bet · FW01SkU46 · 1973-12-31 00:00:00 — Genom denna uppgiftsskyldighet kan myndigheterna på ett tidigt stadiumupptäcka om en arbetsgivare t. ex. på grund av begynnnande likviditetssvårigheterinte betalar in hela den källskatt han innehållit. Den nya uppgiftsskyldigheten är av största betydelse frånkontrollsynpunkt. Den har därför förknippats med påföljder. Arbetsgivare sominte fullgör sin skyldighet i detta hänseende påförs restavgift av detskattebelopp för vilket uppgift inte lämnats. För att undvika oskäliga effekterav denna restavgift finns möjlighet för att nedsätta avgifteneller befria från den efter tämligen generösa grunder. Den 2-procentiga avgiften påförs alltså automatiskt vidutebliven uppgift. I praktiken har arbetsgivaren emellertid möjlighet tillnedsättning eller befrielse från avgiften om giltigt skäl finns fördröjsmålet. Arbetsgivares skyldighet att betala in skatt och lämnauppgift om skattens storlek samt de restavgifter som kan påföras omskyldigheten åsidosätts beskrivs utförligt i "Källskatten", som tillställts alla arbetsgivare. 1 särskildaanvisningar har meddelat föreskrifter i fråga ombefrielse från skyldighet att erlägga restavgift. Länsstyrelserna och de lokalaskattemyndigheterna står givetvis till tjänst med upplysningar i dessa frågor. Jag anser att upplysningar ochanvisningar på detta område redan nu är tillfredsställande och tydliga nog.Detta utesluter dock inte att förbättringar kan göras. Dessa torde komma tillstånd genom verkets försorg utan direktiv från min sida. Det svenska källskattesystemettorde av det stora flertalet löntagare uppfattas som en väl intrimmad apparatsom sällan bereder den som har fast anställning några bekymmer. De motioner iuppbördsfrågor som utskottet behandlar i detta betänkande berör också främstfrågor som i första hand angår arbetsgivarna - skatteredovisarna. Det mest långtgående yrkandetframförs i motionen 1973:891. Motionären yrkar dels att bestämmelsermotsvarande 77 a § i uppbördsförordningen UF - skall införas för övrigaskatter öch avgifter.dels att uppbördsorganisationen skall effektiviseras såatt nuvarande eftersläpningar kan undvikas. Den nämnda paragrafen i UF innebäri huvudsak att om den som företräder en juridisk person, exempelvis endirektöri ett fåmansbolag, underlåter att betala innehållen källskatt i föreskriven,ordning, kan han inte komma ifrån betalningsansvaret genom att låta bolaget gäi konkurs, eftersom han personligen blir ansvarig för skatteskulden.Bestämmelsen, som infördes , har som motionären anför visat sig ha god effekt,och den bör enligt hans mening därför gälla över hela skatte- ochavgiftsområdet. Utskottet, som i princip ansluter sig till motionärensuppfattning om värdet av regler om personligt betalningsansvar, vill dessutomframhålla att det förhållandet att bestämmelsen endast gällerkällskatteuppbörden gör att denna uppbörd med al! sannolikhet prioriteras på deandra skatternas bekostnad av de här avsedda företageri; Man "lånar"exempelvis influten mervärdeskatt för att betala källskatt; Från statsverketssynpunkt är en sådan ordning otillfredsställande éftersöni den medför att ettföretag på obestånd kan dölja detta förhållaflde genom attackumulera sina mervärdeskatteskuldef att detta medför några påföljder förägaren. Utskottet kan alltså i huvudsak ansluta sig til!motionärens uppfattning att det personliga betalningsansvaret bör iitvidgaSjäven om det enligt utskottets uppfattning kan vara i viss män tveksaiht hurlångt man bör gå i detta hänseende. Beträffande mervärdeskatten och vissapunktskatter torde vägande skäl inte kunna anföraS rtiot en ändring i dennariktning. Utskottet har också erfarit att frågari kommer att tas uppbeträffande dessa skatter i samband med bl. a. vissa fötslag, som kommer attföreläggas innevarande höstriksdag. När det gäller den allmännaarbetsgivaravgiften och andra skatter eller avgifter är det emellertid intelika klart att en sådan lösning kan accepteras eftersöiti bolaget här inte harsamma ställning som uppbördsman för