ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FW021246 · 1973-01-26 00:00:00 — av herrar och i angående anslaget på tilläggsstat till Bidrag till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. Idrottsrörelsen noterar med tillfredsställelse att statsmakterna inser värdet av ideell ungdomsverksamhet. Men trots att man i årets statsverksproposition föreslår ökning av nu utgående aktivitetsstöd till idrottsorganisationerna dels i form av ett ordinarie bidrag om 17,5 milj. kr. (13 milj. kr. 1972/73), dels i form av ett extra bidrag med 3,7 milj. kr. att retroaktivt tillföras verksamheten 1971/72 och 1972/73 föreligger ändå stora eftersläpningar för idrottens del, jämfört med övriga organisationer. Om full jämställdhet skulle uppnås behövs det betydligt högre summor på tilläggsstat. Som exempel vill vi nämna den verksamhet som idrotten har haft under de två gångna verksamhetsåren: 1971/72 2,1 milj. sammankomster räknat efter 9:-per sammankomst = 18,9 1972/73 2,5 milj (uppskattat) = 22,5 Totalt 1971/72-1972/73 41,4 Erhållit totalt i statliga bidrag: 1971/72 Ordinarie bidrag 1972/73 Ordinarie bidrag Fattas för jämställdhet med övriga organisationer - 9,0 Sammanställningen visar att, om idrotten skulle få samma anslag som övriga organisationer erhåller, anslaget på tilläggsstat borde höjas med 9 milj. kr. utöver propositionens förslag, (övriga organisationers utfall blev 1971/72 . per sammankomst, idrottens .) Den visar också att bidraget till idrotten /73 blir lägre än föregående år. 1 motionen begärs inte hela det uteblivna beloppet, men till en del vore det rimligt att ge idrotten kompensation för bortfallet. Betänkligt är också att när det talas om tilläggsanslag /72 sägs det följande i tilläggspropositionen: Fördelningen av de medel som beräknats för /72 bör inte ske efter de generella reglerna utan efter en prioritering mellan de mest angelägna behoven i de lokala föreningarna. Fördelningen bör göras av efter förslag av riksidrottsförbundet. Det är nästan en omöjlighet att prioritera bland de 7 300 föreningar som finns. Principen bör i stället vara att föreningarna får ett påslag av 50 öre per sammankomst, vilket innebär . Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi att beslutar 1. att på tilläggsstat för /73 under anslaget Bidrag till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet anvisa 4 milj. kr. utöver vad Kungl. 2. att de generella reglerna vid fördelning av tilläggsanslaget /72 bör gälla.
mot · FW021247 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om höjt anslag till hemgårdsrörelsen. Det råder inget tvivel om att den verksamhet som hemgårdsrörelsen och och hemgårdar bedriver är av stort värde och även i fortsättningen väl värd ett statligt stöd. I årets statsverksproposition föreslås ett anslag av . för nästkommande budgetår, vilket är samma belopp som utgått alltsedan budgetåret 1970/71 för den centrala verksamheten och ledarutbildningen. har föreslagit att anslaget till budgetår förs upp med . med hänsyn till den värdefulla ungdomsledarutbildning som bedrivs och till den verksamhet som syftar till integrering av invandrare och handikappade i den lokala verksamheten. Ett oförändrat anslag under tre budgetår innebär i realiteten en försämring av anslaget med hänsyn till den kostnadsfördyring som ägt rum. Vi anser inte att det finns några skäl som talar för att detta anslag skall försämras och yrkar således på att åtminstone det belopp som föreslagit, . (en ökning med . ), skall beviljas för nästkommande budgetår. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att till Bidrag till hemgårdsrörelsen (B 51) för /74 anvisa ett anslag av . (vpk) i
