bet · FW01NU46 · 1973-12-31 00:00:00 — Näringsutskottetsbetänkande nr 46 är 1973 NU 1973:46 betänkande i anlednmg av motion angåendehandeln med bilreservdelar. I motionen 1973:517 av herrarSundelin (s) och () hemstäUs att skall hos Kungl. Maj:themstäUa om åtgärder i syfte att sanera handeln med bilreservdelar. Remissyttranden över motionen haravgivits av statens pris- och kartellnämnd, ,och . I skydd av en dämpad priskonkurrenshar på vissa områden distributionens marginaler vuxit så kraftigt attproportionen mellan dem och varans tUlverkningskostnad måste betecknas somanmärkningsvärd, sägs det i motionen. Detta skulle bl. a. gälla handeln medbilreservdelar. Motionärerna åberopar en utredning som utförts av statens pris-och kartellnämnd. Enligt utredningen skulle genomsnittspålägget vara 180procent på importerade delar, men betydligt högre pålägg skulle ocksåförekomma. Motionärerna hävdar att det kooperativa företagetOljekonsumenterna spelar en prisledande och uppenbart prisdämpande roll inomvissa sektorer av reservdels- och tillbehörsbranschen. Då bil- och verkstadsbranschensstruktur kännetecknas av en stark vertikal integration är emellertidpriskonkurrensen inom en mycket stor del av reservdelsmarknaden eliminerad. Deåtgärder som vidtagits eller föreslagits från motororganisationer,försäkringsbolag m. fl. i syfte att åstadkomma en mer konsumentanpassadmarknadsföring och prissättning när det gäller bilreservdelar har hittUls haftendast begränsad framgång, anför motionärerna. De anser därför starka skältala för att nya metoder för att åstadkomma en önskvärd anpassning avreservdelsmarknaden i konsumenternas intresse skaU övervägas i samhälletsregi. Åtgärderna bör främst avse förhållandena i distributionsleden, men ocksårationaliseringsmöjligheter inom produktionen bör beaktas, säger motionärerna. Uppgifter i anslutning till motionen Statens pris- och kartellnämnd(SPK) gjorde en utredning angående prissättning och konkurrens påmarknaden för bilreservdelar. Undersökningens resultat redovisas i (1971). Vissa av resultaten återges kompletterade med nyare uppgifter iSPK:s remissyttrande över motionen, på vilket den följande redogörelsen bygger. Personbilsparken i har en mycket heterogensammansättning med mer än ett 50-tal märken. Då varje märke säljs i ett stortantal modellutföranden och då därtUl mer eller mindre genomgripandeförändringar genomförs vid årsmodeUbyten har personbilsparken kommit att beståav tusentals olika bilmodeller. Detta medför givetvis problem förreservdelshanteringen. lagerfördes cirka 540 000 olikareservdelar hos de svenska billeverantörerna och reservdels-grossisterna. Importerade delar passerar den svenska importörens lageroch säljs därifrån till de för märket auktoriserade bilåterförsäljarnasverkstäder (märkesverkstäderna), som i sin tur säljer dels direkt till konsumenterna,dels till fristående verkstäder. Antalet billeverantörer uppgår till cirka 25med 2 000 märkesverkstäder, medan totalantalet verkstäder inklusiveservicestationer är omkring 10 000. Omsättningen tiU konsumentpris avreservdelar till personbilar uppskattas 1972 ha uppgått tUl cirka I 400 milj.kr., varav cirka 200 milj. kr. SPK:s utredning tyder påatt av resterande I 200 milj. kr. ungefär 240 mUj. De svenska generalagenterna tUlämpade enligt SPK:sundersökning ett totalpålägg som varierade mellan påinköpspriset fritt eget lager Det beräknade genomsnittet låg vid . 1nämnda uppgifter ingår inte de båda svenska biUeverantörerna, vilkastotalpålägg låg avsevärt över det angivna medelvärdet för importörerna. Fördelningen av konsumentpriset (exklusive varuskatter)kan uppskattningsvis anges på följande sätt. (bilfabrik eller underleverantör) (inklusive ev. tull och frakt) Största delen av priset går sålundatill märkesverkstäderna, som dock lämnar en viss del av sin rabatt vidförsäljning vidare till fristående verkstäder. En överslagsmässig beräkning avverkstädernas behållna marginal för reservdelar visar att denna totalt sett ärungefär lika stor som motsvarande för nybilsförsäljningen, trots attnybilsförsäljningen omsätt-ningsmässigt är två å större änreservdelsförsäljningen. Intäkterna av reservdelsförsäljningen är sålunda avstor betydelse för återförsäljarledet. Prissättningen av bUreservdelar torde knappast vara direktbaserad på de kostnader som är förbundna med framställning och distribution avdem. Priserna sätts efter av företagen bestämda förräntningskrav, som är högre än för övriga sektorer