mot · FW021524 · 1973-01-26 00:00:00 — av m. fl. om information till invandrare angående deras rättigheter och skyldigheter i , m. m. Antalet utländska medborgare som är bokförda i har ökat mycket kraftigt och var uppe i över 240 000 personer . Detta är följden av den import av utländsk arbetskraft som företagen tillåtits bedriva utan att ta på sig de sociala följdkostnader som automatiskt uppstår då dessa människor skall inlemmas i det svenska samhället. Villkoren för den utländska arbetskraften i är, jämfört med de som gäller för de andra medborgarna, mycket dåliga. De utlämnas till godtycket hos de företag de är anställda i, liksom till de myndigheter som de av olika orsaker konfronteras med. Den sociala osäkerheten blir stor och bristfälliga kunskaper i svenska språket förstärker isoleringen från omgivningen, och detta försvårar möjligheterna för invandrarna att få kännedom om sina sociala, fackliga och samhälleliga rättigheter. Invandrarbarnen får en speciellt besvärlig och utsatt position. Hemma talas kanske enbart ursprungslandets språk, och de får lära sig svenska bland kamraterna. Detta leder till att de betraktas som främmande på grund av att de bryter på svenska språket eftersom detta inte talas hemma. De får inte heller lära sig sitt ursprungslands språk, kultur eller historia, eftersom alla föräldrar näppeligen kan ha samma kapacitet som utbildade lärare. Undervisningen av invandrarbarn på deras modersmål sker enligt en rekommendation av Kungl. Maj:t den 16/6 1966. Detta har lett till att vissa kommuner bedriver sådan undervisning, medan andra inte gör det. Informationen till invandrare angående deras sociala rättigheter m. m. bedrivs delvis genom t. ex. press, men måste betraktas som helt otillräckligt. Ett sätt att nå flera och effektivare föra ut informationer på olika språk vöre att gavs i uppdrag att regelbundet göra sändningar på temat. Händelser som refererats i pressen visar att telefonnumret för katastroflarm blir ineffektivt om inte möjlighet till tolkservice finns. Ett sätt att ordna sådan till ringa kostnader vore att det ständigt vid mottagningen av katastroflarm fanns en lista med telefonnummer till tolkar som hade jourtjänst. Minst lika viktigt borde det vara att landstingens sjukvårdsupplysning hade samma service. Vid polisbehandling av utlänning borde det vara en självklar demokratisk rättighet att denne på ett tidigt stadium upplystes om sina juridiska rättigheter. Att det nu inte sker kan tydligt utläsas i pressen, och om man går till urkunderna, rättegångsprotokollen, framstår det ännu tydligare. Frågan om invandrares rätt till pension är ännu i stor utsträckning olöst. För invandrare från de nordiska staterna är det inget problem, eftersom det föreligger ett särskilt avtal. En bestämmelse liknande den som finns i detta avtal borde upprättas för att skydda invandrares pensionsrätt. Nuvarande ordning innebär att invandrare som arbetat åtskilliga år i och betalt pensionsavgift mist sin pensionsrätt i hemlandet och därigenom inte får någon pension alls. De konventioner som finns med vissa utomnordiska länder bör utvidgas och bli allmängiltiga. Det finns ingen rimlighet i att vissa invandrare skall ha ett visst rättsligt läge, medan andra har ett sämre, över huvud taget ligger det inte i svenska arbetares intresse att vissa arbetare skall ha andra klassens sociala rättigheter och betinga ett lägre pris på det de har att sälja, dvs. Med hänvisning till det anförda föreslås1) att hos regeringen hemställer om förslag att informationen om invandrares fackliga, sociala, ekonomiska och politiska rättigheter och skyldigheter utbygges, att katastroflarmet och landstingens sjukvårdsupplysning förses med tolkservice, samt att vid polisiär behandling av utlänning denne på sitt modersmål ges information om sina rättigheter. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i x) (Se även motionerna 1973:1135 och 1274.)