bet · FW01FöU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Försvarsutskottetsbetänkande nr 1973 FöU 1973:20 betänkande med anledning av motion angående utbildningen av flygförare. 1 motionen 1973:418 av m.fl. (s) angående utbildningen av flygförare har hemställts att hosKungl. Maj t begär en undersökning av möjligheterna att utnyttja tillgängligkapacitet inom försvaret för att komplettera den utbUdning av flygförare sombedrivs av flygklubbar och liknande. De olyckor med mindre flygplan som förekommer och somalltför ofta synes bero pä förarfel ger enligt motionärerna anledning överväga,om inte utbildningen av flygförare behöver byggas ut. Det bör i sä fall kunnaske med utnyttjande av den överskottskapacitet som i varje fall under enbetydande övergångstid - kommer att finnas tillgänglig inom den mUitäraflygutbildningen. Motionärerna tänker sig en kompletterande utbildning förprivatflygare, exempelvis i internatform vid lämplig flygflottilj. Utskottet har inhämtat yttrande över motionen från chefen,för flygvapnet samt från luftfartsinspektionen och Kungl. Allmänflygets snabba utveckling ochkraven på flygförarnas utbildning har tidigare uppmärksammats i . Iett par likalydande motioner tUl riksdag (1:247 och 11:317)aktualiserades frågan om flygsäkerheten. Motionärerna hemställde att åtgärderskulle vidtas för central utbildning av flyglärarpersonal, med beaktande avmöjligheterna att ge den grundläggande flygutbildningen mersäkerhetsbefrämjande utformning. Allmänna beredningsutskottet, som inhämtade yttrande frånolika instanser, konstaterade i sitt utlåtande (1966:29) att det ökadeintresset för privatflyget medfört en markant stegring av haverifrekvensen ochfann liksom motionärerna att förarfelen förmodligen utgjorde dendominerande haveriorsaken inom allmänflyget. För att höja standarden hosflygförarna måste man emellertid ha tillgäng till kvalificerade lärare ochansträngningarna borde därför enligt utskottet i första hand koncentreras påatt höja flyglärarnas standard. Motionärernas förslag om centraliseradutbildning, med inrättande av en provisorisk flyglärarskola som då närmareerfarenheter vunnits skulle kunna ombildas till en mera permanentinstitution, ansågs värt att pröva. beslöt att ge Kungl. Maj t tillkänna vad utskottet anfört (rskr 1966:163). Frågan om utbildning av flyginstruktörer aktualiserades på nytt genom ett par likalydande motioner till riksdag(1:480 och 11:515). Vid behandlingen av dessa motioner förutsattestatsutskottet (SU 1969:46), att Kungl, Maj:t skuUe återkomma till ifrågan om och pä vad sätt man - i syfte att höja säkerheten inomallmänflyget - borde anordna utbildning av flyginstruktörer. Utskottetsuppfattning delades av (rskr 1 969:137). /71 har försöksutbildning avflyginstruktörer anordnats av i samarbete med Kungl. svenskaaero-klubben och i samråd med luftfartsverket. Tre kurser har Hittillsgenomförts. Verksamheten, som är förlagd till och som under de tvåförsta åren administrerades av yrkespedagogiska institutionen där,administreras f. n. av i . Frågan om inrättande av en central flyglärarskola ärfortfarande aktuell. föreslog i sin anslagsframställning /74 att frågan skulle bli föremål för närmare utredning. Genombeslut har Kungl. Maj:t uppdragit åt ochluftfartsverket att utreda behovet av en central tlyglärarutbild-ning. SamrådskaU därvid ske med chefen för flygvapnet och med allmänflygets organisationer. Chefen för flygvapnet uppger attgrundutbildningen av flygförare vid flygvapnet har reducerats med cirka entredjedel under /73. Ytterligare minskning förut-ses. Denutbildningskapacitet i form av lärare, flygplan, lokaler m. m. som friställskan delvis utnyttjas för andra ändamål. Den av motionärerna föreslagna undersökningen fyllerenligt luftfartsinspektionen inte det ändamål som avses. Kraven för erhållandeav privatflygarecertifikat har successivt skärpts. Bl, a, har införts denbestämmelsen att privatflygare, innan de uppnätt , vartannat ärskall genomgå kontrollflygning inför av inspektionen förordnad kontrollanteller flyglärare. Av grundläggande betydelse när det gäller att få