bet · FW01JuU15 · 1973-12-31 00:00:00 — Yrkandena går i bägge motionerna ut på attungdomsklientelet även fortsättningsvis skall placeras avskilt från äldre, merkriminellt belastade intagna. Utgångspunkten för beredningens och departementschefensförslag är att kriminalvårdens verksamhet i första hand bör inriktas påkonkreta åtgärder som oberoende av vilken påföljd som utdömts kan skapagynnsamma förutsättningar för den dömdes anpassning tUl samhället och minskahans sociala isolering. Kärnan i det föreslagna anstaltssystemet utgör småenheter i nära anknytning tUl de intagnas hemorter, lokalanstalter. En sådananstaltsuppbyggnad är självfaUet - med hänsyn tiU det begränsade antalanstalter som inom överskådlig tid kan ställas till förfogande - svår attförena med den gmndtanke i vår nuvarande kriminalvård som innebär att man skallundvika att på anstalterna blanda kUenter med olika kriminell belastning. Ställningstagandet underlättas enligt utskottets mening omman tar i betraktande den förändring i anstaltsklientelets sammansättningsom 1 * 1973. föranletts av kriminalitetsutvecklingen och införandet avbrottsbalkens mer differentierade päföljdssystem. Genom den ökade användningenav kriminalvård i frihet har anstaltsklientelet, bortsett från rattfylleristeroch andra som av allmänpreventiva skäl döms tUl kortare frihetsstraff,väsentligen kommit att bestå av personer med betydande kriminell belastning.Det sagda gäUer inte minst ungdomsklientelet som praktiskt taget helt utgörs avlagöverträdare som inte kunnat tillrättaföras genom åtgärder inom barnavårdensram eller genom skyddstUlsyn. Ett flertal klientelundersökningar visar ocksåatt de grupper som i första hand ansetts böra skiljas från övriga intagna, dvs.de som dömts till ungdomsfängelse, internering eller skyddstillsyn medanstaltsbehandling, numera inte vare sig personlighetsmässigt eller i fråga omarten av sin kriminalitet på något avgörande sätt skiljer sig från dem somdömts tUl fängelse. Mot denna bakgrund finner utskottet vad gällerlokalanstalterna att dessas fördelar i form av öppenhet och samverkan medsamhällets övriga hjälporgan i den intagnes hemort väger tyngre än eventuellanackdelar, sammanhängande med risken för skadlig påverkan på mindre avanceradeklienter från de mer avancerades sida. I enlighet härmed accepterar utskottetatt lokalanstalterna får en klientelsammansättning i huvudsakligöverensstämmelse med beredningens och Kungl. vill dockutskottet framhålla att möjligheterna tUl differentiering bör iakttas så långtdet är möjligt. Även om det torde vara oreaUstiskt att tänka sig särskildalokalanstalter för vissa grupper lagöverträdare, torde det inte säUan kunnavisa sig möjligt att inom anstalterna byggnadsmäs-sigt förhindra en inte önskadklientelblandning. I fråga om riksanstalterna bör tOl en början noteras attstrafftiden enligt statistik för 506 av 756 till fängelse dömdaungdomar eUer för utgjorde . Denna gruppkommer enligt den föreslagna ordningen att i betydande utsträckning omhändertaspå riksanstalter för sådana rattfyllerister och övrigt korttids-klientel sominte kräver särskUd behandUng. Risken för en ogynnsam klientelblandning tordeför dem bli relativt begränsad. Vad gäller långtidsklientelet innebärdepartementschefens förslag att en del av riksanstalterna för detta klientelskaU förbehållas i första hand ungdomar. I vilken utsträckning en sådandifferentiering skall ske får som departementschefen framhåUer bedömas medhänsyn tiU den aktuella klientelsituationen. Under aUa förhållanden är detemellertid enligt utskottets mening angeläget att principen om särskildabehandlingsresurser för ungdomsfängelseklientelet inte överges och att deerfarenheter i fråga om utbildning, arbetsträning, medicinsk ochpsykoterapeutisk behandling m. m. som vunnits inom ungdomsanstalternas ram blirtillvaratagna. Bäst torde detta ske genom att de nuvarande ungdomsanstalterna -om behov därav visar sig föreligga i en inte obetydlig utsträckning användssom riksanstalter för sådana unga lagöverträdare som av säkerhetsskäl ellerannan anledning inte lämpligen bör placeras på lokalanstalt. Vad utskottet sålunda i anledning av motionerna 1973:596 och 1973:598 anfört bör ges Kungl. Maj:t till känna. 