mot · FW0259 · 1973-01-01 00:00:00 — av m. fl. om införande av hyresstopp. Den bostadssociala målsättningen att alla medborgare skall beredas goda bostäder till överkomliga priser kan inte förverkligas om man inte får ett snabbt slut på den nuvarande situationen på bostadsmarknaden. Bostaden håller på att bli en handelsvara där snart bara människor med höga inkomster kan efterfråga en fullgod bostad i en bra miljö. Hyrorna i nyproduktionen har mer än fördubblats . Tillsammans med maten där priserna stigit nästan lika mycket utgör hyran den tyngsta utgiften i familjernas ekonomi, och miljontals människor har genom dessa prisstegringar fått vidkännas en betydande standardförsämring. De flesta kommunerna har genomfört kraftiga höjningar av de kommunala taxorna, exempelvis för vatten och avlopp, sophämtning och elström. Dessa höjningar har lett till ökade hyror som särskilt hårt har drabbat familjer med låga inkomster. Trots nära en fjärdedel av hushållen i vårt land är trångbodda, och det finns flera hundra tusen undermåliga lägenheter, står tiotusentals lägenheter tomma, och ett allt större antal människor måste få socialhjälp för att hyra lägenheter i nyproduktionen. Det bostadssociala stödet har inte kunnat förhindra en utveckling som innebär att människor med låga inkomster i stor utsträckning tvingats bo i de sämsta bostadsområdena. Vi har fått en alltmera markerad uppdelning i rika och fattiga områden med en dålig miljö och undermålig service för dem som bäst behöver den. De senaste årens utveckling på bostadsområdet har medfört att, som nybyggda lägenheter står tomma, ett stort antal mycket dåligt utrustade lägenheter alltjämt är bebodda som många hushåll med barn är trångbodda. De tomma lägenheterna måste upplåtas till dem som har undermåliga bostäder eller saknar egen bostad, men då mot hyror som är rimliga och som avsevärt understiger dem som tidigare begärts. 1 den bostadspolitiska debatten har det bl. a. från socialdemokratiskt håll gjorts gällande att hyrorna inte är så höga utan att det mera är fråga om att hyresgästerna uppfattar dem som höga. Det har anförts att medan totalhyran stigit hade lönerna stigit mycket mer för gifta män och för gifta par. En sådan jämförelse haltar emellertid då man vet att priserna på livsmedel och andra nödvändiga konsumtionsvaror stigit nästan lika mycket som hyrorna i nyproduktionen gjort under dessa år. Hyreslagstiftningen i dess nuvarande utformning ger inte det skydd mot hyreshöjningar som behövs och är inget verksamt instrument för att komma till rätta med de problem som uppstår beträffande de rekordhöga hyrorna, de tomma lägenheterna och minskningen i bostadsbyggandet. 1 hyreslagstiftningen finns inbyggd en metodik som innebär ständiga hyreshöjningar, främst genom hyreslagens beryktade paragraf 48 om det s. k. bruksvärdet. Om den pågående hyresstegringsvågen skall kunna stoppas och hyrorna pressas ned måste radikala åtgärder vidtagas i form av nya bostadspolitiska initiativ. Den socialdemokratiska regeringen har tydligen saknat både viljan och förmågan att genomföra en socialt inriktad bostads- och hyrespolitik som gör slut på spekulation och vinstintressen. I valet mellan å ena sidan en bostadspolitik i hyresbetalarnas intresse med hårdare tag mot byggmästar-, fastighets- och bankkapital och å andra sidan en bostadspolitik anpassad till det kapitalistiska systemet och blandekonomi har man valt det . Sedan regeringen övergivit lågräntepolitiken , avvecklat statliga generella stödåtgärder som t. ex. de statliga tilläggslånen och den statliga räntegarantin, infördes det s. k. paritetslånesystemet. Detta system innebär inte någon subvention utan endast att kapitalkostnaderna fördelas i tiden, dvs. att skulden skjuts . skall lånen betalas tillbaka, och det förutsattes då ske till priset av ständigt stegrande hyror. Lågräntan, som var hörnpelaren i den tidigare socialt inriktade bostadspolitiken, har övergivits. Kapitalkostnaderna räntor och amorteringar på bostadslånen svarar för ungefär två tredjedelar av hyran, och enbart räntekostnaderna uppgår ofta till hälften av hyran i nyproduktionen. Höjda bostadsbidrag löser på intet sätt problemen med de skyhöga hyrorna lika litet som socialbidrag. Även dessa