mot · FW02795 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av skogsvårdslagen. Skogsbruket har stått i förgrunden i miljödebatten. Denna har emellertid i huvudsak ägnats detaljer i skogsbruket och i mindre grad den lagstiftning, skogsvårdslagen, som utgör basen för verksamheten. Det måste inledningsvis betonas att skogsnäringen, vari skogsbruket ingår, är ett väsentligt inslag i det svenska näringslivet och bereder sysselsättning åt ett stort antal personer. Vidare bör understrykas att skogen är en förnybar tillgång, vars värde kommer att stiga i den mån de icke förnybara energikällorna förbrukas. Det är således av livsviktig betydelse för vårt land att hushålla med denna naturresurs. Med tillfredsställelse noterar vi att i statsverkspropositionen tas upp anslag, som gör det möjligt att starta det omfattande och långsiktiga tvärvetenskapliga projektet ekologi, vilket tidigare föreslagits i motioner bl. a. från fp-håll. I en skrift utgiven av och Statens naturvetenskapliga forskningsråd anges som exempel följande aktuella problem som för sin lösning påkallar fördjupad kunskap om ekosystemets byggnad och funktion: Barrskogslandskapets mångsidiga utnyttjande för skogsbruk, jordbruk, viltproduktion, fiske, rekreation, bebyggelse och forskning. Organismers, populationers, näringskedjors och processers känslighet för påverkan, främst kemisk sådan (t. ex. det sura regnet). Skogens förmåga att absorbera när- och fjärrspridda föroreningar. Bibehållen eller ökad biologisk och ekonomisk produktion. Skogliga åtgärders inverkan på kvantitet och kvalitet av yt- och grundvatten, djurpopulationernas storlek (t. ex. insektshärjningar) genom kalhuggning, gödsling, förändring av verkningsformerna, bränning och herbicidanvändning. Vad detta pekar på är bl. a. att skogen ingalunda är en naturresurs med uteslutande ensamrätt förbehållen skogsnäringen som råvarukälla, utan att den har vidsträckt betydelse i många sammanhang. Den ingår kort sagt i det ekologiska system som vårt land utgör och måste således behandlas därefter, som en del i helheten och beroende av och påverkande omgivningen. Men skogsvårdslagen, som varit i bruk , har en klart dominerande ekonomisk inriktning, för övrigt mer utpräglad i närmast föregående lagstiftning. För att belysa hur snävt lagen behandlar miljöproblematiken skall de inledande avsnitten citeras här. 1 § lyder sålunda: Skogsmark med därå växande skog bör genom utnyttjande på lämpligt sätt av markens virkesalstrande förmåga skötas så, att tillfredsställande ekonomiskt utbyte vinnes och, såvitt möjligt, i huvudsak jämn avkastning erhålles. Den har som synes en extrem begränsning som dock något mjukas upp av 2 §: Med skogsmark förstås för skogsproduktion lämplig mark, som ej i väsentlig utsträckning nyttjas för annat ändamål. , som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad, skall dock ej anses såsom skogsmark, om marken är mera ägnad att användas annorledes än till skogsbörd eller på grund av särskilda förhållanden ej bör tagas i anspråk för skogsproduktion. Ändå att det ej följer av bestämmelserna i första stycket, skall mark anses såsom skogsmark, såframt skog därå bör finnas till skydd mot sand- eller jordflykt eller fjällgränsens nedgående eller med hänsyn till annan därmed jämförlig omständighet. I reviderade anvisningar rörande tillämpningen av skogsvårdslagen (som gäller fr. o. m. ) heter det att det i fråga om mark som helt eller i väsentlig utsträckning nyttjas för annat ändamål än skogsbörd gäller som regel att det faktiska användningssättet skall godtas om det över huvud taget ter sig rimligt och förnuftigt. Detta gäller även då fråga är om användningssätt med sociala och ideella motiv, exempelvis marks utnyttjande på visst sätt för tillgodoseende av naturvårds- och fritidsintressen. I anslutning till detta framhålls att det bör vara en uppgift för skogsvårdsstyrelserna att medverka till att träd, trädgrupper, landskapstyper m. m. som är värdefulla från naturskydds- och landskapsvårdssynpunkter i skälig omfattning bevaras under lämplig vård. På samma sätt synes styrelserna böra medverka till att en lämplig avvägning av skogsbrukets berättigade krav och fritidsintressena kommer till stånd under den väldiga expansion som pågår på detta område. Det nämns också att vissa åtgärder för landskapsbilden bör vidtas, genom sikthuggning o. d. Detta är i stort sett den enda uppmärksamhet som ägnas naturvårdsoch friluftsintressena i den berörda lagstiftningen. Naturvården beaktas sålunda i starkt begränsad omfattning. Det finns t. ex. inga uttalanden i skogsvårdslagen som kan tänkas ge uttryck för någon ekologisk tanke. Detta är i och för sig inte någonting anmärkningsvärt, eftersom lagen är så pass ålderstigen, men ett självklart motiv för en översyn. Det kan visserligen anföras att naturvårdslagen erbjuder vissa möjligheter att ingripa till skydd för landskapsbilden och friluftslivet. Då avses som regel 19 § enligt vilken kan förordna om lokalt tillståndstvång för arbetsföretag, om det finns anledning anta att åtgärderna kan komma att skada landskapsbilden. tering av skog kan räknas hit. Även i andra avseenden kan ingripa. Men det rimmar illa med dagens allmänna uppfattning om nödvändigheten av ett effektivt miljöskydd och en framsynt miljövård om en för de svenska naturresurserna så väsentlig författning som skogsvårdslagen inte skulle ägnas en grundlig modernisering och omarbetning så att den samordnas med annan besläktad lagstiftning. Ett exempel visar den orimliga eftersläpning som präglar skogsvårdslagen. naturskyddslag gjordes om till naturvårdslag en tydlig modernisering avspeglar sig redan i namnet. Sedan ett pär år är den återigen under omarbetning. Det bör vidare erinras om att miljöskyddslagen är . Vattenlagen är under omarbetning. Rapporter väntas från arbetsgrupper som respektive tillsatt för att samla fakta rörande naturvården-skogsbruket respektive kalhyggenas omfattning och verkningar därav. På goda grunder kan man räkna med att tendensen i rapporterna talar för att skogsvårdslagen bör omarbetas. Man behöver bara tänka på den snabba förändringen inom skogsbruket för att man skall inse hur ofullständig och omodern skogsvårdslagen egentligen är. Enligt vår uppfattning måste en utredning tillsättas för att ge skogsvårdslagen en grundlig översyn, varvid hänsyn skall tas såväl till de ekologiska sammanhangen och vården av en förnybar naturresurs som till behovet av ett ekonomiskt skogsbruk. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att hos Kungl Maj:t begär att skogsvårdslagen ses över och moderniseras under beaktande av ekologiska krav och naturvårdens och friluftslivets intressen. () () () () () ()