på invandrarelevernas möjligheter att fullfölja den gymnasiala utbildningen. Den begärda resursförstärkningen är därför synnerligen angelägen. SÖ har även begärt . för konsulenttjänster för planering och samordning av utbildning av invandrarbarn. Dessa tjänstemän skall bl. a. ha till uppgift att ge service till kommunerna i frågor rörande rekrytering av lärare till invandrarundervisning, anskaffning av läromedel etc. Det beräknade medelsbehovet motsvarar 12 tjänster som skulle fördelas på de län som har särskilt behov av denna förstärkning. Departementschefen har icke velat tillstyrka detta anslag, men vi anser det viktigt att ifrågavarande konsulenttjänster inrättas. Med hänvisning till det anförda föreslås att måtte besluta 1. att under D 15 prop. 1973: 1 bilaga 10 till Bidrag till driften av gymnasieskolor för /74 anvisa ett med . 2. att under D 8 prop. 1973: 1 bilaga 10 till Bidrag till driften av grundskolor m.m. för /74 anvisa ett med . (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FW021312 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om befrielse från undervisningen i religionskunskap i vissa fall. Enligt skrivelse den 28/12 1972 till Evangelisk-Lutherska kyrkan i har Kungl. Maj:t medgivit att elever i eller gymnasieskolan, som tillhör Evangelisk-Lutherska kyrkan i , skall på begäran av föräldrarna befrias från att deltaga i undervisningen i religionskunskap. Vidare föreskrives: Eleven skall genom föräldrarnas försorg få religionsundervisning, som med den olikhet som föranledes av skillnaden i religiös uppfattning i huvudsak motsvarar undervisningen i religionskunskap i respektive gymnasieskolan. Elev skall förete intyg om att han bevistat undervisningen. , länsskolnämnden och skolstyrelsen har rätt att taga kännedom om religionsundervisningen. Ovan angivna skrivelse till Evangelisk-Lutherska kyrkan i innehåller i stort samma villkor för befrielse från deltagande i religionsundervisning som framgår av 5 kap. 27 § skollagen. Av denna framgår att elever vars föräldrar tillhör katolska kyrkan i samt mosaiska församlingarna i , och och gör framställning därom skall befrias från deltagande i religionsundervisning. Vi finner bestämmelserna om att elever på föräldrarnas begäran befrias från deltagande i skolans religionsundervisning som helt riktiga då föräldrarna anser att undervisningen icke överensstämmer med deras egen religiösa uppfattning. Vad vi däremot icke kan acceptera är att dessa självklara personliga fri- och rättigheter skall vara begränsade till vissa och i vårt land medlemsmässigt starkt begränsade religiösa samfund. Det finns inom och inom de frireligiösa samfunden många föräldrar som känner en allvarlig oro inför den religionsundervisning, som bedrives i våra skolor. Eleverna bibringas i stor utsträckning en relativistisk och skeptisk inställning till de kristna sanningarna. Flera av de läroböcker, som användes i religionsundervisningen, har en uppläggning, ett ordval och ett framställningssätt som påverkar eleverna i en mot kristendomen negativ riktning. Många kristna föräldrar är i en plågsam och oroväckande situation, då de är tvingade att sända sina barn till skolornas undervisning i religionskunskap som kan framkalla förakt för den kristna tron. Vi anser att elever vars föräldrar anför religiösa skäl bör befrias från deltagande i religionsundervisning som för dem är stötande, oberoende av vilket kyrk ligt samfund de tillhör. De villkor som anges i 5 kap. 27 § skollagen i fråga om att elev skall erhålla motsvarande undervisning med den olikhet, som föranleds av skillnaden i religiös uppfattning som meddelas i skolorna samt kontroll av och intyg rörande undervisningen skall i sådant fall uppfyllas. Det torde få ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar om ändring av skollagen 5 kap. 27 §, så att elev i eller gymnasieskolan som tillhör eller frireligiöst samfund skall på föräldrarnas begäran befrias från att delta i undervisningen i religionskunskap i likhet med vad som gäller för de kyrkor och församlingar som anges i Ämb. av 17/4 1953 och 28/12 1972. P. O. () () i Agnäs PER () i Gäddvik HANS () () i () () i
