bet · FW01FöU14 · 1973-12-31 00:00:00 — Försvarsutskottetsbetänkande nr 1973 FöU 1973:14 betänkande med anledning av Kungl.Maj:ts proposition 1973:75 angående vissa organisations- och anslagsfrågorm.m. rörande försvaret jämte motion. I betänkandet behandlas vissa organisationsfrågor i propositionen 1973:75 (försvarsdepartementet) samtmotionen 1973:1665. Krigsmaktens organisation i lägre regional instans m.m. Maj:t har i propositionen1973:75 (s. 214) föreslagit att godkänna deorganisationsförändringar inom armén och marinen som departementschefen harförordat. är i militärterritorieUthän.seende indelat i sex militärområden och 26 försvarsområden. Gränserna förde senare den lägre regionala nivån - sammanfaller i princip medlänsgränserna. 1 fred har vissa försvarsområden gemensam chef och stab. Treförsvarsområdesstaber är integrerade med och har gemensam chef medkustartilleriförsvar. Det åligger försvarsområdesbefälhavaren bl. a. attplanlägga och leda samordningen av markbevakning och markförsvar samt annanoperativ verksamhet inom försvarsområdet, att planlägga och genomföra mobiliseringav de krigsförband för vilka han är mobiliseringsmyndighet och i övrigtsamordna mobihseringsverksamheten inom försvarsområdet samt att förbereda ochgenomföra repetitionsutbildning med de krigsförband främstlokalförsvarsförband som i krig avses underställas honom för uppgifter inomförsvarsområdet. Försvarsområdesstabernas organisation varierar något medhänsyn till de lokala och operativa förutsättningarna för försvarsområdet. Vidde flesta staber finns 4060 anställda, varav ett tjugotal militära ochcivilmiUtära tjänstemän. Den lokala ledningsnivån utgörs i fredstid inom armén avchefer för fredsförband (regementen, kårer) och utbildningsanstalter. Ettnormalförband är organiserat med stab, grundutbildningsbataljon(er),repetitionsutbildningsförband (del av året) samt en förvaltningsorganisationsom är dimensionerad för att understödja såväl utbildning sommobiliseringsverksamhet. Beroende på utbildningsomfång och mobiliseringsansvarm. m. varierar förbandens detaljorganisation sinsemellan. Antalet tjänster vidett genomsnittsförband kan uppgå till ca 200 militära och ca 100 civila. Av de militära tjänsterna ingår ett30-tal i stabs- och förvaltningsorganisationen. Inom marinen finns f. n. tre ö r 1 o g s b a s e r ,nämligen Ostkustens med stab på (ÖrlBO), Sydkustens i (ÖrlBS)och i (ÖrlBV). Dessutom finns i Norrlands kustartilleriförsvaren örlogsbasavdelning med i princip örlogsbasstabs uppgifter. n. ca 2 700 anställda. Örlogsbaschef är underställd militärbefälhavare men lyderdirekt under chefen för marinen i fråga om grund- och repetitionsutbildning (utomoperativ utbildning) och därmed sammanhängande taktik, organisation, utrustningoch personal. Örlogsbaschef leder därutöver vapen-, skeppsteknisk ochverkstadsförvaltning direkt under . I örlogsbaschefensarbetsuppgifter ingår bl. a. att enligt militärbefälhavarens bestämmandeplanlägga och leda sjöstridskrafternas basering och underhäll samt annanoperativ verksamhet. Örlogsbaschefen skall också svara för planläggning ochgenomförande av mobilisering av de krigsförband för vilka han ärmobiliseringsmyndighet. Kustartilleriförsvaren utgörs av Blekinge kustartilleriförsvarmed (BK med KA 2), Stockholmskustartilleriförsvar med (SK med KA 1),Göteborgs kustartilleriförsvar med (GbK med KA4), Gotlands kustartilleriförsvar med Gotlands kustartillerikår (GK med KA 3)och Norrlands kustartilleriförsvar med Härnösands kustartillerikår (NK med KA5). Kustartilleriförsvaren har f. n. ca 1 260 anställda inom den del som berörsav omorganisationen. Kustartilleriförsvarschef är underställd vederbörandemilitärbefälhavare utom chefen för kustartilleriförsvar som ärunderställd chefen för militärkommando (MKG). Chef för kustartilleriförsvarlyder i fråga om grund- och repetitionsutbildning (utom operativ utbildning)och därmed sammanhörande taktik, organisation, utrustning och personal direktunder chefen