bet · FW01LU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Inom familjerätteni trängre mening bör äktenskapet prioriteras av skäl som vi här anfört, meninom annan lagstiftning är det riktigt att sträva efter neutralitet till olikasamlevnadsformer. Främst kommer skatte- och sociallagstiftningen iblickfältet. Det har i olika sammanhang framhållits att både skattesystemet ocholika slag av ekonomiskt samhällsstöd fått sådan utformning attmakar i äktenskap kan vara sämre ställda än samboende ogifta. Detta kan inteaccepteras. Vi vill inte förorda att äktenskapet prioriteras i dessa sammanhang,men skatte- och sociallagstiftningen bör vara neutral, och någon diskrimineringav äktenskapet får icke förekomma. Vi noterar att föredragande statsrådet,som han avvisar kritiken som obefogad, dock funnit anledning attprincipiellt uttala sig för neutralitet i lagstiftningen på här berördaområden, om än inte med den bestämdhet som varit önskvärd. Det är inte möjligt att i detta sammanhang gå närmare inpå frågor om skatte- och sociallagstiftning. Vi vill emellertid framhålla attdet framstår som en både naturlig och angelägen uppgift för familjelagssakkunnigaatt i det fortsatta arbetet klarlägga förhållandena i här berörda avseenden. En annan fråga av grandläggande betydelse, som diskuteratsmycket i detta sammanhang, gäller om äktenskapslagstiftningen bör ge uttryckför några samlevnadsetiska värderingar. Familjelagssakkunniga ville utmönstraalla lagregler som ger uttryck för sådana värderingar. Så långt kan dennasträvan utan vidare godtas som alla regler, som knyter rättsliga sanktioner avskilda slag till avvikelser från etiska normer, bör utgå. Man bör sålundaavskaffa regler om skadestånd för kränkning av medparten, om beaktande av vemsom skall anses ha skulden till skilsmässa vid prövning av frågor om underhålleller vårdnad av barn i vissa fall osv. En annan sak är om integiftermålsbalken alltjämt bör ge ett visst uttryck för allmänt accepteradesamlevnadsetiska värderingar. Som centerrepresentanten bland de sakkunnigaframhöll kan 5 kap. 1 §, som utsäger att makar är skyldiga varandra trohet ochbistånd och att de skall i samråd verka för familjens bästa, ses som ettenkelt uttryck för vad flertalet människor upplever som centralt förfamiljegemenskapen. Vi noterar därför med tillfredsställelse att departementschefenfrångått de sakkunnigas förslag på denna punkt och föreslår att 5 kap. 1 §bibehålls. Motionen 1973:1793 (vpk) I motionen framförs följande"allmänna bedömningar" samt synpunkter på"samlevnadslagstiftningen". En växande klyfta finns mellan gällandefamiljerätt och den samhälleliga verkligheten. Nya tendenser har gjort siggällande i människornas sociala roller och inbördes relationer. Enfamiljerättslig reform har blivit närmast tvingande. I så måtto svarar propositionen mot ett i högsta gradangeläget behov. Att beklaga är emellertid såväl det oberättigat långadröjsmålet med reformen som dess ofullständighet. Det ena har skapat onödigapro- LU 1973: 20 58 blem,det andra kommer tyvärr att konservera åtskilliga av dessa. Man bör särskiltnotera de reträtter som på flera punkter i propositionen görs i förhållandetill den bakomvarande statliga utredningen. Socialtsett genomgår det borgerliga samhället tre faser. I den första kvarstår trycketav den agrarfeodala karaktären i familjerelationerna. I mellanstadietstabiliseras en utpräglad cellfamilj, med betydande for-malrättsliga garantierför kvinnan, men med strängt genomförda könsroller. I slutstadietbryter individens krav alltmer igenom familjesituationens. Könsrollerna börjarupplösas, ett mångsidigare och friare system av mänskliga relationer växerfram. Gällandesvenska familjerätt är förankrad i det borgerliga samhällets mellanstadium.Verkligheten har hunnit till slutstadiet. I ett läge med eftersläpande rättsligöverbyggnad kan staten handla efter två alternativa linjer. Den kan iefterhand justera de mest påtagliga eftersläpningarna. Den kan med enavancerad rättsreform som hjälpmedel driva på upplösning av könsroller ochaktivt befordra tolerans och jämlikhet i mänskliga relationer. Propositionenkunde ha blivit ett exempel på det senare men har tyvärr närmast blivit ettexempel på det förra. Vpk:sriksdagsgrupp erkänner den progressiva tendensen i flera av de föreslagnalagändringarna. Men genom sin ofullständighet kommer de snabbt att skapa nyaeftersläpningar i lagstiftningen. Ett mer konsekvent grepp på problemen ärbefogat och nödvändigt. Vi lämnar i motionen vissa synpunkter på dessa problem.Förslag till nya lagtexter bifogas. syn på samlevnadsfrågorna är nödvändig. Detta motiverar att man inte nöjersig med justeringar i gällande bestämmelser. En ny tidsenlig grundval börskapas. Principerna härför kan anges sålunda: Aktenskapsbegreppetbör i lagen ersättas med begreppet samlevnad. Formerna för samlevnads ingåendeoch upplösning bör förenklas och avdramatiseras. Vi föreslår för framtiden enkonstruktion med registrerad samlevnad. Vigseln ersätts med registrering.Vigselförfarandet blir en enskild, frivillig angelägenhet. Imånga existerande äktenskap är man kanske inte beredd att övergå till den nyatypen av samlevnad. Dessa äktenskap bör i fortsättningen kunna förbli regleradeav 1920 iirs giftermålsbalk, inklusive ändringar däri. Parterna i sådanaäktenskap bör emellertid beredas möjlighet att frivilligt övergå till den nyaformen av registrerad samlevnad. Detta betyder att inga nya äktenskap kan ingåsmed utgångspunkt lag. Man påtvingar å andra sidan inte parterna iexisterande äktenskap en ny samlevnadsform. Det gamla äktenskapet försvinnerautomatiskt som rättsform med den nuvarande vuxengenerationen. Ävende sexuellt avvikande bör ges möjlighet att använda den registreradesamlevnaden som en rättslig form för en tvåpartsrelation. För den socialatoleransen och förståelsen är det av vikt att staten formellt LU 1973: 20 59 Dylika fall bör alltså inrangeras i lagstiftningen på samma villkor somandra tvåpartsförhållanden. Ickeregistrerad samlevnad kommer att finnas vid sidan av den registrerade. Barneni sådan samlevnadsform bör stå under föräldrarnas gemensamma vårdnad. Då detgäller tvåpartsförhållanden bör vid separation samma regler gälla beträffandeeventuell gemensam bostad samt vårdnad av barn som gäller i fråga omregistrerad samlevnad. Samlevnad mellan flera parter än två är en ny och f. n.relativt ovanlig form. I regel består den av en kombination avtvåpartsförhållanden med ensamstående, eller av flera ensamstående.Gruppkollektiv av denna typ upplevs av medlemmarna, inte minst de ensamstående,som ett positivt stöd. De innehåller dock mycket av konfliktstoff ochkomplikationer. Det är för tidigt att socialt värdera dem. En rättsligreglering ställer sig också svår. Staten bör erkänna själva existensen avsådana samlevnadsformer men inte rättsligt reglera dem. Lämpligast är attparterna själva får reglera formerna genom överenskommelser. Av värde kan varaatt parterna får möjlighet att hos rätten deponera dokument som reglerarrättsrelationerna dem emellan. Denna möjlighet bör för Övrigt gälla all ickeregistrerad samlevnad. Egendomsrelationernamellan två parter i en samlevnad bör ändras i riktning mot större individuellsjälvständighet. Gemensam bör endast sådan egendom vara, som parterna undersamlevnaden eller i anslutning därtill för gemensamt behov förvärvat. Övrigegendom bör vara enskild. För äktenskap enligt lag bör dock denna lagkvarstå som egendomsrättslig grund. Med anledning av en av ()framställd interpellation 1972: 217, vari frågades vilkaåtgärder statsrådet önskade vidta för att undanröja den omfattandeekonomiska diskriminering som i skatte- och sociallagstiftningen träffaräktenskapet som samlevnadsform, lämnade statsrådet (protokollet nr 135 § 4) följande svar. Det är inte riktigt att generellt påstå attäktenskapet diskrimineras i skatte- och sociallagstiftningen. Det finnssituationer då det är förmånligare att vara gift, och det finns situationer dådet är förmånligare att vara ogift. Vidjämförelsen mellan gifta och ogifta måste man i första hand skilja mellanmänniskor med och utan barn. Jagskall först behandla äktenskapets rättsverkningar för barnlösa sammanboende.Låt oss alltså börja med det fallet att det är två unga människor utan barn somflyttar ihop och som funderar på om de skall gifta sig eller inte. Vad har envigsel för inverkan på deras ekonomi? Förde sammanboendes inbördes ekonomiska förhållanden har en vigsel relativt storbetydelse. De får underhållsskyldighet mot varandra. LU 1973: 20 60 defår giftorätt i varandras egendom om de inte har äktenskapsförord, de ärvervarandra om de inte har några bröstarvingar osv. Detär emellertid inte dessa familjerättsliga verkningar som interpel-lanten tarsikte på utan verkningarna i fråga om skatter och sociala förmåner. Förmakarnas skatt har vigseln i vanliga fall ingen större betydelse. Det vanligaär ju att båda två är löntagare och att de fortsätter att förvärvsarbeta ävenefter det att de flyttat ihop. Äktenskapet medför då endast vissa smärreverkningar på skattesidan. Förmånligt är att de som gifter sig kan få högreavdrag i vissa fall från inkomst av kapital och i fråga om försäkringspremier.Vidare kan en gift person utnyttja makens outnyttjade avdrag för underskott ochförlust. Negativt är att makars eventuella arbetsfria inkomster (B-inkomster),om de överstiger avdragen från dessa inkomster, läggs på toppen av den högrearbetsinkomsten. Vidare sambeskattas de gifta i fråga om förmögenhet, vilketemellertid har betydelse bara om deras sammanlagda förmögenhet är över 150 000kronor. Ett väsentligt skäl för dessa regler är att det ur kontrollsynpunkt ärsvårt att ha en individuell beskattning av kapitalinkomster och förmögenhet,alltså just för att undvika den "mygelekonomi" som att vi uppmuntrar. Men dessa skatteregler, där äktenskapet harbetydelse, gäller som synes detaljer, och de slår i båda riktningarna. Att deskulle ha någon betydelse för benägenheten att gifta sig är svårt att tro. Ifråga om de sociala förmånerna är det i regel fördelaktigt för två samboendebarnlösa löntagare att gifta sig. De får ett bättre riskskydd i vissa avseendenän om de levde tillsammans utan vigsel. Hustrun börjar bygga upp en rätt tillänkepension från folkpensioneringen och från ATP. Dör hustrun vid ettolycksfall i arbetet kan mannan få änklingslivränta. Om mannen görvärnpliktstjänstgöring har hustrun större möjligheter att få familjebidrag. Vadjag nu sagt gäller det vanligaste fallet, nämligen att båda makarna ärlöntagare. Omendast en av parterna har inkomster medför oftast ett äktenskap betydandefördelar jämfört med samboende utan äktenskap. Den förvärvsarbetande maken fårnämligen som en direkt följd av vigseln ett avdrag på fråninkomstskatten. Detta avdrag från den uträknade skatten, som infördes vidavskaffandet av sambeskattningen , innebär en betydande förmån förgifta, jämfört med ogifta som bor tillsammans. En annan förmån för giftasamboende med bara en förvärvsarbetande, en förmån som alltså i detta fallberor av civilståndet, är hemmamakeförsäkringen inom sjukförsäkringen. Försäkringenger make som saknar förvärvsinkomst en grundsjukpenning vid sjukdom på 6 kronorper dag utan att han eller hon behöver betala någon avgift för detta. Hemmamakehar också möjlighet att teckna frivillig sjukpenningförsäkring. Omen av makarna studerar vid universitet, högskola eller liknande, kan vigseln haen negativ inverkan på ekonomin under förutsättning att den andre maken harinkomster. Den studerande makens rätt till studiemedel kommer nämligen då attbli beroende av andra makens inkomst. Även när det gälleråterbetalningsskyldighet för studiemedel har makens inkomst betydelse. Vidarekan vigsel medföra s. k. faktisk sambeskattning för jordbrukare ochrörelseidkare, vilket under vissa förhållanden kan vara en nackdel med hänsyntill att lön till medhjälpande make inte kan dras av vid LU 1973: 20 61 beskattningen.1972 års skatteutredning har i uppdrag att pröva frågan om någon form avindividuell beskattning även i dessa fall. Förålders- eller förtidspensionärer utan barn kan ett giftermål medföraekonomiska nackdelar. Folkpensionen är nämligen större för ensamståendepensionär än för vardera av två gifta samboende pensionärer. Gifta pensionärerkan också få en något högre skatt på ATP-pen-sion och andra sidoinkomsterjämfört med två pensionärer som bor tillsammans utan att vara gifta.Pensionssystemet i sin helhet kan dock med hänsyn till främst änkepensionernainte anses diskriminera äktenskapet. Det bör också redan här påpekas attogifta samboende pensionärer som har eller har haft barn tillsammans ellertidigare varit gifta med varandra jämställs med gifta i fråga om bl. Sammanfattningsviskan man konstatera följande beträffande äktenskapets inverkan på skatt ochbidrag för två barnlösa sammanboende. För två löntagare är återverkningarna påskattesidan normalt obetydliga, medan på den sociala sidan riskskyddetförbättras i vissa avseenden. Om en av makarna saknar inkomst medföräktenskapet i regel betydande fördelar, främst en skattelindring på 150 kronori månaden och rätt till grundsjukpenning vid sjukdom. Rätten till änkepensionhar också störst betydelse för denna familjetyp. För pensionärer, jordbrukareoch andra egna företagare samt dem som uppbär eller har uppburit studiemedelkan giftermålet betyda minskade förmåner eller ökade skyldigheter. Äktenskapetkan således ha såväl positiva som negativa verkningar i fråga om skatter ochförmåner. Man kan få en uppfattning om var tyngdpunkten ligger genom följandekostnadsberäkningar. Att jämställa gifta och ogifta pensionärer beträffandepensionens storlek, rätt till kommunala bostadstillägg, barntillägg m. m.skulle kosta . Att slopa prövningen av rätt tillstudiemedel mot makes inkomst skulle medföra ökade statsutgifter med drygt 100miljoner kronor, varav dock huvuddelen skulle återbetalas i framtiden.Merskat-ten på grund av regeln om sammanläggning av makars arbetsfria inkomsterkan uppskattas till i runt tal 50 mUjoner kronor. Mot dessa 650 miljoner kronorstår värdet av 1 800-kronorsavdraget på skatten, vilket beräknats till ca , grundsjukpenningen till hemmamake värd ca ,och änkepensionerna från folkpensioneringen och ATP, tillsammans värda närmare800 , dvs. totalt ca i värde för deförmåner som äktenskapet kan medföra. Det är alltså ingen tvekan om att äktenskapetsförmånliga verkningar i fråga om skatt och sociala förmåner allmänt sett vägerbetydligt tyngre än dess negativa verkningar. Detbör påpekas att de summor jag här angett för värdet av olika förmåner avserförmånernas värde för såväl barnfamiljer som barnlösa. Det är emellertid iflertalet fall endast för barnlösa sammanboende som civilståndet har betydelsei fråga om dessa förmåner. Låtmig nu gå över till att besvara frågan om vilken betydelse civilståndet har förtvå människor som sammanbor och har barn tillsammans. Svaretär att civilståndet har ännu mindre betydelse för dem än för de barnlösa.Huvudregeln i såväl skatte- som sociallagstiftningen är nämligen den att medgifta jämställs de som har varit gifta eller som har eller har haft barntillsammans. När kontrahenterna har barn tillsammans bortfaller därförflertalet av de skillnader som beror på civilstånd och som förekommer för samboende utan barn. 1800-kronorsavdraget på skatten tillkommer således alla barnfamiljer där en avmakarna saknar inkomst, oberoende av civilstånd. Grundsjukpenningen tillhemmamake och änkepension från folkpensioneringen likaså. Folkpensionsbeloppetför gifta pensionärer tillämpas också för samboende ogifta pensionärer som hareller haft barn tillsammans. Och denna likabehandling gäller också för de nyaförmåner som kan tillkomma till följd av barnen förvärvsavdrag,bostadstillägg till barnfamiljer, studiehjälp m. m. Vidare gäller i alla dessasammanhang att gifta som lever åtskilda räknas som ensamstående. Såväl skattereglerna som flertalet regler om socialaförmåner har alltså den innebörden att ogifta samboende med gemensamma barnjämställs med gifta samboende och att gifta som inte sammanbor räknas