mot · FW021597 · 1973-03-08 00:00:00 — av i Skegrie m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:17 med förslag till lag om hälso- och miljöfarliga varor, m. m. Den nya lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor som föreslås i proposition 1973:17 innebär att kontrollen av kemiska och kemisktekniska substanser utvidgas till att omfatta i princip alla produkter som kan befaras medföra skador på människor eller i miljön. Giftförordningen, bekämpningsmedelsförordningen, PCB-lagen och övriga nuvarande lagar på området medger bara ingrepp mot enstaka ämnen och produkter. Även i andra avseenden innebär den föreslagna lagen en skärpning av övervakningen och kontrollen av tillverkning, hantering och användning av miljöfarliga produkter. Behovet av en reviderad lagstiftning har dokumenterats både under utredningsarbetet, vid remissbehandlingen och i andra sammanhang. Förhållandena på det område som berörs kännetecknas bl. a. av att nya ämnen och produkter förs ut på marknaden i en mycket strid ström. Det gäller både varor som används industriellt och rena konsumtionsvaror för användning i hemmen. Ovarsamhet och bristande kännedom om nya produkter kan lätt förorsaka skador eller ohälsa såväl i samband med tillverkningen och användningen som när produkterna förekommer som avfall. Det är givetvis önskvärt att tillverkningen och användningen av sådana varor begränsas så långt det är möjligt. Direkta förbud mot framtagning av nya kemiska produkter eller mot användning av redan kända substanser är dock i de flesta fall varken praktiskt genomförbara eller önskvärda. Åtgärder av det slag som föreslås bör dock kunna leda till inte bara en mera omsorgsfull varuhantering utan också till en viss sanering när det gäller utbudet av nya produkter. När hälso- och miljöfarliga produkter utan olägenhet kan bytas ut mot mindre farliga ämnen, bör detta givetvis stimuleras även på andra sätt. Det bör t. ex. uppmärksammas att ett ämnes giftighet ibland kan hänga direkt samman med tillverkningssättet. Omarbetningen av den aktuella lagstiftningen är enligt vår uppfattning motiverad också av andra skäl. Ökad hänsyn måste bl. a. tas till att kemiska preparat i allt större utsträckning används som tillsatser vid tillverkningen av olika varor. Därmed ökar mängden miljöfarliga varor ytterligare. Det försvårar också återanvändningen av metaller och andra ämnen på vilka de naturliga tillgångarna är begränsade. Den ökade användningen av olika kemiska tillsatser kan på det sättet lätt bidra till en misshushållning med olika naturresurser. Människornas ökade krav på en god miljö gör det dessutom befogat att från ren välfärdssynpunkt tillmäta miljösynpunkterna ökad vikt i jämförelse med standardhöjningar på andra områden. Lagen om hälso- och miljöfarliga varor är som nämnts i första hand tänkt att kunna tillämpas på kemiska produkter. Enligt förslaget får emellertid Kungl. Maj:t möjligheter att i vissa fall ingripa även mot andra produkter, om ingripandet är av särskild betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt. I sådana fall bör dock strävan enligt vår uppfattning vara att söka skapa det erforderliga miljöskyddet med hjälp av speciellt avpassad lagstiftning. Tillämpningsområdet för lagen om hälsooch miljöfarliga varor avgränsas då automatiskt till det kemiska produktområdet, för vilket den i första hand har tillkommit. Användningen av hälso- och miljöfarliga varor påverkar såväl naturmiljön och den yttre miljön i övrigt som arbetsmiljön. Det är därför naturligt att den nya lagen utformas så att den spänner över hela fältet. Därmed kommer tillämpningsområdet för den nya lagen delvis att omfatta samma område som arbetarskyddslagstiftningen. Den avvägning mellan hänsynen till naturmiljöförhållandena respektive arbetsmiljöförhållandena och den uppdelning av tillsynen som föreslås i propositionen bör enligt vår uppfattning kunna godtas i avvaktan på att den pågående översynen av arbetarskyddslagstiftningen blir klar. Den nya lagens övergripande målsättning är att söka förhindra och förebygga skador på människors hälsa och i miljön. Som grundregel föreslås att var och en som tillverkar, säljer eller annars hanterar hälsooch miljöfarliga varor skall vara skyldig att vidta de åtgärder och försiktighetsmått som kan fordras för att hindra att de får en skadlig verkan. Redan en