bet · FW01LU35 · 1973-12-31 00:00:00 — De framträder närmast som en ofullständig och delvisförvillande lista över tänkbara situationer där bortfraktaren redan enligthuvudregeln skall vara fri från ansvarighet därför att fel eller försummelse påhans sida inte föreligger. Och skulle undantagsvis fel eller försummelse kunnaläggas bortfraktaren till last i dessa situationer så skulle, såsom framhålls ipropositionen (s. 57), ansvarsfrihet inte vara förenlig med huvudregeln.Föredragande statsrådet anser därför att de under cp uppräknade skadeorsakernalämpligen kunde utgå. Det har dock inte varit möjligt att uppnå nordisk enighetom att utmönstra dem. Framför allt torde det ha varit farhågorna för att en påHaag-Visbyreglerna grundad lagstiftning, som utesluter katalogen, kunde geanledning till tvivel på vederbörande lands konventionstrohet med vissapraktiska svårigheter som följd. Eftersom nordisk enighet inte kunnat uppnäsför en lagändring har föredragande statsrådet funnit att bestämmelserna undercp bör stå kvar. Utskottet biträder för sin del statsrådets uppfattning attbestämmelserna under cp lämpligen kunde utmönstras ur lagtexten. Härigenomskulle man uppnå väsentliga fördelar från såväl rättsteknisk som Vid det besök utskottet företogi i är framkom att man också i hyste sympati för en sådanlagrevision. Enligt vad utskottet erfarit har man dock från dansk sida intevelat biträda att bestämmelserna får utgå. Med hänsyn till vikten av attnordisk enhetlighet på sjörättens område bevaras vill utskottet därför intemotsätta sig att de behålls i svensk rätt och således nu införs även i 118 §SjöL. Av de i katalogen uppräknade skadeorsakerna vill utskottethär särskilt peka på den som upptas under punkten d). I KonL anges under dennapunkt att ansvarighet ej föreligger för skada i följd av naturhändelse.Uttrycket naturhändelse avses utgöra svensk översättning av det i konventionenartikel 4. under 2 d) intagna uttrycket act of God (fransk version acte deDieu). Som framgår av det föregående (s. 37) har konventionstexten i propositionenvarit föremål för bearbetning. I uppenbar avsikt att få en mer adekvatbestämning av det i konventionen använda uttrycket föreslås andra stycket d) i118 § SjöL i stället få den lydelsen att bortfraktaren ej är ansvarig om skadanberor av högre hand. Förslaget tas upp till behandling i motionen 1973: 2051.Motionärerna anför att uttrycket "högre hand" tillhör ettålderdomligt juridiskt språkbruk och pekar på att uttrycket i gällandelagstiftning endast återfinns i lagen (1902: 71 s. 1) innefattande vissabestämmelser om elektriska anläggningar. Att nu begagna detta uttryck i enmodern lagtext finner motionärerna av flera skäl olämpligt. Motionärerna ansersålunda att uttrycket rent språkligt för de flesta svenskar ter sigsvårbegripligt, för att inte säga obegripligt. Många torde, anser motionärerna,rent av kunna komma att tolka det som en förvanskning av höger hand. Rentinnehållsmässigt anser motionärerna uttrycket höra hemma i en världsåskådningsom för många är helt främmande. Även för en religiös livssyn ter sigproblemet om ondskan och olyckorna nämligen så komplicerat att många reagerarmot den syn på tillvaron som uttrycket röjer. Motionärerna yrkar därför attuttrycket "högre hand" skall utgå ur lagtexten och ersättas med det i3 § förslaget till lag om ansvarighet för oljeskada till sjöss (prop. 1973:140) använda uttrycket "'naturhändelse av osedvanlig karaktär". Utskottet viU för sin del till en början framhålla att ipropositionen utöver ändringarna i sjölagen föreslås vissa ändringar i 4 §KonL. Uttrycket naturhändelse under d) i 2 mom. bibehålls dock. Detta innebäratt om propositionen oförändrad bifalles skulle det i konventionen användauttrycket "act of God" komma att i svensk rätt motsvaras av tvåuttryck, nämligen naturhändelse i KonL och högre hand i SjöL. Enligt utskottetsmening måste det anses olämpligt att för ett och samma begrepp använda skildaformuleringar i lagstiftningen. Utskottet kan därför inte