bet · FW01JuU36 · 1973-12-31 00:00:00 — Som lagrådet påpekar måste de begränsningar irättssäkerhetshänseende som förslaget kan innebära vägas mot de fördelardetsamma medför i form av ett reellt vidgat rättsskydd för de många enskUda,som , främst av kostnadsskäl, inte haft möjlighet att utnyttjarättegångsförfarandet. Vid denna avvägning bör även beaktas att faktisktutvidgade möjligheter till rättslig prövning av tvister av det slag som avsesmed reformen även ökar möjligheterna att utom rätta nå uppgörelser som intekränker den enskildes rätt. I vågskålen måste även läggas de fördelar somföljer av ett snabbare och mindre komplicerat rättegångsförfarande. Beträffandede erinringar som i rättssäkerhetshänseende kan riktas mot enskildheter iförslaget måste enligt utskottets mening stor hänsyn tas till att denföreslagna reformen i viss mån är att betrakta som en försöksverksamhet.Reformen får som framhållits av departementschefen och lagrådet följas meduppmärksamhet och utvärderas med ledning av vunna erfarenheter, och det kanenligt utskottets mening vara lämpligt att förnyade överväganden görs isamband med en allmän utredning rörande rättegångsförfarandet. Underhänvisning till det anförda finner utskottet, som i det följande återkommertill den kritik av enskildheter i förslaget som motionerna innehåller, att debegränsningar i fråga om rättssäkerhetsgarantier som Kungl. Maj:ts förslaginnebär i förhållande till gällande rättegångsordning uppvägs av förslagetspåtagliga fördelar. Utskottet avstyrker således bifall till yrkandet imotionen 1973: 1931 om avslag på propositionen. Motbakgrund av huvudsyftet med reformen att skapa en rimlig relation mellantvisteföremålets värde och den kostnadsrisk part löper vid process begränsastillämpningsområdet för den föreslagna lagstiftningen i princip tilltvistemål, vari tvisteföremålets värde uppenbart inte överstiger hälften avbasbeloppet för oktober föregående år. I dylika mål skall det förenkladeförfarandet tillämpas obligatoriskt, och handläggning i ordinärt förfarandeskall inte kunna äga rum enbart därför att parterna begär det. Om part görsannolikt att en bakomliggande tvist rör högre värde eller att utgången av måletpå annat sätt är av synnerlig betydelse för bedömningen av andra föreligganderättsförhållanden, skall emellertid den föreslagna ordningen inte tillämpas.En förutsättning härför är att parten yrkar det första gången han skall föratalan i målet. Bl.a. med tanke på den garanti för rimliga processkostnader som reformen avsesinnebära föreslås det förenklade förfarandet kunna till-lämpas även i vissafall då tvisteföremålets värde är högre än ett halvt basbelopp. Förutsättninghärför är att part framställer yrkande härom första gången han för talan imålet. angivna möjlighet att få det förenklade förfarandet tillämpat avserdels tvister som huvudsakligen gäller fråga varöver utlåtande avgivits avreklamationsorgan som Kungl. Maj:t bestämmer, dels fall där parterna kommitöverens om tUlämpning av det förenklade förfarandet och rätten finner att detär lämpligt. Från tillämpningsområdet undantas bl. a. indispositiva mål samtmål som av tingsrätt skall handläggas i särskild sammansättning eller med tillämpningav konkurslagen eller ackordslagen. Motden föreslagna bestämningen av tillämpningsområdet riktas invändningar imotionen 1973: 1914. Under hänvisning till att en tvist inte nödvändigtvis ärmindre komplicerad därför att den gäller mindre ekonomiska värden yrkarmotionärerna att det förenklade förfarandet inteskall tillämpas om part framställt önskemål att så inte skall ske och rättenfinner att särskilda skäl talar härför. Vidare ifrågasätter motionärernalämpligheten av att tvister, oberoende av vilka ekonomiska värden som står påspel och av hur komplicerade de är, skall handläggas i den förenkladeordningen enbart därför att utlåtande i saken avgivits av reklamationsorgan.Ii/Iotionärerna finner det otillfredsställande att en och samma tvist skullekunna bli behandlad efter olika regler beroende