bet · FW01CU20 · 1973-12-31 00:00:00 — I propositionen föreslagen lydelseav 2 § BSL utgår från att lägsta godtagbara standard skaU bestämmas av Kungl.Maj :t och få de aUmänna uttrycken därför angivna i en särskild kungörelse,allt i enlighet med vad utskottet också tiUstyrkt i betänkandet CU 1973:19 (s.25-26). 1 nu förevarande lagtext tas sålunda inte upp motsvarande regler. Motionen 1973:1962 (vpk) innefattar förslag tiU sådanändring i 2 § BSL att däri, i likhet med vad lagrådet förordat, tas upp vissagrundläggande regler om vad som normalt krävs för att lägsta godtagbarastandard skaU förehgga. Departementschefen har, i anledning av vad lagrådetsålunda förordat, anfört (s. 143) att det med hänsyn till de mycket skiftandeförhållandena i de olika saneringsfallen är nödvändigt att lämna ett betydandeutrymme för nyanserade bedömningar av upprustningsfrågorna och att en kortfattaddefinition i lagtexten inte kan ge ett adekvat uttryck för syftet. Utskottet har inte uppfattat lagrådets och motionärernasförslag till en lagfäst beskrivning av standardnivän som syftande tUl att geuttömmande underlag för prövningen. Under alla förhållanden kommer denna prövningatt, som departementschefen anger, få göras frän fall till fall. Även om deskilda uppfattningarna om lämpligheten av ändringsförslaget sålunda torde kunnaförenas, har utskottet inte funnit det av tillämpningsskäl nödvändigt attfrångå propositionens förslag. Vidare har i motionen 1973:1926 (fp) föreslagitsuttalanden om möjlighet till begränsad upprustning. Förslagets syfte torde varaatt lägga fast att hyresnämnd har möjlighet att på vissa grunder medge avstegfrån ett yrkande, där kommun ansöker om upprustningsåläggande. EnUgt utskottets mening bör ett föreslaget uttalande integöras. De avvägningar som här kan bli aktuella med hänsyn till plantekniska ochkulturhistoriska synpunkter, andra miljösynpunkter i vidsträcktaste mening samtbostadsförsörjnlngssynpunkter och allmänna fastighetsekonomiska synpunkterskall enligt de förslag i prop. 1973:21 som utskottet tidigare godtagit ligga ikommunens hand. Det finns inte anledning att med de syften som lagstiftningenhar införa en ytterligare prövning genom hyresnämnden av dessalämplighetsavgöranden. Utskottet ansluter sig därmed till den avdepartementschefen (s. 143) uttryckta meningen, att åläggande skaU avseupprustning till lägsta godtagbara standard om kommunen framstäUt sådant yrkande ochförutsättningarna i övrigt enUgt lagstiftningen föreligger. En annan sak är atthyresnämnden självfallet har att bedöma kravens innehåll så att ettåtgärdsprogram mot ett bestridande inte blir mer omfattande än som krävs föratt uppfylla standardkraven. Förslaget tiU BSL utgår (prop.1973:21 s. 80) från att ansvaret för planeringen av saneringsverksamheten redanvilar på kommunerna enligt bostadsförsörjningslagen. Det har dock fömtsatts attverksamheten med bostadssaneringsprogram bör utvecklas successivt och atthänsyn kan tas till meUan kommunerna skiftande förhållanden, kommunala resurserm. I motionen 1973:1950 (as) föreslås altbostadssaneringslagen utformas sä att kommunala åtgärder för vidgad saneringblir obligatoriska. Det anförs att kommunerna bör åläggas att direkt fattabeslut om tlUämpning av BSL. Utskottet kan helt ansluta sig tUl motionärernas allmännautgångspunkt att ett fullföljande av målsättningarna i alla kommuner är avmycket stor vikt med hänsyn till såväl det bostadspoUtiska som detsysselsättningspolitiska syftet. Utskottet förutsätter också att kommunernainte kan finna anledning till andra bedömningar och att en aktivitet enligtriktlinjerna därför initieras. Motionärernas intresse skulle därmedvara tUlgodosett utan nya regler i BSL eller annan lagstiftning -regler som medhänsyn till nämnda skiftande förhåUanden under alla omständigheter inte kan gesalltför generell utformning. Hyresgästs ställning enligt lagstiftningen, m. m. Uppmstningsåläggande ochanvändningsförbud skall enligt Kungl. Maj:ts förslag tiU lydelse av 2 § BSL fåmeddelas