mot · FW021313 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar i och i angående skolors storlek och utformning. har på utbildningsområdet kännetecknats av en kraftig, och angelägen, expansion. Såväl grundutbildningen, gymnasieskolan och den eftergymnasiala skolan har kraftigt ökat. Det finns många motiv för en sådan utveckling - ett är det mycket start markerade jämlikhetskravet. De åtgärder som vidtagits har emellertid inte alltid tillräckligt tagit hänsyn till de organisatoriska konsekvenserna och de därmed sammanhängande frågorna om skolmiljö och förutsättningar att genom undervisningen nå de högt ställda målsättningarna. Det kanske mest påfallande i det avseendet är frågan om skolornas storlek. En målsättning för de reformer som genomförts har varit att ge eleverna valmöjligheter. En annan målsättning har varit att samordna de olika linjerna. Som ett konsekvent resultat av dessa målsättningar, och av kommunalpolitikers naturliga strävan att hålla byggnadskostnaderna så låga som möjligt, har många mycket stora skolor kommit till stånd. I de stora skolorna kan inte målsättningarna förverkligas på samma sätt som i de små. Inte minst den publicerade undersökningen gjord av (Insyn i skolan) visar att lärarna själva uppfattar möjligheterna att förverkliga skolans mål som störst i de små skolorna. Andra undersökningar visar att solidariteten mellan elever och kontakterna mellan elever och lärare är bättre i de små skolorna än i de stora. Det finns alltså stor anledning att vidta åtgärder för att förebygga att ytterligare stora skolor byggs. Något absolut tal för hur stora skolorna bör vara är svårt att fastställa. Det bör noteras att goda valmöjligheter kan erbjudas eleverna i gymnasieskolan redan när skolorna byggs för 500 elever. För fullständiga valmöjligheter krävs givetvis något större enheter. Trots att insikten är allt större om de stora skolornas problem byggs fortfarande skolor för både 1 500 och 2 000 elever. Har en kommun en gång gjort en så omfattande investering, som ett stort skolbygge innebär, så är man därmed låst för mycket . Möjligheterna att lösa miljöfrågor m. m. blir då förhållandevis mindre än om man byggt mindre enheter. Angelägenheten av att skapa mindre skolenheter visas också av att man då får ökade förutsättningar att lägga enheterna nära elevernas bostad. Skolskjuts skulle därmed behövas i mindre utsträckning, vilket skulle förbättra många barns situation i skolan. Planerande av skolbyggnader är till stor del en angelägenhet. Vi anser det emellertid vara befogat att genom ett uttalandet markerar viljan att också i skolans lokalfrågor skapa förutsättningar för att skolans målsättningar skall kunna förverkligas. Under hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar som sin mening att skolor inte bör byggas väsentligt större än vad som oundgängligen motiveras av läroplanerna. () ()
mot · FW021315 · 1973-01-26 00:00:00 — angående utbildningen av förskollärare. I statsverkspropositionen, åttonde huvudtiteln, föreslår föredraganden dels en nedskärning av antalet utbildningsplatser på lärarhögskolornas låg- och mellanstadielinjer, dvs. lärare 1 och 2, dels föreslår han att antalet platser för utbildning av förskollärare ökas med 150 platser fördelade på 90 i och 60 i . I länsprogram 1970 för föreslogs att vid i anordnas utbildning av förskollärare. har senare i en utredning vidareutvecklat förslaget i länsprogrammet och visat de goda förutsättningar som finns för inrättande av förskollärarutbildning i . Tillgången på praktikplatser inom lämpligt reseavstånd torde tidigare ha varit mindre tillfredsställande för förskollärarutbildning. I det avseendet har skett ett markant framsteg. Kommunernas planering innebär också att antalet förskolor ytterligare kommer att ökas. Om intagningen av lärarkandidater vid i minskas i förhållande till den totala minskningen, synes det också möjligt att inom befintliga lokaler och utan större byggnadsförändringar bereda plats i i för utbildning av förskollärare. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att i skall förläggas utbildning av 60 förskollärarkandidater . 3 sa/ni.
