mot · FW02266 · 1973-01-19 00:00:00 — Härtill bör komma 5 biträden utöver regeringens förslag. Även lekmannaövervakare bör emellertid med den omsorgsfulla handledning av frivårdspersonal som beredningen föreslår och lämplig utbildning kunna anförtros arbetet med vissa fall bland det »tyngre» klientelet. Beredningen har också föreslagit att övervakningstiden vid skyddstillsyn förkortas från tre till samt att behovet av övervakning obligatoriskt omprövas . Skälen härför är bl. a. att den klient, som klarat sig utan återfall , sällan torde vara så labil att kontakt under ett tredje år är nödvändig. Flera remissinstanser motsätter sig förslaget om en förkortning generellt av övervakningstiden till . a. framhålles att om prövotiden är så kort som och oftast endast , kan risk finnas att domstolen väljer den frihetsberövande påföljden. Beredningens förslag i denna del kan således leda till ett resultat, som är motsatt uppfattningen att frivård skall tillämpas i ökad omfattning. Särskilt gäller detta om övervakningsnämndema icke heller får befogenhet att förlänga prövotiden då så erfordras. Vi delar beredningens uppfattning att övervakningen begränsas till samt att den i många fall kan upphöra tidigare än vid prövotidens utgång. Vi föreslår emellertid , att övervakningsnämndema får befogenhet att vid behov förlänga den tvååriga prövotiden med . Det är också angeläget att större intresse än nu ägnas åt åtgärder, som verkligen kan minska den brottsliga verksamhetens omfattning. Ingen kriminologisk teori synes kunna göra anspråk på att helt förklara brottsligheten, vilket skapar svårigheter även då det gäller brottsprofylaktiska åtgärders realiserande. De undersökningsresultat som presenterats av klientundersökning (SOU 1972:76) understryker svårigheterna att ange några generella orsaker. Personlighet, närmiljö och total samhällsmiljö bör enligt utredningen uppfattas som länkar i orsakskedja. Dessa slutsatser talar för att samhällsåtgärder mot ungdomskriminaliteten bör omfatta ett brett register bestående av både familjepolitiska och mentalhygieniska åtgärder samt sådana som direkt försvårar brott. Av stort intresse är också de forskningsresultat om självdeklarerad brottslighet som och presenterat. Enligt dessa begär de flesta pojkar snatteri och liknande brott men anpassar sig med växande ålder. Bara en del av alla pojkar blir föremål för tillrättaförande åtgärder. Av de senare återfaller ganska många. Uppfattningen att undanröjande av fattigdom och sociala missförhållanden leder till ett mer harmoniskt samhälle har varit en väsentlig drivkraft bakom flera politiska rörelsers sociala reformvilja. Standardutvecklingen har emellertid visat sig långt ifrån automatiskt lösa alla sociala missförhållanden, varav många tvärtom kvarstår olösta. Ett exempel är alkoholproblemen. Vidare har samhällsutvecklingen som sådan sannolikt medverkat till ökad brottslighet: de snabba folkomflyttningarna med åtföljande social rotlöshet, familjens förändrade roll: de allt större enheterna inom bl. a. produktionslivet med åtföljande känslor av främlingskap, trafikens snabba utveckling, storstädernas tillväxt med åtföljande miljöbrister etc. Liknande resonemang har utvecklats i skriften , som låtit utarbeta med anledning av folkpartimotioner om den psykiska folkhälsan. Det moderna samhället skapar genom sin uppbyggnad också en mängd nya möjligheter till brott. Trafikens expansion med möjlighet till snabba förflyttningar långa sträckor, självbetjäningen inom butiker och varuhus, tillkomsten och den ökade användningen av nya typer av betalningsmedel, alltmer omfattande lagreglering på skilda samhällsområden etc. kan här tjäna som exempel. Det är en väsentlig brottsförebyggande uppgift att söka minska trycket av olika frestelser att begå någon form av brott. Det är i detta sammanhang viktigt att konstatera att kriminaliteten inte är det enda sociala område där läget försämrats . Alkohol- och narkotikamissbrukets nära samband med brottsligt beteende är klarlagt. Alkoholpolitiska utredningen bekräftar i en undersökning vad man vet, nämligen att alkoholmissbruket i hög grad förekommer parallellt med kriminalitet. Av narkomanvårdskommitténs material framgår att påfallande många narkotikamissbrukare har begått brottsliga handlingar. Stegringen av brottsligheten under 1960talet i gäller flertalet brottsgrupper och alla åldrar. Att märka är att bland de straffmyndiga har stegringen av lagförd kriminalitet varit högst bland de yngsta. Som huvudorsak härtill torde kunna anges det tilltagande drogmissbruket. Det vore dock av värde att få ytterligare belyst hur sambandet mellan konsumtion av alkohol och narkotika samt brott fungerar, framför allt bland ungdom. Om det visar sig, vilket allt talar för, att missbruk av alkohol eller narkotika för många människor spelar rollen som en central utlösare av brottsligt beteende, är detta ytterligare ett starkt argument för en mera konsekvent och verkningsfull alkohol- och nar kotikapolitik från samhällets sida. En nedgång i brottsligheten kunde konstateras som en följd av den koncentration