endast på ansökan av kommunen. I motionen 1973:1962 (vpk) föreslåssådan ändring att frågorna skall få upptas även på ansökan av hyresgäst.Härtill anknyter dels förslag i motionen 1973:1926 (fp) om att hyresgäst skallmedges ställning som part i ärende som i första instans handläggs avhyresnämnd, dels förslag i motionen 1973:1963 (s) om att lagstiftningen skallge de boende en faktisk rätt att utöva skäligt medinflytande. Vidare har förslag framställts i motionen 1973:1950 (b-s)om ändringar i lagstiftningen som garanterar att hyresgäst hörs före kommunaltbeslut. Förslagen i motionen 1973:1962 (vpk) i vad avser att hyresgäst skallhöras före ett hyresnämndens förordade ställningstagande tillupprustningsstandarden får anses knutna till vad i motionen anförts om enhyresprövning. Denna fråga behandlas nedan (s. 13). Utskottet har i belänkandet CU 1973:19 (s. 27) tagit uppfrågor om medinflytande vid sanering och därvid inte funnit anledning tUlerinran mot vad departementschefen anfört om att hyresgästintresset i detenskilda fallet får tillgodoses genom kommunala bedömningar. intressen i en mer allmän mening har f. ö. varitvägledande bl. a. vid utformningen av riktlinjer för kommunernas handlande äveni övrigt, vid bestämmandet av standardkrav och lånevUlkor och även vid valet avprövningsinstans. Den fråga som utskottet här har att behandla rör sålundahyresgästs ställning enligt och vid tillämpning av den föreslagnabostadssanerlngs-lagen. Utskottet har inte genom motioner i denna del fåttanledning att frångå sitt tidigare, ovan nämnda ställningstagande. Specifikahyresgästintressen i ett enskilt saneringsfaU skall sålunda bedömas avkommunen i samband med dess planering. Det ligger sålunda redan i de behandladeriktlinjerna för kommunernas handlande att dessa hyresgästintressen skall ingåi bedömningen. Anledning finns inte att nu genom att införa lagregler formaliseraförutsättningarna för att dessa intressen skall kunna beaktas. Kommunen bör fåavgöra detta från fall tiU fall. Ett förutsatt samarbete med hyresgästernasorganisationer torde också kunna ge ytterligare underlag för bedömningar idessa frågor. Härutöver liggande önskemål på föreskrifter om hyresgästernashörande torde få behandlas i anslutning till aviserad utredning om frågorrörande hyresgästmedverkan. Motionen 1973:1950 torde därmed få ansestUlgodosedd i inte ringa omfattning. De direkta yrkandena om att hyresgäst skall gespartsställning i ärenden enligt BSL får också bedömas mot angivna bakgrund. Detbör dock i detta sammanhang noteras att motionsyrkandena i mycket utgår frånskUda syften. Sålunda häri motionen 1973:1962 (vpk) motiven varit att gehyresgäst möjlighet att överta kommunens roll eller framställa motstridigayrkanden när derme inte delar kommunens uppfattning. Motionen 1973:1926 (fp)synes närmast syfta tUl att ge hyresgäst möjlighet att påkalla avsteg från kravpä uppfyllande av lägsta godtagbara standard, ett motiv som utskottet enligtvad ovan (s. 1011) sagts inte kan ansluta sig till. Förslaget i motionen1973:1963 (s) torde pä likartat sätt syfta till att med ett hyresgästyrkandesom grund påverka bedömningen av kommunens krav på upprustningens omfattning.I den sistnämnda motionen förutsätts också att detta skulle kräva nya rekvisitför meddelande av upprustningsåläggande. Den ovan nämnda utredningen ocherfarenheter av tUlämpningen av lagstiftningen torde få ge underlag förytterUgare bedömningar i denna fråga. Här upptagna yrkanden i de tre sistnämndamotionerna avstyrks sålunda. EnUgt lagförslagets 5 § fårupprustningsåläggande meddelas om fastigheten med hänsyn tUl kostnaden för denåtgärd som avses med åläggandet kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Avförslagets 2 § framgår att åläggande inte får avse mera än att lägenhet uppnårlägsta godtagbara standard. Kravet på skäligt ekonomiskt utbyte innebär enligt propositionen(s. 77) att en uppskattning skall ske av den hyra som med hänsyn till hyreslagens bruksvärderegler kan godtas efterupprustningen