för marinen. Han leder vidare tyg-, skeppsteknisk ochverkstadsförvaltning direkt under . Det åligger honomockså att leda krigsplanläggning, beredskap, mobilisering, grundutbildning ochrepetitionsutbildning för de kustartilleriförband som i krig ingår ikustartilleriförsvaret. Tre kustartilleriförsvarschefer är ävenförsvarsområdesbefälhavare och i denna egenskap territoriella chefer. Dettagäller cheferna för (fo 46), BK (fo 15) och GbK (fo 32/31). Somförsvarområdesbefälhavare har kustartilleriförsvarschef samma ansvar ochlydnadsförhållanden som försvarsområdesbefälhavare ur armén. Stab ochförvaltning är i dessa fall gemensamma för kustartilleriförsvar ochförsvarsområde. Överbefälhavaren har sedan juni1969 Kungl. Maj:ts uppdrag att i samråd med försvaretsfredsorganisationsutredning och under medverkan av försvarsgrenscheferna,försvarets centrala förvaltningsmyndigheter och samordna pågående ochplanerade utredningar om krigsmaktens organisation m. m. i lägre regionalinstans. Maj:t har vidare uppdragit åt överbefälhavarenatt i samråd med lämna förslag till ochvidta de åtgärder som behövs för att /731976/77 minskaantalet anställda inom krigsmakten. Personalminskningarna förutsätts ske bl.a. genom att organisationen i lägre regional och lokal instans ändras. Arbetet bedrivs i etapper och ladeöverbefälhavaren fram förslag till de organisationsförändringar vid arméns ochmarinens myndigheter i lägre regional och lokal instans, som är aktuella. Beträffande armén föreslås i propositionen attförsvarsområdesstaberna inom fem försvarsområden stabs- ochförvaltningsmässigt integreras med vardera ett fredsförband med början den 1juli 1973. Med början sker motsvarande förändringar inomytterligare fem försvarsområden. De försvarsområden och förband som berörs avomorganisationen framgår av nedanstående sammanställning. Fo43, P 10 " 52, 1 2 " 53, I 13 " 18/16,1 11 " 35, P 4 .. 47/48, S 1 Förslaget innebär att staben förKalmar samt försvarsområden (fo 18/16) flyttas från till ochatt staben för försvarsområde (fo 23) flyttas från tillSollefteå. I propositionen föresläs också att fo 18/16 delas så att ett nyttfredsförsvarsomräde, fo 17, som avses omfatta , bildas och ledsfrän . Mobiliseringsverksamheten inom resp. försvarsområdecentraliseras i samband med omorganisationen till den sammanslagna myndigheten. Inom resp. försvarsområde befintliga förband som inteintegreras med försvarsområdesstab förutsätts vara kvar tills vidare somsjälvständiga myndigheter med en stabs- och förvaltningsorganisation, avpassadför fredsutbildningens behov. Departementschefen anser att man, i vart fall , böreftersträva en större samordning av stabs- och förvaltningstjänsten inomförsvarsområde. Den bör i princip ledas och samordnas av en chef. 1garnisonsorter där mer än ett förband finns förlagt bör stabs- ochförvaltningsresurserna 1* 1973. 10 saml Nr 14 så långt möjligt vara gemensamma. Bland de nu aktuellagarnisonsorterna bör denna princip enligt departementschefen tillämpas i förstahand beträffande förbanden i och . De erfarenheter som kan drashärav får vid det fortsatta arbetet beträffande arméns fredsorganisationtillämpas på övriga lämpliga myndigheter. För marinens vidkommande föreslås en omstrukturering avörlogsbaserna och kustartilleriförsvaren. Örlogsbasernas stödfunktioner som f. n. är fördelade päavdelningar, förvaltningar m.m. förs i möjligaste mån samman i encentralexpedition i staben. Arbetsfördelningen mellan den tekniskaförvaltningen och verkstadsavdelningen görs mera funktionell.Ekipageavdelningarna och förrådsavdelningarna får en enhetligare organisationvid samtliga örlogsbaser. Vidare tillförs organisationen en kameralenhet som ihuvudsak består av den gamla kassaavdelningen och förrådsavdelnmgensinköpsdetalj. Inom kustartilleriförsvaren slås nuvarande tyg-, fartygs-och inten-denturförvaltningar samman i en ny materielenhet. Stödfunktioner avolika slag förs samman i staben som i likhet med örlogsbasstaben blir merfunktionell . Sålunda tillförs organisationen en kameralenhet därvisst administrativt arbete förs samman. Den nya organisationen för örlogsbaser ochkustartilleriförsvar avses gälla fr. o. m. . Det fortsattaarbetet skall omfatta försök till ytterligare samordning av vissa funktionervid marinens enheter i och . Departementschefen finner detangeläget att integreringen av skilda förvaltningsgrenar fortsätts. vid örlogsbaser och kustartilleriförsvar är olikautformad kan på lång sikt inte vara motiverat. Det anses därför önskvärt i en senare etapp försöker integrera örlogsbasernasförvaltningsorganisation i större utsträckning än . Enligt departementschefenbör möjligheterna till integration mellan försvarsgrenarna uppmärksammas i detfortsatta arbetet. Genom de föreslagna åtgärderna beräknas antalet anställdakunna minskas med ca 400 inom armén, ca 225 vid örlogsbaserna och ca 90 vidkustartilleriförsvaren. Dessutom beräknas inom armén ca 160 militära tjänstemänkunna frigöras från stabs- coh förvaltningstjänst för att i stället utnyttjas iutbildningsverksamheten. I motionen 1973:1665 av herrarSchött och Krönmark (m) har hemställts att med bifall tillpropositionen 1973:75 i övrigt måtte besluta att den del av fo 18/16 stab, somi dag handlägger ärenden rörande län, skall samordnas med F 12, övrigafunktioner med 1 Il resp. I 12. Inom det militära försvaret pågårett omfattande utredningsarbete i syfte att på ohka sätt rationaliseraverksamheten. Arbetet samordnas av överbefälhavaren, som också har i uppdragatt i samråd med lämna förslag till ochvidta de åtgärder som behövs för att /73-1976/77 minskaantalet anställda inom krigsmakten. I propositionen 1972:45 lämnades enredogörelse för de riktlinjer som meddelats för utredningsarbetet såvitt gällerverksamheten i lägre regional och lokal instans. Redogörelsen föranledde intenågon erinran från sida (FöU 1972:15, rskr 1972:184). När det gäller arméns fredsorganisation bedrivs arbetet såatt underlag tas fram för att i tre etapper, med början den 1 juM 1973,samordna försvarsområdesstaber och regementen, varvid ett antal friståendefredsadministrationer avvecklas med åtföljande personalminskning. Inom marinensker en översyn av stabs- och förvaltningstjänsten vid örlogsbaser ochkustartilleriförsvar. Flygvapnet berörs inte av de nu aktuellaorganisationsförändringarna på lägre regional och lokal nivå. I propositionen redovisas vissa förslag som har lagts framav överbefälhavaren och som departementschefen i allt väsentligt ansluter sigtill. Beträffande armén föreslås bl. a. att försvarsområdesstaberna inom tioförsvarsområden integreras med vardera ett fredsförband inom försvarsområdetsamt att mobiliseringsverksamheten och lednings- och samordningsansvaret förförvaltningstjänsten inom försvarsområdet i samband därmed förs över till densammanslagna myndigheten. För marinens vidkommande innebär förslaget attörlogsbasernas organisation i huvudsak bUr oförändrad och att kustartilleriförsvarenfår en delvis ny struktur, bl. a. genom att tyg-, fartygs- ochintendenturförvaltningarna slås samman till en ny materielenhet. Organisationsförändringarna får bl. a. tiU följd attstaben för och försvarsområden (fo 18/16) flyttas från tillVäxjö samt att ett nytt fredsförsvarsområde (fo 17) i samband därmed bildas förJönköpings län, med staben placerad i . I motionen 1973:1665 föreslås attden del av fo 18/16 som omfattar län skall utgöra ett särskilt försvarsområdemed stab i . Staben bör enligt motionärerna samordnas med staben förKalmar flygflottilj (F 12). Motionärerna åberopar bl. a. militärbefälhavaren iSödra militärområdet, som förordat en integrering med F 12 i , ochunderstryker särskilt att hänsynen till det för området ytterst väsentligahemvärnet kräver nära tillgång till i fredstid existerande militäraledningsorgan. Det är enligt utskottets mening nödvändigt att på alltsätt försöka dra ner kostnaderna för fredsadministrationen inom det militäraförsvaret. Genom de av överbefälhavaren framlagda