bet · FW01KU26 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt motionen bör igällande regeringsform nu som vilande grundlagsförslag antas tillägg avinnebörd att utser en statschef med endast representativabefogenheter, dock att gällande regler skall tillämpas så länge den nuvarandemonarken är konung. I motionen 19 73:1873 (m) föreslås ändringar isuccessionsordningen som innebär att även kvinnlig tronföljd införs. Motionensförslag går ut på införande av full s. k. kognatisk tronföljd, varvidtronföljarens ålder - inte kön - är utslagsgivande. Utredning och förslagbeträffande införande av kvinnlig tronföljd begärs i motionen 1973:1878 (c,fp). Utskottet instämmer i de uttalanden som gjorts ipropositionen beträffande statsformen. Enligt utskottet bör ej någon ändringföretas i fråga om tronföljdsreglerna. Utskottet avstyrker sålunda förevarandemotionsyrkanden. Enligt propositionens förslag skall statschefen ha ställningsom symbol för riket och fullgöra representativa uppgifter. För detta ändamålankommer det på statsministern att hälla statschefen orienterad om riketsangelägenheter. Vid behov sammanträder regeringen i konselj under statschefensordförandeskap. Det förutsätts vidare att statschefen fungerar som ordförandevid utrikesnämndens sammanträden. Statschefen skall också närvara vidriksmötets öppnande och på hemställan av talmannen förklara detta öppnat. Regeringsskifte äger rumvid en särskild konselj inför statschefen. Beträffande de allmänna motivenrörande statschefens ställning och uppgifter hänvisas till propositionen (s.170-176). I 5 kap. ges regler om förhållandet mellan statschefen ochregeringen och om utövandet av statschefens uppgifter då han är förhindrad attsjälv utöva dem. Kapitlet innehåller bl. a. en regel om rättslig immunitet förstatschefen. Motionen 1973:1874 (m) behandlar utförligt frågan omstatschefens ställning och funktioner. I motionen hävdas att statschefen formellt bör delta ivissa viktiga statshandlingar. Sålunda föreslås att statschefen skal! medverkavid promulgation av lagar och förordningar samt vid expedition av vissa imotionen angivna beslut genom att underteckna berörda dokument. Vidare föreslås i motionen ett stadgande av innehåll attanmälan vid särskild konselj skall göras när någon inträder som statschef ellertillfällig riksföreståndare samt en bestämmelse om att protokoll skall förasvid konselj. Slutligen innehåller motionen förslag till redaktionell ändring avdet stadgande i regeringsförslaget som berör frågan om konselj. I motionen 1973:1842 av i () uttalas attdet bör ankomma på statsministern att avgöra när konselj bör hållas. Enligt regeringsförslaget bör statschefens uppgifter varaav enbart representativ och ceremoniell art. Sålunda skall hans person och hansnamn inte knytas till beslut och åtgärder inom statslivet med politiskinnebörd. I propositionen uttalas att även en formell medverkan frånstatschefens sida vid tillkomsten av politiska beslut skulle kunna bli enbelastning för den symbolställning som statschefen bör inta. Det är enligtpropositionen ur demokratisk synpunkt av värde att även de yttre formerna i denpolitiska beslutsprocessen så nära som möjligt avspeglar den verkligaansvarsfördelningen. Utskottet instämmer i de synpunkter som framförs ipropositionen på denna punkt. Det kan tilläggas att exempelvis en vägran frånstatschefens sida - om förslaget i motionen 1973:1874 skulle genomföras - attunderteckna visst beslut skulle kunna ge allmänheten en felaktig uppfattning omstatsskickets grunder. Beträffande frågan om konselj framgår det av propositionenatt sådan bör komma till stånd när statschefen och statsministern gemensamtfinner att behov av konselj föreligger. Statschefen är därvid formelltsammankallande. Enligt utskottet föreligger inte något behov av ettförtydligande på denna punkt i lagtexten. Ej heller anser utskottet att detkrävs särskilda grundlagsregler om konselj i samband med inträde som statschefeller om protokollföring vid konselj. Det anförda leder till att utskottet inte anser sig kunnabiträda de ovan redovisade ändringsförslagen i motionerna 1973:1874 och1973:1842. En redaktionell ändring av 5 kap. 1 § bör dock företas. Som nämnts föreslås i propositionen en regel omstatschefens immunitet. 