på om den anmälts tUlreklamationsorgan eller inte. Motionärernas yrkande i anslutning härtill går utpå att den förenklade ordningen skall tillämpas på tvist vari utlåtande avreklamationsorgan avgivits endast om fömtsättningar i övrigt föreligger härför. Vadförst gäUer invändningarna mot den föreslagna bestämmelsen om obligatorisktillämpning av det förenklade förfarandet då tvisteföremålets värdeunderstiger ett halvt basbelopp är enligt utskottets mening motionäremasargumentering riktig så till vida att tvisteföremålets värde givetvis intealltid är en rättvisande mätare på tvistens betydelse. Vidare är detnaturligtvis också så att mål, i vilka tvisteföremålets värde icke uppgår tillvärdegränsen, stundom kan vara utredningsmässigt eller rättsligt kompliceradeoch därför ställa betydande krav på parterna och domstolen. Motionärernasåsikt att mera komplicerade tvister borde kunna undantas från lagenstillämpningsområde synes bygga på uppfattningen att det förenklade förfarandetinte erbjuder tillräckliga garantier för att domstolens avgöranden blirmateriellt riktiga. Utskottet kan inte dela denna uppfattning. De i detföregilende angivna grunderna för reformen ger enligt utskottets mening godamöjligheter att i den praktiska till-lämpningen utforma förfarandet så attpartsintressena inte blir eftersatta. Härvidlag vill utskottet särskilt pekapå rättens skyldighet att vägleda parterna vid talans utförande. Beaktas börockså de i det föregående berörda särbestämmelserna i förslaget, enligt vilkapart ges möjlighet att få saken handlagd i det ordinära förfarandet i vissafall där tvisteföremålets värde inte är en rättvisande mätare på tvistens betydelse.Hänsyn får också tas tiU -stadgandet om att biträde enligt rättshjälpslagenskall kunna förordnas i det förenklade förfarandet om särskilda skälföreligger t. ex. på gmnd av sakens beskaffenhet. berörda bestämmelserinnebär enligt utskottets mening i själva verket att syftet bakommotionsyrkandet kan tUlgodoses i icke ringa utsträckning. Vidbestämningen av tillämpningsområdet bör emellertid framför allt beaktas attbristema i den nuvarande ordningen hårdast drabbar parter i små ekonomiskaomständigheter samt att reformen i vad den åsyftar att begränsa kostnadsriskeni rättegång är av särskUd betydelse för denna kategori. En generell möjlighet ienlighet med motionäremas förslag att föra tvister rörande värden undervärdegränsen till process i ordinär ordningskulle därför enligt utskottets mening i betydande utsträckning kunna äventyrareformens fördelar. Påanförda skäl kan utskottet inte tillstyrka bifall till motionen i nu berörddel. Somframgår av vad ovan anförts riktar sig motionärernas kritik mot den föreslagnalagstiftningens tillämpningsområde även mot förslaget att tvist, somhuvudsakligen rör fråga varöver utlåtande avgivits av reklamationsorgan, skallkunna på begäran av part handläggas i den förenklade ordningen även omtvisteföremålets värde överstiger värdegränsen. Det reklamationsorgan somnärmast avses i lagförslaget är , som drivs avkonsumentverket, men förslaget öppnar möjlighet för en tiUämpning av reglernaäven på tvister som prövats av andra reklamationsorgan. är formlöst och leder ofta till uppgörelse utan att nämndenbehöver ta ställning till tvisten. Träffas inte uppgörelse, avger nämndenutiåtande. Detta är inte bindande för parterna utan utgör bara enrekommendation, som dock i flertalet fåll följs. Närdet gäller motionäremas invändningar får enligt utskottets mening beaktas attdet förhållandet att en tvist tagits upp av sådant reklamationsorgan som avsesmed lagförslaget regelmässigt får antas innebära att utredningsmässiga ellerrättsliga komplikationer inte föreligger i ärendet. Ärendena är aUtså somregel typiskt sett lämpade för handläggning inför domstol i det förenkladeförfarandet. Den i propositionen föreslagna ordningen innebär vidare denfördelen att den erbjuder ett enkelt sätt för den, som enligtreklamationsnämndens mening har rätt i sak, att nå ett verkställbart avgörande.Härigenom