allmäriria medel som det förvaltar. Om manå andra sidan inte innefattar dessa avgifter i det personligabetalningsansvaret kommer givetvis deii ovannämnda prioriteringsförskjutningenatt kunna drabba dessa avgifter i stället för skatterna. Frågan om inte ävenavgifter av detta slag bör omfattas av personligt betalningsansvar bör därförprövas förutsättningslöst i samband med ställningstagandet till föreliggandeutredningsförslag på detta område. När det gäller en effektivisering i övrigt avuppbördsätgärderna bör observeras att betydelsefulla åtgärder redan vidtagitsgenom den lagstiftning som blev resultatet av skattestrafflagutrednirigensöverväganden i fråga om uppbördsbrotten och det därmed förenadeuppgiftslämnandet, som utskottet kommer att något beröra även i anslutning tillett annat motionsyrkande. Av de utredningar som behandlar uppbördsfrägor börnämnas utredningen om företagens uppgiftsplikt och den projektgrupp inomstatskontoret som ser över skatteorganisationen m. m. ningsresultat som berör uppbörden har redovisats i deninledningsvis lämnade översikten. Vidare bör erinras om attpunktskatteutredningen och mervärdeskatteutredningen är oförhindrade att påsina respektive ämnesområden ta upp frågor som rör uppbörden. Utskottet finnerinte anledning förorda någon ytterligare utredning angående uppbördsväsendetseffektivisering innan man hunnit pröva de kommande eller redan föreliggandeförslagen från här nämnda utredningar. En mera speciell fråga med anknytning till uppbörden tasupp i motionen 1973:14. Motionären efterlyser en bättre information tillskattebetalarna om nödvändigheten att kontrollera att den preliminärskatt, somarbetsgivaren avdragit, också avräknats på den slutliga debetsedeln så attskatten inte måste erläggas tvä gånger. Utskottet vill inte bestrida att det förekommer i inteobetydlig omfattning att arbetsgivare underlåter att i vederbörlig ordningtédövisa innehållen preliminärskatt. I den mån ett sådant förfarande äruppsätligt kan påföljden frän och med skattebröttslägens ikraftträdande 1972bli fängelse. Motionären synes emellertid meriä att risken för upptäckt skullevara ringa så länge de skattskyldiga inte själva mera allmänt kontrollerarskatteavdragen. Den information om sådan kontroll som förekommer ansermotionären inte vara Ullräcklig, utan han förordar en intétlsifierad upplysningi denna fråga. Utskottet har självfallet inte några Invatidningar motmotionens syfte men vill framhålla att det är förenat medutomordentliga svårigheter att med nuvarande komplicerade skattesystem nå uthied en allsidig information som de skattskyldiga verkligen kan tillgodogörasig som den tillgodoser alla skäliga intressen. Det finns givetvisalltid risk för att en prioritering av information i en särskild fråga minskaruppmärksamheten på andra probleiti, söm i sig kan förtjäna större Informationsfrågorna angående beskattningen hör till \ decentrala uppgifterna för , och utskottet anser sig därför kunnaförutsätta att verket noga prövar alla uppslag på detta ornråde som förs fram iden offentliga debatten. Méd hänsyn härtill finner utskottet inte erforderligtatt vidta några särskilda åtgärder med anledning av motionen 1973:14 somutskottet alltså avstyrker. De övriga motioner utskottet behandlar i detta sammanhanginnehåller pä ett undantag när yrkanden som tidigare avvisat i vissafall vid upprepade tillfällen. Då motionärerna i stort sett åberopar sammaargument som tidigare finner utskottet inte skäl att upprepa de invändningarsom rests mot förslagen utafi hänvisar i dessa stycken till den inledningsvislämnade redogörelsen. I enlighet härmed kan utskottet inte tillstyrka bifalltill motionen 1973:391 om framflyttande av tiden för fyllnadsinbetalning ellertill motionen 1973:105 5 om semesteruppskov med uppbörd och uppgiftslämnande.Inte heller vill utskottet förorda någon annan ersättning för uppbörd ellerUppgiftslämnande än den som redan är inbyggd i uppbördssystemet, varförutskottet även avstyrker motionerna 1973:1054 och 1973:1065. Utskottet