bet · FW01CU30 · 1973-12-31 00:00:00 — Civilutskottetsbetänkande nr 1973 CU 1973:30 betänkande i anledning av propositionen1973:185 med förslag tiU brandlag m. m., jämte motioner. Maj:t har i propositionen1973:185 under åberopande av bilagda utdrag ur statsrådsprotokollet övercivilärenden och lagrådets protokoU 1. föreslagitriksdagen att antaga förslaget tiU brandlag, 2. berettriksdagen tillfälle att yttra sig över förslaget till kungörelse om ändring ibrandstadgan (1962:91), 3. föreslagitriksdagen att godkänna att en central myndighet för räddningstjänst i allmänhetmed den organisation och de uppgifter som förordats i statsrådsprotokoUet skaUinrättas , 4. föreslagitriksdagen att besluta alt och statens brandskola skallupphöra med utgången av . Förslagen i propositionen innebärfrämsl att samhällets ansvar för räddningstjänsten läggs fast samt attbestämmelser ges om hur verksamheten skall organiseras och bedrivas.Räddningstjänsten definieras som en verksamhet som syftar till att vid brand,ras, översvämning, oljeutflöde, etc. avvärja eller begränsa skada på människoreller egendom eller i mUjön. Bestämmelserna om räddningstjänsten tas in i en nybrandlag. skall enligt proposilionen i första handankomma på det kommunala brandförsvaret. Kommunernas ansvar vidgas alltså tillatt omfatta också annan räddningstiänst än släckning av brand. Bestämmelserföreslås om den kommunala organisationen, om ledningen av räddningstjänsten ochom befogenhet att vid räddningstjänst företa ingrepp i annans rätt. Det förutsätts i propositionen att ansvaret föroljebekämpningen till havs och i kustvattnen liksom hittiUs skall ankomma påtullverkets kustbevakning. Enligt vad som redovisas i proposilionen skalltullverkels ansvar vidgas dels till att omfatta också och , delstill att omfatta inte bara oljebekämpning utan också åtgärder i nämndavattenområden mot löskomna kemikalier m. m. Tillsyn över kommunernas räddningstjänst skall enligt vadsom föreslås i propositionen utövas dels av länsstyrelserna, dels av en centralmyndighet, statens brandnämnd. bildas genom att statensbrandinspektion och statens brandskola läggs samman.Länsbrandinspek-törsorganisationen avskaffas. Särskilda tjänstemän hosbrandnämnden avses biträda länstyrelserna med teknisk sakkunskap. Länsstyrelserna får enligt vad som föreslås ipropositionen ansvaret för kataslrofberedskapsplanläggningen och förräddningstjänsten vid kata- Vid katastrof skall kunna förordnaom tjänsteplikt, om behovet av arbetskraft för räddningstjänst inte kantillgodoses på annat sätt. föreslås vidare få befogenhet attförelägga ägare eller innehavare av viss anläggning att håUa beredskap medpersonal och utrustning. En förutsättning för sådant föreläggande skall varaatt det i samband med verksamheten vid anläggningen föreligger särskild faraför att utflöde av hälso- och mitjöfarUg vara orsakar avsevärd skada påmänniskor eller i miljön. I propositionen föreslås också bestämmelser om rätt förkommunerna till ersättning från staten för kostnader för räddningstjänst ochför sanering av oljeskada. Med hänsyn tiU bl. a. det behov av utbUdning iräddningstjänst som förslagen i propositionen medför aviseras en allmän översynav brand-försvarsutbUdningen. I avvaktan på resultatet av en sådan utredningföreslås en provisorisk lösning av utbUdningsfrågorna. Den nyabrandlagen avses träda i kraft . I detta sammanhang har utskottet behandlat motionerna1973: 2158 av herrar Stridsman(c) och i Holmgården (c) vari hemställs att beslutar 1. att avslå de ipropositionen 1973:185 föreslagna förändringarna av ersättning tiU kommuner förskogsbrandsläckningskostnader, 2. atttröskelbeloppet för ersättning till kommunernas räddningstjänst i vissa fallsänks till i enlighet med vad som anförts i motionen, (m, s, c, fp) vari hemställs att avslår förslaget om att länsbrandinspektörsorganisationen skaU avskaffas. I propositionen läggs fram förslagtill brandlag innebärande att samhällets ansvar för räddningstjänsten läggsfast. Utskottet finner det tiUfredsställande att samhällets ansvar förräddningstjänsten nu lagfästs samt att bestämmelser ges för de slag avräddningsingripanden som inte är reglerade i författning eller på annat sätt.SpecieUt viktigt finner utskottet det vara att räddningsorganen ges skyldighetatt ingripa vid olyckshändelse inte bara för att avvärja och begränsa skada påmänniskor eller egendom utan även för att avvärja och begränsa skada i miljön.Den senare typen