kan också respekten för nämndens rekommendationer komma att ökas. Änvidare bör beaktas att propositionen i viss utsträckning kan sägas tillgodosemotionärernas önskemål, nämligen beträffande fall där partema träffat avtal omatt tvist skall hänskjutas till skiljemän. Förslaget innebär härvidlag attsådan skiljeklausul får göras gällande även i konsumenttvister, fömtsatt atttvistemålets värde ar högre än ett halvt basbelopp. Motionärernasinvändningar frarhstår mot bakgrund av det anförda som mindre bärkraftiga.Utskottet är därför inte berett att tillstyrka en sådan begränsning avtUlämpningsområdet som motionärerna förordar. Utskottet vill dock tillägga attdet, bl. a. eftersom reklamationsnämndens ställning och verksamhet ännu inte ärdefinitivt reglerad, kan finnas anledning att med särskild uppmärksamhet följaden praktiska tillämpningen av det av motionärerna kritiserade stadgandet. Allmäntom rättegången i tingsrätt DomstolentUläggs enligt propositionens förslag stor frihet att utformarättegångsförfarandet efter vad som är mest ändamålsenligt i varje sär- Som förut nämnts överges den for tvistemålsprocessen i allmänhetgällande uppdelningen av förfarandet på förberedelse och huvudförhandling. Idet förenklade förfarandet skall målen beredas för avgörande vid sammanträdeeller genom skriftiig handläggning. Rätten skall i större utsträckning än i detordinära förfarandet söka förlika parterna. a. med hänsyn härtillförutsätts muntlig handläggning vara huvudregel. Hålls sammanträde i måletskall detta om möjligt slutbehandlas då. Endast om synnerliga skäl föreliggerskall flera än två sammanträden få hållas. Vissaerinringar mot den föreslagna ordningen har framförts under remissbehandlingenoch i den rättsvetenskapliga fackpressen. Erinringarna har bl. a. avsettförslaget att som regel endast ett sammanträde skall få äga rum, och det harpåpekats att någon form av förberedelse är nödvändig eftersom risk eljestföreligger att målet vid sammanträdet inte är så berett att det då kan avgörasmed tillräcklig grad av säkerhet. Svårigheter har också ansetts kunna uppkommadärigenom att det enligt huvudregeln enda sammanträde som skall äga rum avsesbli utnyttjat såväl för förberedelse i syfte att nå förlikning som förupptagning av muntlig bevisning. Vidare har avsaknaden av närmare regler ombevisningens återupptagande, då flera sammanträden äger rum, ansetts innebärafaror för en oriktig bevisvärdering. Invändningar har slutiigen framförts motatt det förenklade förfarandet inte kringgärdats av formföreskrifter i sammautsträckning som enligt . Utskottetvill först konstatera att avsaknaden av en detaljreglering av rättegängen i detförenklade förfarandet bör ses mot bakgrund av det förhållandet att sammanträdeenligt den nya ordningen ersätter både förberedelse och huvudförhandling i detordinära förfarandet. Av samma skäl som föranlett att saknardetaljerade regler rörande förfarandet vid muntiig förberedelse upptar propositioneninga närmare bestämmelser för förfarandet vid sammanträde. Den föreslagnaordningen är således förestavad av praktiska överväganden. Det mindreformbundna förfarandet innebär .att man kan undvika att tUlämpa en meratidskrävande eller mera omständlig ordning än som motiveras av förhållandena idet särskilda fallet. Enklare mål kan alltså komma att avgöras på ett formlöst,snabbt och enkelt sätt som står i ett rimligare förhållande tilltvisteföremålets värde än enligt gällande ordning. I mera komplicerade mål kanförfarandet komma att närmare ansluta sig till vad som gäller för tvistemål iallmänhet. En mindre formbunden handläggning är också ägnad att undanröja denpå sina håll rådande uppfattningen om domstolarnas svårtillgänglighet.Flexibiliteten i det föreslagna systemet innebär även påtagliga fördelar ikostnadshänseende. Detsamma gäller förslaget att förfarandet i högre grad änenligt nuvarande processordning skall vara inriktat på förlikning. Vad gäller farhågorna att de för det förenkladeförfarandet föreslagna reglema skulle