mot · FW02125 · 1973-01-17 00:00:00 — av herrar i och i om slopande av tillståndstvånget för utskänkning av alkoholfria drycker. Bestämmelser angående utskänkning av alkoholfria drycker har utfärdats i ett flertal förordningar . Ursprungligen har gränsen dragits mellan spritdrycker och andra drycker för att flyttas enligt nyare alkoholpolitiska uppfattningar till att ligga mellan alkoholhaltiga samt alkoholfria och därmed jämförliga drycker. Av den av alkoholbyrå utgivna förordningen framgår att mellan och 24.00 tillstånd fordras för servering av alla sorters alkoholfria drycker. Man torde med fog kunna ifrågasätta om denna förordning är anpassad efter den strukturomvandling som skett bl. a. för kiosk- och kafénäringen, häri inräknat korvkiosker och gatukök samt tillkomsten av motell etc. Levnadsvanor och konsumtion inom en rad sektorer har fortlöpande förändrats, så även när det gäller tider och platser för konsumtion av livsmedel. Slopandet av affärstidslagen var en anpassning därefter. Konsumenten behöver i större utsträckning ha tillgång till färdiglagad mat, och kiosker, gatukök och motell har då blivit naturliga inköpsställen. I vissa fall är förordningen inte praktiskt möjlig att strikt följa. Det gäller bl. a. för motell som har tillstånd att till servera öl och därefter önskar servera alkoholfria drycker. För att detta skall kunna ske måste lokalen utrymmas, flaskor och glas bortplockas innan nya gäster åter får släppas in. På idrottsanläggningar där aktiviteter bedrives längre än till får man i barserveringen inte servera kaffe eller lemonad. Förordningen stadgar stopp i serveringen men säger ingenting om när den får återupptas. I princip kan den alltså börja , när ett nytt dygn börjar. Polisen som har att utfärda tillstånd för utskänkningsställen vilka kan uppskattas till flera tusental torde ha angelägnare arbetsuppgifter att ombesörja. Mot denna bakgrund synes det vara befogat att anknytningen till rusdrycksförordningen vid utskänkning av alkoholfria drycker mellan och 24.00 slopas. Det är svårt att se utskänkning av kaffe, juice, lemonad och liknande alkoholfria drycker i samband med förtäring av måltid eller efter idrottsutövning från allmän ordningssynpunkt skulle medföra några problem. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj: t anhåller om sådan ändring av 3 § rusdrycksförsäljningsförordning att alkoholfria drycker i princip kan utskänkas utan tillstånd av myndighet. . () HANS ()
mot · FW021250 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om omorganisation av . har under föregående år kommit i centrum för många ungdomsorganisationers intresse genom det sätt på vilket det anslag för alkohol-, narkotika- och mellanölsinformation som beviljat fördelats. På ett mycket markant sätt visade det sig då att inte var en i demokratisk ordning utsedd församling, som företrädde ungdomsorganisationernas intressen, utan att rådet i första hand kommit att framstå som Kungl. Maj:ts organ för styrning av ungdomsorganisationerna. De tolv ledamöterna i rådet utses också av Kungl. Maj:t och är således inte representanter för sina organisationer. En mera demokratisk funktion inom skulle det naturligtvis gått att erhålla, om SUR:s representantskap erhållit ett reellt inflytande. I representantskapet sitter nämligen ledamöter utsedda av och företrädande de ungdomsorganisationer som erhåller statligt bidrag. Enligt de bestämmelser som gäller för ungdomsrådets arbete har emellertid representantskapet inga möjligheter att påverka utformningen av rådets arbete. Enligt vår mening bör det finnas ett statligt organ som sköter statens kontakter med ungdomsorganisationerna, men detta organ får aldrig framställas som om det vore representativt för landets ungdomsorganisationer. En bättre modell - och mera demokratisk - än den nu gällande skulle det därför vara, om i stället förvandlades till statens kansli för ungdomsfrågor, med uppgift att sköta statens kontakter med ungdomsorganisationerna. Statens ungdomsråds representantskap bör i sin tur förvandlas och utvecklas till ett välfungerande topporgan för landets olika ungdomsorganisationer. Inom sig bör representantskapet kunna utse styrelse, välja in nya organisationer och i övrigt aktivt arbeta utifrån de förutsättningar ett i organisationerna förankrat medlemskap för representanterna erbjuder. Genom en organisation av detta slag skulle förväxlingar mellan - som företrädare för staten och ett i demokratisk ordning valt ungdomsråd kunna elimineras. Med