mot · FW021536 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. f!. om ersättning tili företagare vid arbetslöshet, m. m. Arbetslöshetsbegreppet har av hävd varit knutet till löntagare. De olika instrument som funnits för att mildra enskilda personers svårigheter i samband med arbetslöshet har i första hand varit inriktade på att hjälpa friställda arbetare och tjänstemän. Det sociala systemet synes inte ha förutsatt att arbetslöshet även förekommer bland företagare. I samband med den sjunkande lönsamheten inom näringslivet har förekommit stora strukturförändringar inom näringslivet vilka fört med sig bl. a. att många mindre och medelstora företag fått läggas ned. I samband härmed har uppkommit en helt ny grupp arbetslösa, nämligen företagare. Ovanstående utveckling får ses som bakgrund av att hantverks- och industriorganisation 1969 tog initiativ till att bilda en särskild arbetslöshetskassa för företagare inom hantverk, mindre och medelstor industri och servicenäringar. Ersättning från en arbetslöshetskassa innebär för en arbetslös en god hjälp, i varje fall under en övergångstid. En anställd ansluten till en arbetslöshetskassa för arbetare eller tjänstemän får också, så snart karenstiden utgått, ersättning. För medlemmarna i de s. k. företagarkassorna utgår ersättning endast om vederbörande lagt ned sitt företag eller eljest skilt sig från detta. Därutöver kan medlem anses vara arbetslös i samband med vissa force majeure-situationer. Bestämmelserna innebär en kraftig begränsning i förhållande till de rättigheter som tillkommer medlemmar i kassor för anställda. Ur företagarnas synvinkel sett är det nuvarande systemet i många fall otillfredsställande. I de mindre företagen arbetar företagaren ofta med helt lika betingelser och i vissa fall sämre betingelser än de anställda. Om ett företag tillfälligt måste lägga ned sin verksamhet och de anställda friställs, erhåller dessa, som nämnts, ersättning från den kassa de tillhör som anställda. Företagaren, som : produktionen kanske utför exakt samma arbete som de anställda, erhåller dock icke någon ersättning förrän i obestämd framtid. I årets statsverksproposition har förutsatts att under årets riksdag skall behandlas en proposition om kontant stöd vid arbetslöshet. Vi anser det angeläget att företagarna i fortsättningen skall likställas med arbetstagare när det gäller ersättning för oförvållad arbetslöshet och att ersättning därvid skall kunna utgå även vid kortare arbetslöshet. I detta sammanhang skall också observeras den roll som medhjälpande make/maka i rörelse har inom många företag inom hantverk och mindre industri. På grund av skattebestämmelserna taxeras vanligen endast den ena maken för inkomst, exempelvis när det gäller företag som drivs som enskild firma, en mycket vanlig företagstyp inom hantverk och många andra mindre företag jordbruken inte att förglömma. En arbetslöshet för företagaren innebär i dessa fall i verkligheten också motsvarande arbetslöshet för maken/makan även om han/hon formellt sett inte taxeras för inkomst från rörelsen. Enligt vår uppfattning bör reglerna för kontant stöd vid arbetslöshet utformas så att även medhjälpande make/maka får full ersättning vid företagarens arbetslöshet. Det förutsätts då givetvis som självklart att bägge makarna står till arbetsmarknadens förfogande enligt sedvanliga regler. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t som sin mening ger till känna 1. att företagare bör likställas med arbetstagare då det gäller ersättning för oförvållad arbetslöshet, 2. att i enskild firma medhjälpande make/maka till företagaren bör ha rätt till ersättning i enlighet med i motionen anförda synpunkter. () () G. REGNÉLL (m) () () ()