mot · FW021316 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar och i angående Tekniska skolan i . Tekniska skolan i örnskölsvik (ÖTS) erbjuder en välrenommerad teknisk utbildning för vuxenstuderande som har ambitionen att trots en ofta kort och otillfredsställande grundutbildning genom egen massiv arbetsinsats inhämta kunskaper för kvalificerad yrkesverksamhet som tekniker eller ingenjör. För att bättre anpassa ÖTS till utvecklingen inom utbildningssamhället föreslog skolstyrelsen i i skrivelse till Kungl. Maj:t att skolan skulle få omorganiseras till en särskild skolenhet för vuxenutbildning med studievägar ledande till samma kompetens som fyraårig teknisk linje i gymnasieskolan. har vid prövning av totala lokalbehovet för gymnasial utbildning i kommun tagit hänsyn till skolstyrelsens ovan nämnda förslag i fråga om teknisk utbildning. Till yttermera visso framhåller SÖ i yttrande till Kungl. Maj:t att organisationen för teoretiska studievägar inom örnsköldsviksregionens gymnasieskola givits en sådan omfattning att hänsyn tagits till den positiva miljön för teknisk utbildning och den studietraditon som skapats av ÖTS. Det förtjänar nämnas att skolstyrelse i utredningen om ÖTS framtida organisation och verksamhet påpekat möjligheten till lokalmässig integration mellan ortens olika gymnasiala skolenheter bl. a. i uttalandet att »gymnasieskolan torde i sin nya miljö i Parkskolan bli så väl utrustad att den i huvudsak skall kunna betjäna även den tekniska vuxenutbildningen». En omorganisation av ÖTS till vuxenutbildningsanstalt skulle innebära en värdefull spridning inom landet av utbildningsmöjligheterna inom den tekniska sektorn. Den ligger helt i linje med de uttalanden som gjorts om de statliga vuxenskolornas framtid, där flertalet remissinstanser framhållit vikten av att båda skolorna behålls. Även Norrlandsberedningen anslöt sig i sitt betänkande om högre teknisk utbildning i till dessa tankegångar bl. a. genom att i kap. 4 framhålla »att även om ur snävt utbildningsekonomisk synvinkel vissa fördelar talar för en koncentrerad utbyggnad av utbildningen, så leder vidare samhällsekonomiska, sociala och utbildningspolitiska aspekter till slutsatsen, att fördelarna av en utspridning av denna överväger. Utvecklingen har också gått i denna riktning.» Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t som sin mening uttala att ÖTS bör förändras till en särskild utbildning, lokalmässigt integrerad med regionens gymnasieskola samt med riksrekrytering, 2. att därest yrkandet vid 1. ej bifalls ÖTS måtte bestå som riksrekryterande teknisk skola i avvaktan på resultatet av den av beslutade översynen av och statlig vuxenutbildning med särskilt beaktande av behovet av riksrekryterande utbildning inom den tekniska sektorn.