hänvisning till det anförda får vi därför hemställa att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära förslag till en förändring av i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FW021251 · 1973-01-26 00:00:00 — om höjning av anslaget till Tidskriftsstöd. har för /74 hemställt att anslagsposten B 14. Tidskriftsstöd ökas med . Departementschefen har helt kortfattat föreslagit att anslaget skall utgå oförändrat med . Under hänvisning till att a) anslaget varit oförändrat , att b) utgående grundbidrag urholkats till sitt värde samt att c) nämnden annars icke kan bevilja en enda nytillkommande tidskrift grundbidrag får jag hemställa att till Tidskriftsstöd anvisar ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med . förhöjt reservationsanslag om . P. O. () GOTAB 73 3244 S 1973
mot · FW021255 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående anslaget till Bidrag till invandrarkyrkor. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1973:1256 hemställer att till Bidrag till invandrarkyrkor för /74 måtte anvisa ett reservationsanslag av . () () () () () ()
mot · FW021256 · 1973-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående anslaget till Bidrag till fria kristna samfund m. m. Samhällets förhållande till trossamfunden har ingående penetrerats i utredningar . Framför allt har detta skett beredning om stat och kyrka. Dess betänkande Samhälle och trossamfund (SOU 1972:36) är föremål för remissbehandling. En ledande tanke i betänkandet är att samhället skall vara opartiskt gentemot trossamfunden men inta en positiv, aktiv attityd. Motiveringen till denna grundinställning är enligt beredningen dels att många människor har ett religiöst behov, dels att det är av största betydelse för den svenska demokratin att olika livsåskådningar och trosriktningar får goda och likvärdiga möjligheter att bedriva verksamhet. Vi delar denna uppfattning. Denna grundinställning från samhällets sida har i andra sammanhang fått till resultat att relativt stora statsbidrag lämnas för olika frivilligorganisationer idrotten, , ungdomsorganisationerna, teaterverksamheten, pressen och de politiska partierna. /72 utgår ett anslag av . till de fria kristna samfunden och . i förhållande till de ekonomiska möjligheter som har genom sin beskattningsrätt och genom statliga bidrag främst skatteutjämningsbidraget som för kommande budgetår beräknas uppgå till 94 milj. kr. framstår detta som ringa belopp. Även i jämförelse med vad som utgår till vissa andra folkrörelser är beloppen små. Enligt betänkandet Samhälle och trossamfund bedriver de fria trossamfunden och invandrarkyrkorna en verksamhet som i storleksordning är jämförbar med . En annan utgångspunkt i betänkandet är att samhället bör eftersträva likvärdiga stödåtgärder till trossamfunden. För detta har beredningen utformat en framtidsmodell. Beredningen anför (s. 136 högra kolumnen): Vi vill emellertid betona att denna beräkning avser förhållandena sedan församlingars offentligrättsliga ställning upphävts. Skäl finns emellertid att redan tidigare öka de särskilda anslagen till fria kristna samfund och invandrarkyrkor. bör därför dessa anslag som utgör successivt räknas upp. I årets statsverksproposition har anslaget till de fria trossamfunden höjts till . Däremot har invandrarkyrkorna så vitt vi kunnat notera, inte fått någon höjning av bidraget, , i föreslaget anslag till invandrarverket. Det bör då anmärkas att invandrarkyrkorna har den absolut besvärligaste situationen ekonomiskt sett. Med hänvisning till det anförda hemställer vi1 att till Bidrag till fria kristna samfund m. m. för /74 anvisar ett reservationsanslag av . () () () () 1 (Se även motion 1973:1255)