1 motionen 1973:1881 (vpk), som innehåller krav på övergång till republik, föreslås att immunitetsregelnutgår. Utskottet har inte funnit anledning att frångåpropositionens förslag på denna punkt och avstyrker motionsyrkandet. Vid införandet av enkammarsystemetoch därmed sammanhängande reformer gjordes inga ändringar i reglerna rörandebildandet av ny regering. Enligt gällande rätt är det således alltjämt konungensom utnämner ledamöterna i statsrådet och utser en av dessa att varastatsminister. föreliggande förslag till regeringsform innebär attparlamentarismens princip även formellt vinner inträde i fråga omregeringsbildningen. Propositionens regler i denna del vilar i allt väsentligtpä grundiagbered-ningens förslag, som i detta hänseende var enhälligt. Deföreslagna reglerna innebär att utser statsminister på förslag avriksdagens talman. Detta tillgår så att talmannen efter att ha samrått medföreträdare för de politiska partierna och med vice talmännen föreläggerriksdagen ett förslag till statsminister. Om inte minst 175 ledamöter röstaremot förslaget är det antaget. Förkastas däremot förslaget av , skallproceduren med samråd med partirepresentanter och vice talmän samt omröstning iriksdagen upprepas. Har ej heller vid fjärde omröstningen antagittalmannens förslag skall förfarandet avbrytas och nytt val till ägarum . Vid regeringsbildning efter nyval förutsätts, att förslagtill statsminister lämnas av den nyvalde talmannen men att den förutvarandetalmannen kan medverka i ett inledande skede innan val av talman ägt rum. I motionen 1973:1863 av m. fl. (fp) läggs framett alternativ till den föreslagna ordningen. Kritik riktas mot reglerna om attautomatisk riksdagsupplösning skall ske, när talmannens förslag tillstatsminister förkastats av fyra gånger, att det inte i något skedekrävs absolut majoritet för en föreslagen statsministerkandidat samt attregeringsbildningsproceduren inte kan komma i gång på allvar förrän den nyariksdagen samlats och valt talman, vilket skall ske efter valet.Motionärerna anser att den föreslagna ordningen ger möjlighet både förtalmannen och för olika grupperingar inom att framtvinga eller verkaför ett nyval i ett läge dä man bedömer ett sådant vara taktiskt fördelaktigt. I stället för den i regeringsförslaget förordade ordningenlägger motionärerna fram följande förslag. Den statsministerkandidat som eftertalmannens förslag erhåller minst 175 röster (absolut majoritet) skall blivald. Uppnås inte absolut majoritet första gången, skallsamma procedur upprepasytterligare en gång. Även nu skall krävas absolut majoritet för attstatsminister skall anses utsedd. Uppnås inte detta röstetal, skallinitiativrätten övergå från talmannen till . antalet riksdagsledamöter skall ha rätt att framföraförslag. Läggs endast ett förslag skall den föreslagne anses utsedd, om hanerhållit minst 175 röster. Vid flera förslag skall samma regel gälla dvs. denskall anses vald som erhållit minst 175 röster. Uppnår inte någon kandidatdetta röstetal, skall en slutlig omröstning anordnas, där det röstas om deneller de två som i den tredje omröstningen erhållit flest röster. Den somhärvid uppnår flest röster skall anses utsedd. Skulle det inträffa, att ingenkandidat föreslås av minst en tolftedel av riksdagsledamöterna, tänker sigmotionärerna möjligheten av en automatisk riksdagsupplösning. Slutligen föreslås i motionen att en möjlighet öppnas atti exceptionella fall låta statsministern tillträda efter valet ochinnan valproceduren ägt rum. Detta skall, anser motionärerna, kunna äga rum,när förslag till statsminister framlagts av talmannen och förslagetuttryckligen godtagits av samtliga vice talmän. Omröstningsproceduren skulle isådana