leda till brister i fråga om måletsförberedande vUl utskottet slå fast att mål enligt den föreslagna ordningennaturligtvis skall beredas för avgörande (se 5 § i förslaget till lag omrättegången i tvistemål om mindre värden). Förberedelsearbetet kan skeantingen mera formellt skriftiigen eller muntligen eller vid informellakontakter mellan rätten och parterna. Hinder föreligger sålunda inte för att domstolen,sedan den förberedande skriftväxlingen avslutats, genom samtal med parterna, t.ex. per telefon, söker bilda sig en uppfattning om bl. a. målets läge ibevishänseende och om parternas inställning till frågan om förlikning. Härefterkan alltefter parternas inställning och målets beskaffenhet träffas avgöranderörande den fortsatta handläggningen. Omständigheterna kan då vara sådana bör överväga att hålla ett sammanträde av förberedelsekaraktär därförlikningsfrågan stäUs i förgrunden. Med hänsyn till vUken grad av sannolikhetsom föreligger för att förlikningsförsök skall lyckas får i sådana fall avgörasom åberopade vittnen bör kallas till sammanträdet. I andra fall kan sammanträdetbehöva inriktas mera på att utreda parternas ståndpunkter och klarlägga måletför bevisupptagning. I fall av det senare slaget torde som regel finnasanledning att räkna med att två sammanträden kan komma att behövas. Även andratillvägagångssätt och kombinationer kan tänkas. Då flera sammanträden hålls kanrätten från fall till fall avgöra om vid senare sammanträde förhandlingen skallfortsättas eller om målet bör tas om från början. Ianslutning tiU det sist anförda bör framhållas att avsaknaden av en uttryckligregel om att bevisning som tagits upp vid ett sammanträde måste tas upp på nyttom avsevärd tid förflutit innan bevisningen kan värderas självfallet inte böruppfattas så att man övergett den för vår rättegångsordning grundläggandeprincipen om omedelbarhet. Tanken har i stället varit att ge domstolarna enviss frihet att avgöra vad principen kräver i det enskUda fallet.Ställningstagandet ligger helt i linje med förslagets grundtanke att i störstamöjliga utsträckning ge utrymme för en flexibel tillämpning där domstolarna kanutforma förfarandet efter vad som visar sig mest ändamålsenligt i varjesärskilt fall. Denlagtekniska utformningen i propositionen reser enligt utskottets mening ingaformella hinder för domstolen att förfara efter de handlingslinjer som ovanskisserats. Det föreligger inte heller enligt utskottets bedömning någon riskför att domstolen på grund av bestämmelsernas avfattning skulle komma atteftersätta skyldigheten att bereda målen i erforderlig utsträckning eller attmålen på grund härav skulle behöva avgöras med en mindre tillfredsställandegrad av säkerhet. Enannan fråga är om bristen på formföreskrifter kan leda till att rättssäkerheteneftersatts eller till att domstolarnas anseende för objek- tivitetsätts i fara. Härvidlag knyter sig intresset särskilt till handläggningenunder det tidigare skedet av förberedelsearbetet, då skilda slag av informellakontakter mellan parterna och rätten kan förekomma. Det är i detta hänseende,liksom då det gäller domstolens materiella processledning, fråga om delvis nyaoch mycket grannlaga uppgifter som i det förenklade förfarandet läggs pådomstolarna. När i här avsedda fall domstolen träder i förbindelse medallenast ena parten är det liksom vid den materiella processledningen självfallet av största vikt att särskild omsorg ägnas åt uppgiften att tiUseatt domstolens objektivitet inte kan ifrågasättas. Upplysningar av betydelseför målet som framkommer vid sådana kontakter måste ovillkorligen överbringastill den andra parten. Utskottet hyser härvidlag i likhet med departementschefenden uppfattningen att tillämpningen av den nu aktueUa ordningen kommer att skemed omdöme och ansvar vid de allmänna domstolarna. Som framgår av det anfördaanser utskottet att de farhågor som yppats från skilda håll i fråga om riskernamed den föreslagna handläggningsordningen i det förenklade förfarandet äröverdrivna. De