bet · FW01JoU30 · 1973-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 30 är 1973 JoU 1973:30 betänkande i anledning av motionerangående den kommunala renhållningslagen. I motionen 1973:50 av herrarHenmark (fp) och i (c) hemställs att hos Kungl. kräver en utformning av dispensgivning i enlighet med motionensintentioner,2. anhåller att föreläggs en sådan lagändring attenskilda medborgare kan anföra besvär även i sakfrågan. I motionen 1973:786 av herrJonasson m. fl. (c) hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om enöversyn av kommunala renhållningslagen i syfte att överföra bestämmanderättenbeträffande avfallshämtningens omfattning och organisation till kommunerna ienlighet med vad som har anförts i motionen. I motionen 1973:928 av herrLeuchovius m. fl. (m) hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om enså skyndsam översyn av den kommunala renhållningslagen, i syfte att få denbättre anpassad till förhållandena i glesbygderna, att förslag härom kanföreläggas årets höstriksdag. 1 motionen 1973:1416 av herrarNilsson i (c) och () hemställs att i skrivelsetill Kungl. Maj:t måtte anhålla om förslag till sådan ändring i renhållnings-och hälsovårdslagstiftningen att i normalfallen tomtägare icke får åläggasskyldighet att till utomstående renhållningsorgan överlämna sådant trädgårdsavfallsom består av ris, kvistar och löv. I motionen 1973 :I42 I av herrNorrby i ni. (fp) föreslås, såvitt nu är i fråga (punkten 2),att hos Kungl. hemställer om en utvärdering av den kommunalarenhållningslagens tillämpning och därav föranledda förslag. I förevarande motioner upptas vissaspörsmål rörande utformningen och tillämpningen av lagstiftningen beträffandekommunernas befattning med renhållningen. Enligt 4 § första stycket renhållningslag den 17december 1970 (nr 892), gäller inom kommunerna kommunalt renhållningsmono- pol. 1 stadgandet föreskrivs skyldighet för kommun atttill allmän avstjälpningsplats eller allmän destruktionsanläggning forslaorenlighet som härrör från hushåll samt hushållsavfall och därmed jämförligtavfall. 1 4 § andra stycket lämnas kommunerna möjlighet att utöver detlagstadgade monopolet genom föreskrift i lokal hälsovårdsordning åta sigbortforsling även av andra typer av avfall. En sådan föreskrift är intagen i 17§ normalhälsovårdSördning (nr 761). I 4 § kommunalarenhållningslagen, tredje och fjärde styckena, stadgas vidare att närorenlighet och avfall skall forslas bort genom kommunens försorg annan personän den kommunen anlitar för ändamålet ej får ta befattning därmed samt attlänsstyrelse, när särskilda skäl föreligger, får befria kommun från denskyldighet som enligt paragrafens första stycke skulle åligga kommunen. Den här berörda 4 § i kommunala renhållningslagen trädde ikraft medan lagen i övrigt gällt fr. o. m. . I 5 § stadgas att talan mot myndighets beslut enligt lagen föresgenom besvär hos . I sammanhanget bör också nämnas att i 14 §normalhälsovårdsord-ningen intagits bestämmelser som förbjuder enskild attomhänderta avfall i den mån kommunen är skyldig att forsla bort avfalletantingen direkt enligt kommunala renhållningslagens bestämmelser eller enligtföreskrift i den lokala hälsovårdsordningen. I enlighet härmed stadgas attorenlighet och avfall som det enligt kommunala renhållningslagen eller hälsovårdsordningenåligger kommunen att forsla bort ej får användas till gödsling, grävas ned,komposteras, brännas eller på annat sätt slutligt behandlas avfastighetsägaren. Å ändra sidan kan den enskilde enligt 27 §normalhälsovårdsordningen hos hälsovårdsnämnden påkalla undantag från dettaförbud. får medge sådant undantag om det är motiverat avlokala förhållanden eller andra omständigheter och det kan ske utan väsentligolägenhet frän sanitär synpunkt. Enligt lagen (1965:54) om kommunala renhållningsavgifteräger kommun bl. a. att besluta att avgift för renhållning i enlighet medrenhållningsmonopolet skall utgå till kommunen eller den som på kommunensuppdrag omhänderhar renhållningen. Avgiftstaxan beslutas av kommunfullmäktige. I motionen 1973:50 framförs kritiska synpunkter påutformningen av dispensgivningen enligt kommunala renhållningslagen ochbesvärsregeln i lagen. Motionärerna anför bl. a. att från många håll allvarligainvändningar rests emot tillämpningen av lagen inom glesbebyggda områden. Dethar hävdats att det från hälsovårdssynpunkt inte är motiverat att transporterabort avfallet