fall äga rum, när samlats. Talmannens utseende avstatsminister skulle således i efterhand bekräftas av . Som redan nämnts bygger regeringsförslaget i vad avservalproceduren vid utseende av statsminister på grundlagberedningens enhälligaförslag i ämnet. Grundlagberedningen hade i sin motivering för den föreslagnaordningen bl. a. framhållit att omröstningsreglerna överensstämmer med de reglersom i detta hänseende gäller vid misstroendeförklaring. Mot bakgrund av detbetydande värde som ligger i att förslaget vunnit anslutning från företrädarefrån samtliga i grundlagberedningen representerade politiska partier anserdepartementschefen grundlagberedningens förslag böra accepteras. Utskottet vill för sin del anföra följande. För det fallatt utgången av ett riksdagsval ger ett politiskt parti egen majoritet iriksdagen kommer frågan om utseende av statsminister sannolikt inte att vållanågon konflikt i . Även när ett valresultat talar för någon form avkoalitionsregering, kan styrkeförhållandena mellan partierna klart ange frånvilket parti statsministern skall hämtas. Föreligger inte någon sådan påförhand given lösning får det förutsättas, att statsministerfrågan, liksomregeringsfrågan i övrigt, i första hand kommer att lösas vid överläggningarmellan partierna. Man kan därvid utgå från att stora ansträngningar kommer attgöras för att nå en lösning. Förslaget i motionen skiljer sig från regeringsförslaget itvå viktiga hänseenden. Enligt regeringsförslaget skall statsminister ansesutsedd om inte mer än hälften av ledamöter röstar emot förslaget. Imotionen krävs emellertid i de tre första omröstningarna absolut majoritet. Iförhållande till regeringsförslaget är enligt utskottets mening en sådan regelägnad att förlänga en regeringskris. I den fjärde omröstningen kan vidare medmotionens förslag valet falla på någon som endast har en tolftedel avriksdagens ledamöter bakom sig. En i denna ordning utsedd statsminister kommersåledes att tvingas bilda regering trots att utsikterna är små att regeringenskall kunna utöva sin funktion, innan den förlorar vid en misstroendevotering. Vad gäller de i motionen uttaladefarhågorna för att talmannen skall komma att förelägga oantagbaraförslag till statsminister i avsikt att i lägen där det kan bedömaspartipolitiskt gynnsamt åstadkomma nyval vill utskottet anföra följande. Självfallet är det aldrig möjligt att i en författningskapa fulla garantier mot parlamentariska dödlägen eller mot partipolitiskaförsök att utnyttja krissituationer. Det ökade inflytande som i den nyaförfattningen ges talmannen bygger på ett hävdvunnet förtroende för dennesperson. Utskottet vågar förutsätta, att även skall strävaefter att nå en allmän uppslutning kring talmannen och därmed skapaförutsättningar för att denne har sådana personliga kvalifikationer att han oberoendeav partitillhörighet kan med oväld verka för samlande lösningar även iparlamentariskt problemfyllda situationer. Det avgörande kommer dock alltid attvara de politiska partiernas vilja att medverka till konstruktiva lösningar avregeringsfrågan. Förslaget i motionen, att man i vissa situationer skullemöjliggöra ett påskyndande av regeringsbildningen, innebär, att talmannen isamråd med vice talmännen i den upplösta skulle utse statsminister.Därmed skulle i realiteten kunna inträffa att statsminister utses av någon sominte är ledamot av den nyvalda . Det ligger i öppen dag, att en sådanordning är mindre lämplig. Utskottet kan heller inte se någon avgörande nackdelmed att en ny regering kan tillträda först omkring efter valet.Tvärtom måste det anses angeläget att partierna får viss tidrymd till sittförfogande för överläggningar. Utskottet ansluter sig således i vad avserregeringsbildningen till propositionens förslag och avstyrker de i motionen1973:1863 framförda alternativa lösningarna. I motionen 1973:1856 av () kritiseraskravet på att statsråd skall ha varit svensk medborgare . a. att motsvarande krav inte ställs på någon annan