mot · FW021885 · 1973-04-13 00:00:00 — Åt sårade och förstörda landskaps- och andra miljöer har även samhället fått fungera som räddningstjänst. Men en ny grundlag måste även skydda och säkra grunderna för vårt demokratiska samhälle och medborgarnas fri- och rättigheter. Vårt demokratiska samhällets vilja och strävan mot ekonomisk, social och kulturell utveckling och utjämning är en central fråga för hela vårt folk. I en grundlag räcker det inte med en beskrivning av de politiska fri- och rättigheterna en proklamation. Men det förutsätts att skall medge att dessa fri- och rättigheter begränsas till ett skydd genom lag, antagen med ett vanligt majoritetsbeslut. Detta förslag kan knappast tydas på annat sätt än att förslagsställarna syftar till att avskaffa själva fundamentet för grundlag, och de politiska och medborgerliga frioch rättigheterna skulle således vila på ett till intet förpliktande symboliskt uttalande. Även om vissa rättigheter anses tillkomma människan av naturen, anses vara oförytterliga och icke kunna inskränkas och staten har att respektera dem, är detta ej nog. En grundlag skall innehålla garantier, syftande till att förhindra kränkningar av dessa rättigheter, och den skall bilda en sfär, ett skyddsvärn för den enskilda människans frihet. Det är märkligt att förslaget till ny grundlag icke ger detta skydd och kunnat utforma de regler som skall skydda dessa medborgerliga fri- och rättigheter. Denna oförmåga är märklig med tanke på att , trots rätts- och samhällskaos, ändock kunde utforma och besluta om en tryckfrihetsförordning som odiskutabelt har haft betydelse för hela rätts- och samhällsutvecklingen . Den som före och under senaste världskriget närmare kunde följa påfrestningarna när det gällde att skydda ingrepp i de personliga fri- och rättigheterna, tryck- och yttrandefriheten samt när det gällde att söka skydda vårt land från ofärd och få respekt för vår neutralitetsvilja upplevde att en grundlag trots allt i hårda tider har ett både psykologiskt och praktiskt värde. Detta trots fullmakts- och undantagshänsyn, som krigsfaran tvang oss till. Under och efter krigen har vi även upplevt att olika lands militarism satt valutslag ur spel, och militärer har med maktmedel infört diktaturregimer. Trots militärens makt och bristande respekt för både lagar och människoliv, förefaller det ändock som om även diktaturregimer tvungits att visa en viss respekt för ett lands grundlagar. Under normala och lugna tider kan det givetvis sägas att medborgarnas främsta skydd mot övergrepp ligger och måste ligga i det demokratiska systemet som sådant med fritt arbetande politiska partier som slår vakt om de grundläggande politiska rättigheterna, med fria val byggda på allmän och lika rösträtt. Den yttersta garantin för fri- och rättigheter är demokratins förankring i folkopinionen. Men detta förutsätter att vi både inom och utomlands kan bevara inre och yttre lugn och kan arbeta i fred. Händelser har internationellt timat, som visat att opinioner genom förvrängning kan köpas och säljas och bearbeta allmänheten enligt den moderna reklam- och masspsykologins metoder. Det är möjligt att sälja politiska åsikter liksom vilken annan vara som helst. Vad som kunde ske i nazismens och fascismens land visar att förtigande, förvrängning av fakta, appeller till det irrationella, människornas fåfänga, ångest, hat och fördomar i förening med återupprepningens suggestiva kraft etc. gör att människor lättare låter sig påverkas av en vädjan till deras känslor än av en vädjan till deras förnuft. Man skall inte heller bortse från att i den representativa demokratin innesluts även farliga sprängstoffer, som inte utesluter att den kan nyttjas för att felaktigt styra, utesluta och sätta demokratins spelregler ur funktion. Om den nyttjas så, kan den lätt uppfattas och få en sådan reell verkan att den fria opinionen otillbörligt påverkas, och den enskilda människans rätt att i demokratisk anda påverka sin tillvaro försvinner i en oformlig massa. Den som haft tillfälle att ta del av de svenska nazisternas medlemsregister före och under senaste världskriget förvånas över hur många kända namn som återfanns i förteckningen. Om nya ofärdstider skulle återkomma, skulle dessa antidemokratiska kretsar tydligen återuppstå. Det är märkligt hur kort steget är mellan kultur och djungelns lagar. Mänsklig grymhet och vilja att förinta synes ligga latent och får snabbt en utlösning även i stater som uppfattas som demokratiska. I strävan att förhindra en katastrof har en grundlag ett betydande värde. Den tidsutdräkt den kräver skapar möjlighet till besinning och eftertanke, och tidsfristen kan nyttjas för att rusta sig för att värna om demokratin och den enskildes fri- och rättigheter. Justitieministern har enligt ett referat sagt bl. a. att domarkåren representerar ett ensidigt urval av befolkningen. Den rekryteras främst från ämbetsmanna- och företagarfamiljer. Domarkarriären är dessutom sluten. Självklart leder detta till att de allmänna värderingar som råder inom en sålunda sluten yrkesgrupp icke på alla punkter stämmer med de allmänna värderingarna ute i samhället. Att denna