tillstyrka attpropositionen i förevarande avseende oförändrad bifalles. Som svensköversättning av konventionens "act of God" bör för bägge lagrummen i stället väljas antingen enderaav uttrycken "naturhändelse" eller "högre hand" ellermöjligen någon annan formulering, t. ex. det av motionärerna föreslagna"naturhändelse av osedvanlig karaktär". Utskottet vill vidare understryka att Haagreglerna hartillkommit på engelskt initiativ och att de bygger på engelska rättsprinciper.De i 4 § KonL och 118 § SjöL under cp uppräknade skadeorsakerna har rötter isedvanliga engelska formulär för certepartier och konossement och har sedanlång tid tUlbaka använts i friskrivningsklausuler. Engelsk rättspraxis (commonlavv)i kräver för att act of God skaU anses föreligga för det första att skadanberor på händelse som är helt oberoende av mänskligt handlande. För det andrafordras att det är fråga om en händelse som bortfraktaren (redaren) inte hadekunnat undvika och vars följder han skäligen inte kunnat förebygga. Händelsenbehöver dock inte vara av osedvanlig karaktär eller sådan att den omöjligenhade kunnat förutses. Stormbyar, kraftig sjö, åskväder och kyla är sålundavanligt förekommande men har i vissa fall ansetts vara att hänföra tillbegreppet "act of God". Det är inte heller nödvändigt att denhändelse som har orsakat skadan haft ett häftigt och våldsamt förlopp. Ävenplötsligt inträffande stiltje har ansetts kunna utgöra en "act ofGod" t. ex. när ett segelfartyg befunnit sig i ett kritiskt läge understagvändning nära ett rev eller under inverkan av en kraftig ström som driverfartyget mot land. För att bortfraktaren skall vara fri från ansvar räcker detinte med att han visar att skadan berott på en naturhändelse av ovan angivetslag som varit helt oberoende av mänskligt handlande. Det åligger bortfraktarenatt därjämte styrka att omständigheterna varit sådana att han inte hade kunnatundvika skadan eller rimligen inte heller förebygga den. Beträffande därefter uttrycket högre hand tillhör detta, såsommotionärerna framhåller, ett ålderdomligt juridiskt språkbruk. I gällandelagstiftning återfinns uttrycket endast lag med bestämmelser omelektriska anläggningar. I 4 § andra stycket stadgas sålunda att innehavare avanläggning, som har egen generator eller transformator, ej är ansvarig förskada, orsakad genom inverkan av elektrisk ström från anläggningen, om skadantUlkommit genom "händelse av högre hand". Förevarande stadgandeinfördes vid riksdagsbehandlingen av lagen efter hemställan av det förbehandlingen av propositionen (1901: 9) tillsatta särskilda utskottet. I sittutlåtande (nr 1) anförde utskottet bl. a. att en lindring av ansvaret förinnehavare av elektrisk anläggning borde ske i så måtto, attersättningsskyldighet ej stadgades i fråga om olycka, som uppkommit genom"högre hand", således genom övermäktiga natur- ' se Carver, Carriage of goods bysea (12th ed. 1970) och Scrutton, The con-tract of afTreightment as expressedin charterparties and bilis of lading(17thed. LU 1973: 35 40 krafter,vilkas verkningar ej kunnat på förhand beräknas eller överskådas, såsomorkaner av i vårt klimat sällspord styrka, jordbävningar eller åskslag avoberäknelig intensitet. En förutsättning för ansvarsfrihet var dock att alla igäUande lag och författningar föreskrivna hjälpmedel för avvärjande av faranblivit anlitade. Utskottet uppgav vidare att uttrycket "högre hand"hämtats från sjölagen. Isjölagssammanhang har uttrycket "högre hand" funnits sedan gammalt.Redan i vår första sjölag återfanns uttr>'cket. I rubrikentill 9 kapitlet i skepslegobalken angavs sålunda "Om hinder i skeps-lego,de af högre hand komma". 