mot · FW02162 · 1973-01-17 00:00:00 — av i m. fl. om utbyggnad av yrkesmedicinska kliniker, m. m. Den långsamma utbyggnaden av yrkesmedicinska kliniker och bristen på läkare med yrkesmedicin (arbetsmedicin) som specialitet kan bli en allvarlig flaskhals i arbetet på att förbättra arbetsmiljön. Den snabba utbyggnad av företagshälsovården som pågår förutsätter en parallell förstärkning av de yrkesmedicinska enheterna vid våra regionsjukhus. Företagsläkaren, knuten till en industri eller en grupp industrier, har att där tillgodose hälso- och (i någon mån) sjukvård men har inte den breda erfarenhet och de utredningsresurser som samlas vid regionsjukhusens yrkesmedicinska kliniker och deras laboratorier. saknar stora delar av helt en direktansvarig yrkesmedicinsk sjukhusenhet. Yrkesmedicinsk klinik finns endast i , och . I SOU 1972:86 Bättre arbetsmiljö förutskickas att en yrkesmedicinsk klinik upprättas vid i med anknytning till den av utredningen förordade arbetsmedicinska filialen. I har en överläkartjänst i yrkesmedicin utannonserats utan att man fått någon innehvare av tjänsten. I betänkandet Yrkesmedicinska sjukhusenheter, behov och organisation (SOU 1963:46) föreslogs att yrkesmedicinska kliniker skulle upprättas vid samtliga regionsjukhus. Remissvaren var positiva. Det är emellertid endast i som fått yrkesmedicinsk klinik, och denna omfattar endast läns landsting. Antalet självständiga läkartjänster är mycket begränsat (8 överläkartjänster), och eftersom området yrkesmedicin (arbetsmedicin) saknar specialitet (behörighet) är det svårt att rekrytera yngre läkare till denna verksamhet. Frågan om behörighet och utbildning gäller även för de kvalificerade yrkeshygieniker som är knutna till de yrkesmedicinska klinikerna. Arbetsuppgifterna för en yrkesmedicinsk avdelning är definierade i ovannämnda SOU 1963:46: Vi har utgått ifrån, att de dagliga praktiska problemen inom industrihälsovårdens område skyddstjänst, hälsovård, sjukvård och rehabilitering omhänderhas av de på heltid eller deltid anställda industriläkarna, av tjänsteläkare eller andra läkare i öppen vård och att de yrkesmedicinska sjukhusavdelningarna för dessa skall fungera som serviceorgan, då det gäller mer komplicerade yrkesmedicinska utredningar. Huvudsakliga uppgifter för en yrkesmedicinsk avdelning bör vara att undersöka och behandla patienter med yrkessjukdomar samt verkställa utredningar av sådana fall, där yrkessjukdom misstänkes föreligga samt i förekommande fall genomföra försäkringsmedicinska utredningar av yrkessjukdomar, på begäran utföra undersökningar av grupper av för yrkessjukdomsrisker utsatt personal och kontrollgrupper för att utröna tydliga avvikelser från det normala hälsotillståndet. Dessa undersökningar, som i stor utsträckning utförs på arbetsplatserna, kan också ge underlag för hygieniska gränsvärden, studera hur arbetsmiljön påverkar individens fysiska och psykiska arbetsförmåga, efter erhållet förordnande utföra de i lag fastställda läkarbesiktningarna vid yrkessjukdomsrisker, där så erfordras verkställa yrkeshygieniskt tekniska arbetsplatsundersökningar, utföra experimentellt utrednings-, utvecklings- och forskningsarbete i anslutning till ovanstående, fungera som konsultations- och informationsorgan för myndigheter, institutioner, företag och enskilda, då det gäller yrkesmedicinska och yrkestoxikologiska problem samt utbilda läkare och annan personal för yrkesmedicinskt arbete. Utöver dessa huvuduppgifter kan några fördelar nämnas som talar för en snabb regional utbyggnad av yrkesmedicinska kliniker. Allmänheten ställer allt oftare krav på att kunna erhålla en opartisk bedömning av arbetsmiljöfrågorna. Liknande synpunkter framförs lokalt inom den fackliga rörelsen. De yrkesmedicinska klinikerna kan som serviceorgan för företagshälsovården till en del fylla denna uppgift. Regionala yrkesmedicinska kliniker skapar möjligheter för samtliga arbetstagare att bli behandlade av läkare med yrkesmedicinsk specialkunskap. Vederbörande arbetsmiljö kan också värderas av utbildad yrkeshygieniker. Speciellt de små företagens behov bör observeras. Erfarenheten talar för att arbetsmiljöproblemen och hälsoriskerna är stora i många mindre företag. Den snabba utbyggnaden av företagshälsovården har skapat brist på läkare med den teoretiska tvåmånadersutbildningen. Den praktiska sexmånadersutbildningen fungerar ännu inte. Den utökade yrkesinspektionen behöver tillgång till skolade yrkesmedicinare. pekar på stora utbildningsbehov som kommer att kräva ett ökat antal yrkesmedicinska specialister. De riktlinjer för en utbyggnad av den yrkesmedicinska organisationen som föreslogs i SOU 1963:43 är fortfarande giltiga. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. 1. åtgärder som kan främja en utbyggnad av yrkesmedicinska kliniker enligt SOU 1963:46, 2. åtgärder så att specialitet (behörighet) för läkare inom området yrkesmedicin (arbetsmedicin) faastställs, 3. utredning om hur yrkesmedicin (arbetsmedicin) kan erhålla egna företrädare inom de medicinska fakulteterna vid samtliga universitet för att främja specialistutbildning av yrkesmedicinare samt handleda vid arbetsmedicinsk forskning.