förslagen sker detta delsgenom att försvarsområdesstaberna integreras med staber för fredsförband,varvid antalet fredsadministrationer nedbringas, dels genom koncentration avarméns mobiliseringsverksamhet till en myndighet inom varje försvarsområde.Effekten av dessa åtgärder reduceras emellertid högst avsevärt om man skulle gå på den av motionärerna förordadelinjen. Situationen för hemvärnet och frivilligorganisationernabör inte få påverkas negativt av omorganisationen. Enligt vad utskottetinhämtat är också avsikten att förlägga en hemvärns- och frivilligavdelning urförsvarsområdesstaben till . Det kan härvid bli fråga om att administrativtknyta avdelningen till F 12 eller tOl annan statlig förvaltning i . Utskottetavstyrker alltså bifall till motionen 1973:1665. Utskottet delar departementschefens uppfattning att man, ivart fall , bör kunna uppnå större rationaliseringsvinster bl. a. genomatt i högre grad samordna stabs- och förvaltningstjänsten inom försvarsområde.Som departementschefen framhåller bör principen vara att denna skall ledas ochsamordnas av en chef. Grundtanken att stabs- och förvaltningsresurserna sålångt möjligt bör vara gemensamma även i garnisonsorter med mer än ett förbandbör vara vägledande såväl vid genomförandet av de nu aktuella etapperna som fördet fortsatta utredningsarbetet. I detta sammanhang vill utskottet framhålla vikten av vid beräkning av möjliga rationaliseringsvinster är medveten om effekternaav de avtalsförhandlingar med personalorganisationerna som följer på beslut omorganisationsförändringar. Maj:t har i propositionen 1973:1 bilaga 6föreslagit att under anslagen Arméförband: Anskaffning avanläggningar och Marinförband: Anskaffning av anläggningar anvisa deinvesteringsmedel som under /74 behövs för att de förutsattapersonalbesparingarna skall kunna genomföras. En koppling har härvid gjortstill det betänkande av försvarets fredsorganisationsutredning som f. n. beredsinom försvarsdepartementet. Utskottet förutsätter, liksom departementschefen,att inga investeringar vidtas beträffande kasernetablissement vid sådanaförband som kan komma att läggas ner om fredsorganisationsutredningens förslaggenomförs. Med åberopande av det anförda tillstyrker utskottet Kungl.Maj:ts förslag och hemställer att med avslag påmotionen 1973:1665 godkänner de i propositionen förordade organisationsförändringarnainom armén och marinen. Maj:t har i propositionen1973:75 (s. 1533) berett tillfälle att avge yttrande över vaddepartementschefen har anfört om handräckningstjänst i försvaret. Handräckningsvärnpliktigas nuvarande tjänstgöringstid m.m. Enligt de provisoriska bestämmelsersom gäller för värnpliktsutbildningen har värnpliktiga i handräckningstjänstvid armén och kustartilleriet en grundutbildning samt femkrigsförbandsövningar. var och en , vid flottan en grundutbildning om320 dagar samt fyra krigsförbandsövningar, var och en , samt vidflygvapnet en grundutbildning samt två krigsförbandsövningar omvardera . Tjänstgöringsskyldigheten för handräckningsvärnpliktigauppgår alltså vid alla tre försvarsgrenarna till ca 390 dagar.Krigsförbandsövningarna fullgörs ofta i direkt anslutning tOlgrundutbildningen. Viss avkortning av grundutbildningen för värnpliktiga ihandräckningstjänst förekommer inom ramen för pågående försöksverksamhet medmodifierad grundutbOdning för värnpliktiga (prop. Försöksvis omfattargrundutbildningen för handräckningsvärnpliktiga vid armén , vidflottan , vid kustartilleriet och vid flygvapnet 332 dagar.RepetitionsutbildnLngen omfattar oförändrat antal dagar.Handräckningsvärnpliktiga kan åläggas att i direkt anslutning tillgrundutbildningen fullgöra en eller flera krigsförbandsövningar. För attvärnpliktig som under grundutbildningen förs över omgrupperas tillhandräckningstjänst skall kunna tas i anspråk på sådant sätt krävs dock hanseget medgivande. Den allmänmilitära utbildningen är vid armén fördelad påett inledande skede som omfattar grundläggande militär utbUdningoch