mot · FW021318 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående invandrarungdomens studier i gymnasiala skolor. Utbildning i gymnasiala skolor för invandrarungdom har ägnats relativt liten uppmärksamhet. 1971:51 har dock studerat problemet. På grund av att statistiskt material ej finns tillgängligt har utredningen ej kunnat få fram siffror på hur stor del av invandrarungdomen som fortsätter sin utbildning i den gymnasiala skolan. Utredningen säger sig dock ha ett allmänt intryck av att andelen invandrarbarn som fortsätter sin utbildning efter är väsentligt lägre än motsvarande andel av samtliga barn i . SÖ har i sina petita, , uppmärksammat invandrarungdomens situation och bl. a. föreslagit att stödundervisning skulle få anordnas för invandrarelever i gymnasieskolan med tillämpning av samma regler som gäller för . Vidare har SÖ i särskild skrivelse begärt att få anordna en förberedande gymnasieundervisning för invandrade elever som saknar förutsättningar att utan omfattande introduktionsåtgärder kunna följa undervisningen på gymnasialt stadium. har i sitt första betänkande framfört liknande förslag. Invandrarungdom, som har fullgjort hela eller större delen av sin skolplikt i den svenska , har i regel ej några direkta språkliga hinder för fortsatt gymnasial utbildning. Däremot torde många invandrarungdomar med endast kort utbildning i känna sig språkligt handikappade och få svårigheter att följa den gymnasiala undervisningen. I vissa fall kan invandrarungdomen vara föga motiverad, då den främst kommit till för att få arbete. På kan detta förhållande leda till en mycket besvärande situation, då vi riskerar att få en grupp samhällsmedlemmar som har betydligt sämre utbildning än sina jämnåriga kamrater. Även om viss försöksverksamhet bedrivits på det gymnasiala stadiet, anser vi att SÖ efter särskild utredning bör lägga fram förslag dels om åtgärder för att öka rekryteringen av invandrar ungdom till den gymnasiala skolan, dels om åtgärder för att motverka det språkliga handikapp som en del invandrarungdom lider av. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att förslag framläggs i syfte att öka rekryteringen och underlätta studierna för invandrar ungdom i den gymnasiala skolan. () . () () () ()
mot · FW021319 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om befrielse från religionsundervisning. Enligt skollagens 27 och 29 §§ skall elev i grundskola eller gymnasieskola på föräldrarnas begäran befrias från att delta i undervisning i religionskunskap om eleven tillhör trossamfund som fått Konungens tillstånd att i skolans ställe ombesörja religionsundervisning. Maj:t har i skrivelse medgivit katolska kyrkan i samt mosaiska församlingarna i , och rätt att i skolornas ställe ombesörja religionsundervisning för lärjungar tillhörande respektive trossamfund. Den 28.12.1972 har regeringen i skrivelse till Evangelisk-Lutherska kyrkan i beviljat även elever i eller gymnasieskolan tillhörande detta trossamfund befrielse från deltagande i religionsundervisningen. Dessa elever skall genom sina föräldrars försorg få motsvarande undervisning och skall förete intyg om att de bevistat denna. Genom den ökade invandringen har många skilda religiösa uppfattningar blivit representerade i . Ännu är inte alla dessa sammanslutna i trossamfund. Likafullt kan barnens deltagande i skolans religionsundervisning upplevas kränkande och svårförståeligt. Skollagen borde därför ändras så att elever som tillhör annat trossamfund skall ha rätt erhålla befrielse från religionsundervisning, även om ifrågavarande trossamfund ej formellt är etablerat i och därför ej kunnat söka tillstånd. Befrielse borde kunna meddelas av skolstyrelsen på målsmans begäran. Målsman skall svara för att eleven erhåller motsvarande undervisning och förete intyg härom. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar om ändring av skollagens 27 och 29 §§ i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. () . () () () ()