till stånden höjning av standarden hos privatflygarna har också varit strävandena attförbättra flyginstruktörernas utbildning. delar inte motionärernas uppfattningatt det skulle vara relativt oerfarna förare som råkar ut för haverier ochtillbud. Flertalet olyckor med privata flygplan anses i grunden bero pä någonfelfunktion hos föraren. Orsakerna till dessa felfunktioner är - framhållerinspektionen inte entydigt att söka i brister i vederbörandes utbildning utanockså i andra orsaker såsom bedömningsfel och bristande omdöme. En ständiguppmärksamhet ägnas dessa frågor i det omfattande flygsäkerhetsarbete sombedrivs av inspektionen i samarbete med allmäntlygets organisationer. Betingelserna för civil flygning skiljer sig väsentligtfrån dem som gäller för militär flygning. Militära piloter ledes pä ett påtagligt sätt i hela sinflygverksamhet av en flygchef och genom annan övervakning (trafikledning,vädertjänst) vid förbandstjänstgöringen, medan den civile privatflygaren haratt som ansvarig befälhavare för luftfartyget själv införskaffa exempelvisväderinformationer, bedöma förutsättningarna för flygningen samt i detaljplanera dess genomförande. Den militäre piloten är inordnad i ett system medanden civUe piloten uppträder helt självständigt. Detta medför en helt annanmålinriktning i den grundläggande flygutbildningen. På grund av attprivatflygaren icke står under en flygchefs fortlöpande överinseende infördesden regelbundna kontroUflygningen bl. a. för att tillse att den civile förarenvidmakthöll och utvecklade sina kunskaper och färdigheter samt höll sig å jourmed utvecklingen inom civil luftfart. Med hänsyn till de speciella kravsom gäller för civil flygutbildning och de helt skilda betingelser som gällerför militär resp. civil luftfart anser luftfartsinspektionen, att en eventuellttillgänglig lärarkapacitet vid försvaret inte utan omfattande komplettering avlärarnas utbildning kan tas i anspråk för av motionärerna tänkta uppgifter.Försvaret kommer därvid att behöva bekosta särskild utbUdning för berördpersonal, anskaffa lämpliga enligt civila normer utrustade och godkändaflygplan, utbildningsmateriel m. m. Eftersom det finns en betydandeöverkapacitet i fråga om civila flygskolor och lärare, ifrågasätter inspektionenom försvaret skulle kunna få täckning för dessa och andra med den ifrågasattautbildningen av privatflygare förenade kostnader. Utbildningsverksamheten vidflygklubbarna sker - framhåller inspektionen mera på ideella än kommersiellagrunder. skulle anse det vara en oacceptabellösning att av grundutbildningen förlägga en del till en civil flygskola och enkompletterande del till en av försvaret bedriven skola. Utbildningen måste isin helhet bedrivas vid en och samma skola för att ge den standard someftersträvas. Att förlägga hela grundutbildningen av civila privatflygare tillmilitära skolor skulle av anförda skäl inte heller ge en förbättrad standard, svenska aerokhibben framhåller att klubben i sittav Kungl, Maj:t understödda flygsäkerhetsarbete arbetat för enförbättrad flygförarutbildning, har därvid - stödd av erfarenheteräven utomlands funnit att den ökande haverifrekvensen inom allmänflyget iförsta hand borde mötas genom en förbättrad flyglärarutbildning och har fördetta ändamål arbetat för en central flyglärarskola. De tre remissinstanserna erinrar om uppdraget åtskolöverstyrelsen och luftfartsverket att i samråd med chefen för flygvapnetoch allmänflygets organisationer utreda behovet av en central flyglärarutbildning. Motionen tar upp frågan omförarutbildningen inom det s. k. allmänflyget. Härmed avses sådanflygverksamhet som infe är att hänföra till linjefart eller charterflyg. En stor del av olyckorna med mindre flygplan torde enligt motionärerna bero pä förarfel.Motionärerna ifrågasätter därför om inte utbildningen av flygförare genomflygklubbar och liknande behöver byggas ut och föreslår att man undersökermöjligheterna att i detta syfte utnyttja tillgänglig kapacitet inom försvaret. Enligt vad luftfartsinspektionen uppger bedrivs allutbildning av civUa flygförare vid flygskolor som är godkända