yrkesgruppoch att det är en illusion att med en sådan regel söka skydda sig motpåtryckningar utifrån. Grundlagberedningen bedömde det som betydelsefullt att igrundlagen ställa krav svenskt medborgarskap för statsråd ochhänvisade därvid främst till faran för påtryckningar i ett spänt läge.Departementschefen förklarar sig biträda grundlagberedningens uppfattninghärvidlag och påpekar att den föreslagna regeln inte mött någon kritik underremissbehandlingen. Utskottet, som självfallet inte betraktar regeln som någongaranti mot utländska påtryckningar, ansluter sig till grundlagberedningens ochdepartementschefens synsätt och finner det således motiverat med ett krav påatt statsråd skall ha en formellt starkare anknytning till än somerfordras för andra i offentlig verksamhet. Utskottet avstyrker motionen1973:1856. I motionen 1973:1844 av () hävdas, att detinte av 6 kap. 6 § RF med erforderlig tydlighet framgår, att talmannen enligtdetta stadgande får entlediga statsministern endast på dennesbegäran. Utskottet framlägger förslag till en omredigering av stadgandet iförtydligande syfte. Propositionen, som inte föreslår någongenomgripande reform av regeringens arbetsformer, bygger på principen att allaregeringsärenden skall avgöras kollektivt av regeringen. Ett system medministerstyre avvisas således, bortsett från att - såsom - de s. k.kommandomålen skall få avgöras av vederbörande departementschef. Utskottet ansluter sig till de allmänna principer omregeringens arbetsformer och dessas reglerande i grundlag som föreslagits ipropositionen. I fråga om tillvägagångssättet vid delade meningar inomregeringen skiljer sig regeringsförslaget från vad i detta hänseendeföreslagits av grundlagberedningen. Propositionen upptar inga regler härom,medan grundlagberedningen stannat för ett omröstningsförfarande med utslagsröstför statsministern. I motionerna 1973:1850 av m. fl. (fp) och1973:1874 (m) framförs kritik mot att regeringsförslaget inte innehåller någraomröstningsregler. I båda motionerna förordas en återgång till grundlagberedningensförslag. I motionen 1973:1850 pekas särskilt på de risker för konstitutionelltsammanbrott i krislägen som skulle föreligga utan omröstningsregler. Motionen1973:1874 framhåller behovet av ett formellt omröstningsförfarande framför allti flerpartiregeringar eller i expeditionsministärer. I motionen 1973:1850 förordasvidare att såsom grundlagberedningen föreslagit möjlighet skall föreliggaför ett statsråd att vägra underteckna protokoll eller expedition i beslut, somhan anser ha grundlagsstridigt innehåll. Utskottet delar departementschefens uppfattning, att regeringsarbetetinte onödigtvis bör bindas av formella regler, som kan hindra anpassningen avarbetet till växlande förhållanden. Grundlagsstadganden angåenderegeringsarbetet måste därför utformas så att de passar olika typer avregeringar. Den föreslagna ordningen anknyter till vad som i praktiken redantillämpas. För statsrådsöverläggningarna, där regeringsbesluten nu i realitetenfattas, saknas omröstningsregler. Något behov av sådana regler har heller inteansetts föreligga. På grund av det anförda avstyrker utskottet de imotionerna 1973:1850 och 1973:1874 framförda yrkandena om att i grundlag införaomröstningsregler för regerings beslutsfattande. Finner en regering sig habehov av omröstningsregler står det den givetvis fritt att i t. ex. en arbetsordninginföra regler härom. Som inledningsvis framhållits skall regeringsbeslutenfattas av regeringen som ett kollektiv. I ett sådant system anser utskottetdet till fyllest med den rätt och skyldighet enskilt statsråd skall ha att låtaanteckna skiljaktig mening till protokollet. Han bör sålunda inte ensam kunna förhindra ett beslut genom vägran att undertecknaprotokoll eller expedition. Utskottet tillstyrker således propositionen ochavstyrker motionen 1973:1850 även i denna del. I motionen 1973:1846 av () hävdas, att detinte med erforderlig tydlighet framgår av 7 kap. 8 § RF, att vid förfall förstatsministern och hans eventuelle ställföreträdare skall statsministernsuppgifter övertas av det av tjänstgörande statsråden som har den längstasammanlagda tjänstetiden. Såsom departementschefen anfört skall stadgandet ges denav motionären anförda innebörden. Utskottet finner det befogat med ettförtydligande av lagtexten i enlighet med förslaget i motionen. 