inom bilbranschen. Oftastanvänds vid kalkyleringen fasta omräkningsfaktorer. Undersökningar visar att stora prisskUlnader föreligger påreservdelar tUl bilmodeUer som betraktas som nära konkurrenter tUl varandra. Debåda svenska bUföretagen låg enligt undersökningarna relativt högt i sinprissättning av reservdelar. Trots hemmamarknad med de storadistribu-tionsmässiga fördelar detta rimligtvis borde medföra låg Saabs ochVolvos reservdelsprissummor för 36 frekventa reservdelar för cirka 36procent och för över motsvarande summa för exempelvisPeugot, vars delar tillverkas i och distribueras via svenskgeneralagent tUl återförsäljare över hela landet. En jämförelse mellan reservdelspriserna i ochvissa andra länder visar att differenserna är avsevärt större än vad som kanmotiveras av de skillnader i tull, frakt eller liknande kostnader som kanförekomma. Enligt SPK förefaller reservdelsområdet vara relativtlitet beaktat från standardiseringssynpunkt. Med undantag för ett fåtalartiklar, exempelvis däck och tändstift, är komponenterna specialutformade förvarje märke och i viss utsträckning för varje modell även i sådana fall där enenhetlig utformning förefaller önskvärd från konsumentsynpunkt. Under senare århar bilfabrikanterna/generalagenterna i sin marknadsföring starkt understrukitönskvärdheten av att "originaldelar" används som reservdelar. Dethar därför också varit möjligt för bilföretagen att med hjälp avoriginaldelsbegreppet mer eller mindre fullständigt styra märkeshandelnsreservdelsinköp. Oljekonsumenternas förbundpublicerade 1971 en annons vari sades att OK inte tyckte om de av ochandra bilfabrikanter auktoriserade återförsäljarnas prissättning påreservdelar. Enligt annonsen skulle OK sälja samma reservdelar skillnadenskulle vara den att OK inte har biltillverkarens stämpel på sina förpackningaroch delar tiU lägre priser. Jämförpriser presenterades för ett antalfrekventa reservdelar. Annonsen anmäldes till konsumentombudsmannen (KO) av enprivatperson och av . KO konstaterade i sitt beslut i ärendet att OK i annonseninte gjort någon reservation för skillnader i kvalitetshänseende mellan dedelar som såldes av OK och de delar som såldes av den auktoriserade bilhandeln.Vid ett sådant förhållande finge OK anses ha gett uttryck för att de olikabUreservdelarna var av likvärdig kvalitet från konsumentens synpunkt, dvs. attde gjorde samma tjänst under ungefär lika . OK borde därför enligt KOkunna styrka detta. KO fann efter granskning av de av OK åberopade tekniskarapporterna att det beträffande vissa delar var styrkt att dessa varkvalitativt likvärdiga från konsumentsynpunkt med vissa Volvo-delar men attdetta inte gällde alla de delar som undersökts. OK hade också i annonsen angivitatt OK "täcker in" de vanligaste bilmärkena, , , ,och Taunus. borde OK i annonsen ha angivit att företaget tillhandahöllendast de mest frekventa reservdelarna och att sortimentet fanns endast vid destörre och mera välsorterade bilvårdsanläggningarna. Vidare borde i annonsernaklarare ha deklarerats att prisjämförelserna avsåg . Betydandeskillnader mellan olika delar av landet kunde nämUgen noteras beträffande såvälOK-priserna som Volvoprisema. i skrivelse förklarat att man i sin fortsattamarknadsföring skulle beakta de synpunkter som KO framfört avskrev KO ärendetfrån vidare handläggning. ()häri hemställt att pris-och kartellnämnden skall verkstäUa enundersökning av kostnader och lönsamhet beträffandebilreservdelsdistributionen, NO:s anhållan motiveras med att distributionen avbilreservdelar frän billeverantörerna till återförsäljare är underkastad olikakonkurrensbegränsande bestämmelser, med att det vertikalacirkaprissättningssystemet endast i begränsad utsträckning synes ta hänsyn tUlde olika reservdelarnas omsättningshastighet och med att prisföljsamheten ärhög. SPK anser det vara angeläget attmarknaden för bilreservdelar blir föremål för särskUt intresse frånstatsmakternas sida. Den speciella konkurrenssituationen på området kan habidragit, säger , till att distributionen sker på ett från konsumentsynpunktorationellt sätt och att kostnaderna i viss män anpassats till den förefintligamarginalnivån. SPK erinrar i detta sammanhang om att NO hemställt omnärmare granskning av kostnader och lönsamhet vid försäljning avbilreservdelar. För att underlätta en rationellare hantering av reservdelarskulle det enligt SPK vara betydelsefuUt att få tiU stånd ett internationelltstandardiseringsarbete av helt annan omfattning än vad som förekommer förnärvarande. Det betecknas också som angeläget från konsumentsynpunkt att maninte genom ommärkning av enhetliga fabriksprodukter till en rad märkesvarordöljer delarnas ursprung. SPK understryker att i ett eventuelltutredningsarbete en samordning behövs med sakkunskap även utanför dekonsumentvårdande organen och deklarerar sin beredvillighet att medverka i ettutredningsarbete av detta slag. () och avstyrker motionsyrkandet. MRF hänvisar tUl NO:s begäran hos SPK om enkostnadsundersökning för bildelar och uppger att MRF i samverkan med avseratt genomföra vissaomdispositioner i kalkylsystemet så att kostnaderna för vissa sortimentreservdelar bättre än anpassas till omsättningshastighet ochinkuransrisker m. m. Inga fördelar skulle, anser MRF, stå att vinna genom enutredning. MRF riktar kritik mot att SPK i sinutredning inte har berört kostnadssidan. Om så skett hade man erhållit en merarättvisande belysning av branschens marginal-, pris- och vinstförhåUanden,säger förbundet och tillägger att man i kalkyler för bUreparationer räknar medett visst bidrag tUl omkostnadstäckning för bUreparationer. Om dettaomkostnadsbidrag för bilverkstäder skulle bortfalla eller minska skulleeffekten få lov att bli en motsvarande prishöjning på arbetsprestationerna.Detta skulle, menar MRF, medföra en allvarlig risk för en väsentlig förlust avreparationsvolym från den reguljära bilreparationsbranschen till irreguljärverksamhet, dvs. till en verksamhet som ofta inte fullgör sina skyldigheter iförhållande tUl det allmänna. understrykerUksom MRF att reservdelarna är en del i ett system. För att en bU skaU kunnafungera måste reservdelar finnas tUlgängliga för alla bilmodeller som saluförtsunder . Leverantörerna måste i sin tur kunnaupprätthålla en decentraliserad lagerhållning och högsta leveransberedskap föratt undvika väntetider och därigenom fördyra reparationen och förorsakabilägaren långa reparationstider. Enligt föreningen är det rimUgt att begäraatt bUbranschen i första hand skall tillgodose konsumentkravet på högstamöjliga leveransberedskap. Föreningen kritiserar SPK:s utredning därför attden enligt föreningen ensidigt belyser marginalförhållandena utan attkostnadssidan och kraven på tillfredsställande reservdelsförsörjningbehandlas. En undersökning av reservdelsfunktionen med hänsyn tagen tUl deväsentliga konsumentkraven på lättUlgänglighet samt kvalitets- ochsortimentsansvar är därför enligt föreningen väl motiverad. Motionärernasuttalande att OK inom vissa Sektorer av reservdels- och tillbehörsbranschen spelaren prisledande och uppenbart prisdämpande roll kommenteras av föreningen medbedömningen att OK och övriga grossister som bidrar till denna konkurrens intehar tagit på sig det fulla ansvaret för hela sortimentet eller för distributionöver hela landet. Att reservdelspriserna ligger högre i än i andraländer torde enligt föreningen väsentligen sammanhänga med den högre löne- ochkostnadsnivån i landet. () framhåller att OK i dagsäljer reservdelar genom två olika kanaler, dels genom det helägda dotterbolagetStockholms bilcentral såsom återförsäljare för , dels via. I sistnämnda fall fungerar OK som grossist ät de lokalaföreningarna. Sortimentet består av de mest högfrekventa delarna tUl de femstörsta bilmärkena, dvs. , , , och . Delarna köpstiU mycket stor del från företag som är legotillverkare till de olikabilföretagen. Det röi sig alltså, säger förbundet, om delar svarande mot demsom bilföretagen säljer som "originalreservdelar", ehuru de delar som.säljs av OK inte får kallas så. Den hantering som sker via OK:s rikslagerinnebär, säger förbundet, Uppenbarligen en stark förkortning av reservdelarnasväg från fabrikant till konsument. Reservdelarna inköps direkt hos fabrikanteni det land där de tillverkas. De transporteras till och lagras icentrallagret och transporteras därifrån direkt tiU den lokalabilvårdsanläggningen. OK har salufört bilreservdelar på detta sätt sedan 1969.EnUgt förbundet var verkan av OK:s inträde på marknaden inledningsvis god.Prissättningen hos de auktoriserade återförsäljarna påverkades klart, ochprisnivån på de reservdelar som salufördes av OK sjönk. Därefter harutvecklingen i någon mån bromsats. Orsaken härtiU skulle vara att"originaldelsbegreppet" har visat sig ha en så stor genomslagskraftatt trots att motsvarande delar under andra namn och genom andraförsäljningskanaler kan säljas tUl ofta betydligt lägre priser"originaldelen" ändå har ett