och att därefter skaU prövas om denna hyra kan förräntaupprustningskostnaderna. Kan hyran förränta mer än dessa kostnader äröverskjutande del att anse som förräntning av faslighetens ingångsvärde ettvärde som vid lagstiftningens genomförande sålunda bestämts med hänsyn till denbelastning som upprustningsskyldigheten innebär. Kan hyran inte förräntaupprustningskostnaderna och fastighetens ingångsvärde sålunda är negativt, börett yrkande om upprustning inte bifallas. I motionen 1973:1962 (vpk) föreslås att förutsättningenskäligt ekonomiskt utbyte skall utgå ur 5 §. Motionen utvecklar inte närmare motiven för dennaståndpunkt. SkuUe denna förutsättning utgå skulle emellertid därav följa inteatt användningsförbud såsom torde vara avsett blev följden utan attuppmstningsåläggande kunde meddelas även om uppskattade hyror mte täcktekapitalkostnaderna för åtgärderna. Med hänsyn bl. a. tiU att alternativtfinansieringssätt inte anvisats avstyrks motionen i denna del. Vidare föreslås i den nyssnämnda motionen att somförutsättning för uppmstningsåläggande anges att hyran kan beräknas bli skälig. EnUgt hyreslagen skaU gälla att hyra skall utgå medskäligt belopp. Den hyra som hyresvärden fordrar skaU godtas om den mte äroskälig efter en jämförelseprövning med hänsyn tiU bruksvärdet. Hyresnämndenhar sålunda, som ovan sagts, att göra en uppskattning av den hyra som kan kommaatt utgå. Som lagrådet i annat sammanhang (s. 128) anfört kan denomständigheten att upprustning skett efter åläggande inte föranleda attbruksvärdeshyran bestäms på annat sätt än eljest. Härifrän får skiljas debedömningar som med hänsyn till bl. a. hyresgästintressen skaU göras för attundvika en sanering av sådan art att den försvårar kvarboende m. m.Motionärernas syfte i denna del tillgodoses sålunda utan föreslagen lagändring.Det skälighetsbegrepp som används i motionen leder närmast till en inteåsyftad ändring i hyreslagen. TUl den del motionärernas avsikt kan ha varit att öppna enmöjlighet att i hyresnämndsärendet pröva avsteg frän lägsta godtagbara standardfår utskottet hänvisa tUl vad därom ovan anförts. Sådana avsteg skulle stridamot viktiga bostadssociala mål. Förslaget i motionen 1973:1926 (fp) innebär atthyresnämndens prövning skulle vidgas genom att i 5 § åtminstone skulle antydasatt även andra omständigheter bör beaktas ansluter också delvis till det ovananförda om avsteg från en lägsta godtagbara standard. Här torde emeUertidvidare ha avsetts prövning av plantekniska och kulturhistoriska synpunkter ochandra miljöbedömningar samt bostadsförsörjningssynpunkter och allmännafastighetsekonomiska synpunkter. Sålunda avsedda omständigheter bör, med hänvisning äventUl vad utskottet ovan (s. 101 1) anfört, bedömas av kommunen. Skäl finns intetill antagande att en överprövning av kommunens bedömanden i denna del i ärendenenligt BSL skulle innebära någon förbättring. Motionsyrkandet avstyrks därför. A n vän dn ingsfö rbud EnUgt lagförslagets 6 § fåranvändningsförbud meddelas om den i 5 § angivna förutsättningen om skäligtekonomiskt utbyte inte föreligger eUer om det kan antas att byggnadslov tiUupprustningsåtgärderna inte kommer att bevUjas. avses bedöma densenare frågan på gmndval av yttrande från . Departementschefenanför (s. 103) att om av yttrandet framgår att byggnadslov inte kan påräknas,bör detta i regel utgöra tUlräcklig grund för att bifaUa ett yrkande omanvändningsförbud. Genom motionen 1973:1926 (fp) föreslås lagrummet få sådanlydelse att därav framgår att användningsförbud får meddelas endast när frågaom byggnadslov är fullt klarlagd genom lagakraftägande beslut. Den åberopade situationen torde enligt departementschefeni regel komma att inträffa endast när fastigheten är belägen inom område därnybyggnadsförbud råder och finner att upprustningen är attjämställa med nybyggnad. Lagrådet har anfört (s. 129) att de konsekvenser somkombinationen av nybyggnadsförbud och användningsförbud ger i många falltroligen kan undvikas genom att dispens från nybyggnadsförbudet