mot · FW0227 · 1973-01-10 00:00:00 — om samhällelig kontroll av prostitutionen. Samhället särskilt det demokratiskt genomsyrade samhället måste acceptera mycket som det inte gillar. Idealsamhället når vi aldrig fram till, lyckoriket existerar blott som en vision. I en ofullgången värld kommer människors levnadsförhållanden, materiellt, socialt och emotionellt alltid att förete brister, och samhällsbyggare och politiker kommer ständigt att vara inbegripna i en kamp för att avhjälpa dem. Vårt land har nått relativt långt i detta avseende. Helt visst är det otillfredsställande att kvinnor och i vårt samhälle prositituerar sig sexuellt. I idealsamhället skulle alla sexuella kontakter knytas på det känslomässiga planet, inspirerade av ömhet och tillgivenhet. Köpt kärlek har ständigt varit ett favoritämne att moralisera över och fördöma. Redan här möter emellertid definitionssvårigheter som inte utan vidare låter sig avspisas. I det sammanhanget faller i tankarna den motion som väcktes vid föregående års riksdag 1972:310 undertecknad av tjugosju ledamöter och ämnad som en moralisk motvikt mot den motion jag lade fram - 1972:59 om en samhällskontrollerad prostitution. Vad moralens representanter här påyrkade var en sådan ändring av den s. k. koppleriparagrafen att den skulle bli tillämplig på var och en som ägnar sig åt att främja, underlätta, förmedla eller marknadsföra tillfällig könsförbindelse mot betalning. Genom motsatsslut kommer man snabbt underfund med att dessa tjugosju ledamöter, med något enstaka undantag tillhörande kristna grupp, accepterar tillfällig könsförbindelse om vederlag ej utgår och att betalningen som sådan inte är diskriminerande blott förbindelsen är mer än tillfällig. Detta exempel visar med all önskvärd klarhet att frågan om prostitutionens roll i samhället och hur den bör bedömas bör lyftas upp över moraliserandets och den förvisso klädsamma indignationens plan för att i stället angripas ur rationella, praktiska och om möjligt klarläggande aspekter. Om ett sexuellt umgänge är moraliskt acceptabelt eller ej kan i flertalet fall inte avgöras av någon annan än kontrahenterna själva. Den övertygelsen är en god utgångspunkt för politiker som är besjälade av en god vilja att på detta område förbättra samhället och människors förutsättningar och möjligheter att där finna sig till rätta under etiskt och materiellt så tillfredsställande former som det är möjligt att tillskapa. Den motion jag vid riksdag väckte avvisades av ett enigt socialutskott med följande motivering: 1 anledning av motionen 1972:59 vill utskottet framhålla att upprättandet av bordeller, som drivs eller godkänts av samhället, skulle innebära att samhället aktivt medver kade till att ett antal människor utnyttjades för en verksamhet som erfarenhetsmässigt ofta leder till både allvarliga psykiska skador och till livsvarig social missanpassning för dem. Det är inte endast en torftig utan en direkt bristfällig motivering. Den är därutöver i icke ringa utsträckning utmanande. Några frågor inställer sig : Hur kan utskottet utan att utnyttja sin initiativrätt bevittna och uppleva hurusom mängder av olyckliga människor på grund av att samhället aktivt medverkar i spritförsäljningen och sprittillverkningen bringas till livsvarig social missanpassning? Hur kan utskottet passivt låta det ske att otaliga medborgare i detta välfärdssamhälle spolierar sin framtid, drabbas av allvarliga psykiska skador och råkar i bottenlös social misär genom spel och dobbel av lagda under samhällets eget överinseende och sanktionerade som en skattekälla bland andra. Utskottets motivering får mot bakgrunden härav en något hycklande biton liksom så mycket annat som yttrats och skrivits i samband med yrkandet om en uppstramning och kontroll av prostitutionen i vårt land. Alkoholen, alkoholmissbruket, är utan tvivel vår största och allvarligaste sociala fråga. Men alkoholen säljes av samhället i särskilt upprättade butiker. Hur många mord har detta förorsakat, hur många sönderslagna äktenskap, hur många misshandlade hustrur och barn, hur mycket av ekonomiskt och socialt elände, hur många trafikolyckor med dödade och lemlästade människor? Ett samhälleligt engagemang i denna hantering går verkligen in under socialutskottets motivering sådan den återgivits här ovan och det gör det med utomordentligt förödande kraft. Alkoholfrågan är för samhället och för samhällsmedlemmarna oerhört mycket allvarligare än frågan hur vi skall komma till rätta med prostitutionens avarter. Ändå sörjer samhället för att alkoholkonsumtionen kan hållas på en hög och från skatteintäktssynpunkt tillfredsställande nivå. Är det vettigt, är det ansvarsmedvetet, hur kan socialutskottets ledamöter uraktlåta att i harm och vrede uppresa sig mot vad som här försiggår via en verksamhet som erfarenhetsmässigt ofta leder till både allvarliga psykiska skador och till livsvarig social missanpassning? Svaret är givetvis att det är både vettigt och ansvarsmedvetet. Utan samhällets ingripande och utan samhällets kontroll och övervakning skulle förhållandena ha varit betydligt värre och missförhållandena betydligt svårare än nu trots allt är fallet. Samhället har utan skygglappar och utan att förlita sig på värdet och verkan av moraliska förkastelsedomar lugnt och klart insett att alkoholproblemet måste angripas som det faktum det är och som det kommer att förbli. Målsättningen måste vara att göra det bästa möjliga