1 anslutning härtill vUl utskottet i anledning avuttalandet i motionen 1973:598 om att överensstämmelse måste finnas mellandomstolens påföljdsbestämning och kriminalvårdens anstaltsplacering erinra omatt verkställighet av påföljderna ungdomsfängelse och internering enligtgällande lagstiftning i princip skall ske i ungdomsanstalt respektiveinterneringsanstalt. Bestämmelserna härom synes svåra att förena meddepartementschefens förslag tUl anstaltssystem. Utskottet förutsätter attfrågan om erforderliga författningsjämkningar övervägs i samband medutarbetandet av de förslag till ny behandlingslag och därav föranleddaändringar i som förutskickas i propositionen. Den större frågan omde tidsobestämda påföljdernas bibehållande över huvud taget torde förutsättamer ingående överväganden än vad som synes möjligt i detta sammanhang. De angivna ändringarna i anstaltssystemet innebär som ovanframhållits att anstaltsvården på ett helt annat sätt än vad som f. n. ärfallet integreras med frivården och anpassas till samhäUets övriga vård- ochstödorgan. En sådan inriktning av kriminalvården förutsätter en annan regionalorganisation än den som det nuvarande räjongsystemet innebär. Det system medindelning i fjorton kriminalvårdsregioner som Kungl. Maj:t i överensstämmelsemed beredningens förslag förordar är enligt utskottets mening bättre ägnat atttillgodose de angivna intentionerna. I enlighet härmed tillstyrker utskottetden föreslagna uppdelningen av de nuvarande territorieUakriminalvårdsräjongerna och avskaffandet av specialräjongerna för ungdoms-,internerings- och kvinnoklientelet. Genomförandet av förändringarna pådet regionala planet berörs i motionen 1973:599 i anslutning tUl yrkande omtiden för lokalanstalternas utbyggnad. Yrkandet innebär att skalluttala att utbyggan-den av dessa anstalter bör genomföras än 15år. Motionärerna pekar under hänvisning till remissyttrandeöver beredningens förslag på de svårigheter organisatoriskt och administrativtsom kommer att uppstå om två skilda system, det nuvarande räjongsystemet ochden föreslagna regionindelningen, under en icke alltför obetydlig övergångstidskall tillämpas sida vid sida. De nuvarande räjongerna lär, anför motionärerna,endast delvis kunna avvecklas så länge tillräckligt antal lokalanstalter saknasför att kunna sätta den nya regionala organisationen i kraft. Eftersom tidenför att uppföra dessa anstalter föreslås omfatta inte mindre än lär detvara tveksamt när den föreslagna reformen kan annat än mycket partielltrealiseras. Ett sådant dröjsmål skulle enligt motionärerna vara tUl stor skada,och de föreslår därför att investeringstiden avsevärt förkortas. Som framhållits i det föregående innehåller de uppdragnariktlinjerna inte några detaljerade anvisningar om hur de enskildareformförslagen i praktiken skall genomföras, varför ett omfattande och tidskrävande planeringsarbete måste utföras innan konkreta åtgärder kanvidtas. Det sagda gäller inte minst anstaltsbyggandet, där erfarenhetsmässigtanskaffning av mark, upprättande av lokalprogram, uppgörande av ritningar m.m. var för sig kräver avsevärd tid. Särskilt bör uppmärksammas den tidsutdräktsom föranleds av den variation i fråga om lokalanstalternas slutenhetsgrad ochutformning i övrigt som förutsätts i de uppdragna riktlinjerna föranstaltsbyggandet. På grund av det anförda anser utskottet det ovisst om denföreslagna femtonårstiden för lokalanstalternas utbyggnad i någon större månkan förkortas. Lika med motionärerna anser emeUertid utskottet att det ärytterst angeläget att reformen genomförs så snart det över huvud taget ärmöjligt. Stora ansträngningar bör därför sättas in för att om möjligt nedbringatiden. Vissa möjligheter härtill torde kunna öppnas om befintliga anstalter istörre utsträckning