av ingripanden gäller bl. a. när skadliga vätskor eller gaserflödar ut. Utskottet har inga invändningar mot att kommunerna ges i uppdrag attsvara för den räddningstjänst som enligt förslaget i propositionen kommer attomfattas av brandlagen. Inte heller finner utskottet anledning till erinran motden uppdelning av räddningstjänsten på oUka samhällsorgan som gjorts ipropositionen. I sma regionala tiUsynsuppgifterinom brandförsvaret biträds länsstyrelserna - utom i län- av särskilda experter, länsbrandinspektörer. statsverksproposition(prop. 1970:1, bU. 14, , s. 93-99) föreslog KungL Maj:t efter förslag avbrandförsvarsutredningen (stencil C 1969:12) attlänsbrandinspektörs-organisationen skulle ersättas av fyra nya tjänster vid encentral enhet vid . De huvudsakliga motiven förförslaget var önskemålet om större enhetUghet i handläggningen av brandfrågornasamt önskemålet att undvika de jävsförhållanden som uppstår eftersomlänsbrandinspektören som regel är brandchef i en av länets större kommuner.Länsbrandinspektören är sålunda bl. a. jävig och förhindrad att delta ihandläggningen hos när besvär anförs över ettbrandsyneföreläggande som han i egenskap av brandchef meddelat. Även i andrafall kan jäv förekomma. På hemställan av statsutskottet (SU 1970:12) avslogriksdagen Kungl. a. lämpligheten avatt pröva Kungl. Maj:ts förslag mot bakgrund av brandförsvarets anpassning tillde då fortgående kommunsammanläggningarna, räddningstjänstutredningenskommande förslag och möjligheten att därvid kunna göra ett samlat övervägande. framhöU i sitt betänkande (SOU1971:50) att länsstyrelserna kommer att behöva tiUgång tUl brand- ochräddningsteknisk sakkunskap främst vid prövningen av kommunala brandordningar,vid handläggningen av vissa besvärsärenden och vid planläggningen för beredskapvid katastrofer. Utredningen räknade med att kommunindelningsreformen och enökad samverkan kommer att medföra att flertalet kommuner inom några århar tillgång till brandteknisk sakkunskap som många kommuner nu saknar samt attlänsbrandinspektörernas rådgivande verksamhet i dessa kommuner därför kommeratt förändras. Länsstyrelsernas tillsynsuppgifter kommer främst att vara avsamordnande karaktär. Slutligen anförde utredningen att jävsproblemen kommeratt bli alltmer påtagliga pä grund av den omfattande kommunala samverkan somförutsätts inom samhällets räddningstjänst och den i det närmaste genomfördakommunindelningsreformen. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslogutredningen att länsbrandinspektörsorganisationen skulle ersättas med fyratjänster vid den centrala tillsynsmyndigheten. Utredningen fann det intemotiverat att föreslå särskilda experter för två, eller i flera fall tre ellerfyra länsstyrelser gemensamt. Efter att i frågan ha redovisat ställningstaganden från eni hög grad splittrad remissopinion stannar departementschefen nu (prop.1973:185, s. 150-152) inför följande förslag. Med hänsyn till föreliggandejävsproblem problem som väntas öka på grund av kommunindelningsreformen och då det kan befaras att brandcheferna i de större kommunerna kommer attsakna möjlighet att ägna tillräcklig tid åt uppdraget som länsbrandinspektörfinner departementschefen att man bör söka åstadkomma en annan lösning än dennuvarande. Departementschefen instämmer i räddningstjänstutredningensbedömningar alt läns- .styrelsernas uppgifter inom räddningstjänsten inte kommeralt bli så omfattande att de motiverar särskUda experttjänster ens för två eUerflera länsstyrelser gemensamt. Vidare anser departementschefen utredningenslösning ha påtagliga fördelar genom att den bl. a. möjliggör uppbyggandet av enslagkraftig expertorganisation. Länsstyrelsernas behov av brandtekniskexpertis bör därför lösas i enlighet med räddningstjänstutredningens förslag. I motionen 1973:2159 hemställs att avslårförslaget om länsbrandinspektörsorganisationens avskaffande bl. a. därför attavskaffandet enligt motionärerna innebär en betydande grad av centraliseringsamtidigt som omorganisationen inte är sakligt motiverad och blir merkostnadskrävande. Behovet av lokalt och regionalt placerade experter på detbrandtekniska området bUr än mer framträdande genom tUlkomsten av den nyaräddningsljänstorganisationen. De i propositionen framförda nackdelarna av attjäv inträffar finner motionärerna vidare inte vara av den tyngd att de kan Uggatill grund för de föreslagna förändringarna avlänsbrandinspektörsorganisalionen. Utskottet vill för