mot · FW02893 · 1973-01-25 00:00:00 — av herrar Stridsman och i Holmgärden om åtgärder för att stimulera företagsetablering i inland och . Bristen på arbetskraft under föregående högkonjunktur var i vissa delar av landet mycket betydande. Detta ledde dels till en hög nettoinvandring, dels till en omfattande utflyttning från skogslänen till främst storstadsområdena. Vissa tecken tyder på att vi nu befinner oss i början av en ny högkonjunktur. De anställdas organisationer kommer med all sannolikhet inte att tillåta en invandring av den omfattning som vi upplevde förra gången. I skogslänen finns en stor registrerad undersysselsättning. Nämnas kan bl. a. att i berör den registrerade undersysselsättningen cirka 11 000 människor. Dessutom finns i skogslänen en dold undersysselsättning i form av en låg sysselsättningsgrad. Risken är nu uppenbar att företagen i expansionsområdena, i takt med en väntad uppåtgående konjunktur, räknar med att kunna rekrytera arbetskraft med hjälp av de rörlighetsstimulerande medlen. Näringslivsstrukturen i skogslänen är sådan att dessa län i endast mycket begränsad omfattning kommer att få glädje av den kommande högkonjunkturen. Just på grund av denna struktur - med bl. a. en svagt utvecklad verkstadssektor har den hittillsvarande lokaliseringspolitiken inte kunnat lösa sysselsättningsproblemen i skogslänen. De hittillsvarande olika lokaliseringspolitiska stödformerna har tyvärr inte kunnat utnyttjas i full utsträckning, något som följande sifferuppställning utvisar: Faktisk sysselsättningsökning i företag med lokaliseringsstöd 1.7.65 - 31.12.71 Starthjälpsflyttare över länsgräns 1.1.65 30.6.71 Som framgår av ovan redovisade sammanställning har flyttningspolitiken kraftigt övervägt de lokaliseringspolitiska insatserna. människor från skogslänen till expansionsområdena motverkar strävandena att skapa regionalbalans. Regionalpolitiken måste inriktas på att utveckla näringsliv och bebyggelse över hela landet. Därför gäller det att genom en kombination av stimulans- och styrningsåtgärder öka sysselsättningen i skogslänen. En styrning i tiden av investeringarna via företagsbeskattningen har vi haft i detta land . Här avses investeringsfonderna. Politisk enighet råder om att använda skatteinstrumentet för att få till stånd en dylik utjämning i tiden av sysselsättningen. Därför borde inte heller ett användande av samma medel för att uppnå en utjämning i rummet av sysselsättningen vara politiskt kontroversiell. Vissa former av frisläpp ur investeringsfonderna har skett på villkor att investeringar genomförs inom stödområdet. Dessa sysselsättningstillskott har givetvis varit värdefulla. De framgångar som den vägen uppnåtts visar att denna typ av lokaliseringspåverkan har effekt vad beträffar storföretagen. Storföretagen har däremot i mycket ringa utsträckning låtit sig påverkas av det reguljära lokaliseringsstödet i sina investeringsbeslut. De regionalpolitiska motiven för investeringsfondernas användande är sekundära i förhållande till de konjunkturpolitiska. Det är också en mycket ringa del av fondmedlen som används i regionalpolitisk! Det synes vara svårt att uppnå en förändring om inte de regionalpolitiska motiven renodlas och särskilda fonder bildas för regional utveckling. Den besvärliga sysselsättningssituationen i skogslänen medför att man behöver pröva nya medel för att ha utsikt att skapa arbeten i de län där människorna bor. Mot den bakgrunden bör företagen ges möjlighet till avskrivningar vid avsättning till en utvecklingsfond, uppbyggd på i princip likartat sätt som investeringsfonderna. Avsättningarna kan disponeras, som företaget avgör, för investeringar i stödområdet. Vid användning av investeringsfondsmedel erhåller företagen mestadels en extra avskrivning på . Denna avskrivning jämte skattekrediten utgör de förmåner som tillkommer företagen vid investeringsfondsfinansierade investeringar. Denna extra avskrivning måste i vad gäller utvecklingsfonderna göras väsentligt högre. Den bör när det gäller de norra delarna av inland och , där undersysselsättningen är mest omfattande, uppgå till förslagsvis av investeringsbeloppet. Den extra avskrivningen skulle sedan successivt läggas på en lägre nivå i övriga delar av stödområdet, dock lägst de som beviljas inom ramen för investeringsfonderna. Vid ett förändrat sysselsättningsläge i ett visst delområde, t. ex. som en effekt av utvecklingsfonderna, bör även storleken på den extra avskrivningen förändras. Utvecklingsfondernas skatteförmån är därför av temporär natur. Målsättningen är att denna skatteförmån avvecklas i takt med uppnåendet av den eftersträvade regionala balansen. Utvecklingsfondernas funktionssätt kan illustreras med följande exempel: avsätter ett företag 1 milj. kr. till sin utvecklingsfond. De medel som avsätts är i likhet med vad som gäller för investeringsfonderna ej beskattade. Företaget gör sålunda vid avsättningstillfället en engångsav skrivning av en framtida investering och erhåller på detta sättet en förmån i form av en skattekredit. Storleken av denna varierar givetvis beroende på kreditens längd och kalkylräntefoten. Förmånens storlek har i vissa beräkningar satts till . Företaget i vårt exempel utnyttjar det avsatta beloppet för en investering exempelvis i en ort i inland eller . Vid efterföljande deklarationstillfälle görs den extra avskrivningen på . Med en genomsnittlig skatt för företaget på skulle förmånen uppgå till . Som jämförelse kan nämnas att företagens ekonomiska förmåner av lokaliseringsstödet uppgår till 10 . Statsmakterna bör eftersträva att bedriva den effektivaste möjliga sysselsättningspolitiken till lägsta möjliga kostnad. Enighet torde råda om att detta bättre kan åstadkommas genom att undersysselsättningen absorberas av den ordinarie arbetsmarknaden. En skatteförmån som ger den effekten vore därför en kostnad för samhället som mycket snart skulle leda till betydligt större kostnadsbesparingar i vad gäller andra budgetposter och dessutom ge inkomstökningar. Här avses kostnaderna för olika slag av arbetsmarknadspolitiska insatser och kostnaderna för skatteutjämning. Ökade arbetsinkomster leder dessutom av naturliga skäl till ökade skatteintäkter. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning om inrättande av utvecklingsfonder i syfte att stimulera företagsetableringar i inland och i enlighet med vad som anförts i motionen. () () GOTAB 73 3199 S 1973