än vad som synes ha förutsatts blir utnyttjade somlokalanstalter. Utskottet utgår från att förutsättningarna härför noga övervägsi det fortsatta planeringsarbetet. Vad utskottet anfört bör ges Kungl. För frivårdsverksamhetens delinnebär riktlinjerna som antytts i det föregående bl. a. en satsning på ökadintegrering mellan anstaltsvård och frivård, varigenom det blir möjligt att påett tidigare stadium än sätta in rehabiliterande åtgärder. I dettasyfte föreslår beredningen bl. a. att ett ökat antal frivårdsassistenter skallha som deltidsfunktion att bedriva verksamhet av kurativ och terapeutisk art påhäktena och även kunna utföra personundersökningar. Liksom departementschefenser utskottet positivt på de möjligheter till förbättringar avpersonundersökningsförfarandet och till ökade frivårdsinsatser som beredningensförslag i detta hänseende innebär. Utskottet vill för sin del särskiltunderstryka att därigenom den fördelen uppnås att behandlingsplaneringen kanpåbörjas på ett tidigt stadium. Intresset av att den intagne så snart sommöjligt kan få kontakt med blivande övervakare och frivårdstjänstemän kan ocksåbli tillgodosett. I fråga om övervakningsinstitutetframhåller departementschefen det dubbla syfte som frivården har atttillgodose; den skall såväl verka för sociala insatser som utöva enkontrollerande funktion. Med hänsyn till intresset av att upprätthålla detallmänpreventiva värdet av en konsekvent genomförd övervakning vill utskottetutan att underskatta de insatser av personlig och social art som utgör ettnödvändigt inslag i övervakningsarbetet understryka betydelsen av dekontroUmöjligheter som övervakningen innebär. Å andra sidan anser utskottetliksom departementschefen att kriminalvårdens kontakt med den dömde bör upphöranär behov av övervakning inte längre föreligger. I följd härav avvisarutskottet liksom departementschefen tanken på att särskilda kontaktmän inomfrivården skaU kunna utses för de klienter beträffande vilkakontrollbehovet upphört. StäUningstagandet hindrar inte att man bör se positivtpå en fortsatt informeU kontakt mellan övervakare och övervakad i de fall därden senare känner ett behov av ett personligt stöd. De övervakades eventuelltkvarstående behov av samhällets hjälp får dock tillgodoses genom de socialamyndigheternas försorg. I detta sammanhang vUl utskottet välkomna de avdepartementschefen tiUstyrkta förslagen tiU förstärkning av frivårdensmöjligheter att hjälpa dess klientel i fråga om bl. a. bostadsanskaffning ochfritidsplanering liksom förslagen att frivårdsorganisationen skall få tillgångtill psykisk och psykologisk expertis i större utsträckning än hittUls. När det gäller övervakningen av det socialt och kriminelltmest belastade klientelet föreslår beredningen mot bakgrunden av det ökadeinslaget dömda med svår social missanpassning att flera klienter än förnärvarande skall övervakas av tjänstemän med social utbildning. Enligtberedningens överväganden bör antalet övervakningsfall per tjänsteman därvidbegränsas tUl 30. För att uppnå detta resultat erfordras ett nettotillskott av175 assistenter. Departementschefen ansluter sig till beredningens förslag tillavvägning meUan lekmanna- och tjänstemannaövervakare och till normer förberäkning av handläggande personal. Förslagen avses bli genomförda under enfemårsperiod med början . I syfte att övervakningsverksamheten skall kunna ytterligareintensifieras framställs i motionen 1973:266 ett i det följande under punkten3 närmare behandlat yrkande om viss uppräkning av anslaget tUl frivården.Utskottet vill här påpeka att beredningens förslag, som i detta och andrahänseenden innebär en mycket kraftig personell förstärkning för frivården,grundats på en av beredningen inom samtliga frivårdsdistrikt utfördenkätundersökning. Beredningens beräkning bör enligt utskottets mening godtassom en riktlinje för den fortsatta utformningen av frivårdsverksamheten.Självfallet måste dock lokala avvikelser kunna förekomma i vissafrivårdsdistrikt med speciella