meddelas avbyggnadsnämnden eller söks hos länsstyrelse eller Kungl. Maj:t. TUl dennalagrådets mening har departementschefen anslutit sig (s. 145). Frågan om dispens eller byggnadslov kan sökas av kommunför fastighetsägarens räkning bör inte i detta sammanhang prövas av utskottet.Det torde i regel ligga i fastighetsägarens intresse att inför ett eventuelltanvändningsförbud medverka till att byggnadslovsfrågan löses definitivt, varvidkommunen kan bistå honom. Skulle i något undantagsfall ett positivt,lagakraftvunnet beslut om byggnadslov föreligga sedan ett användningsförbudträtt i kraft, torde överenskommelse träffas om upprustning. Kommunen kan dåförklara att förbudet inte längre skall iakttas, varigenom det enligt 7 § ärförfallet. Motionärernas intresse torde i allt väsentligt få ansestillgodosett. Förslaget i motionen 1973:1962 (vpk) om hyresbedömning m.m. är ett följdförslag till motionsyrkanden beträffande innehåUet i 5 § BSL. Motionen avstyrks i denna del med hänvisning ovan (s.13) gjorda bedömningar. Vidare föreslås i den sistnämnda motionen att 6 § BSLkompletteras med ett stadgande att användningsförbud inte skall gälla innanfrågan om ersättningslägenhet lösts genom enskUd fastighetsägares eller kommunsförsorg. Departementschefen har (s. 8182) erinrat om atthyresavtal förfaller vid användningsförbud och i anslutning därtUI framhållitdet angelägna i att kommun inte aktualiserar sådana yrkanden i störreomfattning än att det är möjligt att bereda hyresgästerna ersättningsbostäder.Han anför vidare att problemet med ersättningsbostäder självfallet bör varalöst när frågan om användningsförbud skaU prövas. 1 propositionen föreslagen lydelse av 6 § BSL torde bl. jämförelse med vad departementschefen anfört omförutsättningarna för upprustningsåläggande (s. 143) ge vid handen attanvändningsförbud som en huvudregel skall meddelas om förutsättningarna enligtlagrummets första punkt är uppfyllda. Den nyanserade bedömning somhyresnämnden enligt departementschefen (s. 80) har att göra ansluter sig tilllagrummets andra punkt, nämligen att förbud får meddelas endast beträffandelägenhet som har betydande brister i förhållande tUl en från fall till fallbedömd lägsta godtagbara standard. Beaktandet av hyresgästernas intresse avatt få godtagbara ersättningslägenheter skulle därmed helt falla på kommunen. Inga skUda meningar torde föreligga i fråga omutgångspunkten att frågan om ersättningslägenheter skall vara löst innananvändningsförbud meddelas. Med hänsyn emellertid tiU att kommun, i enlighet f.ö. redan med i prop. 1973:21 angivna riktiinjer, får förutsättas inte påkallabeslut i andra fall får motionärernas intresse anses tillgodosett enligtlagförslaget. Vid annat bedömande får även sambandet med förslaget till 9 §tredje stycket BSL uppmärksammas. Utskottet har ingen erinran motlagförslaget i vad det inte behandlats ovan. Utskottet avstyrker med hänvisningtill vad inledningsvis anförts motionen 1973:1927 även I denna del. Lagförslagen har inte gett anledning till särskiltuttalande från utskottets sida. Förslagen tillstyrks sålunda. Mot det genom prop. 1973:25 föryttrande framlagda förslaget har Ingen invändning gjorts i motioner. Utskottethar inte heller anledning tUl annat än att föreslå att tillstyrkaförslagets genomförande. Utskottet avstyrker motionen1973:1927 i vad den berör även denna del av prop. Förslaget syftar tiU att hindra att ettupprustningsåläggande omintetgörs genom rivning av byggnaden. Då förslagettillgodoser detta syfte finns inte anledning till annat än en tillstyrkandärav, förenad med en hänvisning tUl vad utskottet nedan anför i anledning avmotionen 1973:1951. Sambandet med rivningsregleringen i övrigt, m. m. Departementschefen konstaterar (s.90) att det f. n. inte finns någon bestämmelse som föreskriver skyldighet attbehålla en fastighet som bostadsfastighet men att föreskrifter i skUdasammanhang inskränker fastighetsägarens handlingsfrihet i detta hänseende, t.ex. kravet på byggnadslov för rivning