hartidigare med anledning av utredningsyrkanden som varit likalydande med det somnu framförs i motionen 1973:895 framhållit att det pågår enutredning i syfte att bl. a. förenkla företagens uppgiftslämnande, ochutskottet avstyrker också denna motion liksom motionen 1973:1029 om uppmjukningav bestämmelserna om restavgift. En annan detaljfråga som däremot inte tidigare behandlatsav annat än vid en interpellationsdebatt gäller den särskildarestavgift på innehållen preliminärskatt som utgår dåarbetsgivare underlåter att i föreskriven ordning lämna uppgift om innehållenskatt. I motionen 1973:557 begärs en översyn av dessa bestämmelser i syfte attnå en maximering av denna kontrollavgift till högst . Till stöd föryrkandet åberopar motionärerna fall som inträffade dä vissa arbetsgivare,som tolkat bestämmelserna fel, påfördes betydande avgifter i ett fall 167 000kr. som sedan nedsattes till . Såvitt utskottet har sig bekant beror destötande effekterna i de fall motionärerna anför närmast pä initialsvärighetersom senare övervunnits. Om myndigheternas handläggning av vissa ärenden kanbetecknas som mindre smidig utgör detta dock inte något skäl för att införa enmaximering av avgiftsbeloppen på sätt motionärerna förordar. En sådan åtgärdskulle nämligen i vissa fall inte i tillräcklig grad avskräcka arbetsgivarefrån att vilseleda myndigheterna beträffande de verkliga skatteskulderna. Avden redogörelsen framgår vidare att det föreligger ett förslag om attdet här avsedda uppgiftslämnandet skall ersättas med ett deklarationsförfarande.En sådan åtgärd bör enligt utskottets mening ytterligare bidra till attundanröja alla missförstånd pä denna punkt. Med hänsyn till de relateradeomständigheterna finner utskottet inte någon särskild översyn erforderlig ochavstyrker således bifall till motionen 1973:557. ' 9. motionen 1973:1065. Närvarande: herrar (), i (m),(), (), herrar (), Josefson i Arrie(c), (), i (fp), Carlstein (s), (), *(s), Stadling (s), Westbei-g i (s) och (). * Ej närvarande vid belänkandet.s justering. av herrar i (m) och () som dels anfört följande: I motionen 1973:1054 begärs utredning om skälig ersättningtill företagen för den uppgifts- och uppbördsskyldighet som de åläggs.Beträffande frågan om ersättning för uppbördsskyldigheten kan vi inte heltansluta oss till motionärernas uppfattning, och vi avstår därför från attställa något särskilt yrkande pä denna punkt. När det däremot gäller ersättningför uppgiftsskyldigheten anser vi att det finns starka skäl för att detta spörsmålbör kunna tas upp till prövning av den pågående utredningen om företagensuppgiftsplikt. Utskottsmajoriteten har som motivering för sitt avslag främsthänvisat till skatteutskottets tidigare anförda synpunkter på detta problem,vilka går ut pä att det saknas skäl att pröva ersättningsfrågan eftersominfordrandet av uppgifterna sker för att tillgodose gemensamma allmännaintressen. Erfarenheterna visar tyvärr att inhämtandet av uppgifter knappast ärbegränsat till sädana fall. O.m man i stället inför ett system med vissersättning till företagen när man framför allt den fördelen att myndigheternafår begränsade anslag till sitt förfogande vilket i högre grad än vad som nugäller bör bidra till att prioritera sådant uppgiftsinhämtande som är av särskildvikt. Enbart det förhållandet att det befunnits erforderligt med en utredningom företagens uppgiftsplikt måste anses vara ett erkännande av att det pågåendeinhämtandet av uppgifter från företagen är för vidlyftigt och betungande. Undersådana omständigheter måste det anses vara ett minimikrav att den sittandeutredningen får fria händer att pröva ersättningsfrågan. dels ansett att utskottet under 7 bort hemställa att med bifall tillmotionen 1973:1054 i vad avser ersättning för uppgiftsskyldighet i skrivelsetill Kungl. Maj:t begär sådan ändring av direktiven för utredningen omföretagens uppgiftsplikt att utredningen blir oförhindrad att pröva frågan omersättning till företagen för deras uppgiftsskyldighet till offentligamyndigheter.