motiverar dock att frågan om förfarandets utformning följs meduppmärksamhet och tas upp på nytt sedan närmare erfarenheter vunnits. Domstolensprocessledning m. m. Somangivits i det föregående föreslås i propositionen att tingsrätterna skalltillhandagå allmänheten med allmänna råd och upplysningar om olika möjligheteratt få tvister prövade vid domstol eller reklamationsorgan. En eller flerabefattningshavare vid varje tingsrätt bör enligt vad departementschefenuttalar få till uppgift att tillhandagå de rättssökande vid telefonmottagningeller vid personliga besök. Härvid bör kunna lämnas anvisningar om hurförekommande formulär bör ifyllas och ges upplysningar om hur handläggningen avett mål normalt gestaltar sig, om vilka beviskrav som i allmänhet gäUer och ominnebörden av gällande regler om rättegångskostnader. Enligt uttryckligtstadgande om doinstolens mareriella processledning i den föreslagna lagen skallrätten vägleda parterna vid talans utförande samt tillse att tvistefrågornablir klarlagda och målet utrett efter vad dess beskaffenhet kräver.Bestämmelsen innebär enligt vad departementschefen anför att domstolen sedanrättegång inletts utöver vad som gäller enligt nuvarande ordning genomfrågor till parterna bör kunna efterforska om det finns någon omständighet sominte berörts i målet och, om så är fallet, direkt påpeka detta för parten.Beträffande bevisningen bör domaren kunna framhålla för part att vissomständighet måste bevisas eUer, i uppenbara fall, att den åberopadebevisningen förefaller vara otiUräcklig. Han bör vidare kunna fråga parterna omdet finns någon som kan uttala sig om ett tvistigt och för utgången relevantsakförhållande, och om det framkommer att någon lämpligen bör höras som vittnebör domaren vara oförhindrad att påpeka detta för parterna. Som förut nämnts riktas i motionen 1973: 1931kritik mot den ökade aktivitet från domstolarnas sida som förslaget sålundainnebär. I ett stort antal fall kan den föreslagna ordningen enligtmotionärerna säkerligen tUlämpas utan att domstolarnas objektivitet behöverifrågasättas men i åtskilliga fall finns dock risk för att domstolarnas biträdeoch vägledning till parterna kommer att uppfattas som avsteg från principen omobjektivitet. Detta förhållande kan enligt motionärerna utgöra en fara förrättssäkerheten. mån motionärernas invändningar avser den ordning för meddelande av allmäninformation och allmänna upplysningar som enligt vad anförts avses blitillämpad innan själva rättegången inletts saknar de enligt utskottets meningstörre berättigande. Det föreligger ett stort behov av allmän information förden enskilde såväl beträffande vilka former för rättslig prövning av tvistersom kan erbjudas som beträffande förfarandets närmare utformning i särskildafall. Utskottet finner det därför vara en fördel att domstolarna på föreslagetsätt skall kunna fungera som serviceorgan. Utskottet finner det också angelägetatt såsom fömtskickats blanketter och formulär med lättfattlig vägledningtillhandahålls i dessa sammanhang. Den föreslagna ordningen torde, somdepartementschefen framhåller, medföra att den enskilde kan besparas besvär ochkostnader som den kan bidra tUl en ändring av den på sina hållrådande uppfattningen om domstolarnas otiUgänglighet och formalism. Utskottetfinner att några bärande invändningar från rättssäkerhetssynpunkt inte kanresas mot denna del av förslaget. Vadgäller den materiella processledningen hyser utskottet större förståelse förmotionärernas synsätt. Sorn inledningsvis framhållits är det givetvis angelägetatt även ett förenklat förfarande kan fungera på ett frånrättssäkerhetssynpunkt tillfredsställande sätt. Det får emellertid beaktas attdet föreslagna förfarandet bygger på tanken att part i regel inte skaU habiträde i rättegången. Det kan inträffa t. ex. att part underlåter att åberopaen omständighet som är till hans förmån eller har svårt att bedöma vad sombehöver bevisas. Skulle domstolen vara förhindrad att verka för etttilhättaläggande föreligger uppenbarligen