mot · FW02690 · 1973-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående stödet till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. Denna motion behandlar principerna för bidraget till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. Motionärerna slår fast det värdefulla i det ideella arbete som utförs av organisationer och föreningar för socialt fostrande ungdomsarbete. Mot denna bakgrund bör allt ungdomsarbete som bedrivs inom bidragsreglernas ramar värderas och betalas lika oavsett om man sysselsätter ungdomen inom idrotten eller verksamheten bedrivs inom övriga organisationer. Ungdomsbrottsligheten har ökat, kostnaderna för denna måste samhället ikläda sig hur höga dessa än blir. Alla torde vara överens om att måste åtgärder som förebygger brott ägnas större uppmärksamhet. Genom att i denna förebyggande ungdomsverksamhet utnyttja de ideella föreningarna torde man nå det bästa resultatet och framför allt från kostnadssynpunkt det i särklass billigaste. Därför måste denna verksamhet på allt sätt få samhällets stöd. Denna motion innehåller framför allt fyra punkter som vi anser såsom varande viktiga och till vilka hänsyn bör tas vid bidragets utformning. Samma bidrag till alla organisationer. gällande regler med 5 deltagare i varje grupp bör gälla. Redovisningen bör vara så enkel och för föreningarna och organisationerna så lätthanterlig som möjligt. Målsättningen bör fortfarande vara per sammankomst. Den ursprungliga målsättningen för bidragets storlek var per sammankomst. Verkligheten blev dock en annan, utfallet blev betydligt lägre, ja, t. o. m. lägre än vad vi från oppositionshåll tidigare hade befarat. Det verksamhetsår som är helt redovisat och som kan visas kalla siffror på är /72 där utfallet blev 9:56 för övriga organisationer men för idrottens organisationer endast 6:22. Vad utfallet blir under innevarande budgetår vet ännu ingen, men klart står redan att summorna kommer att sjunka ytterligare särskilt då för idrotten. Det förtjänar dock nämnas att för höstens verksamhet 1972 har från idrotten redovisats 1 115 532 sammankomster vilket tar av de 13 miljoner som finns beslutade i årets budget. Närman dessutom vet av erfarenhet att vårens verksamhet betydligt brukar överstiga höstens, förstår man redan nu att utfallet för idrotten under innevarande år kommer att bli betydligt lägre än tidigare 6:22. Ett rättvisekrav bör vara att all ungdomsverksamhet värderas men också betalas lika. Antal deltagare i varje grupp Propositionen föreslår en höjning av minsta antalet deltagare i en bidragsberättigad sammankomst från 5 till 10 deltagare. För de lokalavdelningar som tillhör organisationer vilka metodiskt arbetar med små, självständiga grupper (t. ex. scoutrörelsen) skulle en sådan bestämmelse medföra krav på radikala förändringar av organisationsstruktur och metodik för att anpassa sig till bidragssystemet. Det kan icke vara förenligt med samhällets intresse att genom bidrag styra organisationerna att uppge metodiska inslag som är bärande i organisationens idé. En scoutkår med 10 avdelningar har 40 patruller med vanligtvis 68 scouter i vaije. Om förslaget går igenom skulle den naturliga verksamheten slås sönder om man inte vill mista bidraget. Den personliga kontakten minskar, och fostran till demokrati och medansvar i den lilla gruppen försvåras. Denna höjning i fråga om antalet deltagare innebär också vissa nackdelar även för idrotten, särskilt för små föreningar som har svårigheter att samla större grupper och som då skulle ställas utanför möjligheterna till statligt stöd för sin verksamhet. Redovisningssystemet bör göras så enkelt som möjligt. Att redovisa antalet deltagare vid vaije sammankomst inom idrottsrörelsen skulle innebära att det redovisningssystem man använder inom riksidrottsförbundet med 15 000 blanketter skulle ökas till upp emot 150 000 blanketter. Idrottsrörelsen har redan över 2,3 miljoner sammankomster, och följaktligen skulle det fordras 2,3 miljoner namnteckningar på dessa blanketter. Med nuvarande redovisning har ordförande och två revisorer att skriva under en blankett per förening . Dessutom finns det en decentraliserad kontroll ute i kommunerna som oftast har sitt kommunala bidrag knutet till det statliga. Denna kontroll sker genom fritidsnämnderna och dess konsulenter. SÖs arbetsgrupp betonar i sin utredning vikten av att varje lokalorganisation gör en säsong- eller årsplan för verksamheten och att en ekonomisk planering bör ske. En sådan planering är dock en omöjlighet när man ej vet vad man kommer att få i bidrag. Därför bör det vara angeläget för att i enlighet med SÖs yttrande besluta om en målsättning innebärande full jämställdhet mellan organisationerna och att målsättningen är per sammankomst. I propositionen övervägs om inte det statliga bidraget till idrottsrörelsens ungdomsverksamhet efter utgången av nästa budgetår bör samordnas med övrigt idrottsstöd under 9:e huvudtiteln vilket skulle innebära att övertar förvaltningsansvaret även för det lokala stödet till idrottsungdomen. På ett annat ställe i propositionen sägs att den lokala verksamheten av naturliga skäl i första hand bör stödjas av kommunerna. På ett tredje ställe sägs att om en samordning genomföres bör det prövas på vilket sätt kan medverka vid medelsfördelningen. De här redovisade synpunkterna tyder på en viss osäkerhet angående frågans framtida lösning. Någon ändring i huvudmannaskapet bör ej ske förrän man är säker på att en förändring medför fördelar i olika avseenden. Frågan bör gäras till föremål för utredning, som bör ske i nära samband med ungdomsorganisationerna. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att bidraget uppförs som reservationsanslag med varav som bidrag till idrottsorganisationerna och 5 000 000 till övriga organisationer och att idrottsorganisationerna garanteras samma ersättning per sammankomst som övriga organisationers utfall blir inom ramen för de som är avsedda för detta ändamål, 2. att ingen ändring sker angående minimiantalet deltagare per sammankomst, 3. att ingen ändring av redovisningssystem och huvudmannaskap sker förrän frågan varit föremål för grundlig utredning. KARL-ER1C () i () i Ulfsbyn