1 kapitlet behandlades rätten att häva ingångetfraktavtal, om fartygets avresa hindrades av att krig eller örlig uppstod, avatt fartyget togs i kronans tjänst eller eljest togs i beslag för kronansräkning eller av att något annat fel hände. Motsvarande bestämmelser intogs i118 § sjölag. Paragrafen saknade dock rubrik, och uttrycket"högre hand" togs inte in i texten. Däremot infördes uttrycket i 261§ som behandlade rätten för försäkringstagare att mot avträdande av försäkratfartyg eller gods fordra ersättning för total förlust. Sådan rätt inträdde om fartygetlagts under embargo, blivit "anhållet genom någon annan åtgärd av högrehand" eller tagits av sjörövare; dock endast under förutsättning attfartyget eller godset ej frigavs inom vissa närmare angivna tider. Vidutarbetandet av vår nuvarande sjölag överfördes bestämmelserna i 261 §i sjölag till 259 § SjöL. I samband därmed gjordes vissa smärrejämkningar av lagtexten som dock inte här är av intresse. Formuleringen"högre hand" kom vidare att inflyta även i 159 § som behandlade rättenatt häva fraktavtalet. De i 159 § SjöL intagna bestämmelserna var utformade inära anslutning tUl 118 § sjölag. Det i sistnämnda paragraf under 3.angivna hindret för fartygs avresa, nämligen att fartyget tagits i kronanstjänst, hade dock bytts ut mot "att fartygets resa eller godsetsförsändning genom annan åtgärd av högre hand hindras". Bland övriga ilagrummet angivna hinder märks krigsutbrott och beläggande av fartyget medembargo. Som jämförelse kan nämnas att i de danska och norska sjölagarna, sombeträffande be-' fraktningsreglerna är ensartade med SjöL, i stället för åtgärdav "högre hand" angavs att fartygets resa eller godsets försändninghindrats "ved nogen annan Foranstaltning af offentlig Myndighet". Nunämnda lagrum i SjöL har sedermera upphävts, 259 § och 159 § i sambandmed lagändringar. De i 159 § intagna bestämmelserna om hävningsrättinarbetades då i 135 §. Härvid utmönstrades uttrycket "högre hand".1933 års sjölagstiftningskommitté anförde härom i motiven (s. 204) följande. "I stället för det till sin innebörd något svävande och, vad angår påbudav vederbörande regering, som det vill synas mindre nödiga stadgandet om åtgärdav högre hand omnämnas vidare i viss anslutning till bestämmelserna i konossementskonventionenartikel 4 § 2 uppror, oroligheter och sjöröveri." Om man bortser från uttrycket "högre hand" i1902 års lag om elektriska anläggningar, varmed särskilda utskottet synes haavsett naturhändelser av mer ovanlig karaktär, torde av den ovan lämnade redogörelsenframgå att med uttrycket "högre hand" synes i lagstiftningen haavsetts något mer än en naturhändelse, nämligen även våldshandlingar av fiendeoch sjörövare samt vissa ingripanden av regeringar och myndigheter.i Uttrycket"högre hand" torde enligt utskottets mening närmast vara attjämställa med det i modernare språkbruk använda uttrycket force majeure.- Med hänsyn till det anförda finner utskottet att uttrycket"högre hand" i äldre sjörätt inte kan anses ha haft samma innebördsom konos-sementskonventionens "act of God". Det kan för övrigtanmärkas att varken eller sjölagar byggde på engelsk sjörättutan att de som förebild haft tyska sjölag. Att nu åter införa uttrycket"högre hand" i sjölagen och med en något förändrad innebörd anserutskottet inte lämpligt. I stäUet bör väljas en annan definition som bättremotsvarar den i det föregående redovisade innebörden av "act of God".I de i och redan antagna lagarna på området användsformuleringarna "naturkatastrofer" respektive"natur-katastrofe". En naturhändelse som förorsakat skada behöveremellertid inte för att den skall kunna hänföras till "act of God" ha varit av så allvarlig karaktär att den kan betecknas som en katastrof. Denav motionärerna föreslagna och från 3 § förslaget tUl lag om ansvarighet föroljeskada hämtade definitionen "naturhändelse av osedvanlig karaktär somej kunnat undvikas och vars följder ej kunnat förhindras" utgör inteheller en adekvat bestämning av uttrycket "act of God". Såsomframgår av redogörelsen ovan för innebörden av "act of God" krävsinte att händelsen skall ha varit av osedvanlig karaktär, och vidare är dettillräckligt för ansvarsfrihet att följderna skäligen inte kunnat förhindras. Enligt utskottets mening återstår endast att välja det iKonL använda uttrycket naturhändelse. Utskottet kan visserligen medge att inteheller naturhändelse är en invändningsfri bestämning av "act of God",eftersom med detta uttryck avses en naturhändelse av inte obetydlig intensitet.Utskottet har emellertid inte kunna finna något helt entydigt begrepp som påett bättre sätt kan anses motsvara "act of God". På grund av det anförda tUlstyrker utskottet att ianledning av motionen 1973: 2051 uttrycket "högre hand"! 