om det på tillfredsställande sätt kan omhändertas och destrueraspå platsen. Från miljövårdssynpunkt är det inte lämpligt att samla onödigtstora mängder av avfall på centrala soptippar. Kostnaderna för kommunerna ochavgiftsbelastningen för många enskilda måste bli betydande. Motionärernaframhåller vidare att den enskilde fastighetsägarens möjligheter att erhålladispens enligt lagen är alltför beskurna. Kommunen bestämmer suveränt omdispens skall sökas Den som ej låter sig nöja med kommunens beslutkan anföra besvär, som enligt 76 § kommunallagen ej innebär sakprövning utanendast prövning av själva beslutsförfarandet samt om klagandens enskilda rättkränkts eller om beslutet eljest vilar på orättvis grund. Genom en smidigt ochgeneröst tillämpad dispensgivning kan de med lagreglerna förenade olägenheternaelimineras. Det är enligt motionärernas mening angeläget att den praxis somkommer att utbildas leds i en sådan riktning, att de delar av kommunen, utanförhälsovårdstätorterna eller andra tätbebyggda områden, som vill och kanombesörja sin egen sophantering bereds möjlighet härtill samt att praxis blirenhetlig. Det är också av vikt att medborgarna får möjlighet att vid missnöjemed kommunens beslut få sitt ärende sakprövat i högre instans. Motionärernahemställer att kräver en utformning av dispensgivningen i enlighetmed motionens intentioner (yrkande 1) samt att förslag framläggs om en sådanlagändring att enskilda medborgare kan anföra besvär även i sakfrågor (yrkande2). I motionerna 1973:786, 1973:928 och 1973:1421 tas likasåupp särskilda svårigheter som den nya lagstiftningen enligt motionärernasmening medfört för glasbygdsområden. I motionen 1973:786 hemställs således omen översyn av den kommunala renhållningslagen i syfte att överförabestämmanderätten beträffande avfallshämtningens omfattning och organisationtill kommunerna. I motionen 1973:928 föreslås en översyn av lagen i syfte attfå den bättre anpassad till förhållandena i glesbygderna, och i motionen1973:1421 yrkas i här förevarande del (yrkande 2) att en utvärdering företas avlagens tillämpning och att härav föranledda förslag framläggs. Utskottetvill i anledning av motionsyrkandena anföra följande. Som tidigare nämnts kan länsstyrelse när särskilda skälföreligger befria kommun från skyldigheten att ta hand om avfall (detobligatoriska monopolet). Sålunda kan generell dispens beviljas för viss korttid. uttalade vid behandlingen av förslaget till renhållningslag(3LU 1970:90) att möjlighet borde finnas till dispens för att ge kommunernarådrum för anpassning till de nya reglerna. Dispens borde emellertid intemedges än till utgången av . Häratöver kan dispens medgesenligt i huvudsak två riktlinjer, nämligen partiell dispens eller totaldispens. Partiell dispens kan avse befrielse frän hämtningsskyldighet av visstyp av orenlighet och avfall, t. ex. latrin från jordbruksfastighet ellerbefrielse från visst led i kommunens transportskyldighet. Kommunen kan t. ex.befrias från skyldigheten att hämta avfallet vid fastigheterna. Den enskildefastighetsägaren får då svara för transporten av avfallet viss väg till en s.k. avlämningsplats, där avfallet hämtas av kommunen. Total dispens avserbefrielse från skyldigliet att inom visst område transportera bort alla de i 4§ första stycket renhållningslagen angivna avfallstyperna. Dispensen innebärskyldighet för den enskilde fastighetsägaren att svara för transporten av sittavfall till allmän avstjälpningsplats eller destruktionsanläggning om avfalletinte kan omhändertas inom fastigheten. har efter samrådmed bl. a. , statens vägverk och vissa länsstyrelser utfärdatnärmare anvisningar rörande tillämpningen av den kommunala renhållningslagen. Ianvisningarna uttalas bl. a. att framställning till om dispensskall göras av kommunfullmäktige. Vid upprättandet av dispensframställningenbör hälsovårdsnämnden medverka. Där så ej sker, bör hälsovårdsnämnden beredasmöjlighet att yttra sig innan ärendet avgörs av . Naturvärdsverkethar vidare i en dagtecknad promemoria framlagt ensammanställning över dispensärendena. Av sammanställningen framgår bl. a. attmedan ungefär 200 av landets omkring 460 kommuner hade generell dispensf, n. endast 37 kominuner har sådan dispens. Det uttalas också i promemorianatt den genom den nya lagen utökade skyldigheten för kommunerna att omhändertaavfall i stort sett beaktats. Förutom kommuner som har generell dispens