egen del anföra följande omlänsbrandinspektörs-organisationen. I proposilionen läggs fram förslag om attstatens brandskola skall inordnas i . Den nya myndigheten- enligt departementschefens förslag benämnd statens brandnämnd avses få iuppdrag att vara central tillsynsmyndighet för den räddningstjänst som ankommerpä kommunerna. Vidare skall myndigheten enUgt förslaget i propositionenmeddela anvisningar rörande uppbyggnaden av kommunerna. ; utrustning förräddningstjänst och om standardisering av sådan utrustning. Som tidigareanförts föreslås länsbrandinspektörsorganisationn ersättas med fyra tjänsterhos den centrala myndigheten. Kommunindelningsreformen kommer att minskalänsstyrelsens befattning med räddningstjänsten och det förebyggandebrandförsvaret. Därigenom kommer behovet av regionala experter att bli mindre.Tjänstemännen vid brandnämnden kommer genom sin placering att på etl annat sättän vad som är möjligt inom en regional organisation bidra till att ärenden omräddningstjänst och förebyggande brandförsvar i skilda sammanhang får enhetligalösningar. Med den i statsrådsprotokollet föreslagna organisationen undkommerman dessutom de olägenheter som uppkommer genora alt länsbrandinspektören omhan är brandchef i en av kommunerna i länet - råkar i jäv. Alt denordning som departementschefen förordar kan ge upphov lill nya jävsproblem vidhandläggning av ärenden vid centrala myndigheten bör utan större svårigheterkunna undvikas. Den lokala förankring som onekligen blir mindre genom denav departementschefen föreslagna och av utskottet godtagna ordningen tordekunna tillgodoses t. ex. genom att en brandchef i någon av länets kommunerkommer att ingå i den ledningsgrupp som enligt propositionen (s. 149 och 151)bör organiseras vid varje länsstyrelse och som avses få till uppgift atttillföra den sakkunskap som behövs för olika ledningsuppgifter.Vidare bör i sammanhanget erinras om del arbete på regional och lokal nivå som bedrivs inom de s.k. branddelegationerna vid Svenska kommunförbundets länsavdelningar. Mot bakgrund av de bedömningar som utskottet ovanredovisat anser utskottet, i likhet med vad som i propositionen förordats, attlänsbrand-inspektörsorganisationen bör avskaffas varför yrkandet i motionen1973:2159 avstyrks. Utskottet anser därutöver att de fyra centralt placeradetjänstemännen inte bör fast knytas som sakkunniga åt vissa bestämdalänsstyrelser utan att tjänstemännen bör stå till förfogande för samtligalänsstyrelser. Uppdelningen meUan de olika tjänstemännens arbetsområden börgöras så att möjligheter till speciaUsering inom räddningstjänstverksamhetensolika delar tillgodoses i så hög grad som möjligt. Om därutöver vid detpraktiska arbetet det skulle visa sig lämpligt att inom myndigheten fördelavissa arbetsuppgifter regionalt torde detta falla inom myndighetens bedömning.I övrigt har utskottet ingen erinran mot den föreslagna organisationen. ovan anfört om inriktningen av vissa arbetsuppgifter bör riksdagensom sin mening ge Kungl. Maj:t tiU känna. I motionen 1973:2158 yrkas attriksdagen avslår förslagen i propositionen om förändringar av grunderna förersättning till kommuner för kostnader i samband med släckning av skogsbrand.F. n. gäller enligt kungörelsen om ersättning på grund av verksamhet förbrandsläckning m.m. (SFS 1962:607, ändrad senast 1970:351) att ersättning avstatsmedel utgår till huvudman för brandkår eller brandvärn som utövatverksamhet för släckning av skogsbrand. Ersättning enligt kungörelsen utgårenligt schablontaxa som faststäUs av . Ersättning utgårinte om kostnaderna är av ringa omfattning. Den kostnadsgräns som f. n. gällerhar av brandinspektionen fastställts till . Gränsen har gällt sedan år1961. Med hänsyn tUI penningvärdets förändringar anser departementschefen dennagräns för låg och han anmäler att han i annat sammanhang ämnar föreslå Kungl.Maj:t att ersättning skall utgå endast för den del av kostnaden som överstiger3 . Även om det som anförs i motionen finns kommuner med storaskogsarealer finner utskottet den kostnadsgräns som departementschefen angivitväl avvägd inte minst mot bakgrund av att kommunerna fått större ekonomiskbärkraft genom de genomförda kommunsammanläggningarna ochskatteutjämningsbidragen. I propositionen föresläs även att kommunerna skaU hamöjlighet all om räddningsingripanden - utom skogsbrandsläckning ocholjebekämp-rung till havs m. m. - medfört särskilt höga kostnader, fåersättning därför av