118 § d)förslaget till lag om ändring av sjölagen byts ut mot ordet"naturhändelse". ' se även , Den svenska privata sjörätten (utg.år 1882) s. 189. » Se även NJA II 1891s. Passagerarbefordran och befordran av resgods Som framgår av det föregående (s.35) bygger propositionen i denna del på Tokyoutkastet. Detta utgör dock ännublott ett preliminärt underlag till en planerad konvention i ämnet. Det kaninte uteslutas att det inom IMCO pågående arbetet på konventionen kan leda tilländringar i utkastet. Under sådana omständigheter kan det dras i tvivelsmål omdet är lämpligt att nu införa bestämmelser som kanske aldrig blir antagna i enkonvention. Några remissinstanser har också ifrågasatt om inte IMCO:s arbete påen konvention borde avvaktas. Stark kritik mot sjölagskommitténs förslag harframförts av konsumentombudsmannen (KO). Han har bl. a. vänt sig emot attförslaget inte beaktar vad konsumenthänsyn kräver i olika sammanhang och attkommittén inte tagit hänsyn till de regler som gäller personbefordran inomandra transportgrenar. Enligt KO borde i nordiskt samråd undersökas hurförslaget kan jämkas i riktning mot ett bättre passagerarskydd utan att mandärför på ett orealistiskt sätt avlägsnar sig från det internationellasystemet. Med en samlad nordisk, mer progressiv ståndpunkt på detta områdeborde enligt KO:s mening även andra sjöfartsnationer kunna vinnas för ettbättre passagerarskydd. I propositionen (s. 50) konstateras att de nuvarandereglerna på området ger passageraren ett så otillfredsställande rättsskydd atten lagrevision inte bör uppskjutas i väntan på resultatet av arbetet inomIMCO. Det kan enligt föredragande statsrådet inte förnekas att Tokyoutkasteterbjuder påtagliga förbättringar i passagerarens rättsskydd. Samtidigtinstämmer statsrådet med KO i att förbättringarna är otUl-räckliga. Vidnordiska departementsöverläggningar har emellertid enighet kunnat uppnås omytterligare förbättringar av passagerarskyddet. Till dem hör vissa höjningar avbegränsningsbeloppen, ett tvingande ansvar för dröjsmålsskada samt utmönstringav det nautiska felet som ansvars-frihetsgrund. Utskottet vill för sin del understryka att de nuvarandereglerna om befordran av passagerare och resgods till sjöss endast gerpassageraren ett svagt rättsskydd. Det är sålunda passagerarens sak att visaatt personskada och skada på handresgods vållats genom fel eller försummelsepå bortfraktarens sida. I fråga om resgods som lämnats i bortfraktarens vård ärbortfraktarens ansvar visserligen ett presumtionsansvar av samma slag som dethan har vid transport av gods (se s. 37). Han kan emellertid förbehålla sigfrihet från ansvarighet för skada som vållas genom nautiskt fel (t. ex.grundstötning) och brand. Och i fråga om handresgods gäller sådan frihet fränansvar utan särskilt förbehåll. Bortfraktaren kan vidare begränsa sinansvarighet för personskada till för varje passagerare. Förresgods vari inräknas bl. a. färjetransporterad bU kan bortfraktaren genomförbehåll begränsa sin ansva- righet tUl för varje kolli. I fråga omhandresgcds gäller denna summabegränsning utan särskilt förbehåll. Ävenreglerna om befordringsavtalets upphörande och om hävningsrätt är oförmånligafrån passagerarens synpunkt. Såsom framhålls i propositionen erbjuder Tokyoutkastetpåtagliga förbättringar i passagerarskyddet. Det kan förväntas att en blivandeinternationell konvention i ämnet kommer att bygga på utkastet. Med hänsynhärtill och då passageraren måste ges ett rimligt rättsskydd även vidbefordran till sjöss biträder utskottet föredragande statsrådets uppfattningatt en lagrevision inte bör uppskjutas i väntan på att en