mot · FW021320 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar och i angående statsbidraget till hörselteknisk utrustning. Undervisningen av hörselhandikappade elever sker med statligt huvudmannaskap i vad gäller gravt hörselskadade eller döva elever och med kommunalt huvudmannaskap i vad gäller lindrigare hörselskadade, s. k. hörselklasselever. Gravt hörselskadade elever får adekvat undervisning i någon av landets 7 statliga specialskolor medan måttligt hörselskadade antingen individuellt integreras med normalhörande i en skola eller i större kommuner sammanförs till speciella klasser, s. k. hörselklasser. I fråga om individualintegrerade elever erhåller kommunen full täckning för de faktiska kostnaderna för nödvändiga hörseloch byggtekniska stödåtgärder (slinga, förstärkare, mikrofon samt akustikbehandling). Detta gäller även gymnasieskolans elever. Vid upprättande av hörselklass däremot utgår statsbidrag till hörselteknisk utrustning av lokal med , ett belopp som fastställts på grundval av beräkningar . Med hänsyn till att en kraftig prisutveckling skett samt att bättre apparatur konstruerats, vilken emellertid ställer sig dyrare, föreslår SÖ att ersättning måtte utgå efter de faktiska kostnaderna. Enligt aktuella beräkningar uppgår kostnaden för den hörseltekniska utrustningen per hörselskadad elev till 3 500 å . Kostnaderna för sådan utrustning per hörselklass (ca 7 elever) blir sålunda (7 X .) Att ersättning ej utgår efter de faktiska kostnaderna får ofta som följd att kommunerna ej är villiga att inrätta hörselklasser, eftersom merkostnaden (= faktiska kostnaden .) Den hörselskadade eleven kommer i stället antingen att individualintegreras i normalklass, vilket endast i få undantagsfall är pedagogiskt acceptabelt, eller hänvisas till specialskolan, vilket innebär dels att vederbörande elev hamnar i en tecknande miljö, fastän han/hon bättre kunde anpassas i en normalhörande sådan, dels att eleven kanske får gå i skola på annan ort än hemorten. Som ett led i strävan att bryta hörselhandikappades isolering söker man numera även placera klasser med gravt hörselskadade elever vid normalskolor. Detta motiveras ofta av målsättningen att låta eleven få sin skolgång så nära föräldrahemmet som möjligt. Ersättning till kommunerna utgår även betr. gravt hörselskadade med . Dessa vällovliga intentioner med anordnande av s. k. externa klasser även tyras genom att kommunerna ej får ersättning för de faktiska kostnaderna. Med hänvisning till det anförda får vi därför hemställa att hos Kungl. Maj:t begär en förändring av nu gällande statsbidragsbestämmelser så att de faktiska kostnaderna för hörselteknisk utrustning täcks. () ()
mot · FW021323 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om minskning av anslaget till Viss utbildning via radio och television m. m. anförde föredragande att den tidigare skulle slutföra sitt arbete med utvärdering av hittillsvarande verksamhet. Försöksverksamheten skulle emellertid fortsätta genom att en ny tillsattes, vars arbete huvudsakligen skulle inriktas på vuxenutbildning och förskola. Redan då uttrycktes i motionen 506 farhågor över att försöksverksamheten skulle fortsätta i så stor omfattning, och i motionen föreslogs att i stället en permanent organisation skulle inrättas med uppgifter som skulle fastställas mot bakgrund av remissyttrandena som framkommit angående TRU:s framtid. Vi finner det vara betänkligt att föredraganden i årets statsverksproposition har slopat uttrycket /örjdkrverksamhet utan att i övrigt närmare definiera kommitténs uppgifter . Någon produktionsplan är icke presenterad inför det kommande budgetåret förhållandet var det samma och vi anser det oförsvarligt att i det aktuella budgetläget tillstyrka anslagsyrkanden på nära 20 milj. kr., vilket förslag innebär en ökning på 1 milj. kr. Detta skall ses mot bakgrund av att åtskilliga områden inom utbildningsväsendet får vidkännas inskränkningar i sin verksamhet. Vi vidhåller att TRU:s verksamhet måste betraktas som en försöksverksamhet till dess annorlunda är beslutat. Bristen på planläggning av arbetet, liksom vår tveksamhet om värdet av det som producerats sett mot bakgrund av kostnaderna, medför att vi föreslår att anslaget till TRU minskas med 10 miljoner. Med hänvisning till det anförda hemställes att till Viss utbildning via radio och television m. m. för /74 anvisar ett reservationsanslag av . () ()
