bet · FW01JuU30 · 1973-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1973 JuU 1973:30 betänkande i anledning av motioner omvissa polisutbildningsfrågor. I motionen 1973:272 av . (c) hemställs att hos Kungl. Maj:t begär sådan ändring avkursplanerna för polisaspiranterna att dessa ges utbildning i att ta hand omsårade och skadade djur samt att poliserna får obligatoriskt avlägga deskjutprov och andra prov som behövs för jaktlicens. I motionen 1973:597 av fröken i m. (c) hemställs att beslutar att poliser stationerade på"invandrar-orter" skall genomgå viss språkundervisning i devanligaste invandrar-språken och att tiden för denna utbUdning inräknas itiänstgöringstiden. Redogörelseför motionsskälen lämnas nedan. Omhändertagande av sårade och skadade djur I motionen 1973:272 framhålls attdet är polisens uppgift att uppsöka och avliva trafikskadade djur. Med undantagför kortare kurser inom de olika polisdistrikten förekommer inte någonundervisning häri under den allmänna polisutbildningen. Motionärerna anserdärför att polisaspiranter bör delta i en genomgång av hur man slaktar och tartill vara skadat vUt. En sådan utbUdning bör också omfatta såväl uppspårande avskadat Vilt som fällande och uppslaktning. Enligt motionärerna bör det därvidkrävas att polismännen får avlägga samma prov som gäller för jaktlicens. Enligt 20 § lagen (1944:219) omdjurskydd, vilken lag avser vård och behandling av husdjur och av andra djursom hålls i fångenskap, får veterinär eller polisman eller också i synnerligenträngande fall envar annan genast föranstalta om dödande av djur som påträffasså svårt sjukt eller skadat att det uppenbarligen bör dödas. Ägarenseller innehavarens mening bör inhämtas om så kan ske. I fråga om avlivande av trafikskadat villebråd saknasnågon motsvarande bestämmelse. Enligt 1 § lagen (1938:244) om rätt till jakt får den somharjakträtt inom visst område, dvs. i allmänhet jordägaren, i princip jaga samtdöda och fånga vilda däggdjur och fåglar där. Beträffande vissa mer sällsyntadjur som björn, varg, lo m. fl. stadgas i 18 § I mom., att om de dödas, fångas eller anträffas som fallvilt, de skall tillfallakronan om ej Kungl. Maj:t bestämmer annat. Enligt 2 mom. gäller detsamma ifråga om älg, hjort eller rådjur som dödas eller anträffas som fallvUt närdjuret är fridlyst. Bestämmelser om rätten att disponera över fallvilt harmeddelats i 23 § jaktstadgan (1938:279). När det gäller älg, hjort eUer rådjurfår enligt 2 mom. sådant djur, som skadats vid trafikolycka eller av liknandeorsak och med anledning härav dött eller avUvats under fridlysningstid,behållas av jakträttsinnehavaren om han i enlighet med föreskrifter, som meddelasav , bistått med att vid behov spåra och avliva djuret eller tahand om det. har i samråd med genomskrivelse till länsstyrelserna utfärdat föreskrifter angåendevad som skaU iakttas när alg, hjort eller rådjur trafikskadats. Vidare harrikspolisstyrelsen utfärdat anvisningar för omhändertagande av trafikskadadedjur (se föreskrifter och anvisningar för polisväsendet, FAP, 226-1).Sammanfattningsvis innebär och rikspolisstyrelsensanvisningar följande. PoUsen skall om så bedöms nödvändigt göra en undersökningpå olycksplatsen. Jakträttsinnehavaren skall underrättas om att djuret skadatseller dödats på dennes jaktmarker. Anträffas djuret skadat på eller i närheten avolycksplatsen skall det om så erfordras avlivas varvid allmännadjurskyddskrav skall iakttas. Om jakträttsinnehavaren vUl behålla djuret skallhan sticka och passa det samt svara för transporten. Åtgärder bör dock vidtasav polisen eller av denna tillkallad lämplig person så alt köttet inte förstörsinnan jakträttsinnehavaren anländer. Anträffas ej djuret på eller i närhetenav olycksplatsen skall det eftersökas under överinseende av poUsen eUer påpolisens uppdrag. Eftersöket skall om så lämpUgen kan ske genomföras avjakträttsinnehavaren eller någon som han utsett. I annat fall skall lämpligperson med spårhund