på goda grunder uppkommen misstanke om att varan kan ha sådana verkningar skall därvid utgöra underlag för åtgärder. Vid tillämpningen av en sådan bestämmelse kan det givetvis lätt uppstå situationer, där åsikt står mot åsikt om en varas farlighet. Inte minst med hänsyn härtill är det viktigt att hänsyn tas inte bara till den vetenskapliga dokumentationen utan också till den yrkesmässiga och praktiska erfarenhet som kan finnas av ifrågavarande eller liknande produkter. Samma inställning måste gälla vid provningen och kontrollen av nya produkter. Som framhållits i flera remissyttranden blir det med hänsyn till den stora mängd substanser som måste provas, tidsåtgången för provningen och kostnaderna nödvändigt att göra prioriteringar. För att resultatet skall bli bästa möjliga måste de från vetenskapliga och praktiska synpunkter viktigaste provtagningarna ges företräde. Vi vill i detta sammanhang också understryka nödvändigheten av att de befintliga laboratorieresurserna byggs ut för att den föreslagna lagstiftningen skall kunna fungera på avsett sätt. På vissa produktionsområden torde det i dagens läge vara omöjligt att inom landet få utfört de tester som bör ingå i en utvidgad produktkontroll. Vi finner det naturligt att man vid en utbyggnad av laboratorieresurserna i första hand förstärker de redan befintliga institutionernas resurser. Denna fråga bör bli föremål för förnyad utredning. Sorn framhållits vid remissbehandlingen kan den erforderliga provtagningen i vissa fall ställa sig mycket kostsam, särskilt för mindre företag. Sådana företag bör därför enligt vår mening kunna medges kostnadslättnader, när de utnyttjar statliga laboratorieresurser. Själva lagförslaget har fått formen av en central ramförfattning. Denna innehåller grundläggande bestämmelser om tillverkning, försäljning, annan hantering och import av hälso- och miljöfarliga varor. Den innehåller dessutom ett allmänt bemyndigande för Kungl. Maj:t att ingripa mot olika kemiska varor. Den nya lagen är alltså att betrakta som en tämligen långtgående fullmaktslagstiftning. Detta förhållande kan från vissa synpunkter inge betänkligheter. I det nu aktuella fallet torde dock denna lagstiftningsmetod vara den enda praktiskt framkomliga vägen. Möjligheter måste emellertid då finnas till en betryggande parlamentarisk insyn i hur lagen tillämpas. Så blir inte fallet om produktkontrollorganet får den i propositionen föreslagna sammansättningen. Detta organ skall bl. a. meddela generella föreskrifter om import och hantering av hälso- och miljöfarliga varor, leda, samordna och övervaka produktkontrollen samt i övrigt fungera som centralt organ för ärenden som kan aktualiseras genom den nya lagstiftningen. Det får således ett avgörande inflytande på lagens tillämpning och kommer att ha en mycket självständig ställning inom . För att säkerställa en parlamentarisk insyn i dess arbete bör parlamentariker ingå. När det gäller arbetstagarnas och näringslivets representation i produktkontrollorganet vill vi understryka nödvändigheten av att jordbruket och skogsbruket blir representerat på samma villkor som industrin. Jordbrukets, skogsbrukets och industrins miljöfrågor skiljer sig ofta åt. De olika näringsgrenarna har delvis också helt motsatta intressen att bevaka. Slutligen kan det finnas anledning att framhålla att man givetvis inte kommer till rätta med alla de problem som följer den ökade giftspridningen med en lagstiftning av denna typ. Mycket talar t. ex. för att de luftbuma kemikalierna spelar en större roll för giftspridningen och miljöförstöringen än vad man allmänt antagit. Dessa förhållanden måste i ökad utsträckning uppmärksammas både på det nationella planet och i det internationella samarbetet på miljövårdsområdet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1973:17 beslutar att i skrivelse till Kungl. 1. uttala att det föreslagna produktkontrollorganet bör ha parlamentariskt inslag, 2. uttala att näringslivets representation i produktkontrollorganet bör omfatta representanter för både industrin, jordbruket och skogsbruket, 3. hemställa om förnyad utredning beträffande utbyggnaden av de för produktkontrollen nödvändiga laboratorieresurserna, samt 4. anhålla om utredning beträffande kostnadslättnader för mindre företag vid utnyttjande av de statliga laboratorieresurserna för produktprovning. () i Skegrie