bidrag hamnar slutligen hos bankerna och hos dem som spekulerar i mark, byggnadsmaterial, byggande och ägande av hyreshus. De ändrade finansieringsvillkoren har varit avgörande för hyresstegringarna. Uppskattningsvis har ungefär hälften av de hyreshöjningar som ägt rum berott på dem. Regeringen och har sålunda i hög grad bidragit till den nuvarande situationen på bostadsmarknaden. Den bostadspolitik som bedrivits har lett till nya hyreshöjningar och eftergifter åt olika vinst- och spekulationsintressen på bostadsmarknaden. Man utgår tydligen som något självklart från att ägandet och förvaltandet av bostadsfastigheter alltid skall bära sig och gå med vinst, och det förefaller som om man från regeringens sida helt har gett upp kraven om bostaden som en social rättighet och social rättvisa på bostadsmarknaden. Ingen hävdar numera att byggandet av skolor och undervisningsanstaler skall gå ihop och att undervisningen skall gå med vinst lika litet som någon gör gällande att detta skall gälla beträffande sjukvården. Då det gäller rätten till en god bostad borde det vara lika självklart att bostaden inte får vara en marknadsvara där krassa ekonomiska motiv är bestämmande. Västerpartiet kommunisternas inställning och förslag då det gäller bostadsfrågan grundar sig på vad som borde vara självklart för alla som säger sig värna om den enskilda människans rättigheter nämligen rätten till en god bostad till ett överkomligt pris som en social rättighet på samma sätt som rätten till utbildning och sjukvård. Man kan då inte acceptera att bostaden blir en handelsvara där privatbanker och storbyggmästare spekulerar i och gör stora vinster på att människorna måste ha någonstans att bo. Den nu förhärskande bostadspolitiken är en reaktionär politik, en politik som hör det förgångna till och som måste avlösas av en ny bostadspolitik med socialistiska lösningar, en politik där samhället tar ansvaret och ledningen. De hyresstegringar som och /73 genomförts och som beräknas bli genomförda under innevarande år innebär för de flesta hyresgäster en ökning av boendekostnaderna med eller mera. Mot bakgrunden av dessa förhållanden kräver kommunisterna att ett hyresstopp skall införas och att detta får gälla till dess att åtgärder vidtagits som gör att hyrorna i stället kan sänkas. Detta kan ske genom att fullmaktslagen om prisreglering ändras så att den också får gälla hyresområdet. Hyresstoppet bör gälla minst till utgången av och avse alla hyresförhållanden gällande bostäder. Som andra omedelbara åtgärder kräver vi en sänkning av räntan på de långa fastighetslånen och ett stopp för de kommunala taxehöjningarna samt att regeringen utarbetar ett socialt reformprogram i syfte att sänka bostadskostnaderna. Ett sådant bostadssocialt program måste ta upp de krav och ställa förslag om åtgärder som kommunisterna förespråkat. Det gäller bl. a. kraven om en allmän räntesänkning och en totalfinansiering av bostadsbyggandet och dess följdinvesteringar genom en statlig bostadsbank som tillhandahåller kapital till en låg och fast ränta. Det gäller kraven om ingripande mot monopoliseringen inom byggnadsmaterialindustrin och ytterligare åtgärder mot markspekulationen, och det gäller det gamla kravet från arbetarrörelsens efterkrigsprogram om överförande av de privata flerfamiljshusen i samhällets ägo. Vissa av de i motionen berörda frågorna faller inom tillsatta eller slutförda utredningars arbetsområden. Vissa begränsade förslag har tidigare förts fram till . Eftersom emellertid utredningarnas direktiv inte kan anses leda arbetet i önskvärd riktning och med önskvärd snabbhet och vidare förslag i anledning av slutförda utredningar inte lagts fram finns goda skäl för ett hyresstopp. Det får anses uppenbart att hyresutvecklingen och nedgången i bostadsbyggandet kräver omedelbara och kraftiga åtgärder för att inte bostadspolitikens sociala syften helt skall gå om intet. Med hänvisning till det anförda föreslås att måtte uttala sig för ett införande av hyresstopp och hos Kungl. Maj:t hemställa om skyndsamt förslag om utvidgning av prisregleringslagen till att omfatta även hyresområdet, varvid hyresstoppet skall baseras på de gällande hyrorna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)