inom område med stadsplan och denprövning som kan ske vid ansökan om byggnadstUlstånd för rivning av flerfamiljshusinom stadsplanelagt område i kommun med över 30 000 invånare. Enligt byggnadsstadgan fordras sålunda byggnadslov förrivning inom stadsplanelagt område. prövning syftar till attbevaka att nödvändig försiktighet iakttas vid rivningen och innebär också enbevakning av att åtgärden inte strider mot planer eller andra föreskrifter förområdet. Den i prop. 1973:22 förordade ändringen i byggnadsstadgan innebär attbyggnadslov för rivning skall kunna vägras också i de troligen relativtfåtaliga faU där ansökan gjorts om upprustningsåläggande eller sådantåläggande gäller. Prövningen av resursbehovet i samband med ansökan ombyggnadstUlstånd görs i förevarande fall efter yttrande från kommunen omhusets tjänlighet som bostadshus. Inrikesministern har (prop. 1973:22 s. 91)anmält avsikten att, även om kommunens rekommendationer i regel följs, skapa engaranti därför i faU motsvarande de som avsetts vid den ovan angivna ändringeni byggnadsstadgan, dvs. då ansökan om upprustningsåläggande gjorts ellersådant åläggande är gäUande. Enligt i prop. 1973:21 förordade riktlinjer för kommunernashandlande som ansvariga för den vidgade saneringsverksamheten bör äldrebyggnader av bl. a. kulturhistoriska och miljömässiga skäl bevaras ochmoderniseras i den omfattning det är tekniskt och ekonomiskt möjligt.Departementschefen uttalar i prop. 1973:22 (s. 91) att det är angeläget attfrågan om rivning av äldre byggnader med kulturhistoriska och miljömässigavärden bedöms med ökad restriktiviiet. har som ovan (s. 6-8) angetts fått iuppdrag att i sitt arbete överväga synpunkter på skydd för kulturhistorisktvärdefulla bebyggelser och miljöer som anfört enligt kulturutskottetsbetänkande KrU 1971:26. Förslag tUl ändringar i byggnadslagstiftningen m. m. pågrundval av bygglagutredningens kommande betänkande kan inte påräknas förrän omnågra år. Den vidgade saneringsverksamheten stöds av flera åtgärder för attsnabbt kunna få avsedd omfattning. De ändringar som föreslås i fråga omrivningsreglering i samband med byggnadslov och byggnadstUlstånd täcker endastfall som aktualiserats enligt bostadssaneringslagen men ger inte kommun ökademöjligheter att genomdriva ett bevarandeintresse under ett programskede ochunder förhandUngar med fastighetsägare. Även om kommunerna genom sindetaljplanering, i kanske inte alltid utnyttjad utsträckning, skuUe kunnamotverka olämpUg rivning finns enligt utskottets mening skäl att nu prövafrågan om ändrade regler för rivningsregleringen i avvaktan påställningstagande tUl bygglagutredningens kommande förslag. En även genom provisoriska reglerförbättrad rivningsreglering skulle enligt utskottets mening stå i samklang medInrikesministerns uttalande i prop. 1973:21 (s. 26) att det fortfarande börfinnas möjUgheter att med stöd av särskild lagstiftning kontrollera och reglerarivningsverksamheten och även kunna betona det önskvärda sambandet meUanbostadsförsörjningsplanen och , fysisk planering. En självklar utgångspunktbör vara att bygglagutredningens arbete inte föregrips. Enligt utskottets mening bör Kungl. Maj:t därför övervägamöjligheten att lämna förslag tUl en sådan provisorisk, ytterligarerivningsreglering som skulle medge att man i byggnadslovsärenden får tillstånd en prövning motsvarande den kommunen ger uttryck för i byggnadstillståndsärendena.Övervägandena torde t. ex. kunna leda till att ge grund för att ansökan ombyggnadslov för alt få anslutning till byggnadslagens planeringsgmnder kani nu förevarande hänseende prövas även enUgt i huvudsak de riktlinjer somenligt 9 § byggnadsstadgan gäUer för detaljplanläggning. Möjlighet torde finnasatt i övervägandena även beakta saneringsutredningens kommande förslag. sålunda anfört torde helt motsvara det förslag som framstäUts i motionen1973:1951 och bör av som dess mening ges Kungl. Maj:t tUl känna. 