mot · FW02508 · 1973-01-24 00:00:00 — av m. fl. angående föroreningarna i . Ett typexempel på en totalt förstörd havsmiljö är , gränsfjord mellan och . Den fjorden har i allt snabbare takt förorenats . Den helt dominerande föroreningskällan är utsläppen från pappers- och pappersmasseindustrin i , beläget vid den räta vinkel som bildar. anges utsläppet till fasta organiska och ca fasta oorganiska partiklar . Den vattenmängd som släpps ut är ca 72 milj. kbm , vilket motsvarar 2 kbm . Fiberhalten i utsläppen är hög, och utanför har fiberbankar bildats. Siffrorna är hämtade ur en förstörd marin miljö av docent . I avloppsvattnet finns också hartser, syror och metaller, vilka kan ha ren giftverkan. Ämnet i luten från cellulosaindustrin ger upphov till långa skumränder på vattenytan då vattnet rörs om. Förutom ovan angivet utsläpp har Saugbrugsforeningen i tillåtelse att släppa ut upplöst organiskt stoff . Förutom från pappersmasseindustrin tar emot helt orenat kommunalt avloppsvatten från med ca 20 000 invånare. Det orenade avloppsvattnet från beräknas innehålla ca fosfor per dag () och kväve per dag (). De olika organiska ämnena sprids med ytströmmarna från över hela fjorden. Under transporten sker en successiv nedbrytning genom bakterier vilken förbrukar syret. Detta syre tas från vattnet och därvid uppstår stor syrebrist. En undersökning utförd den 11/7 visar vid ytan följande syrehalt: , , beläget mellan och , , , (utlopp) . Som kritisk gräns för syrehalten anges , absolut minimum är . Den totala syrebrist som råder i större delen av medför att svavelväte (H^S) bildas. Detta verkar i sin tur som ett starkt gift på de organismer som är beroende av syret. Fosfor och kväve. De fosfor- och kväveföreningar som förs ut i fjorden med avloppsvattnet frigörs också vid nedbrytningen av den organiska substansen i fjorden till oorganisk. På grund av den dåliga vattenomsättningen ackumuleras dessa föroreningar i de djupare vattenlagren, och halterna där kan vara högre än på motsvarande djup i havet utanför. Den näring som tillförs fjordvattnet på detta sätt kommer inte till någon användning eftersom vattnet inte innehåller någon produktion av levande substans. Genom att avloppsvattnet från och särskilt luten är mörkfärgad hindrar det ljuset från att tränga ned i vattnet. Den 13/7 1972 uppmättes siktdjupet i vid Haldenfabrikerna till 0,25 m, vid Svarta till 0,4 m, vid till 0,7 m och vid Lervik till 1,75 m. Genom föroreningarnas spridning har siktdjupet även försämrats vid den svenska grannfjorden Dynekilen så att den uppvisade ett siktdjup på 1,8 m. Något längre in i fjorden Dynekilen uppmättes siktdjupet till 2 m. Normalt siktdjup beräknas till ca 810 m när vattnet blommar och 1618 m under övriga årstider. Dessa värden gäller opåverkat vatten. Genom tillförseln av sötvatten har ytvattnet en mycket låg salthalt på . Ifrån och ner mot botten stiger salthalten till ca . De viktigaste faktorerna för ett fungerande marint liv är: a) salthalten, b) temperaturen, c) bottenbeskaffenheten, d) ljusförhållanden, e) syrehalten. Genom den låga och ostabila salthalten i fjorden utestängs många arter från möjligheten att existera. Även om salthalten är högre i bottenskiktet är temperaturen där lägre, vilket i sin tur begränsar antalet arter. På samma sätt påverkar bottenbeskaffenheten negativt existensmöjligheterna för olika arter. Botten är som regel överallt täckt med ett löst mudder bestående av avlagringar från pappersmasseindustrins utsläpp. Den låga salthalten har också medfört att ända ute vid mynningen av i har ren sötvattensfisk kunnat fångas. Ortsbefolkningen i vid berättar hur man brukar låta fisken gå i burar sedan den fångats för att den skall hålla sig färsk. I Lervik går det att ha fisken i burar någon dag innan den dör och på motsvarande norska sidan dör fisken . Genom det dåliga siktdjupet kan ljuset bara tränga ner under ytan vilket i sin tur innebär att fotosyntes hos alger och andra växter bara kan ske i själva ytvattnet. Men ytvattnet har låg salthalt, innehåller lut och andra förorenande substanser och är ibland också helt utan syre. Detta medför att existensmöjligheterna för olika typer av växter är närmast obefintliga, och det i sin tur leder till att djur som är direkt beroende av växter som föda inte