tillkaUas. Angående förfarandet vid avlivning av skadade djur harrikspolisstyrelsen i samråd med dåvarande veterinärstyrelsen och utfärdat föreskrifter och anvisningar (se FAP 226-2) variutförligt regleras när och hur skadade tama och vilda djur skall avlivas.Rikspolisstyrelsen har vidare i samråd med bl. a. utarbetatviss utrustnmg för avlivande av trafikskadat villebråd och av andra djur.Utrustningen, som bl. a. består av en studsare och ett hagelgevär, hardistribuerats till samtliga polisdistrikt. (Se tekniskameddelanden 11:231.) I den reguljära poliSUtbUdningen ingår viss undervisningsom är av intresse i detta sammanhang. Under grundutbildningen, som pågår i 40veckor, genomgås bl. a. bestämmelserna angående omhändertagande och avlivandeav trafikskadat vilt. I den högre poliskursen, som bevistas av alla polismän åtta-tioår efter grundutbildningen, ingår bl. a. genomgång av ochrikspolisstyrelsens anvisningar angående omhändertagande av trafikskadat viltoch demonstration av moderna jaktvapen. I fråga om UtbUdning i handhavandet av den till polisdistriktenlevererade jaktutrustningen har föreskrivit att utbUd- ningen vid behov skall ombesörjas av vederbörandepolismästare, att inom varje polisdistrikt bör finnas ett antal polismän somkan använda utrustningen på ett riktigt sätt samt att tiU denna grupp i förstahand bör uttas polismän som är kunniga jägare. har vidarefastställt att totalt 1 765 polismän inom polisdistrikten bör genomgå sådanutbildning. Med anledning av motionskravet att poliserna skall avläggaskjutprov för jaktlicens kan följande tilläggas. EnskUd persons rätt att inneha jaktvapen regleras ivapenförordningen (1949:340). Med stöd av 42 § nämnda förordning har Kungl. Maj:tfastställt föreskrifter och anvisningar rörande tillämpning av vapenförordningen,vari bl. a. uttalas att för tillstånd till innehav av jaktvapen som regel börkrävas att sökanden genom intyg styrker sin skjutskicklighet och sin lämpligheti övrigt att handha jaktvapen. Är fråga om vapen för jakt efter älg eller annathögvilt bör som regel i stället krävas att sökande avlagt godkänt prov förerhållande av Svenska jägareförbundets älgskyttemärke i brons. Språkundervisning för viss polispersonal I motionen 1973:597 påpekas attpolisen ofta är den myndighet med vilken invandrare först får kontakt.Motionärerna framhåller, att det är angeläget att invandrarna vid sin ankomsttUl får information som hjälper dem till rätta och att de har möjlighetatt ställa frågor och få dem korrekt besvarade. Det är också viktigt att denutredning som polisen har att göra i utlänningsärenden bUr riktig och att allaväsentliga uppgifter kommer fram. Enhgt motionärerna uppstår ofta missförståndmellan polis och invandrare tUl följd av språksvårigheter. För anställning som polisaspirantär minimikravet i fråga om skol-underbyggnad att sökanden erhållit slutbetygfrån årskurs 9, teoretisk linje, med lägst betyget 3 i bl. har en allt större del av antagna haft studentexameneller genomgått treårig linje vid gymnasium. Av dem som antagits /72 hade sålunda gymnsiekompetens ellerstudentexamen. Enligt kursplanerna för den grundutbUdning, som varjenyanställd polisaspirant skall genomgå, skall undervisning i engelska förekommai . Genom 9 § förvaltningslagen (1971:290) harförvaltningsmyndigheter, dit bl. a. polismyndighet hänförs när den handläggerandra ärenden än sådana som avser verksamhet till förekommande eller beivrandeav brott, bemyndigats att vid behov anlita tolk när de haratt göra med någon som ej behärskar svenska språket. Vid sidan av den aUmännabestämmelsen i förvaltningslagen finns särskilda regler om anlitande av tolk iolika specialförfattningar. 