mot · FW021325 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar och i om ökad decentralisering av universitetsutbildningen. Försöken med decentraliserad universitetsutbildning synes ha slagit väl ut. De invändningar mot universitetsfilialer och mot decentraliserad högre utbildning som anfördes vid denna utbildningsreforms genomförande tycks ha vart starkt överdrivna. Många frågar sig därför om icke en ytterligare decentralisering kunde ske. Från lokaliseringspolitisk synpunkt utgör närheten till utbildningsmöjlighet på så många nivåer som möjligt en stor tillgång. Ett län som även ur utbildningssynpunkt borde kunna vara mera gynnat är län. Vi hoppas att länet snart får en välbehövlig förstärkning av sitt utbildningsväsende. En utvidgning av försöksverksamheten med decentraliserad universitetsutbildning till förslagsvis , , eller borde kunna ge ytterligare värdefull erfarenhet av hur långt det över huvud taget går att decentralisera i detta sammanhang. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar om ytterligare utvidgad försöksverksamhet med decentraliserad universitetsutbildning till förslagsvis , , eller . () ()
mot · FW021326 · 1973-01-26 00:00:00 — av i in. angående läromedlen för synskadade. Den allt överskuggande frågan inom specialundervisningen av synskadade är resursskapandet för de integrerade eleverna. Det är Rikscentralen vid som har ansvaret för att dessa elever får ett stöd som gör det möjligt för dem att studera på lika villkor som seende. uppfattar Rikscentralens arbete som utomordentligt betydelsefullt och har i petita /74 föreslagit åtgärder för förbättring av reselärarverksamheten samt ökande ekonomiska resurser för produktionen av läroböcker. En betydelsefull fråga, som på grund av missuppfattning av sakförhållandena ännu inte har fått sin lösning, är kostnaderna för läromedel till individualintegrerade synskadade elever. Denna behandlas av departementschefen under rubriken »Specialskolan m. m.: Utrustning». Av formuleringarna framgår att man felaktigt har uppfattat Tomtebodaskolans äskanden beträffande läromedel som varande av återinvesteringskaraktär. Att det inte är fråga om underhåll eller förnyelse av förhandenvarande läromedel utan fråga om nyproduktion på Rikscentralen vid skolan av läromedel till ständigt nya elever vid ständigt andra skolor än förut vill framställningen nedan ådagalägga i detalj. Svårigheterna att klara läromedelsförsörjningen till de individualintegrerade eleverna är fortfarande stora. Orsakerna härtill är bl. a. det stigande antalet elever och det enorma utbudet av läroböcker från skolboksproducenterna samt att böckernas uppläggning försvårar en snabb översättning med hänsynstagande till synhandikappets begränsningar. En individualintegrerad elev måste ha tillgång till samma läroböcker som hans seende kamrater. Annars kan undervisningen inte följas. Detta är orsaken till den stora nyproduktion som Rikscentralen måste ha . Enbart har 394 nya lärobokstitlar framställts. Även om redan iordningställda böcker ibland genast kan levereras från studiebiblioteket till eleven, medför varje från en elev inkommen läroboksorder inför ett nytt läsår på många punkter nyframställning, ökning av anslaget för läromedel måste således ske i en takt som svarar mot behovet. Endast en mindre del av läromedelsframställningen är av återinveste Såsom redan har framhållits är det i stället mest fråga om en nyprodukton av ständigt andra böcker, beroende på att nya elever integreras i andra skolor med andra läroböcker, läroböcker byts ut eller kommer i nya omarbetade upplagor m. m. Vi finner det angeläget att principen om likabehandling av synskadade elever kan tillgodoses och att man undanröjer de hinder därför som uppstår genom att dessa elever inte har samma tillgång till läromedel som seende elever. Med hänvisning till ovanstående motivering hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar sig för åtgärder, som leder till att de synskadades integrering i den allmänna skolundervisningen inte motverkas genom brist på för dem användbara läromedel.