av en svår situation. Det är en klok bedömning. Alkoholmissbruket kan inte avskaffas låt oss ta itu med dess konsekvenser och dess förutsättningar utifrån detta ostridiga och bittra konstaterande. Prostitutionen är i jämförelse med alkoholproblemet en relativt liten social fråga. Inte heller den går att lagstifta bort eller eliminera med vackra fraser och allsköns fromlerier. Den kommer att finnas kvar och den har ökat i omfattning och tagit sig alltmer anstötliga och utmanande yttre former. Den fråga samhället här står inför är därför om det skall acceptera förhållandena sådana de nu är eller om samhället bör ingripa i sanerande, kontrollerande och socialt ansvarsmedveten riktning. De nuvarande förhållandena kännetecknas av ett i högsta grad osnyggt geschäft med sexklubbar och poseringsateljéer, utspridda över stora delar av våra större tätorter ofta till betydande obehag och otrivsel för grannskapet. Hallickar och sutenörer tjänar miljonbelopp till större delen skattefritt och saknar i flertalet fall allt socialt och mänskligt ansvar för de kvinnor vilkas verksamhet de lever på. Det är en skamfläck för Socialsverige att vi så länge uraktlåtit att ingripa mot det snusk och de mänskligt förnedrande former som prostitutionen i gemen uppvisar. har tre prostituerade kvinnor mördats i . Behöver verkligen i välfärdssamhället och folkhemmet ytterligare konkreta och påtagliga bevis för att förstå och få inspiration till att handla i stället för att blunda, släta över med några välsvarvade fraser och låta träskmarkerna fördjupas och vidgas? Om man begriper att förhållandena är otillständiga och oacceptabla varför angriper man dem då inte? Den frågan uraktlät socialutskottet att besvara 1972 och den måste därför ställas på nytt. Det är verklighetsfrämmande att tro att prostitutionen kan avskaffas. Det finns därutöver åtskilliga framstående forskare som anser att den i vissa avseenden är en samhällsnyttig företeelse förutan vilken antalet kvinnoöverfall, våldtäkter och sedlighetsförbrytelser av annat slag skulle vara betydligt högre. 1 intervjuer i massmedia med kvinnor som varaktigt verkar inom prostitutionen har framskymtat att sådana finns som uppfattar sig som kontakter rent allmänmänskligt och inte enbart sexuellt för ensamma, från samhällelig gemenskap utstötta och därmed olyckliga människor. Det vore orättfärdigt att avvisa detta som tomt prat. I vår fortlöpande alltmer stressade och kallhamrade tid är kontaktlösheten mellan människor för många och för ett stigande antal en hård och djupt bitter realitet. Våra handikappade faller i stor utsträckning tyvärr in under denna åsidosatta kategori medmänniskor. En del av de prostituerade kvinnorna fullgör här en uppgift i människokärlekens tjänst och förtjänar att hedras i stället för att bespottas. Den motion jag väckte 1972 om en utredning och förslag till en samhällskontrollerad prostitution i motionen oavsiktligt provocerande betecknad som statlig bordellverksamhet möttes av en mycket kraftig positiv reaktion från allmänhetens sida. Reaktionen har nått mig via brev, telefonsamtal och personliga meningsutbyten. Detta ger mig anledning antaga att merparten av det folk, vars valda representanter nu har att taga ställning till det yrkande som i denna motion skall ställas, önskar och begär att åtgärder vidtages för att komma åt och eliminera prostitutionens avarter. Den bör kunna begränsas, den bör berövas sin osmakliga och osakliga reklamapparat, hallick- och sutenörssystemet bör definitivt förintas och den bör ställas under sådan medicinskt hygienisk kontroll att riskerna för spridning av könssjukdomar i möjligaste mån förhindras. I en samhälleligt kontrollerad verksamhet skulle de i denna aktiva kvinnorna inte utsättas för faran att hamna i social misär och skulle tryggt i medvetande härom kunna möta framtiden utan fruktan. Prostitutionen, nu och , har tre alternativa former för sin existens: gatuprostitution, ateljé- och poseringsprostitution och samhälleligt kontrollerad prostitution. Det återstår otvivelaktigt för motståndarna till ett samhälleligt ansvarstagande på detta område att bevisa eller göra trovärdigt att de två förra formerna skulle vara att föredra framför den . När det påståtts att det skulle vara diskriminerande för kvinnan om samhället med öppna ögon och klart utsagt sanktionerade hennes frivilliga aktivitet inom prostitutionens område som ju ändå alla måste erkänna är en realitet är motargumentet naturligtvis det självklara att det som är verkligt djupt diskriminerande är att samhället passivt och defaitistiskt tillåter att kvinnor bahandlas på det mänskligt förnedrande och allmänt socialt otillständiga sätt som sker i samvetslösa hallickars och sutenörers våld. En samhällskontroll skulle eliminera detta för kvinnan förnedrande tillstånd. Samhället kan inte längre undandra sig att ta ett ansvar för den del av samhällslivet som prostitutionen med eller mot vår vilja utgör. Jag föreslår därför med åberopande av vad ovan anförts att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära att en utredning tillsättes med uppgift att utreda förutsättningarna för att prostitutionen göres till föremål för en allsidig samhällelig kontroll och hur denna kontroll lämpligen bör organiseras samt skyndsamt avgiva förslag härom samt att likaså utreda förutsättningarna för och behovet av att kontaktmöjligheter av här aktuellt slag tillskapas också för ett kvinnligt klientel.