1 42 § fjärde stycket utlänningslagen (1954:93)förutsätts att myndighet kan anlita tolk vid förhör i utlänningsärenden. Något enhetligt system för rekrytering av tolkar inompolisväsendet finns inte. Vid de tre största polisdistrikten finns en relativtstabil kärna av tolkar, av vilka en del tjänstgjort eller längre.Inte sällan tjänstgör dessa tolkar även inom domstolsväsendet. Med undantag för den tolkutbildning för militära behov sombedrivs vid arméns tolkskola förekommer i inte någon högretolkutbUd-ning. På universitetsnivå förekommer dock viss språkundervisning somhar betydelse för blivande tolkar och översättare, bl. a. kan vid något ellernågra universitet studeras de vanligaste invandrarspråken, t. ex. finska,serbokroatiska och grekiska. För att tillgodose de akuta utbildningsbehoven framför aUthos dem som redan var verksamma som tolkar bland invandrare inledde en arbetsgruppför invandrarfrågor inom en försöksverksamhetmed korta intensivkurser för tolkar inom olika specialområden. Verksamhetenövertogs av statens invandrarverk. Från att inledningsvis ha omfattatendast kurser för finska tolkar har verksamheten successivt utökats, och kurserhar nu genomförts i ett tiotal invandrarspråk. Inom ramen för verksamhetenbedrivs också försök med examination av tolkar inom rätts- och polisväsendet. Utredningar m. m. Den tillsattainvandrarutredningen (In 1969:22), som härtill uppgift att utreda invandraresanpassningsproblem m. m., avgav ett delbetänkande (SOU 1972:83)om bl. a. samhällets tolkservice, vari framläggs förslag till riktlinjer för enförbättrad tolkservice samt om utbildning och auktorisation av tolkar. Ibetänkandet framhålls bl. a. att många statliga organ rekryterar personer medkunskaper i invandrarspråk till tjänster där kontakter med invandrare oftaförekommer. Enligt utredningen är denna utveckling positiv, och ytterligareåtgärder bör vidtas från berörda myndigheters sida för att i all möjligutsträckning rekrytera personer med sådana språkkunskaper. Utredningenrekommenderar vidare att myndigheter och organisationer med invandrarkontaktersom ett led i personalutbildningen skall anordna kurser av olika omfattning iinvandrarspråk. Vidare föreslås att samhällsorganen bör i ökad utsträckninginrätta fasta tolk- och översättartjänster. Utredningen erinrar om att en sådanordning skapar garantier för att tolk eller översättare alltid finnstillgänglig hos samhällsorganet och att tolken eller översättaren har desärskilda kvalifikationer som behövs för att han skall kunna fullgöra sinuppgift tillfredsställande. Vidare framhålls att rekrytering av språkkunnigapersoner som är fast knutna till visst organ kan vara motiverad av ekonomiska skäl. Betänkandet harremiss-behandlats och är föremål för överväganden inominrikesdepartementet. I propositionen 1973:115 med förslag tUl åtgärder för attbekämpa brottsligheten och förbättra den allmänna ordningen togs upp vissafrågor angående rekryteringen av polismän. Departementschefen framhöU härvidatt för antagning tUl polisaspirant bör gälla i huvudsak samma krav somuppställs för allmän behörighet till högre utbUdning. De närmarekompetenskraven fick emellertid enligt departementschefen övervägasytterligare. Med hänsyn till att åtskUliga för polisyrket lämphga personersaknat möjlighet att genomgå gymnasial utbUdning måste även sådana som harannan utbUdning i viss utsträckning komma i fråga vid rekryteringen.Departementschefens uttalande i denna del lämnades utan erinran av (se JuU 1973:26, rskr 1973:258). Omhändertagande av sårade och skadade djur I motionen 1973:272 framhålls attdet är poUsens uppgift att uppsöka och avliva trafikskadade djur. Enligtmotionärerna förekommer under den aUmänna polisutbUdningen - bortsett frånkortare kurser inom de olika polisdistrikten - inte någon undervisning i hurdenna uppgift skall lösas. Motionärerna anser att polisaspiranter bör delta igenomgång av hur man slaktar och tar till vara skadat vilt och att polismänskall avlägga prov för jaktlicens. Önskemålen bör enligt motionärernatUlgodoses genom ändring av kursplanerna för poUsaspiranter. Den alltmer ökande trafiken medför att ett stortantal djur dödas eller skadas på våra vägar. I likhet med motionärerna anserutskottet att det är viktigt att poUsen har möjlighet att