konvention kanantas. Mot bakgrund av KO:s kritik av sjölagskommitténs förslag finnerutskottet det vidare tillfredsställande att nordisk enighet kunnat uppnås omytterligare förbättringar i passagerarens rättsskydd. Utskottet vill härsärskilt peka på begränsningsbeloppen som höjts för personskada till 700 000 s.k. Poincaréfrancs, motsvarande , för fordon till eller samt för varje passagerare i fråga omhandresgods tUl eller och i fråga om annatresgods till eller . Utskottet vUl i anslutningtill KO:s remissvar emellertid stryka under att det ännu återstår flerabestämmelser på vilka konsumentsynpunkter inte särskilt anlagts. Utskottetvill här peka på reglerna om befordringsavtalets upphörande och hävningsrättoch verkan av tillbakaträdande på passagerarens sida. Enligt utskottets meningär det synnerligen angeläget att konsumenterna, när det gäller befordran tillsjöss, bereds ett rättsskydd motsvarande det som erhållit påandra områden. I propositionen anförs också (s. 51) att man på svensk sida idet fortsatta internationella konventionsarbetet givetvis skall verka för attåtminstone de förbättringar av passagerarskyddet som föreslås i den svenskalagen kommer att gälla även i den blivande konventionen. Utskottet vill försin del tillägga att det är av vikt att man från svensk och nordisk sida medkraft driver sådana synpunkter. Ikraftträdande m. in. Som tidigare nämnts harpropositioner redan lagts fram i och . Lagförslagen har antagitsav respektive . I däremot harproposition ännu ej lagts fram. Föredragande statsrådet anför (s. 156) att mani avser att göra detta och att lagstiftningen därförtorde kunna träda i kraft . Enligt vad utskottet erfarit hardet finska förslaget försenats och torde kunna läggas fram först våren 1974.Det är därför ovisst om när ifrågavarande lagförslag kan träda i kraft. Utskottet vill vidare peka på att i propositionen 1973: 42angående sjöpanträtt och skeppshypotek lades fram förslag till ändringar avSjöL, LU 1973: 35 44 vUkai några fall berör samma paragrafer som förevarande lagförslag. I nämndaproposition föreslogs sålunda bl. a. att nuvarande 8 § i sak oförändrad tas uppi 233 §, att den särskilda definitionen av Poincaré-franc utgår ur nuvarande255 § och tas upp som en särskild bestämmelse i 348 § samt attpreskriptionsbestämmelserna i nuvarande 284 § flyttas till 347 §. Vidareföreslogs vissa redaktionella justeringar i 337 §. Lagförslagen, som bifallitsav (LU 1973: 22, rskr 1973: 272), avses träda i kraft den dag Kungl.Maj:t förordnar. Eftersomdet när förevarande proposition (1973: 137) avlämnades inte kunde med säkerhetförutsägas, om de båda propositionsförslagen kan träda i kraft eller,om så inte sker, vilketdera som först kan träda i kraft, utformadesifrågavarande lagförslag med utgångspunkt i nu gäUande rätt och med bortseendefrån de av med anledning av prop. 1973: 42 beslutade ändringarna isjölagen. Föredragande statsrådet framhåller i förevarande proposition att omej för riksdagsbehandlingen av detta förslag klarhet vinns omatt de båda förslagen kan träda i kraft , så att detta förslag kananpassas tiU förslaget i prop. 1973: 42 - Kungl. Maj:t torde få genom nyproposition föreslå sådana ändringar i SjöL att det av de båda förutnämnda förslagen, som träder i kraft vid den senare tidpunkten, innan så skeranpassas tUl det först ikraftträdda förslaget. a. till den försening som drabbat det finska förslaget till ändraderegler för gods- och passagerarbefordran till sjöss råder det aUtjämt ovisshetom i vilken ordning de olika lagförslagen kan träda i kraft. hardärför ingen möjlighet att nu göra erforderlig samordning. Såsom statsrådetantytt blir det därför nödvändigt att Kungl. Maj:t senare genom propositionföreslår erforderlig anpassning av förslagen. UtskottetvUl avslutningsvis framhålla att det, utöver förslagen i prop. 1973: 42 och iförevarande proposition, även lagts fram förslag tiU ändringar i SjöL i prop.1973: 140 angående ansvarighet för oljeskada till sjöss och i prop. 1973: 167angående lag om exekutiv