gällerpartiell dispens frän skyldighet att omhänderta skrymmande hushållsavfall resp.siarn från slamavskiljare för 10 resp. 21 kommuner. Ett antal dispensärendenvar vid liden för undersökningen ännu under handläggning och naturvårdsverketfrarnhåller att en motsvarande undersökning nästkommande år, då f. ö.kommunreformen i sin helhet skall vara genomförd, synes lämplig. Enligt utskottets mening fyller den nya renhällningslagenen viktig funktion när det gäller att komma till rätta med miljöstörningar ochsanitära olägenheter. Det är emellertid uppenbart att frågan om lagstiftningenstillämpning, inte minst beträffande dispensgivningen, måste ges stortbeaktande. I svar på en interpellation i frågan gjordejordbruksministern bl. a. uttalanden av innebörd att möjligheterna att på ettpraktiskt sätt lösa de problem som kan uppkomma vid laglillämpningen får ansessom goda. Utskottet delar denna uppfattning och anser det kunna förutsättas attde myndigheter och kommunala organ som har att ta befattning med hithörandeärenden tar vederbörlig hänsyn till kommuners och enskildas intressen och görsådana avvägningar som kan vara betingade exempelvis av särskilda förhållandeni glesbygdsområden. Utskottet vill här bl. a. erinra om den möjlighet somföreligger att för den enskilde, som tidigare berörts, medge undantag från deti normalhälsovårdsordningen stadgade destruktionsförbudet. Enligt utskottetsuppfattning har lagstiftningen varit i kraft alltför för all geerforderligt underlag för en bedömning huruvida någon ändring irenhållningslagens bestämmelser är påkallad. Det bör I sammanhanget beaktas attstatens naturvärdsverk fortlöpande följer utvecklingen på området och kanförväntas ta de initiativ som därvid kan befinnas påkallade. Utskottet finner med hänsyn till det anförda intetillräckliga skäl biträda yrkande 1 i motionen 1973:50 om en annan utformningav dispensgivningen, yrkandena i motionerna 1973:786 och 1973:928 om översyn avden kommunala renhållningslagen och yrkande 2 i motionen 1973 :142 I om enutvärdering av lagens tillämpning. 1 motionen 1973:50, yrkande 2, föresläs en lagändring i syfte att enskilda medborgare skall kunna anföra besvär även isakfrågan över beslut enligt kommunala renhållningslagen. Utskottet vill erinra om att besvär i hithörande frågorkan vara antingen kommunalbesvär eller förvaltningsbesvär. Som framhålls imotionen 1973:50 torde beslut av kommunfullmäktige endast kunna angripas genomkommunalbesvär enligt 76 § kommunallagen. Detta innebär att klagan endast kangrundas på att beslutet inte tillkommit i laga ordning eller står i strid motallmän lag eller författning eller annorledes överskrider deras befogenhet somfattat beslutet eller kränker klagandens enskilda rätt eller eljest vilar påorättvis grund. Däremot kan klagan över beslut av myndighet,kommunstyrelse eller annan nämnd, tas upp som förvaltningsbesvär,vilket innebär att även sakfrågan kan prövas. Utskottet vill särskilt erinra omden tidigare berörda möjligheten för enskild att av hälsovårdsnämnd erhållabefrielse från destruktionsförbudet i 14 § normalhälsovårdsordningen. Besväröver avslagsbeslut i sådant ärende torde av sökanden kunna anföras hoslänsstyrelsen och sedan föras vidare till kammarrätten och, efterprövningstillstånd, fullföljas hos regeringsrätten. Utskottet vill, liksom i fråga om dispensgivningen,framhålla att den nya lagstiftningen varit gällande endast en förhållandeviskort tid. Ytterligare erfarenheter av lagtillämpningen bör enligt utskottetsmening avvaktas innan åtgärder för ändring i besvärsordningen ifrågasätts.Utskottet anser sig inte böra biträda yrkande 2 i motionen 1973:50. I motionen 1973:1416 föreslås sådan ändring ilagstiftningen att i normalfallen tomtägare inte,får åläggas skyldighet atttill utomstående renhållningsorgan överlämna visst trädgårdsavfall. Utskottetvill framhålla att i 14 § sista stycket normalhälsovårdsordningen stadgas atthälsovårdsnämnd i fråga om trädgårdsavfall får meddela undantag från det iparagrafen givna förbudet för fastighetsägare att själv omhänderta avfall.Avsikten med denna särskilda bestämmelse bör vara att kompostering avträdgårdsavfall skall kunna medges. Utskottet finner för sin del intetillräckliga skäl att föreslå någon åtgärd i anledning av motionen1973:1416. Under hänvisning till det anfördahemställer utskottet att lämnar 1. motionen1973:50, 2. motionen1973:786, 3. motionen1973:928, 