mot · FW021259 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken i och i Lane-Herrestad om försöksverksamhet vid lärarhögskolorna med samundervisning av elever med och utan handikapp, m. m. Många människor i vårt samhälle är handikappade i ena eller andra avseendet. Glädjande nog börjar den synen bli allmän att de handikappade så långt detta är möjligt skall integreras i samhället. Detta ställer stora krav på utbildning och på andra åtgärder för de handikappade, men det ställer också krav på oss alla, krav på kunskaper om olika handikapp, krav på förståelse och åtgärder för anpassning. När det gäller den vuxna generationen finns det stora brister i alla dessa avseenden, brister som försvårar en integrering. Det är nödvändigt att vi är mer vaksamma och beredda att satsa mer när det gäller barnen. Vi måste komma fram till en riktig och naturlig attityd inför avvikande människor. Det är nödvändigt att ge alla barn kunskaper om olika handikapp, kunskaper om under vilka olika förutsättningar människor måste leva. Sådan kunskap bör bibringas barnen inte bara på teoretisk väg utan genom att de får vara tillsammans, lära av varandra och ta hänsyn till varandra. Den integration av handikappade barn i skolan som är beslutad och håller på att genomföras är därför mycket värdefull. Den ställer emellertid krav på såväl lärare som elever och föräldrar. Problemen som uppstår löser sig inte automatiskt utan kräver aktiva insatser i syfte att öka kunskaperna och därmed förståelsen. Hur integrationen lyckas kommer i stor utsträckning att bli beroende av lärarna. Här räcker det inte med undervisning om olika handikapp och deras speciella problem, det är nödvändigt att barn med olika handikapp finns representerade i grupper och övningsklasser, där lärarkandidater praktiserar. Ett sätt att sprida kunskaper i dessa avseenden, som det skulle kunna ge ett värdefullt underlag för fortsatt utvecklingsarbete, är att vid lärarhögskolorna starta försöksverksamhet med grupper, där barn med olika handikapp tränas och undervisas tillsammans med barn utan handikapp. 1 sådana försöksgrupper skulle ingå exempelvis barn med syneller hörselskada samt utvecklingsstörda och rörelsehindrade men också barn med icke synliga handikapp, t. ex. astma, hjärtsjukdom, allergi. TRU skulle sedan i en TV-serie följa försöksverksamheten för att sprida information om vägar till anpassning och förståelse och därmed till rikare känsloupplevelser för såväl handikappade som icke handikappade. Genom TV når man föräldrar till sådana handikappade barn som vistas i hemmet, man når lärare och man når allmänheten. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1 * 1973. att beslutar uppdra åt Kungl. 1. att inrätta i motionen nämnd försöksverksamhet vid lärarhögskolorna, samt 2. att i en TV-serie sprida information om försöksverksamheten. () i Lane-Herrestad
mot · FW02126 · 1973-01-17 00:00:00 — om ett förenklat förtullningsförfarande för allmänflyget. Allmänflyget förorsakas stora besvär av det faktum att man ofta måste göra långa omvägar för att uppfylla gällande krav på in- och uttullning vid flygfärder till och från andra länder. efter passtvångets avskaffande inom är det ganska lätt att passera gränserna så länge man håller sig på marken, men en mycket tidsödande och därmed kostbar procedur om man förflyttar sig med allmänflyg. Den långa landgränsen mellan och har t. ex. endast en tullstation för in- och uttullning av all marktrafik mellan de båda länderna, vilket uppenbarligen anses tillräckligt för att kontrollera hela den markbundna trafiken. Men så smidigt är ingalunda förfarandet för trafikanterna med allmänflyget. Rent orimlig ter sig proceduren mellan t. ex. och . En knapp halvtimmas flygning mellan och fördyras och försenas kraftigt av de gällande kraven på in- och uttullning, och även om vissa lättnader på förtroendebasis införts är proceduren alltför omständlig. Det borde från alla synpunkter vara tillräckligt om förtullning bara behövde ske vid en tullflygplats och icke som vid två. Den kontroll man har över flygplansrörelserna genom färdplanskravet är tillräcklig. Färdplanen, som är obligatorisk vid gränspassage, innehåller uppgifter om antalet ombordvarande, flygtider och flygsträckor m. m. och ger alla möjligheter till kontroll. Med stöd av det anförda hemställer jag att hos Kungl. Maj: t anhåller om förenklat förtullningsförfarande för allmänflyget, särskilt i vad det gäller den internordiska trafiken.