på etttillfredsställande sätt omhänderta och avliva de trafikskadade djur som intetas om hand av djurens ägare, jakträttsinnehavare eller annan lämpUg person.Som framgår av den ovan lämnade redogörelsen är det sörjt för att alla polismänunder sin utbUdning orienteras om gällande bestämmelser och föreskrifterrörande omhändertagande och avlivande av skadade djur samt att det inom varjepolisdistrikt skall finnas tUlgång till lämplig jaktutrustning och personal somgenomgått utbUdning i utrustningens handhavande. Härigenom får enUgt utskottetsmening syftet med motionen anses i huvudsak tUlgodosett, och utskottet kan inteförorda att utbUdningen på detta område - måhända på bekostnad av andra ochviktigare utbildningsmoment utökas i enlighet med motionärernas förslag.Utskottet avstyrker alltså bifall till motionen 1973:272. Språkundervisning för viss polispersonal I motionen 1973:597 påpekas attpoUsen ofta är den myndighet, med vUken invandrare först får kontakt.Motionärerna framhåller att det är angeläget att invandrarna vid sin ankomst till fårinformation som hjälper dem till rätta och att de har möjlighet att ställafrågor och få korrekta svar. Det är också viktigt att den utredning som polisenhar att göra i utlänningsärenden blir riktig och att alla väsentliga uppgifterkommer fram. Enligt motionärerna uppstår ofta missförstånd mellan polis ochinvandrare till följd av språksvårigheter. Mot angiven bakgrund yrkarmotionärerna att polismän som är stationerade på "invandrarorter"skall genomgå viss undervisning i de vanligaste invandrarspråken och att tidenför denna utbildning skall inräknas i tjänstgöringstiden. Utskottet delar uppfattningen att det är angeläget att demyndigheter som regelmässigt har kontakter med invandrare har tillgång tUlpersonal med erforderliga språkkunskaper och ser med tUlfredsställelse attunder senare år åtgärder vidtagits för att tillgodose behovet härvidlag.Sålunda har alltsedan år 1968 pågått en försöksverksamhet med korta intensivkurserför tolkar inom olika specialområden. Inom ramen för verksamheten bedrivs ocksåförsök med examination av tolkar inom rätts- och polisväsendet. Genom den år1971 antagna förvaltningslagen (1971 :290) har öppnats möjlighet förmyndigheter att i förvaltningsärenden vid behov anlita tolk. Förslag har även framlagts om mer långtgående åtgärder.Den tUlsatta invandrarutredningen (In 1969:22), som har till uppgift attutreda invandrares anpassningsproblem m. m., avgav sålunda ettdelbetänkande (SOU 1972:83) om samhäUets tolkservice med förslag om utbildningoch auktorisation av tolkar. I betänkandet framhålls att bl. a. många statligaorgan rekryterar personer med kunskaper i invandrarspråk till tiänster därkontakter med invandrare ofta förekommer. Enligt utredningen bör ytterligareåtgärder vidtas för att i all möjlig utsträckning rekrytera personal med sådanaspråkkunskaper. Utredningen rekommenderar vidare att bl. a. myndigheter medinvandrarkontakter som ett led i personalutbildningen anordnar kurser i olikaomfattning i invandrarspråk samt att samhällsorganen i ökad utsträckninginrättar fasta tolk- och översättartjänster. Utredningen erinrar om att ensådan ordning skapar garantier för att tolk eller översättare alltid finnstillgänglig hos samhällsorganet och att tolken eller Översättaren har desärskilda kvalifikationer som behövs för att han skall kunna fullgöra sinuppgift tUlfredsställande. Betänkandet har remissbe-handlats och är förnärvarande föremål for överväganden inom . Med hänsyn till de åtgärder som sålunda vidtagits elleraktualiserats bör motionen inte föranleda någon åtgärd. A. att beträffandeomhändertagande av sårade och skadade djur avslår motionen 1973 :272; B. att beträffandespråkundervisning för viss polispersonal avslår motionen 1973:597. Närvarande: (), fröken (),()*, fröken (), herrar i (c), (). i (fp). Polstam (c)*, (), herrar Schött(m), i (fp), i (s)* och iMalmö (s). Ej närvarande vid betänkandets justering GOTAB 735176 S 1973