statsmedel. Avgörande för om ersättningen skall utgå börvara dels kostnaden i absoluta tal, dels kostnadens storlek i förhållande tillkommunens ekonomiska förutsättningar. Frågan om ersättning avses bli prövadfrån fall till faU. Som aUmän princip föreslås dock gälla att de allra störstakommunerna skall få ersättning för räddningsingripande som medan motsvarande gräns för deekonomiskt svagaste sätts vid . Med tanke på främst insatser inom fjällräddningen föreslåsi motionen 1973:2158 att gränsen för de betalningssvagaste kommunernas möjligheteratt få statsbidrag sänks tUl . Enligt förslag tiU brandlag är lagen ejtillämplig på fjällräddning. Sådan räddningstjänst handhas av poUsen varförnågra kostnader för dessa ingripanden inte faller pä kommunerna.Motionsyrkandet avstyrks. Vad i övrigt i propositionen föreslagits har inte gettutskottet anledning till erinran. Förslaget till kungörelse orn ändring i brandstadgan harinte gett anledning till erinran. 1. beträffandebrandlag att för sin del antar Kungl. 2. beträffandekungörelse om ändring i brandstadgan (1962:91) att som sitt yttrandeger Kungl. Maj:t tiU känna vad utskottet anfört, 3. beträffande encentral myndighet för räddningstjänst i allmänhet att a. medavslag pä motionen 1973:2159 godkänner att en sådan myndighet med den organisation och de uppgifter som Kungl. Maj:t föreslagit inrättas från , b. somsin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört om fördelningen av vissa arbetsuppgifter, 4. beträffandestatens brandinspektion och statens brandskola att godkänner Kungl.Maj:ts förslag, 5. beträffandeersättning vid släckning av skogsbrand att avslår motionen1973:2158, yrkandet 1, 6. beträffandeersättning vid vissa räddningsingripanden att avslår motionen1973:2158, yrkandet 2. Närvarande: herrar Grebäck (c), (), (),Tobé (fp), i (s), i (c), (), (), i (c), herrar (vpk), Jadestig (s).Annerås (fp), i '(s) och (). av herrar Tobé (fp). Annerås (fp) och ()somanser dels att den del av utskottetsyttrande som pä s. 4 börjar med "Utskottet vUl" och på s. 5 slutarmed "tUl känna" bort ha följande lydelse: Motionärerna anser att förslaget om avskaffande avlänsbrandinspek-törsorganisationen bör avslås av nu Ukaväl sommotsvarande förslag avslogs . EnUgt utskottets mening har inga nyaomständigheter tillkommU eller skäl framförts som föranleder att riksdagenfrånträder sin tidigare grunduppfattning. Betydelsen av det av departementschefenframförda huvudargumentet att jävsförhåUandena är av den arten attlänsbrandinspektörsorganisationen bör avskaffas finner utskottet överdriven.EnUgt av utskottet inhämtade uppgifter frän fem länsstyrelser framgår att intemer än av antalet handlagda brandärenden i de undersökta styrelsernatillsammans kommit från den kommun i länet i vUken länsbrandinspektören ärbrandchef och att jäv på denna grund kunnat uppkomma. Nämnas bör attlänsbrandinspektören inte behöver vara jävig i alla ärenden som kommer frän denkommun där han är tjänsteman och att procenttalet ovan därför tordevara att anse som etl maximum. De uppkommande relativt fåtaliga jävsfrågornatorde även i fortsättningen kunna lösas som , dvs. genom attlänsstyrelsen i regel vänder sig till . Utskottet finnerdessutom att utvidgningen av kommunernas ansvar till att omfatta även andraräddningsingripanden än bränder gör det än viktigare med regionalt placeradeexperter. EnUgt departementschefens förslag skaU den centrala myndigheten bl.a. utfärda centrala anvisningar rörande räddningstjänsten. Härvid bör det ävenmed bibehållande av länsbrandinspek-törerna vara möjligt att få till stånd deneftersträvade enhetligheten vid handläggningen av räddningsärendena på regionalnivå. I detta sammanhang bör vidare erinras att 19 länsstyrelser, niolänsbrandinspektörer och av olika anledningaravstyrker förslaget om centralt placerade experter. Mot bakgrund av vad som i utskottets yttrande och imotionen 1973:2159 anförts finner utskottet sig böra tiUstyrka motionärernasförslag om bibehållande av länsbrandinspektörsorganisationen. Härvid börorganisationen av den centrala tillsynsmyndigheten bli föremål för nyaöverväganden. Vad utskottet anfört bör ges Kungl. Maj:t tiU känna. dels utskottets hemställan under 3. bort ha följandelydelse: 3. beträffande en central myndighetför räddningstjänst i aUmänhet att i anledning av Kungl. Maj:tsförslag och med bifall tiU motionen 1973:2159 som sin mening ger Kungl. Maj:ttiU känna vad utskottet anfört. GOTAB 735505 S 197 3