risk för att domstolens avgörandeblir materiellt oriktigt även om det är formellt oantastligt. Mot bakgmnd häravfinner utskottet om tanken på ett rättegångsförfarande utan biträdeshjälpskall kunna realiseras det vara helt ofrånkomligt att domstolen tilldelas ennågot mera aktiv roll i det förenklade förfarandet än som följer av rättegångsbalkensregler, och utskottet kan i huvudsak ansluta sig till den utformningav den materiella proc;essledningen som departementschefen förordat. Somdepartementschefen anför kan inte bortses från risken att förlorande part anseratt domstcjlen varit partisk om den vinnande parten fått viss hjälp med attlägga fram sin talan. Det är därför som från andra utgångspunkter framhållitsi föregående avsnitt ytterst angeläget att vederbörande domare ägnar särskildomsorg åt att inte ge intryck av att vilja gyima ena parten på den andrasbekostnad. Uppgiften är grannlaga men kan enligt utskottets mening medförtroende läggas på vår domarkår. Angeläget synes dock som lagrådet framhållervara att handläggningen av målen i det förenklade förfarandet som regelanförtros domare med beprövad domarerfarenhet. Dennuvarande huvudregeln i om tappande parts ansvar för vinnandemotparts rättegångskostnader föreslås gälla även i det förenklade förfarandet.Som inledningsvis redovisats föreslås emellertid en stark begränsning av deersättningsgilla kostnaderna. Sålunda undantas utgifter för biträdeshjälj)utöver kostnad för rådgivning enligt rättshjälpslagen förvarje instans eller annan till beloppet jämställd kostnad för rådgivning lämnadav advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå. Icke heller ersättning förtidsspillan, dvs. gottgörelse för förlorad arbetsförtjänst, skall ingå irättegångskostnaderna. Vad beträffar möjUgheterna att erhålla rättshjälp inomtillämpningsområdet för det förenklade förfarandet föreslås den inskränkningenatt allmän rättshjälp som regel inte skall omfatta förmånen av biträde. Biträdeskall dock få förordnas om särskilda skäl föreligger med hänsyn till sökandenspersonhga förhållanden eller sakens beskaffenhet. Övriga förmåner vid allmänrättshjälp skall alltså kunna ifrågakomma. I den mån rättshjälpskostnad inte ärersättningsgill som rättegångskostnad får den stanna på statsverket eller inomramen för kostnadsbidraget bäras av den som har rättshjälp. Imotionen 1973: 1914 förordas i två hänseenden en annan reglering än den somenligt vad nu sagts föreslås i propositionen. Motionärerna finner det obilligtatt (ersättning för förlorad arbetsförtjänst inte skall kunna utgå i fall dåp.artema bor på stort avstånd från varandra eller då flera inställelser blirnödvändiga i samma mål. De yrkar därför att bland ersättningsgiUa rättegångskostnaderskall ingå ersättning för förlorad arbetsförtjänst under tid för resor ochinställelse som sammanlagt överskrider . Vidare påpekar motionäremaatt vid tvister mellan fysisk person och juridisk person den sistnämnde oftaföreträds av juridiskt skolat ombud. Trots den vägledning från rättens sidasom avses skola äga mm medför det angivna förhållandet enligt motionärerna enfördel för den part som i ett mera komplicerat mål Motionärerna föreslår därför att en fysisk person vid tvist medjuridisk person skall kunna tillerkännas ersättning av allmänna medel förbiträde eller ombud om domstolen med hänsyn till målets svårighetsgrad finnerdet lämpligt. Målsättningenför förevarande reform är som framgår av det föregående att åstadkomma enmindre kostnadskrävande ordning utan att rimliga krav på rättssäkerheteftersatts. Det är därför, som departementschefen anför, av största betydelseatt endast absolut nödvändiga rättegångskostnader ersätts. Från denna synpunktkan utskottet biträda förslaget att den regelmässigt största kostnadsposten,nämligen ombudsarvode, inte skall ingå bland de som rättegångskostnadersättningsgilla utgifterna. Undantag bör som förslaget föreskriver endastmedges beträffande kostnad för rådgivning enligt rättshjälpslagen och annandärmed jämställd kostnad.