problem. I fråga om ersättningen till de frivilliga övervakarna harutskottet, som föregående år (JuU 1972:6) uttalade sig för en höjning aversättningen, förståelse för den tveksamhet som yppats i fråga om en merbetydande ökning härvidlag i nuvarande läge. Med hänsyn till den kraftigaprioritering till förmån för frivården i övrigt som de framlagda riktlinjernainnebär bör beredningens av departementschefen tiUstyrkta förslag, som gerökade möjligheter för övervakarna att få ersättning för utlägg, godtas.Utskottet vill dock understryka att frågan om vilken inverkanövervakarersättningens storiek kan ha på rekrytering och bibehållande av intresseradeoch lämpliga övervakare i fortsättningen måste ägnas särskild uppmärksamhet. Ett par särskUda spörsmål rörandepåföljden skyddstillsyn tas upp i två motioner. I motionen 1973:142 framförsönskemål om ökad befogenhet för övervakningsnämnd vid misskötsamhet hos den somdömts till skyddstUlsyn, och i motionen 1973:266 behandlas frågor omprövotidens längd och om begränsning av den tid under vilken övervakning skallpågå. I syfte att möjliggöra snabba ingripanden då faraföreligger att den som dömts till skyddstUlsyn skall återfalla i brott föreslåsi motionen 1973:142 att övervakningsnämnd tUläggs sådan befogenhet att beslutaom behandling i skyddstUlsynsanstalt som endast tillkommer domstoL Den imotionen upptagna problematiken eller denna närliggande spörsmål har tidigarevarit föremål för uppmärksamhet (se ILU 1968:45 och JuU 1971:17,rskr 1971:242). Frågan om användande av sanktioner i frivårdsarbetet vid fallav misskötsamhet av den som står under övervakning och frågan omövervakningsnämndernas arbetssätt och verksamhetsformer behandlas också ikriminalvårdsberedningens betänkande. Beredningen föreslår bl. a. att fråganom övervakningsnämndernas och de centrala nämndernas uppgifter och organisationbör utredas i belysning av den utveckling som ägt rum sedan nämnderna tUlkom. Departementschefen förklarar i förevarande proposition atthan avser att begära bemyndigande att tiUsätta en utredning för denav kriminalvårdsberedningen föreslagna översynen. Med hänsyn härtiU finnerutskottet - som fömtsätter att utredningens uppdrag kommer att omfatta även deni motionen 1973:142 aktualiserade problematiken att motionen icke påkaUarnågon åtgärd. Beträffande de i motionen 1973:266 upptagna frågorna omprövotid och övervakningstid vid skyddstillsyn gäller enligtbrottsbalken följande. SkyddstUlsyn pågår under en prövotid av . Underprövotiden skall den dömde stå under övervakning. Om övervakning ärerforderlig, skall övervakningsnämnden förordna om dess upphörande. Så längeprövotiden varar kan nämnden dock vid behov besluta att den dömde på nytt skaUställas under övervakning. Iakttar den dömde inte vad som åligger honom tillföljd av domen på skyddstillsyn kan övervakningsnämnden förlänga prövotiden tUlhögst . Kriminalvårdsberedningen föreslår att prövotiden vidskyddstUlsyn sänks till samt att behovet av övervakning i varje enskiltfall obligatoriskt skall omprövas efter utgången av avprövotiden. Vidare föreslår beredningen att prövotiden inte skall kunnaförlängas annat än vid ny kriminalitet. Departementschefen framhåller för sindel att en kortare och mer effektiv övervakning i regel är att föredra. Motionärerna uttalar att de delar uppfattningen attövervakningen bör begränsas tUl samt att den i många fall kan upphöratidigare än vid prövotidens utgång. De föreslår emellertid attövervaknings- nämnd skall ha befogenhet att vid behov förlänga dentvååriga prövotiden med . I hemställan yrkar motionärerna att riksdagenskall uttala att prövotiden vid skyddstillsyn bör sänkas till tvä år medbefogenhet för övervakningsnämnderna att vid behov förlänga med ettår. De i motionen berörda spörsmålen har närmare övervägts ien inom i anslutning tUl beredningens förslagupprättad promemoria (Ds Ju 1973:3) angående övervakning vid kriminalvård ifrihet m. m. 1 promemorian förordas den lösningen att övervakningstiden