heller kan existera i . föroreningar är väl kända och framställs som ovan sagts ofta som ett typexempel på en marin miljö som är totalförstörd men som dock är möjlig att restaurera om vilja därtill finns. Utmärkt dokumentation kring föroreningar finns i Fauna och under rubriken , en förstörd marin miljö, av docent . Dybern, i Meddelande från Havsfiskelaboratoriet i , Havsmiljön allvarligt hotad, av docent I. Dybern samt i studerande specialarbete , 1972. Någon ytterligare bevisföring för i vilken utsträckning området är förstört behövs sålunda knappast. Däremot har det visat sig att föroreningarna med förfärande snabbhet sprider sig utanför och förekommer långt nere i och inne i Dynekilen. har personer som med båt kommit söderifrån kunnat konstatera att det klart rena vattnet med den grönskimrande färgen har ersatts av ett smutsbrunt eller pilsnerbrunt vatten ungefär i höjd med . har det brunfärgade vattnet åtminstone , då industrin i slagit igen för semester, ersatts av ett friskt klart vatten, men detta har inte ägt rum . har från ortsbefolkning och sommargäster konstaterats att tillgången på fisk, liksom krabbor, sjöstjärnor etc. minskat. Det lösa muddret på botten liksom den bruna ludden på tången, typiska för , är på väg att sprida sig långt in i Dynekilen och vid andra områden. har sjögräset genom de förändrade betingelserna i vattnet börjat växa upp efter stränderna. Enligt vår mening kan det inte få fortsätta på detta sätt. tillsatte den på begäran av en delegation som skulle ha till uppgift att överlägga med en motsvarande norsk delegation angående gemensamma åtgärder mot vattenföroreningar i norra . Delegationerna överläde första gången och har haft ett flertal överläggningar. Delegationerna har även låtit genomföra undersökningar angående situationen i och industriutsläppen. Från delegationens sida säger man att föroreningarna som förekommer i i huvudsak orsakas av en industri i den norska staden . Några vidare åtgärder i frågan kan därmed i nuvarande läge inte vidtagas från svensk sida. Den svenska delegationens arbete skulle därmed i princip vara klart. Slutsammanträdet skulle ursprungligen ha hållits men har uppskjutits tills vidare bl. a. på grund av regeringsombildningen i . Man säger dock från den svenska delegationens sida att man inte väntar sig att slutsammanträdet skall ge någon ytterligare information utöver vad som redan framkommit. Delegationens arbete har således utmynnat i att man konstaterar föroreningarna men inte på något sätt kan medverka till att lösa problemen. Från svensk synpunkt måste det emellertid bedömas som ytterligt angeläget att åtgärder vidtages för att komma till rätta med förstöring. I riksplanen har avsatts för fritids- och rekreationsändamål, men att dess attraktionskraft för det ändamålet sjunker katastrofalt om föroreningarna fortsätter är väl för självklart för att ytterligare behöva påpekas. I satsas nu miljonbelopp på ett fritidscentrum (Vette fritidscentrum). Förutom stugbyar som redan är byggda planeras ett jättehotell med tillhörande golfbanor, tennisbanor, båthamnar, swimmingpools, ridhus m. m. Totalt rör sig satsningen om . Förutsättningarna för att ett sådant projekt skall bli lyckosamt måste bedömas som ytterligt små om föroreningarna av fortsätter så att större delen av skärgården runt får förstört vatten. Kostnaderna för ett effektivt reningsverk vid pappersmasseindustrin i uppskattas till ca 80100 milj. norska kronor. I förhållande till de omistliga värden som nu står på spel måste denna summa betraktas som överkomlig, och inga medel bör därför skys från svensk sida för att tillsammans med försöka lösa detta problem. Om det dessutom skall bli någon mening med att bevara kustområdet norr om i för rekreation, fritidsverksamhet och icke miljöförstörande industri måste naturligtvis vattnet, som är den första förutsättningen för detta områdes attraktionskraft, vara rent. I ett sådant läge kan vi alltså inte acceptera att ingenting görs för att stoppa föroreningarna utan att de i stället får möjlighet att fritt utbreda sig över oförstörda områden runt den nordbohuslänska skärgården. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi därför att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att lösa frågan om hur skall kunna restaureras. () ()