miljöpåverkan också färgar domarna i deras yrkesutövning är ofrånkomligt. Säkert är de både opartiska och lojala mot lagstiftarna. Men objektiv i den meningen att de skulle vara helt opåverkade av sin omgivning kan domarna inte vara. Det kan ingen vara. Det förefaller som om sanningen i Chydenius (17291803) uppfattning att rikedom framför allt förvärvas genom politiskt maktmissbruk och användes till ytterligare politiskt förtryck och att maktägande med sin penningstyrka dödat lagarnas makt även synes vara en rättslig realitet. Tidsnöd och en snabb genomläsning och prövning av propositionen 1973:90 med förslag till ny grundlag, på grund av de få dagar som står till förfogande för en motionär, ger ett beklämmande och besvikelsens intryck. Förslaget kan inte karakteriseras annorlunda än att det är en vanlig lag, fjärran från de egenskaper och förväntningar man knyter till en ny grundlag såsom erfarenheter från ett föränderligt samhälle, som i fred allt kunnat utvecklats till att allt närmare knyta land och folk samman i en gemenskap: fosterlandet . Vi har under några århundraden kunnat frångå herremakt och stormaktsdröm, och sedan 1809 års grundlag skapades har vi successivt kommit fram till att vi accepterar att all offentlig makt i utgår från folket. En ny grundlag borde aldrig presenteras i ett skick där den genom kompromisser till oigenkännlighet plundrats på det grundskydd som en grundlag skall ge land och folk. Det sägs att beredningens samtliga ledamöter har funnit det angeläget att kunna lägga fram ett så långt möjligt enhälligt förslag i de centrala frågorna om medborgarnas rättigheter gentemot samhället. Mot denna bakgrund enades ledamöterna om en lösning som bl. a. innebär att den nya grundlagen skall innehålla beskrivningar av de politiska fri- och rättigheterna och av den personliga friheten men att den skall medge att dessa fri- och rättigheter begränsas genom lag antagen med vanligt majoritetsbeslut. I propositionen uttalar statsrådet att grundlagens huvuduppgift bör vara att bestämma formerna för den samhälleliga verksamheten. Det är i en demokrati av särskild betydelse att de politiska spelreglerna inte kan manipuleras. Det är därför i första hand dessa regler som bör omfattas av Den viktigaste grundsatsen bakom all samhällelig verksamhet bör vara att denna ytterst skall vara inriktad på att åstadkomma rättvisa och jämlikhet mellan medborgarna. Denna princip bör enligt min mening slås fast i grundlagen. En ny grundlag måste vara något mer än högtidliga symboliska paroller som saknar det grundlagsskydd för dess bestånd och utövning i det praktiska livet som grundlag skall säkra och garantera. Grundlagsskyddet för de mänskliga fri- och rättigheterna, som skall vara en huvudfråga, har gjorts till en vision i vanlig lag. Det talas om enskilt expropriationsskydd, men de mångas rätt och gemensamhetsrätt, skydd för gammal allmogerätt och nyttjanderätter har man tagit bort. Likhet inför lag och rätt kvarblir som en teoretisk rätt för låginkomstgrupperna. Det i landslag och grundlagar alltsedan år 1442 gällande grundskyddet av kronans vår gemensamma egendom, som alla medborgare i vissa delar får nyttja men icke förvärva och äga, har tagits bort. Markvärdestegringen, mark-, vatten- och miljöförstöringen och skövlingen av vår fauna och flora får fortsätta. Vår urgamla allemansrätt, hela vårt folks gemensamma egendom, har inte fått grundlagsskydd m. m. Grundlagsförslaget är både armt och fattigt. Att lägga propositionens förslag till en ny regeringsform och riksdagsordning, med alla dess brister, till grund för en ny grundlag borde vara uteslutet. Förslaget bör begränsas till en partiell förändring och anpassning till den föreslagna regeringsformens paragrafer 17. paragrafen måste väl få en ändrad lydelse så att utser en statschef med endast representativa befogenheter. Så länge är konung tillämpas i stället för motsvarande föreskrifter vad som i denna del nu gäller. Reformer för , riksdagsarbetet, regeringen eller regeringsarbetet är begränsade av nödvändigheten att brådskande finna andra och nya arbetsformer men denna förändring berör icke de huvudfrågor i fråga om grundlagen jag ovan berört. Tidsnöden omöjliggör utarbetande av närmare förslag i de olika frågorna. Dessa frågor bör bli föremål för ytterligare utredningar och överväganden. På vederbörande utskott torde få ankomma att vidta de ändringar och utarbeta de förslag till åtgärder vartill motionen kan föranleda. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs a) att Kungl. Maj:ts proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. icke i den föreslagna formen kan antas som ny grundlag, b) att de partiella reformer som ovan berörts i fråga om statsskickets grunder och riksdagsarbetet, med den ändring av 3 § som ovan utformats, måtte antas som vilande grundlagsförslag, c) att den föreslagna grundlagen i övrigt måtte avslås, d) att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om utredning och förslag till en ny grundlag, som beaktar de frågor jag ovan berört, så att i en kommande ny proposition skillnaden mellan vanlig lag och grundlag klart åtskiljs. GOTAB 73 3736 S 1973