mot · FW021260 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om höjning av anslaget till Vissa kurser för utländska studerande, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 1127 hemställes 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om en utredning beträffande besvärsrätt, möjligheter för invandrare att påbörja vistelse i med studier, gäststipendiemas utformning, förkunskapskrav i svenska och engelska jämte språkundervisning för utländska studerande, yrkesvägledning samt kurativa åtgärder, 2. att beslutar att under åttonde huvudtiteln kurser för utländska studerande anvisa ett med till höjt anslag. () ()
mot · FW021261 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till vägsamaritutbildning. Trots betydande trafiksäkerhetsåtgärder har vi fortfarande en skrämmande hög olycksfallsfrekvens på våra vägar. dör omkring tusen personer och över 20 000 skadas. De förebyggande åtgärderna är väsentliga, men att helt förebygga alla trafikolyckor torde inte vara möjligt. För vissa livshotande skador (andningsstillestånd och stora blödningar) måste motåtgärder sättas in snabbt - . Dessa livräddande åtgärder är enkla, men kräver viss kunskap. Föraren i nästa bil kan rädda liv, om han bibringas kunskap härom. Sådana kunskaper ges i utbildningen av s. k. vägsamariter. För att bli vägsamarit fordras 20 timmars utbildning i Röda korsets regi. Vägsamariten får ett särskilt märke att sätta på bilen och skall medföra viss sjukvårdsutrustning. 1972 utbildades på detta sätt över 800 personer. har sammanlagt 4 850 personer genomgått kursen. Kostnaderna för utbildning och utrustning av vägsamariterna är mycket små i jämförelse med vad en enda trafikolycka kan kosta samhället. är en av de många åtgärder som volymmässigt bör utbyggas båda av samhällsekonomiska skäl och framför allt för att hindra onödig död och minska onödigt lidande. Ökningen av antalet vägsamariter har varit glädjande. Överstyrelsen för Svenska röda korset har genom årliga anslag stött verksamheten bl. a. genom att utan kostnad tillhandahålla vägsamaritens utrustning. Framställningar till berörda myndigheter om särskilda anslag har emellertid avslagits. Överstyrelsen avser att skapa en särskild fond för vägsamaritorganisationen. Bidrag till fonden kommer att sökas från myndigheter, organisationer och institutioner av skilda slag. Det måste dock i första hand vara hela samhällets uppgift att stödja vägsamaritutbildningen. Vi hemställer med stöd av vad ovan anförts att beslutar att ur anslaget under punkten D 16, bilaga 10 till statsverkspropositionen skall utgivas till Röda korset som stöd till vägsamaritutbildningen. AXEL () ()
mot · FW021263 · 1973-01-01 00:00:00 — angående fortbildning av lärare på yrkesinriktade linjer i gymnasieskolan. Genom en ämbetsskrivelse gavs lärare inom sektorn industri- och hantverk i yrkesskolan med oavkortad lön rätt att företa yrkesstudier under i princip högst vid företag och på arbetsplatser inom det arbetsområde där deras undervisning försiggick. Även sedan yrkesskolan reformerats och inlemmats i gymnasieskolan kvarstår givetvis lärarnas behov av yrkesstudier. Med lika stort fog och i vissa fall t. o. m. större fog borde liknande möjligheter stå öppna för de nya lärarkategorierna inom främst yrkesinriktade linjer som inlemmats i gymnasieskolan. Detta gäller bl. a. lärare i tekniska och ekonomiska ämnen vid gymnasieskolan och lärare i yrkesinriktade ämnen vid b}, a. lantbruksskolor och skogsbruksskolor. Den snabba samhällsomvandlingen och den fortlöpande rationaliseringsprocessen i näringslivet motiverar att i synnerhet dessa lärargrupper gång efter annan än vid de obligatoriska studiedagarna får tillfälle till yrkes- och miljöstudier. Detta torde vara en förutsättning för goda lärarinsatser. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om en översyn av fortbildningsmöjligheterna för lärare på yrkesinriktade linjer i gymnasieskolan m. m. i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FW021264 · 1973-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. angående skolornas storlek och utformning. I den debatt som pågår kring skolans arbetsmiljö har frågan om skolstorlekens betydelse för undervisningen och trivseln i arbetet kommit i förgrunden. I flera undersökningar, bl. a. av , har påvisats att mycket stora skolor med över 1 000 elever är olämpliga. I de s. k. mastodontskolorna uppstår en anonymitetskänsla som kan leda till passivitet, aggressivitet eller skolleda. Från undervisningssynpunkt är det lättare, hävdas det bl. a. i SL:s undersökning, att i den mindre skolan individualisera undervisningen samt motivera och aktivera eleverna i skolarbetet. Även från föräldra- och elevhåll har en utbredd opinion hävdat nackdelarna med mastodontskolorna. Tekniska linjers elevförbund har tillskrivit utbildningsministern och uttalat att inga skolor bör ha fler än 1 000 elever. Främst har kostnadsskäl av framför allt kortsiktigt slag anförts som motiv för att bygga stora skolor. De sociala funktionerna och dessas samband med skolornas utformning och storlek förefaller att ha spelat mindre roll för skolbyggarna än rationaliseringsaspekter. I en centermotion vid förra årets riksdag (1972:1093) framfördes de synpunkter som ovan återgivits och motionen utmynnade i förslag om utredning och normer i fråga om skolornas utformning och storlek. Riksdagsmajoriteten avvisade emellertid yrkanden i denna riktning med hänvisning till den pågående utredningen om skolans inre arbete. Visserligen kan denna utredning väntas tillföra debatten om mastodontskolorna ytterligare material, men mot bakgrund av de hittillsvarande erfarenheterna från mastodontskolorna kan det inte råda något tvivel om att de är alltför stora för att fungera bra. planeras och byggs emellertid mastodontskolor. pekade i sitt utlåtande på att elevantalet vid en högstadieskola inte avsevärt borde överstiga 600 å 700 enligt anvisningar. pekade utskottet på att det i fråga om gymnasieskolan inte fanns något uttalande från beträffande maximiantalet elever i en skolenhet. Det kan inte vara rimligt att mastodontskolor fortfarande planeras, när man på skolans område alltmer blivit medveten om nackdelarna med de mycket stora skolenheterna. Den omsvängning som skett i vad gäller inställning till B-skolereformen, glesbygdsutredningens belysning av behovet av ett decentraliserat skolväsende samt framlagda förslag och pågående försöksverksamhet i fråga om gymnasieskolor med begränsat elevunderlag har visat, att man utifrån en rad olika utgångspunkter måste ifrågasätta ett ensidigt planerande för kombinationen stora skolor-stora Enligt vår mening fordras det ett aktivt agerande från de centrala skolmyndigheternas sida i form av uttalanden, rekommendationer eller andra lämpliga åtgärder för att så långt möjligt begränsa tillkomsten av ytterligare mastodontskolor. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om åtgärder för att så långt möjligt begränsa tillkomsten av ytterligare mastodontskolor.