bet · FW01JuU1 · 1973-12-31 00:00:00 — om ej hansanlitande skulle medföra avsevärt ökade kostnader eller i övrigt särskildaskäl föranleder annat. 1 fråga om offentligt biträde äger bestämmelserna i 21 § andra och tredje styckena, 22 § första och andra styckena samt 23 §motsvarande tillämpning. Ersättning till offentligt biträde fastställes avrättshjälpsnämnden och utgår av allmänna medel. 4. av (), herrar (), (), i (c). Polstam (c), Schött (m) och Henmark (fp), sombeträffande rättshjälp åt näriitgsidkare anser dels att den del av utskottetsbetänkande på s. 38 som börjar med "I sitt" och slutar med"1972: 1916" bort ha följande lydelse: Utskottet vill till en början nämna, att dendepartementspromemoria som föregick propositionen 1972: 4 med förslag tillrättshjälpslag upptog förslag om en sådan begränsning av rättshjälpen såvittgäller näringsidkare att rättshjälp inte fick beviljas om det ej med hänsyntill sökandens ekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet förelågsynnerliga skäl härför. Flertalet av de remissinstanser som uttalade sig ifrågan ställde sig avvisande till den föreslagna begräns- ningenunder frainhållande av bl. a. sådana synpunkter som anförs i motionen. Även omden föregående år antagna lagtexten innebär större möjlighet för näringsidkareatt få rättshjälp än enligt det tidigare förslaget, har enligt utskottetsmening den under remissbehandlingen framförda kritiken inte i tillräcklig gradbeaktats. Bedömningenbör i fråga om tillämpningsområdet för allmän rättshjälp ske med utgångspunktfrån att rättshjälpen i första hand skall ge skydd vid oförutsedda händelservilka berör den enskildes personliga och ekonomiska förhållanden. Samtidigtmåste emellertid beaktas att gränsdragningen mellan anställningsförhållande ochföretagsamhet i egen regi ofta är svår att göra samt att såväl tolkningen avdessa båda begrepp som tillämpningen av undantagsbestämmelsen säkerligen skullekomma att förorsaka bryderi och osäkerhet. Från social synpunkt ärdet som motionärerna framhåller för övrigt inte mindre angeläget att ennäringsidkare i små ekonomiska omständigheter bereds möjlighet att ta tillvara sin rätt i fråga om sin näring än att han erhåller bistånd i fråga om sinarent privata angelägenheter; i båda fallen drabbas han och hans familj likahårt av följderna av att han genom ekonomiskt trångmål förlorar sin rätt. Detbör också beaktas att rättegångskostnader för flertalet småföretagre är en ibudgeten oförutsedd utgiftspost. Enligt utskottets mening kan det inte begärasatt t. ex. hantverkare, lantbrukare och handlande alltid skall hålla enekonomisk beredskap för att kunna betala eventuella rättegångskostnader. Ävenmed en generös tolkning av den ifrågavarande undantagsbestämmelsen torde storagrupper av näringsidkare med beaktansvärt behov av rättshjälp bli ställdautanför reformen. Det kan inte förutsättas att detta behov i tillbörligutsträckning kommer att kunna tillgodoses genom någon form av försäkring ellergenom förmedling av någon intresseorganisation. Medhänsyn till det anförda anser utskottet att en omarbetning bör göras avifrågavarande lagrum innan lagstiftningen träder i kraft. Förslag somtillgodoser vad utskottet ovan uttalat bör av Kungl. Maj:t föreläggas riksdagenföre rättshjälpslagens ikraftträdande. delsatt utskottets hemställan under E bort ha följande lydelse: E. att beträffande rättshjälp åtnäringsidkare i anledning av motionen 1972: 1916 i denna del hos Kungl. Maj:tbegär förslag i enlighet med vad utskottet ovan anfört.