1. beträffandebehovet av lagstiftning m. m. att avslår motionen 1973:1927 i vad denej behandlas i utskottets betänkande CU 1973:18 eller nedan under 9, 2. beträffandelydelsen av 1 § bostadssaneringslagen att med bifall tiU Kungl.Maj:ts förslag och med avslag å motionen 1973:1962 i denna del antar vidpropositionen 1973:22 fogat förslag, 3. beträffandeuttalande om möjlighet tUl begränsad upprustning att avslår motionen1973:1926, yrkandet 2, 4. beträffandelydelsen av 2 § bostadssaneringslagen att med bifaU tUl Kungl.Maj:ts förslag samt med avslag å motionerna 1973 :1926, yrkandet 1 a, 1950,1962 i denna del samt 1963 antar vid propositionen fogat förslag, 5. beträffandelydelsen av 5 § bostadssaneringslagen att med bifall till Kungl. Maj:ts förslag och med avslag å motionerna 1973:1926, yrkandet 1 b, och 1962 idenna del antar vid propositionen fogat förslag, 6. beträffandelydelsen av 6 § bostadssaneringslagen att med bifall till Kungl. Maj:ts förslag och med avslag å motionerna 1973:1926, yrkandet 1 c, och 1962 idenna del antar vid propositionen fogat förslag, 7. beträffandebostadssaneringslagen i vad den ej behandlats ovan att antar vidpropositionen fogat förslag, 8. beträffandeövriga lagförslag att med bifall tUl Kungl. Maj:ts förslag och medavslag å motionen 1973:1927 i denna del antar vid propositionen 1973:22 fogadeförslag till a. lag om ändring i lagen (1970:246) omtvångsförvaltning av bostadsfastighet, b. lagom ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, c. lag om ändring i lagen (1942:429) om hyresreglering m. m., 9.beträffande ändringar i byggnadsstadgan att med avslag å motionen1973:1927 i vad den ej behandlas i utskottets betänkande CU 1973:18 eller ovanunder 1 som sin mening ger Kungl. Maj:t tiU känna vad utskottet anfört, 10.beträffande rivningsreglering i vad den ej behandlats under 9 att medbifall till motionen 1973:1951 som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vadutskottet anfört. Närvarande: herrar Grebäck (c), (), (),Tobé (fp), i (s), fröken (), herrarPetersson i (s), i (c), (), i (c), herrar Wennerfors (m), (vpk), Jadestig (s), Annerås (fp) ochPersson i (s). beträffande behovet av lagstiftning m. m. av frökenLjungberg (m) och () som anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjar med"Behovet av" och på s. 15 slutar med "tillstyrks sålunda"bort ha följande lydelse: Utskottet har i betänkandet CU 1973:19 enhälligt tUlstyrktriktlinjer som betonar att sanering av enskilt ägda fastigheter skall främjasgenom stimulansåtgärder och en förbättrad planering, följd avöverenskommelser mellan kommun och fastighetsägare. Den nu föreslagnabostadsaneringslagen ändrar syftet med dessa uttalanden eftersom en tvångslag,även då den formellt inte tillämpas, medför att förhandlingarna genomförs underhot och därför närmast kommer att uppfattas som kommunala diktat. Lagensutformning innebär sålunda att ingrepp i enskUd äganderätt kan komma att görasutan den domstolsprövning av ersättningsanspråk som t. o. m. nuvarandeexpropriationslag lämnar tillfälle till. Lagens allmänna utgångspunkt stridersålunda mot grundläggande rättsbegrepp. ' Vid bifall till reservationen 1 förfaller utskottetshemställan under 2-8 samt reservationerna 2-8. Det obestridda behovet av åtgärderför en ökad sanering kan enligt utskottets mening tillgodoses utan entvångslagstiftning. Med den sålunda angivna meningen att lagstiftningen såvälär principiellt oantaglig som obehövlig föreslår utskottet att - ienlighet med motionen 1973:1927 i denna del inte antar lagförslagen. delsutskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande behovet avlagstiftning m. m. att med bifall tiU motionen 1973:1927 i denna del a. inteantar de vid propositionen 1973:22 fogade lagför slagen, i vad de inte behandlats i utskotlets betänkande CU 1973:18 eller nedan under 9, b. avslårmotionerna 1973:1926, 1950, 1962 och 1963, 2. beträffande lydelsen av I § bostadssaneringslagen av (vpk) som anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med"I fråga" och på s. 10 slutar med "avstyrks sålunda" bortha följande lydelse: