bet · FW01KU26 · 1973-12-31 00:00:00 — För att säkerställa att sådan anmälan verkligen kommertill stånd och att tidsangivelserna blir realistiska bör det finnas ettverksamt påtryckningsmedel, som kan begagnas i de fall då behovet av planeringsunderlagär särskilt angeläget. Ett sådant tillhandahålles genom tilläggsbestämmelsen2.14.1. Bestämmelsen avser endast överläggning med anledning avutskottsbetänkande. Den förutsätter för sin tillämpning att talmannen vidförsta bordläggningen av betänkandet särskilt anmodar den som önskar yttra ärendets avgörande att göra förhandsan-inälan med tidsangivelse. Den somefter sådan anmodan underlåtit förhandsanmälan får likväl yttra sig. Anförandeav denne får dock inte överstiga , om inte talmannen finner skäl attmedge . Bestämmelsen har kritiserats i motionen 1973:1860 av herrAhlmark m. fl. (fp). Motionärerna anser att den föreslagna begränsningen tillsex minuters taletid för icke förhandsanmälda talare tills vidare inte börinföras. Enligt motionärernas mening bör nämligen regler som överlämnarbeviljande av taletid åt talmannens beslut i görligaste mån undvikas ochersättas av generellt verkande regler. Motsvarande synpunkter och yrkandeframförs i motionen 1973:1881 (vpk). Utskottet finner de skäl som enligt vad utskottet nyssanfört föranlett den nu ifrågavarande tilläggsbestämmelsen vara tungt vägande.Möjligheten att for särskilda fall göra undantag från begränsningen till sexminuters taletid för icke förhandsanmäld talare är därvid enligt utskottetsmening nödvändig. Tidsbegränsningsregeln är avsedd att oavkortat drabba dem somkan sägas ha visat försumligliet genom att inte efterkomma talmannens anmodan.Kan det antas att förhandsanmälan av annan orsak inte skett bör talmannen kunnamedge undantag. Som exempel på en situation i vilken undantag bör medges kannämnas det fall att ett oväntat inlägg i en debatt rimligen inte kan bemötas . Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet nu förevarandeyrkanden i motionerna 1973:1860 och 1973:1881. I tilläggsbestämmelsen 2.14.2 regleras taletiden vidsärskilt anordnad debatt utan samband med annan handläggning. Den skall sålundabl. a. gälla den allmänpolitiska debatten i början av varie . Bestämmelsenbegränsar inte antalet anföranden vid sådan debatt. Enligt bestämmelsen fåranförande inte överstiga eller såvitt gäller statsråd eller ensärskilt utsedd företrädare för varje partigrupp - . Utskottetfinner bestämmelsen lämplig och välawägd. Utskottet avstyrker därför det imotionen 1973:1881 (vpk) framställda yrkandet om avslag på denna bestämmelse. Genmälesrätten regleras närmare i tilläggsbestämmelsen2.15.1. Den överenstämnier i huvudsak med nuvarande ordning. Den ändringenföreslås dock att talmannen skall kunna medge ett tredje genmäle om högst treminuter. 1 motionen 1973:1860 av m. fl. (fp) framhållsatt den föreslagna ändringen inte påverkar frågan om vem som skall få sistaordet i överläggningen. Enligt motionärerna är automatiskt verkande regler att föredra framför en ordning som överlämnar viktiga beslutåt talmannens gottfinnande. Motionärerna yrkar därför att 2.15.1 ändras så attmöjligheten för talmannen att bevilja ett tredje genmäle utgår. Utskottetbiträder detta förslag. I detta sammanhang har utskottet slutligen behandlatmotionen 1973:978 av m. fl. (fp, c och m), som väckts under denallmänna motionstiden. I motionen hemställs med hänvisning till bl. a.grundlagberedningens förslag att riksdagsstadgan ändras så att större jämlikhetmellan regering och opposition uppnås i fråga om debattreglerna. Utskottetvill framhålla, att de regler som förordas i detta hänseende i nya RO ochsom utskottet tillstyrker överensstämmer med de i motionen framfördasynpunkterna. Det är utskottets avsikt att under höstsessionen 1973 medbegagnande av sin initiativrätt föreslå att debattreglerna i riksdagsstadganändras till större överensstämmelse med motsvarande bestämmelser i nya RO. Meddet anförda får motionen 1973:978 anses vara tillgodosedd. I 2 kap. 16 § RO med tilläggsbestämmelser ges föreskrifterom kammarens protokoll. Dessa föreskrifter innefattar inte någon sakligavvikelse från vad som gäller. För att inte stadgandet i andra stycket omtryckning av protokoll och vissa andra handlingar skall misstolkas föreslårutskottet visst förtydligande i lagtexten. I motionen 1973:2 av herrar och (båda fp),väckt under allmänna motionstiden, yrkas att riksdagsstadgan ändras så attmöjlighet öppnas att i kammarens protokoll ta in visst material utan att deltamuntligen framförts i kammaren. Utskottet finner för sin del starkaprincipiella skäl tala emot motionärernas förslag och avstyrker sålundamotionen. RO 3 kap. Ärendenas väckande Som tidigare berörts i dettabetänkande föreslås i regeringsförslaget att nuvarande ordning i fråga om tiderför avlämnande av propositioner till behälls. Grundlagberedningen föreslog härvidlag en förkortning avpropositionstiderna med . Beredningens förslag innebar därjämteatt proposition, som skall behandlas , i regel inte får avlämnasefter utgången av propositionstiden, om inte genom särskilt beslut iföi-väg har lämnat sitt medgivande. I den inom allmänna motionstiden väckta motionen 1973:976av herrar i Gäddvik (m) och () anförs att det inte sällanförekommer att proposition föreläggs så sent att det inte kan blifråga om en verklig realbehandling, 1 motionen hemställs att gör etttillkännagivande av innebörd att tiden från propositionsavlämnandet till detavsedda ikraftträdandet bör öka, Imotionerna 1973:1874 (m) och 1973:1878 (c och fp) föreslås att grundlagberedningens förslag beträffande förkortning avtidsfristerna för avlämnande av propositioner bör genomföras. Därjämte yrkasinförande av den av beredningen föreslagna ordningen i fråga om rättatt avgöra om propositionen får avlämnas . Utskottet har redan i ett tidigare avsnitt av dettabetänkande gett uttryck för den uppfattningen att grundlagberedningens förslagbeträffande tiderna för propositionsavlämnandet bör genomföras. Utskottetanser sig däremot inte kunna förorda beredningens förslag såvitt gäller kravetpå tillstånd för att proposition, som avses bli behandlad undervåren, skall få avlämnas efter de stipulerade tiderna. I denna del bör regeringsförslagetföhas, vilket innebär att endast om regeringen finner synnerliga skäl föreliggaskall proposition få avlämnas efter de i RO bestämda tiderna. Utskottet tillstyrker sålunda bifall till motionerna1973:1874 och 1973:1878 såvitt gäller propositionstiderna. I övrigt föreslårutskottet att propositionens förslag på denna punkt antas. Motionen 1973:976bör anses besvarad med vad utskottet föreslagit. I den under allmänna motionstidenväckta motionen 1973:95 av fröken () begärs åtgärder i syfte attbegränsa antalet motioner. I första hand bör detta enligt motionen åstadkommasgenom frivilliga överenskommelser, men om sådana inte kan uppnås, bör frågan ommöjligheter att införa viss begränsning av den fria motionsrätten göras tillföremål för utredning. Enligt utskottet utgör den fria motionsrätten i riksdagenett för demokratins arbetsformer så fundamentalt inslag att det inte kan kommai fråga att begränsa denna rätt. Utskottet kan således inte biträda motionen1973:95. Det framlagda förslaget innebär en viss ändring i fråga omtiden för väckande av följdmotion. Enligt gällande ordning får sådan motionväckas senast vid det plenum som infaller närmast från detpropositionen eller den ehest motionsgrundande handlingen anmäldes i kammaren.Riksdagen får dock, om den "med hänsyn till infallande helg eller ärendetssynnerliga omfattning" finner det erforderligt, utsträcka motionstidentill det plenum som infaller närmast från anmälningsdagen.Grundlagberedningen förordade i stället en enhetlig följdmotionstid om femtondagar föranmälan i kammaren utan möjlighet till föriängning genombeslut i särskilt fall. Slutdagen skulle alltså inte längre behöva vara dag dåkammaren sammanträdde. Var slutdagen , söndag eller annan helgdag,skulle motionstiden förlängas till nästa vardag. Regeringsförslaget innebäringa avvikelser från den av grundlagberedningen sålunda förordade ordningen.Förslaget innebär alltså i förhållande till vad som gäller att motionstidenför normala fall föriängs en , beroende på vid vilket sammanträdepropositionen etc. anmäls. I motionen1973:1862 av m. fl. (fp) diskuteras frågor om behovet av förlängning av motionstiderna i vissaspeciella fall. Således föreslås tilläggsbestämmelser som går ut på att omuppehåll i riksdagsarbetet infaller vilket t. ex. sker i samband med påsken skall motionstiden förlängas med det antal dagar uppehåUet varar samt att omproposition väckts så sent under att den föreskrivna motionstidenlöpt ut när upphör följdmotion skall få väckas, ej som föreslås ipropositionen i 3 kap. 12 § första stycket andra punkten RO senast andra dagenutan senast sjunde dagen av nästa lagtima . Motionen 1973:1878 (c, fp) tar upp behovet av föriängdmotionstid i anledning av sådana propositioner som avser planer på längre tidoch där det enligt 3 kap 2 § tredje stycket RO förutsätts att planernaredovisas för . Enligt motionens hemställan bör i 3 kap, 11 § RO tasin en bestämmelse av innehåll att motionstiden beträffande sådana ärenden kanefter beslut av förlängas , I motionen 1973:1887 av i Äkersberga (fp)föreslås att det generellt öppnas möjlighet till avsevärt förlängd motionstid isärskilda fall. Den generella förlängning av följdmotionstiden sompropositionens förslag -innebär är enligt utskottets mening välgrundad. Vidareanser utskottet det vara en fördel att motionstiden blir reglerad på ettenhetligare sätt än vad som är fallet. Utskottet är inte berett att somföreslås i motionen 1973:1887 förorda en generell möjlighet att utsträckamotionstiden. Enligt utskottets mening är det däremot befogat att för någrasärskilda situationer öppna möjlighet till längre motionstid. Sålunda anserutskottet att det förslag som lagts fram i motionen 1973:1878 och som går ut påatt skall kunna förlänga motionstiden när det gällerpropositioner som innehåller långtidsplaner bör genomföras. Vidare finnerutskottet i hkhet med vad som anförts i motionen 1973:1862 att även sådanalängre uppehåll i riksdagsarbetet som förekommer under t. ex. påsken börföranleda förlängning av motionstiden med det antal dagar uppehållet varat.Utskottet framlägger förslag till bestämmelser i berörda avseenden. Då det ärangeläget att riksdagsarbetet kommer i gång så snabbt som möjligt efter det attnytt tagit sin början, är utskottet inte berett att tillstyrkayrkandet i motionen 1973:1862 om förlängning av motionstiden enligt 3 kap. 12§ första stycket andra punkten RO. Det förutsätts liksom atttalmanskonferensen får väcka förslag hos i fråga som gällerriksdagsarbetets bedrivande. kan även i annat fallframlägga förslag för i fråga som gäller eller dess organ,om förslaget grundar sig på utredning som talmanskonferensen tillsatt påriksdagens uppdrag. befogenheter härvidlag har upptagits itilläggsbestämmelsen 3.8.2. 1 motionen1973:1849 av herrar () och () uttalas att under vissa förutsättningar själv bör kunnatillsätta utredningar. För att inte onödigtvis begränsa möjligheterhärvidlag bör nämnda tilläggsbestämmelser vidgas och förtydligas. Motioneninnehåller förslag till lagtext som utformats så att talmanskonferensen på uppdragav äger tillsätta utredning. Utskottet kan inte godta det i motionen framlagdaförslaget vilket skulle innebära en generell utsträckning av riksdagensbefogenheter att föranstalta om utredning. Enligt utskottet bör sålundapropositionens förslag på denna punkt inte frångås. Anmälan av vilande grundlagförslag 1 motionen 1973:1859 av herrarAhlmark (fp) och () görs gällande att det i utskottsyttrande övervilande grundlagsförslag eller annat förslag som behandlas i samma ordning somgrundlag alltid bör framgå utskottets uppfattning i sak. Bestämmelserna i utformas i enlighet härmed. I motionen har lagts fram förslag till lagtext. I 4 kap. 8 § RO föreskrivs att utskott vid anmälan tillkammaren av sådant vilande förslag som nämnts kan foga yttrande i ärendet.Med instämmande i vad som anförts i motionen föreslår utskottet att ordet"kan" i berörda lagrum utbyts mot ordet "skall". Genomdenna omformulering torde t. ex. inget tvivel råda om att en minoritet inomutskottet i reservation kan yrka avslag på det vilande grundlagsförslaget,medan majoriteten tillstyrker. Med detta förslag får motionen 1973:1859 ansesvara tillgodosedd. RO 4 kap. Ärendenas beredning Utskottsarbetet i riksdagenreformerades 1971 på grundval av ett av grundlagberedningen tidigare framlagtförslag. Beredningen anförde i sitt slutbetänkande att den nya organisationen ihuvudsak fungerat bra. Det var därför inte påkallat att på nytt övervägahuvuddragen i beredningsorganisationen. Innehållet i 4 kap. RO har därför iallt väsentligt hämtats från gällande rätt. Grundlagberedningen ägnade emellertid i sittslutbetänkande särskild uppmärksamhet åt frågan om möjligheter för utskott atthålla offentliga sammanträden, t. ex. för utfrågning av experter i olikafrågor. Utskotten i den svenska sammanträder av hävd inom stängdadörrar. finns en uttrycklig bestämmelse härom i riksdagsstadgan. Beträffande utskottens sammanträden anförde grundlagberedningenatt enighet förelegat inom beredningen att dessa skall ske inom slutna dörrarmen att olika uppfattningar funnits när det gällde möjligheterna att anordnaoffentliga utfrågningar. Till stöd för sådana utfrågningar hade, enligtberedningen, åberopats att offenflighet kan vara ett korrektiv mot felaktigaoch ofullständiga upplysningar i ett ämne, att de ger stimulans åt denoffentliga debatten utanför och att de ökar intresset för riksdagensarbete. Även om dessa argument inte kunde fränkännas viss bärkraft ansåg beredningenatt nackdelarna med förslaget övervägde de fördelar som kunde uppnås om vissadelar av utskottens arbete fick äga rum inför offentligheten. Beredningenframhöll att offentliga utfrågningar kunde leda till störningar av denförtroendefulla och avspända atmosfär som av tradition präglar utskottsarbeteti den svenska . Möjligheter att nå samförståndslösningar påberedningsstadiet kunde försvåras. Beredningen framhöll också att offentligautfrågningar som ett reguljärt inslag i beredningsarbetet kunde leda till attkortare tid kom att stå till buds för sakliga diskussioner i utskotten. Densistnämnda risken var avgörande för beredningens avståndstagande från tanken påoffentliga utfrågningar som ett led i utskottsarbetet. Beredningen var dockinte enhällig på denna punkt. Två ledamöter förordade i en reservation en rättför utskotten att anordna offentliga utfrågningar. Regeringsförslaget mnehålleri likhet med grundlagberedningens förslag ej heller några bestämmelser omoffentliga utskottsutfrågningar. I motionen 1973:238 av herrar () och () föreslås att skall införa en rätt för utskotten att anordnaoffentliga utfrågningar. Förslag med motsvarande syfte framförs också imotionerna 1973:1841 (fp) och 1973:1874 (m). Riksdagsutskotten har - vart och ett inom sitt ämnesområde till uppgift att bereda de ärenden som av kammaren hänvisas för utskottsbehandling.Utskott kan även på eget initiativ lägga fram förslag för . Utskottenhar möjlighet att till belysning av viss fråga inhämta upplysningar från olikamyndigheter, organisationer etc. Sådana upplysningar brukar lämnas i form avskriftliga yttranden eller vid muntliga genomgångar inför vederbörande utskott,varvid utskottsledamöterna har tillfälle att framställa frågor. Utskotten arbetar ofta under stor tidspress. Det är därförav vikt att utskottens verksamhet inte fördröjs, vilket skulle kunna bliföljden om offentliga utskottsutfrågningar skulle bli ett reguljärt inslag iberedningsarbetet. Däremot är det enligt utskottets uppfattning självklart attäven sådana upplysningar som riksdagsutskotten erhåller vid muntliga genomgångaroch sedan lägger till grund för sina ställningstaganden bringas till offentligkännedom. Detta kan åstadkommas genom att utskotten i sina betänkanden lämnaren utförlig redovisning av de upplysningar som inhämtats. Enligt utskottet ärdet vidare angeläget att press och andra massmedia så snabbt som möjligt fårdel av utskottsbetänkandena eller sammandrag av huvudinnehållet i dessa. Iblandkan det för detta ändamål vara lämpligt att utskotten tar initiativ tillexempelvis särskilda presskonferenser. Utskottet vill i sammanhanget erinra omatt en av tillsatt utredning har till uppgift attlägga fram förslag som kan bidra till att på olika vägar öka informationen omriksdagens arbete. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill de i motionerna 1973:238, 1973:1841 och 1973:1874 framställda yrkandena ominförande av offentliga utskottsutfrågningar. Frågor med anknytning tillutskottsarbetet aktualiseras i ytterligare två följdmotioner. Enligt gällanderätt har utskott inte möjlighet att sammanträda med sammanträde ikammaren. Enligt propositionen skall utskotten efter enhälligt beslut i förvägkunna sammanträda med kammaren då förhandlingar i denna gäUer andrafrågor än ärendes avgörande eller val, dvs. i huvudsak vid interpellations- ochfrågedebatter. I motionen 1973:1888 av i Äkersberga m. fl. (fp)föreslås att denna möjlighet inte skall införas: Motionärerna anför att dettastadgande kan leda till att ett utskottssammanträde sammanfaller med en fråge-eller interpellationsdebatt som någon av utskottsledamöterna avser att deltai. Enligt utskottets uppfattning innebär dock kravet på enhällighet vid beslutav utskott om sammanträde under kammarplenum en tillräckhg garanti för att ensådan av motionärerna befarad situation inte skall uppstå. I motionen 1973:1862 av m. fl. (fp) tas uppen annan fråga med ankytning till de enskilda riksdagsmännens arbetsvillkor.Enligt propositionen föreligger rätt för utskottsledamöter att anmälareservation tUI utskottsbetänkande. Sådan rätt föreligger dock endast underförutsättning att betänkandet därigenom inte fördröjs. I motionen anförs attrisk finns att reservanten får alltför till förfogande för attutarbeta reservationen. Motionärerna föreslår därför att stadgandet ändras såatt betänkandet inte får "avsevärt" fördröjas genom reservationen. För näivarande är det brukligt att reservanter får ett pardagars tidsfrist för att skriva sina reservationer. Utskottet utgår från attpraxis även skall vara oförändrad i detta avseende. Någon ändring ipropositionens förslag, vilket är utformat i överensstämmelse med motsvarandestadgande i nu gällande riksdagsordning, är dock enligt utskottets mening intepåkallad. Motionen bör anses besvarad med vad utskottet sålunda anfört. I detta sammanhang vill utskottet beröra frågan omavgivande av särskilt yttrande. Rätten att avge sådant yttrande i anslutningtill beslut av riksdagsorgan, t. ex. utskott, lönedelegation etc, ärinte berörd i gällande grundlagar eller i riksdagsstadgan. Någon bestämmelsehärom har inte heller upptagits i nu föreliggande författningsförslag.Utskottet vill uttala att särskilt yttrande självfallet liksom alltidskall få avges i anslutning till beslut. Något uttryckligt stadgande härom äremellertid enligt utskottets mening inte erforderligt. RO 5 kap. Ärendenas avgörande Kapitlet innehåller bestämmelser ombordläggning, voteringsmetod och beslutsordning i övrigt samt regler om uppskovmed behandlingen av ärende i och om skrivelser.Propositionen bygger i dessa delar helt på grundlagberedningens förslag. 1 motionen 1973:1867 av m. fl. (fp) föreslåsövergång till voteringar enligt den s. k. seriemetoden. Vid votering enligt seriemetodenställs proposition på samtliga förslag i tur och ordning. Om det förstaförslaget erhåller fler ja- än nej-röster har det antagits och samtligaåterstående alternativa förslag har därmed fallit. Om förslaget däremot stannari minoritet, är det definitivt förkastat och nästa alternativ tas upp tillomröstning. Enligt den s. k. eliminationsmetoden ställs de olika förslagen i denförberedande omgången mot varandra och elimineras i tur och ordning tillsendast två förslag återstår i slutomgången. Eliminationsmetoden tillämpas sedanlänge i . Den är även allmänt begagnad i andra sammanhang, t. ex, ikommuner samt i organisationer och föreningar. Grundlagberedningen förordade efter att ha företagitomfattande specialundersökningar av effekten av olika voteringsmetoder att dennuvarande voteiingsmetoden, den s. k. eliminationsmetoden, används även ifortsättningen. Beredningen anförde att ingen voteringsmetod gick fri fränkritik men att de undersökningar som företagits inte visat på sådanaförtjänster hos andra voteringsmetoder att de uppvägde de nackdelar som skullevara förenade med att ändra bestående ordning. Utskottet ansluter sig till det förslag tillvoteringsmetod som förordats av grundlagberedningen och avstyrker följaktligenmotionen 1973:1867. RO 6 kap. Interpellationer och frågor till statsråd Kapitlet reglerar de bådafrågeinstituten interpellationer och frågor till statsråd. Förslaget innebärendast mindre ändringar i förhållande till gällande rätt. Ändringarna ärframför allt betingade av önskemålet att åstadkomma en ökad användning avfrågan i förhållande till interpellatio-nen. Sålunda föreslås bl. a. ettstadgande enligt vilket interpellationsinstitutet bör användas endast iangelägenheter av större allmänt intresse. I väsentligen samma syfte föreslåsen bestämmelse om att fråga får vara försedd med en kort inledande förklaring. Utskottet, som inte har något att erinra mot riktlinjernai förslaget, vill liksom grundlagberedningen understryka vikten av attpartigrupperna verkar för en rationellare användning av frågeinstituten. I motionen 1973:1886 av () föreslås som enytteriigare förenkling av kammararbetet att beslut om att interpellation fårframställas skall fattas av talmannen i stället för av . I tilläggsbestämmelse till I § (6.1.1) föreskrivs, attinterpellation, innan den anmäls av talmannen, skall delas ut till ledamöterna.Härigenom kommer ställningstagande till frågan om en interpellationskall få framställas att underlättas. Pä grund härav och då inga avgörande skäli övrigt föreligger för att frångå den gällande ordningen avstyrkerutskottet motionen 1973:1886. I motionen 1973:1862 av m. fl, (fp)kritiseras förslaget att meddelande från statsråd varför svar på interpellationuteblir eller anstår inte får följas av överläggning, I stället föreslås enregel av innebörd att överläggning skall få äga rum, dock endast mellanstatsrådet och interpellanten och med samma tidsbegränsningar som gäller vidfrågedebatt. Regeln om att debatt ej får följapå ett meddelande från statsråd om skälet till att svar uteblir eller anstårhar visst samband med regeln om att skyldighet inte föreligger för ett statsrådatt besvara en interpellation. Sistnämnda regel skulle - som också påpekats avgrundlagberedningen - bli verkningslös om någon form av debatt tilläts iförstnämnda sammanhang. Utskottet vill även erinra om en interpellantsmöjlighet att vid uteblivet svar i stället rikta en fråga till statsrådet.Utskottet avstyrker därför motionen 1973:1862 såvitt nu är i fråga. I motionen 1973:1862 görs vidare gällande att samråd omtidpunkten för besvarande av interpellation bör från talmannens sida ske intebara med statsrådet utan även med interpellanten. Även utan uttrycklig bestämmelse därom är det självfalleterforderligt att talmannen för kaminararbetets rationella planering liksomhittills -samråder såväl med vederbörande statsråd som med interpellanten omtidpunkten för besvarande av interpellation. Utskottet vill inte motsätta sigatt i 6.1.2 tilläggs att talmannens samråd bör omfatta även interpellanten.Utskottet vill emellertid understryka att bestämmanderätten rörande tidpunktenför besvarandet av en interpellation enligt ifrågavarande tilläggsbestämmelsetillkommer talmannen. Det bör också framhållas att en interpellants bortovaropå grund av sjukdom eller annan tvingande orsak inte får förhindra att tidpunktfastställs för lämnande av interpellationssvar.