av insatserna för narkotikabekämpning, som polisen då gjorde. Denna insats ledde till en nedgång även av andra brott än narkotikabrott. utgör tyvärr en attraktiv marknad för de internationella ligor som från den europeiska kontinenten organiserar narkotikasmuggling i stor skala. Inom landet kan konstateras att narkotikabrottsligheten spritt sig även till mindre och medelstora städer. Man måste räkna med att narkotikabrottsligheten även under den närmaste framtiden kommer att utgöra ett mycket allvarligt problem. Det är angeläget att stora insatser görs för att komma till rätta med denna brottslighet. Vi föreslog att en parlamentarisk utredning skulle tillsättas för att få tillstånd en genomgång och totalbedömning av samhällets brottsförebyggande åtgärder samt utforma förslag till förstärkning av dessa. En rad utredningar har arbetat med olika frågor inom kriminalvårdens område. Samtliga utredningar har dock gällt antingen påföljdsystemet, anstaltsvården eller frivården. Den av oss föreslagna utredningen skulle ha den väsentliga uppgiften att överväga åtgärder, som gör att färre personer i stället för ett såvitt kan bedömas ständigt ökande antal begår brott. Som tre huvuduppgifter som borde tillkomma en brottsförebyggande utredning framhöll vi att denna skulle Aktualisera nya väsendiga forskningsuppgifter, Ge brottsförebyggande aspekter på skilda samhällsområden, Ge förslag till mera direkt brottsförebyggande åtgärder. Den av oss förordade brottsprofylaktiska utredningen skulle utveckla och sammanställa de brottsförebyggande synpunkter, som behöver läggas på samhällets utveckling och politik på en rad områden. De stora kommunerna, men inte endast dessa, uppvisar en hög brottsfrekvens. De faktorer i storstadsmiljön, som verkar brottsbefrämjande, bör kunna analyseras och synpunkter läggas på samhällsplaneringen i framför allt de stora kommunerna. Även i många andra tätorter är emellertid brottsligheten hög. Möjligheterna till fritidsaktiviteter för framför allt ungdom bör vidgas i alla slag av tätorter. Mycket återstår att göra för att förbättra barnens uppväxtmiljö. För den yttre miljön har givetvis boendeplaneringen stor betydelse. Sådant ekonomiskt stöd av olika slag måste vidare ges, att materiella förutsättningar skapas för goda hemförhållanden. Lika väsentligt är dock att föräldrar får kunskap nog att klara den svåra uppgift barnens normbildning utgör. Positiva åtgärder av detta slag torde ha en väsentlig roll att spela i en brottsförebyggande politik. v;-' I Det är inte minst viktigt från brottsförebyggande synpunkt att skolan förmår skapa en känsla av trivsel och social närkontakt. informationen i skolorna om samhällets norm- och påföljdssystem förbättras. Av statsverkspropositionen framgår att endast ca 16 milj. kr. av de 1,7 miljarder, som anslås till rättsväsendets åtgärder mot brott, används för förebyggande verksamhet. Största delen av dessa 16 milj. kr. används för polisens undervisning i skolorna om lag och rätt samt trafik. Det föreslagna nya anslaget om . för information om ny lagstiftning m. m. måste mot denna bakgrund hälsas med tillfredsställelse. Riksdagsmajoriteten avslog emellertid vårt förslag om en brottsprofylaktiskt inriktad utredning. Detta har emellertid inte hindrat justitieministern att föreslå att en utredningsman tillkallas för att lägga fram förslag till uppgifter för och organisation av ett centralt råd för samordning av samhällets insatser mot brott. Av direktiven framgår att rådet skall få sådana uppgifter och en sådan organisation, att det på ett verksamt sätt kan bidraga med konkreta förslag till samverkande åtgärder för att förebygga brott. Av den breda sammansättning som föreslås framgår att justitieministern haft förebyggande åtgärder i vid bemärkelse i tankarna. Initiativet måste hälsas med tillfredsställelse. Man måste emellertid fråga sig varför vårt nära nog identiska förslag måste avslås . Under hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi A. att anvisar 1. under andra huvudtilten B 6 Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader utöver vad Kungl. föreslagit, avseende 450 polismanstjänster och ca 75 övriga tjänster; 2. under andra huvudtiteln polisorganisationen: Utrustning utöver vad Kungl. 3. under andra huvudtiteln Frivården utöver vad Kungl. föreslagit avseende tjänster för 17 assistenter och 5 biträden under ett halvt budgetår för intensifierad övervakningsverksamhet; B. att uttalar 1. i samband med behandlingen under andra huvudtiteln av anslaget D 10 det angelägna i en kraftigt utbyggd information om samhällets rättshjälp; 2. att prövotiden vid skyddstillsyn bör sänkas till med befogenhet för övervakningsnämnderna att vid behov förlänga med ; C. att hos Kungl. begär förslag till de närmare formerna för utvidgat samarbete mellan kriminalvården och de lokala sjukvårds- och socialvårdsorganen; samt D. att som sin mening ger Kungl. Maj:t tillkänna vad i motionen i övrigt anförts angående effektivisering av rättsvården, polisens utredningsarbete samt brottsförebyggande verksamhet. () () () () () () . ()