ett andra skede som omfattar under återstående del avgrundutbildningen. Vid flottan har man strävat efter att ge alla värnpliktigasamma allmänmilitära utbildning om ca 6 1/. Vid kustartillerietomfattar utbildningen . Utbildningen vid flygvapnet omfattarmilitär utbildning under tre tOl och därefter viss grundläggandeyrkesutbildning. Efter den allmänmilitära utbildningen tas dehandräckningsvärnpliktiga i anspråk på fasta arbetsplatser vid förband ochskolor m. m. eUer också ingår de i kasernkompanis s. k. rörliga styrka, som äravsedd för övriga handräckningsuppgifter vid förbandet. Vid de fasta arbetsplatsernautnyttjas handräckningsvärnpliktiga som ordonnanser eUer biträden påexpeditioner, i budcentraler och telefonväxel samt vid skjutbanor och andrautbUdningsanordningar liksom även i övningsmaterielförråd. Ur de rörligastyrkorna kommenderas handräckningsvärnpliktiga till tjänstgöring sombilförare m. m. eller till andra göromål, främst städning inomhus och yttrerenhållning. Även för tjänstgöring i kasernvakt samt vid sjukvårdsavdelning ochsjukhus används handräckningsvärnpliktiga. Behovet av handräckningsvärnpliktiga fastställs avförsvarsgrenschef med utgångspunkt i beslutad organisation av stabs- ochförvaltningstjänsten. Vid förband m. m. inom armén anges minimi-ochmaximibehov. För staber m. m. samt förband ur marinen och flygvapnet angesdäremot endast årligt behov. Minimibehovet av hand räck ningsvärnpUk tiga vid armén harunder uppgått tUl ca 2 500 och maximibehovet till ca 3 200. Förstaber m. m. beräknas behovet till ca 400. Vid marinen uppgår det ärligabehovet tUl ca 765 och vid flygvapnet till ca 750. Det totala behovet avhandräckningsvärnpliktiga varierar således mellan ca 4 400 och 5 100. Till grund för propositionen idenna del ligger betänkandet (SOU 1972:53) Handräckningstjänst i försvaret, ivilket utredningen om handräckningsvärnpliktiga har redovisat sin syn påutbildningstiden m. m. för värnpUktiga med begränsad militär användbarhet.Betänkandet innehåller alternativa förslag. För alternativ I förutsätts enbartaUmän-mUitär utbildning och för alternativ II allmänmilitär utbildning och förfredsproduktiv tjänstgöring. Avsikten med utbOdningen av värnpliktiga vare sig de harfull militär användbarhet eller bara begränsad sådan - bör enligt utredningenvara att ge dem en utbUdning som är anpassad efter användbarheten, så att dealltefter sin förmåga skall kunna delta i landets försvar. Det är, anserutredningen, principiellt oförenligt med värnpliktstanken att med stöd av värnpliktslagentillförsäkra försvarets fredsorganisation viss tillgång på arbetskraft föruppgifter av företrädesvis civil natur. Utredningen föreslår att värnpliktiga med begränsadmilitär användbarhet i både alternativ I och II skall få en militär utbildning som i huvudsak svararmot den för krigsmakten enhetliga allmänmilitära utbildning som övrigavärnpliktiga genomgår. Härav följer att högre krav i fysiskt och psykiskthänseende måste ställas på de värnpliktiga som vid inskrivningen tas ut tillhandräckningstjänst men även på dem som senare grupperas om till sådan tjänst.De värnpUktiga som inte uppfyller de högre ställda kraven bör enligtutredningen frikallas från-värnpliktstjänstgöring. Utredningen räknar med attden årliga tillgången på handräckningsvärnpliktiga genom de höjda kravenkommer att minska från ca 7 000 dll 4 200 i alternativ I och 5 500 i alternativII. För alternativ II föreslår utredningen att tjänstgöringstiden avkortas så atthandräckningsvärnpliktiga inte behöver tjänstgöra än värnpliktigasom är uttagna för grundutbildning i kategori G inom armén och kustartilleriet.Tjänstgöringen efter allmänmilitär utbildning föreslås omfatta utbildning förbefattning i fredsproduktionen under ca och en tjänstgöring i befattningenunder . Enligt utredningen bör de handräckningsvärnphktiga ifortsättningen utnyttjas för att direkt understödja fredsförbandensutbildningsverksamhet och omfatta främst