4. motionen 1973:141 6 samt 5. motionen 1973:142 1, yrkande 2, utan åtgärd. På jordbruksutskottets vägnarNILS G. Närvarande: herrar i Skegrie (c), Mossberger (s),i (s), (). (), (), iTanum (s). ()*, i (c), (), herrarTakman (vpk). i (fp)*, fra (), herrar Leuchovius(m) och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. av herrar i Skegrie (c),(), (), i (c). i (fp),Leuchovius (m) och () som anser att dels utskottets yttrande fr. o. m.det stycke på s. 3 som börjar med "Utskottet vill" bort ha följandelydelse: I motionen 1973:1416' föreslås sådan ändring ilagstiftningen att i normalfallen tomtägare inte får åläggas skyldighet atttill utomstående renhållningsorgan överlämna visst trädgårdsavfall. UtskottetvUl i anledning av motionerna anföra följande. Syftet med den nya renhållningslagstiftningen är bl. a.att åstadkomma ett ökat engagemang från det aUmännas sida vad gälleromhändertagande av avfall m. m. från enskUda hushåll. I stort sett tordelagbestämmelserna få anses väl ägnade att fylla detta syfte. De kritiskasynpunkter som anförts beträffande utformningen av vissa detaljer ilagstiftningen och som tagits upp i motionerna synes emellertid utskottet värdaatt beakta. Det torde således inte kunna bestridas att en strikt tillämpning avreglerna för det kommunala renhållningsmonopolet inom glesbebyggda områden kanför både enskilda och kommuner medföra betydande olägenheter i form avexempelvis kostnader för berörda parter som inte står i rimlig proportion tilleventuella fördelar och onödig omgång i avfallshanteringen. a. anförtsi motionen 1973:50 torde det vad gäller glesbygdsområden inte alltid frånhälsovårdssynpunkt vara motiverat att transportera bort sådant som tidigarekunnat omhändertas och nyttiggöras eller destrueras på platsen. Från miljövårdssynpunkttorde det i många fall kunna ifrågasättas om det är lämphgt att samla storamängder avfall på centrala soptippar. Som tidigare nämnts får länsstyrelse, närsärskUda skäl föreligger, befria kommun från skyldigheten att omhänderta ochbortforsla orenlighet som härrör från hushåll samt hushållsavfall och därmedjämförligt avfall. Utskottet vill starkt understryka vikten av att vederbörandekommunala organ och kommunala och statliga myndigheter på ett smidigt ochgeneröst sätt behandlar aktualiserade frågor om dispens och att de därvid gerde särskilda förhållandena i glesbebyggda områden stort beaktande. Det är ocksåangeläget att en fast och sä långt möjligt enhetlig praxis i behandlingen avdispensärenden kommer tUl stånd. Det kan dock enligt utskottets meningifrågasättas om nuvarande lagbestämmelser från angivna synpunkter ärändamålsenligt utformade i nu förevarande avseende. Ett meddispensfrågorna nära sammanhängande spörsmål är den för hithörande ärenden gällande besvärsordningen. I de avstatens naturvårdsverk utfärdade anvisningarna rörande tiUämpningen av denkommunala renhållningslagen m. m. uttalas bl. a. att framställning tUllänsstyrelsen om befrielse för kommun från skyldighet att omhändertahushållsavfall skall göras av kommunfullmäktige. Detta innebär exempelvis attom fuUmäktige beslutar att inte göra sådan framstäUning beslutet endast kanangripas genom s. k. kommunalbesvär enligt 76 § kommunaUagen dvs. att klaganendast kan grundas på att beslutet inte tillkommit i laga ordning eUer står istrid med allmän lag eller författning eller annorledes överskrider derasbefogenhet som fattat beslutet eller kränker klagandens enskilda rätt ellereljest vUar på orättvis grund. Den enskildes möjligheter att få avkommunfullmäktige fattade beslut i frågor om dispens ändrade är härigenomsåvitt utskottet kunnat finna starkt beskurna. Det har också visat sig att enviss oklarhet föreligger vad gäller besvär över beslut i övrigt som fattatsenligt renhållningslagstiftningen. Enligt utskottets mening talar de i motionerna berördaförhållandena och vad utskottet i det föregående anfört för att en översyn avden kommunala renhållningslagen bör komma tUl stånd i syfte att ernå en sådanutformning av bestämmelserna att de medger vissa genereUa undantag förfastigheter i glesbygd och ett smidigare och mera rättvisande dispens- ochbesvärsförfarande än f.n. dets utskottets hemstäUan bort ha följande lydelse: att i anledning avmotionerna 1973:50, 1973:786, 1973:928, 1973:1416 samt 1973:1421, yrkande 2,hos Kungl. Maj:t hemställer om översyn av den kommunalarenhållningslagstiftningen. GOTAB 735181 S 1973