bestämstUl som den treåriga prövotiden behålls. Enligt promemorianbör som beredningen föreslagit frågan om fortsatt övervakning under allaförhållanden prövas när av prövotiden förflutit. Möjlighet att förlängaövervakningen tUl att pågå föreslås för fall därsärskilda skäl föreligger. I anslutning till övervägandena i dessa hänseendenupptas i promemorian förslag tUl erforderliga ändringar i ochfrivårdskungörelsen. Promemorian är föremål för remissbehandling. Propositionpå grundval av förslaget kan förväntas bli förelagd . Medhänsyn härtUl bör motionen 1973:266 i här behandlad del inte förarUeda någonriksdagens åtgärd. Vad gäller de förslag till åtgärderi övrigt som innefattas i de av Kungl. Maj:t uppdragna riktlinjerna viUutskottet särskilt understryka de positiva effekter som kan förväntas av denplanerade förstärkningen av kriminalvårdens informationsverksamhet och värdetav att en personaltidning åter kan ges ut. En intensifierad och varieradinformation riktad inte bara tUl de inom kriminalvården verksamma ochkriminalvårdens klienter utan även tUl en vidare allmänhet är förtjänt avkraftigt stöd. Reformen föreslås av departementschefen bli genomfördunder en femårsperiod med början enligt en av beredningenuppgjord, i propositionen redovisad plan. Det erforderliga anstaltsbyggandetföreslås ske . Utskottet har i det föregående (s. 11 12) anfört vissa synpunkter rörande takten i anstaltsbyggandet. Underhänvisning härtUI godtar utskottet departementschefens plan för reformensgenomförande. Utöver vad sålunda anförts föranleder riktlinjerna ickenågra erinringar eller uttalanden frän utskottets sida. A. att beträffandegrunden för reformer på kriminal vårdens område avslår motionen 1973:1083; B. att beträffandekriminalvårdens syfte avslår motio nen 1973:598 i denna del (yrkande 2 h, delvis); C. attriksdagen beträffande samarbete mellan kriminalvården Kartong: S. 16, rad 28 Står:motioner i Rättat till: motioner såvitt de behandlats i det föregående i och andra vårdområden i anledning av de i propositionen1973:1, bUaga 4, angivna riktlinjerna för kriminalvårdens fortsatta utformningsamt motionen 1973:266 i denna del (yrkande C) och motionen 1973:599 i dennadel (yrkande 2) ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört; D. att beträffandeförhållandet mellan påföljdssystem och de sociala organens verkställighetsåtgär der avslår motionen 1973:598 i denna del (yrkande 2 i); E. att beträffandeanstaltsplaceringen av rattfyllerister med avslag på motionen 1973:598 i denna del (yrkande 2 h, delvis) godkänner ovannämnda riktlinjer; F. att beträffandeanstaltsplaceringen av unga lagöver trädare i anledning av Kungl. Maj:ts förslag och motionen 1973:596 samt motionen 1973:598 i denna del (yrkande 2 h, delvis) ger Kungl. Maj:t tUl känna vad utskottet anfört; G. att beträffandeöverensstämmelse mellan brottspå följd och anstaltsplacering avslår motionen 1973:598 i denna del (yrkande 2 h, delvis); H. att beträffandetidsplanen för reformens genomförande i anledning av Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1973:599 i denna del (yrkande 1) ger Kungl. Maj:t till känna vadutskottet anfört; J. att såvitt gällerövervakningsnämnds befogenheter avslår motionen 1973:142; K. att beträffandeprövotid och tid för övervakning vid skyddstillsyn avslår motionen 1973:266 idenna del (yrkande B 2); L. att avslår ovanangivna motioner såvitt de behandlats i det föregående i den mån de ickeomfattas av vad utskottet ovan anfört och hemställt; M.att godkännerovannämnda riktlinjer i den mån de icke omfattas av vad utskottet ovan anförtoch hemställt. Under hänvisning till vadutskottet ovan anfört om kriminalvårdens fortsatta utformning och med gillande av Kungl. Maj:ts förslag tUl förstärkningar i övrigt under förevarande punkt tUlstyrker utskottet Kungl. Maj:ts under punkten (s. 164 och 165) gjorda anslagsberäkning samt hemställer att tillKriminalvårdsstyrelsen för /74 anvisar ett förslagsanslag av . Maj:t har under punkten F2 (s. 