kontorsfunktionen,transportfunktionen, dukningsfunktionen, säkerhetstjänst pa skjutfält och underviss del av året även vaktfunktionen. Med dukningsfunktionen avsesförberedelser för övningar m. m. för övriga värnpliktiga. Härutöver föreslåsatt handräckningsvärnpliktiga används för arbetsinsatser i anslutning till repetitionsutbildningsverksamheten. Eftersom värnpliktiga enligt alternativ I inte skallfullgöra någon tjänstgöring utöver tiden för den allmänmihtära utbildningen,frånsett en kortare eventuell befattningsutbildning för uppgifter inomtotalförsvaret, måste personal anställas för alla de arbetsuppgifter som annarsåligger handräckningsvärnpliktiga. Utredningen bedömer att behovet av sådanpersonal motsvarar ca 2 600 helårsanställda. För alternativ II beräknas med hänsyn tiU föreslagna begränsningar av dehandräckningsvärnpliktigas funktioner det motsvarande behovet av personal tUl706 helårsanställda. Dessutom beräknas 59 nya tjänster för befäl. Departementschefen, som delar utredningens principiellauppfattning, är dock inte nu beredd att ta ställning till utredningens förslagoch vill heller inte nu förorda något av de föreslagna alternativen förutnyttjande av handräckningsvärnpliktiga. anledningavvakta resultatet av värnpUktsutredning och av den försöksvis avkortade grundutbildningstiden för oUka kategorier av värnpUktiga, som var för sig kan väntas påverka ett ställningstagande tiU förslagen om de handräckningsvärnpUktigas utbildning och tjänstgöring. Likaså kan resultatet av kommande fredsorganisatoriska förändringar skapa vissa ändrade förutsättningar. Vissa förändringar bör dock kunna vidtas . Dehandräcknings-värnpliktiga bör inom ramen för nuvarande organisation ochkostnader för utbildning m. m. i ökad utsträckning tilldelas arbetsuppgiftersom är anpassade efter deras användbarhet. AUmänt sett bör de kunna utnyttjasför mera kvalificerade uppgifter och departementschefen nämner bl. a.funktioner som direkt understöder utbildningsverksamheten. Departementschefenunderstryker att de handräckningsvärnpliktigas militära utbildning måste geserforderligt utrymme inom ramen för den totala tjänstgöringen. har ,senast vid behandlingen av frågan om en översyn av vapenfrilagen (FöU 1973:7,rskr 1973:37), slagit fast att den allmänna vämpUktens bärande idé är attförsvaret utgör en angelägenhet för hela folket och att försvarsbördan skaUfördelas om möjligt Ukformigt och även i övrigt rättvist. Detta bör vara en avutgångspunkterna vid prövningen av utredningsförslagen rörandehand-räckningsvärnpUktiga. Värnplikten innebär uppoffringar för den enskilde och detmåste därför vara en strävan frän samhällets sida att göravärnpUktstjänstgö-ringen så meningsfylld som möjligt. Den allmänna värnpUktenhar vidare en samhällsekonomisk inverkan genom det produktions- och studiebortfallSom den medför. Det är mot denna bakgrund man får se de förslag som har lagtsfram av utredning om handräckningsvärnphktiga. Utredningenkonstaterar att avsikten med utbildningen av värnpliktiga vare sigde har fuU militär användbarhet eller inte bör vara att ge dem en utbildning som är avpassad efter användbarheten, så att de allt efter sin förmåga kan delta i landets försvar. Det är enligt utredningens uppfattning principiellt oförenligt med värnpliktstanken att försvarets fredsorganisation med stöd av värnpUktslagen m. m. tillförsäkras viss tillgång på arbetskraft för uppgifter av företrädesvis civil natur. Departe mentschefen har på dessa punkter i princip samma uppfattning som utredningen. Departementschefen tar ipropositionen inte ställning till utredningens förslag och vill heller inte nuförorda något av de föreslagna alternativen för utnyttjande avhandräckningsvärnpUktiga. Det ankommer nämligen värnpliktsutredningatt göra en samlad översyn av de värnpliktigas utbildning och utnyttjande m. m.I likhet med departementschefen anser utskottet att man bör avvakta resultatetav denna utredning och av den försöksvis avkortade grundutbildningen för olikakategorier av värnpliktiga.