övertag på marknaden i kraft av utflödetfrån bUfabrikantens varumärke. Botemedlet mot detta från konsumentsynpunktogynnsamma förhållande torde enligt förbundet i första hand vara en ökadupplysning i ohka avseenden. Lika viktigt anges vara ett kraftigt genomförtkrav på ökad standardisering av högfrekventa reservdelar. Ett argument som ofta anförs från bUhandelns sida tUlförsvar för de höga marginalerna är, säger föreningen, att bilhandeln måstehålla ett utomordentligt stort sortiment av reservdelar, medan ett företag somOK håller ett litet sortiment och därigenom kan vara mer rationellt. kan det sättas i fråga om det är nödvändigt att hålla reservdelslagerav den storleksordning som förekommer i ett mycket stort antal butiker ochverkstäder. Med dagens möjligheter till snabb kommunikation kan ifrågasättasom det inte vore riktigare att den enskilde återförsäljaren höll ett litetlager av högfrekventa delar och att delar med låg frekvens förvarades i lagersom var centrala för ett större område, exempelvis . Ettsådant storlagersystem skulle medföra avsevärda rationaliseringsvinster, ökaomsättningshastigheten och minska inkuransförlusterna, vilket sammantaget skullepåverka prissättningen i positiv riktning för konsumenten. Visserligen skullelagerhållning av detta slag kunna innebära att konsumenten vid fel på enlågfrekvent del fick vänta något längre på att få bilen reparerad, men dennaolägenhet kunde måhända uppvägas av en avsevärt lägre kostnadsnivå. För bilreservdelar är marginalenmellan tillverkningskostnad och försäljningspris anmärkningsvärt stor, anförmotionärerna. De föreslår att hos Kungl. Maj:t skall anhålla omåtgärder i syfte att sanera handeln med bilreservdelar. Omsättningen av reservdelar har i takt med bUismensallmänna utveckling ökat kraftigt och uppgick enligten beräkning av statens pris- och karteUnämnd (SPK) tUl cirka 1 200 milj. kr.exklusive mervärdeskatt. För konsumenternas ekonomi är det således högstbetydelsefullt att reservdelsdistributionen fungerar på ett rationellt sätt ochatt detta kommer tUl uttryck i prissättningen. ()har konstaterat att distributionen av reservdelar från billeverantörerna tillåterförsäljarna är underkastad olika konkur- NO har också funnit att maninom branschen i det vertikala cirkaprissystem som vanligen tillämpas endast ibegränsad utsträckning synes ta hänsyn till de ohka reservdelarnasomsättningshastighet och att prisföljsamheten är hög, vUket medför prisstelhet.NO har sedan motionen väcktes - hos SPK begärt en utredning om kostnader ochlönsamhet vid reservdelsförsäljning inom såväl leverantörsledet somåterförsäljarledet. Denna utredning, som i en första etapp ansetts börabegränsas tUl en undersökning beträffande reservdelsdistributionen inomleverantörsledet hos ett par bUföretag, skulle kunna ligga till grund för enbedömning av huruvida prissättningen i leverantörsledet är påfallande hög iförhållande tUl kostnaderna och huruvida konkurrensbegränsningarna inomreservdelsdistributionen har skapat utrymme för att belasta reservdelarna medalltför höga kostnader. Utskottet utgår från att NO, om SPK:s undersökningskuUe utvisa att på grund av konkurrensbegränsning eller av andra skälkostnaderna inom branschen är alltför höga, vidtar åtgärder för att undanröjapåvisade missförhåUanden. har i sitt remissyttrande övermotionen meddelat att förbundet avser att i samverkan med genomföra vissa omdispositioner i nuvarandekalkylsystem, så att kostnaderna bättre anpassas i förhåUande tUl såvälomsättningshastighet som inkuransrisker m. m. än för vissasortiment reservdelar. Utskottet har också erfarit att inom statenstrafiksäkerhetsverk pågår ett utvecklingsarbete för att utarbeta normer förtypgodkännande av vissa bilreservdelar. Detta arbete skuUe på något längre siktpositivt kunna påverka reservdelspriserna och bedöms därför av utskottet sommycket angeläget. Utskottet finner således att förhållandena inom handelnmed bilreservdelar skall utredas av de prisövervakande myndigheterna och att iövrigt vissa åtgärder vidtagits som kan komma att påverka prisbUdningen inombranschen. I avvaktan på resultaten härav är det enligt utskottets Uppfattninginte erforderligt med en framställning tUl Kungl. Maj:t rörande åtgärder föratt sanera handeln med bilreservdelar. Åberopande vad här anförtshemställer utskottet att avslår motionen 1973:517. Närvarande: herrar (), Regnéll (m), iGlömminge (c), i (fp), (), i (s),i (c), (), (), i (s), () och i (m). GOTAB 733769 S 1973