försäljning av registrerat skepp. Med hänsyn till detstora antal ändringar som görs i SjöL förutsätter utskottet att det såsmåningom görs ett omtryck av hela sjölagen i Svensk författningssamling.Enligt utskottets mening skulle det också vara av värde med hänsyn till transporträttensökande vikt om sjölagen kunde intas i lagboken. Utöver det ovan anförda har de i propositionenframlagda förslagen inte givit utskottet anledning till erinran eller särskiltuttalande. Redaktionell rättelse förordas emellertid i 168 § SjöL. 1. att med förklaringatt propositionen 1973: 137 icke kunnat i oförändrat skick antas i anledningav motionen 1973: 2051 för sin del antar 118 § i det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i sjölagen (1891: 35 s. 1) med den ändringen attlagrummet erhåller följande såsom utskottets förslag betecknade lydelse: Maj:ts förslag Utskottets förslag 118 § Bortfraktaren är ansvarig för skada till följd av att godset gårförlorat, skadas eller försenas medan det är i hans vård ombord eller iland,om han ej visar att varken fel eller försummelse av honom själv eller någon förvilken han svarar orsakat eller medverkat till skadan. Bortfraktaren är ej ansvarig, om han visar att skadanberor av a) fel ellerförsummelse, vartill befälhavaren, medlem av besättningen, lots eller annan,som utför arbete i fartygets tjänst, gjort sig skyldig vid navigeringen ellerhandhavandet av fartyget; b) brand, som ejvållats genom fel eller försummelse av bortfraktaren själv; c) fara ellerolycka säregen för sjön; d) högrehand; e) krigshandling; f) sjöröveri eller annan sam hällsfientlig handling; g) beslag eller annat ingripande av regering eller annan maktägan de eller rättslig handräckningsåt gärd; h)karantän; i) åtgärd eller underlåtenhet av avlastaren eller godsetsägare eller hans agent eller representant; j) strejk, lockout eller annat avbrott eller hinder iarbetet, oavsett orsak och omfattning; Bortfraktaren är ej ansvarig, om han visar att skadanberor av a) fel ellerförsummelse, vartill befälhavaren, medlem av besättningen, lots eller annan,som utför arbete i fartygets tjänst, gjort sig skyldig vid navigeringen ellerhandhavandet av fartyget; b) brand, som ejvåUats genom fel eller försummelse av bortfraktaren själv; c) fara ellerolycka säregen för sjön; d) naturhändelse; e) krigshandling; f) sjöröveri eller annan sam hällsfientlig handling; g) beslag eller annat ingripande av regering eller annan maktägan de eller rättslig handräckningsåt gärd; h)karantän; i) åtgärd eller underlåtenhet av avlastaren eller godsetsägare eller hans agent eller representant; j) strejk, lockout eller annat avbrott eller hinder iarbetet, oavsett orsak och omfattning; Kungl.Maj: Is förslag k) uppror eller oroligheter; 1) räddning av människoliv eller bärgning av fartyg ellergods eller försök därtill; m) godsets dolda fel eller särskilda beskaffenhet ellerinneboende brist; n)bristfällig förpackning; o) bristfällig eller oriktig märkning; eller p) dold bristfällighet hos fartyget som ej kunnatupptäckas med tillbörlig omsorg. Utan hinder----------- (= Kungl. k) uppror eller oroligheter; 1) räddning av människoliv eller bärgning av fartyg ellergods eller försök därtill; m) godsets dolda fel eller särskilda beskaffenhet ellerinneboende brist; n)bristfällig förpackning; o) bristfällig eller oriktig märkning; eller p) dold bristfällighet hos fartyget som ej kunnatupptäckas med tillbörlig omsorg. Maj:ts förslag)--------- omsorg (= Kungl.Maj:ts förslag) (1972:207). 2. att för sin del antar 168 § i förslaget tilllag om ändring i sjölagen med följande såsom utskottets förslag betecknadelydelse: rätt på grund av försäkring eller av försäkring eller träffas annan träffas annan sådan överenskom- sådan överenskommelse, anses melse, anses som förbehåll om be- som förbehåll om befrielse från frielse från ansvarighet. Utan hinder---------- (= Kungl. Maj:ts förslag)------------------------- gemensamt Är det------------ (= Kungl. Maj:ts förslag)---------- andres vård.