somensamstående. Det är med andra ord inte civilstånd utan samboende och förekomstav barn som är avgörande. Det finns bara två undantag av större praktiskbetydelse från denna huvudregel. Det ena undantaget är att rätt tillänkepension från ATP kan grandas endast genom äktenskap. Det andra undantagetär studiemedelssystemet, där vigsel kan ha betydelse för rätt till studiemedel,rätt till barntillägg och återbetalningsskyldighet för studiemedel och där detinte finns någon regel att med gifta jämställs ogifta samboende med gemensamtbarn. I det avseendet kan det alltså vara en nackdel att gifta sig. Här finnsemellertid ett förslag från studiemedelsutredningen att en sådan regel skallinföras. Inte heller denna genomgång tycks ge någon grund förpåståendet att äktenskapet diskrimineras. Bortsett från de undantag jag nämnthar det ingen nämnvärd betydelse för reglerna om skatt och sociala förmåner omföräldrar som sammanbor gifter sig eller inte. På motsvarande sätt har detingen stor betydelse från dessa reglers synpunkt om de som gift sig formelltupplöser sitt äktenskap. Det avgörande är om de flyttar ifrån varandra. Dåbehandlas de som ensamstående oavsett formellt civilstånd. Jag saknar iinterpellationen denna skiljelinje. En stor del av de exempel som nämns påförsämringar vid giftermål lägre bostadstillägg, högre daghemsavgift osv. är följder av föräldrarnas samboende, inte av deras civilstånd. Vad som i interpellationen framställs som nackdelar medett giftermål är i själva verket följden av det särskilda stöd som samhälletger de ensamstående föräldrarna. De ensamstående föräldrarnas situation belysesingående i familjepolitiska kommitténs slutbetänkande. Materialet visar klartatt enförälderfamiljerna genomsnittligt har mycket låga inkomster och att deofta har en mycket pressad ekonomisk situation. Enförälderfamiljerna får i relativt stor omfattning del avinkomstprö-vade förmåner som bostadstillägg, men det beror inte på attäktenskapet diskrimineras utan på att dessa familjer har låga inkomster. Detstöd de får är motiverat dels av att de i regel har en besvärlig ekonomisksituation, dels i fråga om bidragsförskott och barnpension av att detbehövs en ersättning när den andra förälderns försörjningsinsats för barnetbortfaller. Vi vet av familjepolitiska kommitténs undersökningar attmånga ensamstående föräldrar i verkligheten sammanbor med någon underaktenskapsliknande former. Kommittén fann ca 144 000 ensamstående föräldrarefter civilstånd. Siffran sjönk till ca 90 000 om man räknade bort dem somenligt egna uppgifter sammanlevde med någon under LU 1973: 20 63 Av de drygt 50 000 sammanboende var det stora flertalet sådana ogiftamödrar som levde samman med barnets fader. Och dessa familjer behandlas somnämnts som gifta enligt såväl skatteregler som flertalet bidragsregler. Detfinns emellertid också en grupp samboende som inte är gifta, som inte hargemensamma barn och där den ene eller båda har vårdnaden om barn som inteär parets gemensamma barn. Sådana personer får i regel en försämring om degifter sig eller utan att gifta sig får barn tillsammans. Men det rör sigmöjligen om av alla barnfamiljer. Och svårigheten med att gå efterannat än civilstånd i dessa fall är uppenbar. Man kan ju inte utgå från attalla som bor i samma bostad skall betraktas som gifta. Att avgöra om"samlevnad under äktenskaps-liknande former" föreligger när parternainte har gemensamma barn är svårt och skulle medföra ett omfattande intrång iden personliga integriteten. Dennasvårighet att kontrollera om personer lever under former som innebär att deborde likställas med gifta uppmärksammas också i interpellationen. Detförefaller som om interpellanten tror att lagstiftningen ger valfrihet för ettpar sammanboende att ange om de vill behandlas som gifta eller ej. Så är intefallet. Jag vill påpeka att det inte är "mygel", som sägs iinterpellationen, utan skattebedrägeri att i deklarationen lämna felaktiguppgift om exempelvis samboende för att få lindrigare skatt. Det är inte