1 detta avsnitt om regeringsarbetethar utskottet funnit anledning att ta upp ytterhgare ett spörsmål. Utskottetvill erinra om att i samband med årets granskning av statsrådens ämbetsutövningoch regeringsärendenas handläggning (KU 1973:20) behandlade utskottet bl. a.regeringens handlande i samband med den uppmärksammade flygplanskapningen iseptember . Enhgt utskottet gav det inträffade anledning att ställafrågan om behovet av särskilda regler för extraordinära situationer iframtiden. Utskottet hänvisade beträffande behovet av särskilda grundlagsreglerför sädana situationer till att utskottet hade att behandlaförevarande författningsärende. Vidare erinrade utskottet om att inomjustitiedepartementet hade upprättats en promemoria vari en del praktiskafrågor som aktualiserades i anledning av flygplanskapningen berördes. Ianslutning härtill uttalade utskottet att dessa frågor borde bli föremål förytterligare överväganden i syfte att åstadkomma en ordning som underlättar förregeringen att snabbt och effektivt agera i en nödsituation. I samband med behandlingen av det nu aktuellagrundlagsförslaget har utskottet övervägt hithörande spörsmål och därvid ansettatt frågan om särskilda regler för regeringens handlande i extraordinärasituationer och för beslutsprocessen i samband därmed bör bli föremål förprövning. Det bör enligt utskottet ankomma på Kungl. Maj:t att närmare beslutaom inriktningen och formerna för en sådan prövning. Enligt nu gällande grundlagar kanriksdagen och regeringen genom gemensamt stiftad lag anordna folkomröstning isärskild fråga. Sådan omröstning, vilken sedan institutet infördes ägt rumvid tre tillfällen, har dock endast rådgivande karaktär och den aktuella fråganfår sedan avgöras i vanlig ordning. Regeringsförslaget innehåller ett stadgande i RF (8 kap. 4§) enligt vilket föreskrifter om rådgivande folkomröstning i hela riketmeddelas genom lag. Den i olika sammanhang diskuterade fråganom beslutande folkomröstning behandlas i propositionen. I den aUmännamotiveringen erinras om att förslaget till ny författning bygger på samma grundförutsättning som både författningsutredningen ochgrundlagberedningen utgått ifrån, nämligen att den svenska folkstyrelsen äveni framtiden huvudsakligen skall förverkligas genom ett representativt system. I propositionen framhålles att den debatt som förts ombeslutande folkomröstning i huvudsakligen gällt frågan om införande avsådan omröstning i samband med grundlagsändring. Författningsutredningenföreslog att en tredjedel av ledamöter skulle kunna föra ut ettvilande grundlagsförslag till folkomröstning. Samma ståndpunkt intogs av en minoritetinom grundlagberedningen. Beredningens majoritet avvisade emellertid dennatanke och framhöll bl. a. att en grundlagsfråga av större vikt ändock skullekomma att behandlas i valrörelsen varvid väljarna hade möjlighet att ge sinmening till känna vid valet. Särskilt med hänsyn till att även kommunalvalenförrättas med riksdagsvalen ansåg beredningen det vara mindrelämpligt med en folkomröstning i samband med dessa val. Enligt grundlagberedningen var det emellertid av värde attäven ha möjlighet att efter majoritetsbeslut i anordnarådgivande folkomröstning. Departementschefen ansluter sig härtill och är liksomgrundlagberedningens majoritet bestämd motståndare till att tillägga enminoritet i rätt att få till stånd en folkomröstning. Detta skulleenligt departementschefen minska parlamentarismens funktionsduglighet. Detfinns vidare enligt departementschefen ej något behov av att i grundlag hanärmare regler om möjligheterna att anordna rådgivande folkomröstning. Det