avluftfartsinspektionen och av denna erhållit tillstånd att bedrivaskolverksamhet. Det finns f, n. ca 70 flygskolor för utbildning avprivatflygare, varav ca 25 är yrkesmässiga företag och resten är flygklubbar.Som jämförelse kan nämnas att det fanns 34 skolor för flygutbildning ilandet. Ärligen utbildas i genomsnitt omkring 600 privatflygare. Eftersom detfinns omkring 260 civila flyglärare är det just nu en betydande överkapacitetpå området. En viktig fråga när det gäller flygsäkerheten ärkvaliteten på den utbildning som bedrivs vid de privata flygskolorna. Utskottetskall beröra ett par faktorer som är av betydelse i detta sammanhang, nämligentillsynen över skolverksamheten och flyginstruktörernas utbildning. För att få bedriva en privat flygskola krävs tillstånd avluftfartsverket, som också har att utfärda generella bestämmelser förverksamhetens bedrivande. Bestämmelsernas efterlevnad övervakas avluftfartsinspektionen, som bl. a. tillser att luftfartsverkets krav äruppfyllda. Dessa krav gäller både yrkesmässigt anordnade skolor och flygskolorsom drivs av flygklubbar. De innebär i korthet följande: Flygskola skall stå under ledningav en av luftfartsinspektionen godkänd skolchef, som skall innehaflyglärarkompetens och ha erfarenhet av civil flygutbildning. Skolan skallvidare ha tillgång till sådan lärarpersonal som behövs för verksamheten. Vidareskall finnas erforderlig personal eller särskilt godkänd organisation som äransvarig för underhållet av flygmaterielen. Skolchefen åligger att ansvara förplanläggning av utbildningsverksamhet och för kontroll av att denna bedrivs iöverensstämmelse med gällande bestämmelser, att utöva tillsyn över lärarnasverksamhet samt att ansvara för att elev som anmäls till prov har fåttutbildning i enlighet med de fordringar som luftfartsinspektionen harfastställt. Utbildningen skall bedrivas i enlighet inedutbildningsplaner som luftfartsinspektionen har fastställt för såväl deteoretiska läroämnena som den praktiska flygutbildningen. För den teoretiskautbildningen skall finnas ändamålsenliga lokaler och användas lämpliglitteratur, varjämte skolan skall ha tillgång till demonstrationsmateriel såsomritningar, planscher, film, bildband, instrument, karfmateriel m. m. Förflygförbe-redelser och den praktiska undervisningen i flygmaterielens konstruktionoch skötsel skall finnas ändamålsenliga lokaler. Flygverksamheten skall vara förlagd tUl flygplats somgodkänts av luftfartsinspektionen för detta ändamål. Skolflygplanen skall varagodkända för skolbruk och vara försedda med fullständig utrustning avmanöverorgan och instrument såväl för lärare som elev(dubbelkomman-doutrusfning). Examinering i de teoretiska läroämnena skall äga rum införluftfarts-inspektionen och det praktiska avslutande flygprovet skall ske infören av inspektionen förordnad kontrollant (personalprovflygare). Utskottet har inledningsvisredogjort för strävandena att förbättra flyginstruktörernas utbildning.Flygsäkerheten inom allmänflyget har under senare årvarit föremål för prövning. Som framgår av redogörelsen i detföregående har man inom funnit det angeläget att söka åstadkomma enförbättring av flygförarut-bildningen genom att höja flyglärarnas standard.Viss utbildning av flyginstruktörer har redan anordnats på försök. Behovet aven central utbildning av flyglärare utreds f. n. av ochluftfartsverket i samråd med chefen för flygvapnet och med allmänflygetsorganisationer. Inom ramen för den pågående utredningen bör det varanaturligt att beakta möjligheterna att utnyttja överkapaciteten inomflygvapnet. Om sådan överkapacitet trots vad som har anförts avluftfartsinspektionen i något avseende kan befinnas lämplig att utnyttja förprivatflygförar-utbildningen ankommer det pä de berörda myndigheterna att tainitiativ i ämnet. Utskottet anser sig mot denna bakgrund inte böra tUlstyrkaifrågavarande motion. attriksdagen avslår motionen 1973 :418. På försvarsutskottets vägnar PER Närvarande: herrar i Gäddvik (m), iEskilstuna (s), i Stenkyrka (c), Enskog (fp), i (s), i (s). Häll (s). (), Glimnér (c),i (s), Virgin (m), i (s), (),i () och ().