heller"mygel" utan brottsligt förfarande att lämna felaktig uppgift för attexempelvis få högre bostadstillägg. Jagvill avsluta denna genomgång med följande summering. Samhället bör så långtmöjligt vara neutralt i förhållande till olika samlevnadsformer. Det är därföri princip önskvärt att skatte- och sociallagstiftningen utformas så att denvarken gynnar eller missgynnar äktenskapet i förhållande till andra former församlevnad. Stödet till barnfamiljerna bör knytas till barnen och inte tillcivilståndet. I huvudsak uppfyller gällande regler detta krav. Övergången i princip individuell beskattning innebär ett väsentligt steg i dennariktning. I de fall då civilståndet fortfarande har betydelse liggertyngdpunkten på regler som gynnar äktenskapet. Detfinns grupper av ensamstående vårdnadshavare vilkas förmåner ibland kanväsentligt minskas genom giftermål. Men det är en nödvändig följd av att ett särskilt stöd till enförälderfamiljerna. Det allvarliga medinterpellantens resonemang är just att han i realiteten kanske omedvetet riktar ett angrepp på samhällets stöd till enförälderfamiljerna. Vi vet attdet bland enförälderfamiljerna finns många som har en mycket pressad ekonomisksituation. Det gäller särskilt yngre ogifta mödrar samt hemskilda ochfrånskilda mödrar. Jag är inte beredd att pruta på kravet att ge ett särskiltstöd åt dessa grupper. HerrBurenstam frågar också om jag vill verka för att enhetliga och klarabestämmelser utarbetas rörande gränsdragningen mellan gifta och ogifta i dessaavseenden samt om jag vill medverka till att dessa problem rörande äktenskapetsrättsverkningar blir föremål föi: offentlig utredning, exempelvis genomfamiljelagssakkunnigas försorg. Avvad jag sagt framgår att jag inte delar interpellantens uppfattning att detförekommer en omfattande diskriminering av äktenskapet i skatte- ochsociallagstiftningen. Flera av de regler där civilståndet har betydelse ärunder prövning av utredningar eller i departementen med anledning av framlagdautredningsförslag. LU 1973: 20 64 sernaär klara och enhetliga bör i vanlig ordning beaktas i utredningsarbetet ochtillämpningen. Familjelagssakkunnigakommer i sitt fortsatta utredningsarbete att ta upp äktenskapets ekonomiskarättsverkningar i förhållandet mellan makarna. De sakkunniga gör en översyn avlagama på familjerättens område, dvs. i första hand ,och . Familjelagssakkunniga har inte i uppdrag attkomma med förslag till materiella ändringar i skatte- och sociallagstiftningen.Väsentligt är att direktiven för familjelagssakkunniga, liksom de sakkunnigasjälva i sitt första betänkande, slår fast samma princip som jag här hävdat,nämligen att lagstiftningen så långt möjligt bör vara neutral i förhållandetill olika samlevnadsformer. Beträffande den debatt som följde påinterpellationssvaret hänvisar utskottet till protokoll 1972: 135 §4. uttalanden om den nordiska äktenskapslagstiftningen Stort intresse har alltsedan 1969 knutits till ettmedlemsförslag om nordisk äktenskapsrätt, väckt av bl. a. fra SegerstedtWiberg. I förslaget hemställdes att rådet måtte rekommendera regeringarna i denordiska länderna att eftersträva fortsatt likformighet i ländemas äktenskapslagstiftningpå så sätt att behövliga revisioner sker i nära samarbete och medenhetlighetens bevarande. Förslaget hade väckts mot bakgrand av att i Sverigesakkunniga tillkallats för att verkställa en utredning angående denfamiljerättsliga lagstiftningen och en motsvarande utredning aviserats iDanmark. Förslagsställarna uttalade farhågor för att den enhetlighet somuppnåtts på äktenskapslagstiftningens område i de nordiska ländema ej längreskulle kunna bibehållas. hade under sin tidigare behandling av förslaget noterat attkommittéer angående familjerättslagstiftningen, särskilt äktenskapslagstiftningen,hade tillsatts eller skulle tillsättas i , och , attfrån norsk sida arbetet skulle följas med en observatör samt attkommittéarbetet skulle ske i nära samarbete. Utskottet hade därför beslutatavvakta resulatet av kommittéernas arbete.