ärtillräckligt att det i grundlag slås fast att befogenheten att besluta områdgivande folkomröstning i hela riket skall ligga hos . Frågan om beslutande folkomröstning i samband medgrundlagsändring aktualiseras i två motioner 1973:1874 (m) och 1973:1878 (c,fp). I båda motionerna föreslås att en minoritet i skall kunna föraut ett som vilande antaget förslag till grundlagsändring till folkomröstning ianslutning till följande riksdagsval. I motionen 1973:1874 krävs att minst entredjedel av ledamöter framställer yrkande om folkomröstning. Imotionen 1973:1878 föreslås att folkomröstning angående ett vilandegrundlagsförslag skall anordnas om minst en tiondel av ledamöterbegär det och minst en tredjedel av ledamöter vid företagenomröstning röstar för folkomröstning. I båda motionerna föreslås attfolkomröstningen utformas som ett ställningstagande - ja eller nej till detvilande grundlagsförslaget. Detta förfaller om flertalet av dem som deltagit ifolkomröstningen svarar nej och om antalet nejröster svarar mot mer än hälftenav de röster som avgivits vid det samtidigt förrättade riksdagsvalet. 1 annatfall har den nyvalda att i vanlig ordning fatta ett andra beslut ifrågan. I motionen 1973:1864 av m. fl. (fp) föreslåsdels att möjligheten att anordna folkomröstning anges redan i 1 kap. 1 § andrastycket RF genom ett tillägg av orden "och genom folkomröstning".Vidare bör enligt motionen slås fast att rådgivande folkomröstning enligt beslut av kan förekomma även i del av riket. I det föregående har utskottet uttalat sin anslutning tillden i propositionen anförda uppfattningen att den svenska folkstyrelsen skallförverkligas genom ett representativt system. Detta utesluter dock inte värdetav möjligheten att före riksdagsbehandlingen inhämta väljarkårens uppfattning ien särskild fråga. Som anförts i propositionen kräver ett sådant rådgivandefolkomröstningsinstitut inte några närmare föreskrifter i grundlagen. Avpropositionen framgår emellertid att såväl närmare föreskrifter angående enviss folkomröstning som mera generella regler t. ex. av det slag som eljestregleras i vallagen förutsätts bli beslutade i form av lag. Utskottet villvidare uttala att det föreslagna grundlagsstadgandet inte hindrar attrådgivande folkomröstning anordnas i del av riket enligt beslut av riksdagen.Något behov av ytterligare stadgande i RF om folkomröstning som förordas i motionen1973:1864 föreligger inte enligt utskottets mening. Som departementschefen framhåller faller frågan omkommunala folkomröstningar utanför grundlagsstadgandets tillämpningsområde. Detbör i sammanhanget erinras om att frågan om folkomröstning omfattas avdirektiven för utredningen om den kommunala demokratin. En eventuell framtidamöjlighet för kommunerna att anordna folkomröstning torde få regleras i annanordning än i grundlag. Beträffande slutligen frågan om möjligheten att få tillstånd beslutande folkomröstning i samband med grundlagsändring anser utskottetatt den föreslagna ordningen skulle innebära ett så väsentligt avsteg från detparlamentariska systemet sådant det utformats i värt land att den inte kangodtagas. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill berörda yrkanden i motionerna 1973:1864, 1973:1874 och 1973:1878. Kommunernas ställning i grundlagen I propositionen erinras om denlokala folkliga självstyrelsens av ålder starka förankring i vårt land. Denkommunala självstyrelsen har fortgåen de ökat i betydelse och omfattning. Ivåra dagar svarar sålunda kommunerna för en rad betydelsefullasamhällsuppgifter och medverkar därigenom på ett avgörande sätt isamhällsbyggandet. När det gäller den rättsliga regleringen i grundlag avkommunernas ställning kan erinras om att i samband med representationsreforminfördes ett stadgande i RF om att kommunallagar skulle stiftas gemensamt avkonung och riksdag. fick den kommunala beskattningsmakten ettsärskilt omnämnande i grundlagen. 1 övrigt saknas i nuvarande RF reglerangående den kommunala självstyrelsen.