165-168) föreslagit att dels bemyndiga Kungl. Maj:t att inrätta en extra ordinarie tjänst som överiäkare i SkBe 3, dels till Fångvårdsan- stalterna för /74 anvisa ett förslagsanslagav 3 . I motionen 1973:404 av herrarHenmark (fp) och () hemställs att beslutar att utöver istätsverkspropositionen upptagna belopp sammanlagt . ställs tUlkriminalvårdsstyrelsens förfogande för i motionen angivna ändamål (andlig vårdinom kriminalvårdens anstalter). I motionen 1973:1085 av herrSundman m. fl. (c) hemställs att tUl Fängvårdsanstalterna anvisar etti förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med . för förbättradbiblioteksverksamhet förhöjt förslagsanslag. Maj:ts förslag tillmedelsanvisning under punkten i vad avser ökad satsning på behandlingen avkriminalvårdens narkomaner och utbyggnad av verksamheten inom nämnderna förarbetsmarknadsfrågor och fackliga frågor (NAFF) har utskottet i det föregåendeuttalat sin principiella anslutning till. Mot den närmare medelsberäkningenhärvidlag har utskottet icke funnit anledning till erinran. Icke helleravvägningen av övriga personalförstärkningar föranleder någon invändning frånutskottets sida. I det följande behandlar utskottet under förevarande punktde i rubricerade motioner upptagna frågorna om förbättring av biblioteksverksamhetenoch den andliga vården. Yrkandet i motionen 1973:404 avser främst en höjning avarvoden och kostnadsersättningar åt ledamöterna i fångvårdsanstalternas nämnderför den andliga värden (NAV). En vid föregående års riksdag väckt motion medsamma syfte avstyrktes av utskottet bl. a. under hänvisning tUl en pågåendeomprövning av arvoden för bisysslor. Dessa överväganden har numera lett till enuppräkning av både det till NAV-ledamöterna utgående årsarvodet och denersättning för förrättningsdag som utgår till ledamot eller annan som förrättargudstjänst eller andaktsstund eller som har samtal med intagna enskilt eller igrupp. Motionärernas önskemål har härigenom i icke obetydlig mån tillgodosetts. Härutöver bör i fråga om den andliga vården inomkriminalvården framhållas de möjligheter till utnyttjande av hemortens resursersom förslaget om inrättande av lokalanstalter innebär för dem som vistas påsådana anstalter. Av intresse är också det slutbetänkande (SOU 1972:36)Samhälle och trossamfund, som beredning om stat och kyrka avgavföregående år. Beredningen uttalar att personer som. befinner sig i bl. a.kriminalvårdens anstalter bör ha samma möjlighet till andlig vård som övrigainvånare i landet samt att vården förutsätter samarbete mellan olika kyrkor och samfund och alltså bör bli ekumenisktpräglad. Beredningen förordar att frågorna om andlig vård vid sjukhus och vidkriminalvårdens anstalter utreds genom statens försorg bl. a. i syfte att uppnåen önskvärd likformighet i den organisatoriska utformningen. De riktlinjer föröversynen som beredningen skisserar innebär ett fortsatt partiellt statligtekonomiskt ansvarstagande för verksamheten. Beredningens betänkande är förnärvarande föremål för remissbehandling. Vid en avvägning mot andra resurskrävande behov inomkriminalvärden finner utskottet att kraven på bidrag till olika inslag i denandliga vården inom kriminalvårdens anstalter får tillgodoses inom ramen fördet av Kungl. Maj:t under förevarande punkt föreslagna anslaget. I fråga om den inbördes prioriteringen av resurser förolika inslag i den andliga vården vill utskottet framhålla att ett relativtstort antal personer på kriminalvårdens anstalter bekänner sig till främmandetrosriktningar. De behov av bidrag av allmänna medel som kan föreligga för bl.a. själavård åt främmande trosbekännare och för tillgodoseende av de syften somligger bakom yrkandet i motionen 1973:404 får enligt utskottets mening avvägasvid en samlad bedömning av resursbehoven. Den av beredning om stat ochkyrka föreslagna utredningen synes enligt utskottet erbjuda tillfälle tUl ettsådant ställningstagande. Under hänvisning till det anförda avstyrker utskottetbifaU till motionen 1973:404.