bet · FW01SoU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1973 SoU 1973:20 betänkande i anlednmg av motion omfosterlega för bam som vistas hos särskUt förordnad förmyndare. 1 motionen 1973:902 av () och () yrkas att hos Kungl. Maj:t hemställer omsådan ändring i barnavårdslagen att barn som vistas hos särskiltförordnad förmyndare skall kunna anses som fosterbarn och därvid erhålla detstöd som kan komma fosterbarn till del. I motionen pekas på vissaolägenheter som följer av att barn som vistas hos särskilt förordnadförmyndare, som anförtrotts vårdnaden om barnet, inte är fosterbarn ibarnavärdslagens mening. Motionärerna anför bl. a. att eftersom utbetalning avfosterlaga, dvs. ersättning för kostnader för barnets vård, är knuten tillbarnets vistelse i ett fosterhem, sådan ersättning inte kan utbetalas till ensärskilt förordnad förmyndare, trots att barnet ytterst sällan har några störretillgångar eller bidrag som kan ersätta fosterlegan. Motionärerna framhålleratt de anser att det borde finnas möjlighet för att beslutaatt, om särskUda skäl föreligger, sådant barn som vistas hos särskilt förordnadförmyndare likväl kan anses som fosterbarn. Därmed skulle, påpekas det, rentformella förmynderskapsförordnanden, som åläggs bl. a. socialvårdstjänstemänför fosterbarn som under länga tider vistats i samma enskilda hem, kunnaundvikas och anhöriga till barn, som mist sina föräldrar, skulle också kunnatillförsäkras viss ekonomisk ersättning utöver barnpension om de tog hand ombarnet och detta således fick vistas i en miljö som inte var barnet helt främmande. Gällande bestämmelser m. m. Bestämmelser om vårdnaden om barnär intagna i (FB). Vårdnaden om barn innefattar en plikt förvårdnadshavaren att sörja för barnets person och att ge det sorgfälliguppfostran. Barnet skall erhålla uppehälle och utbildning efter vad som ärtillbörligt med hänsyn till föräldrarnas villkor, barnets egna tillgångar ochbarnets anlag (FB 6:2). Vårdnaden om barn upphör när barnet fyllt elleringått äktenskap (FB 6:1 och 12). 1 viss utsträckning har barnet redan före20-årsåldern getts behörighet att bestämma i några för värdnadsfrågan viktigahänseenden, såsom beträffande bostad och arbete (FB 6:3 andra stycket och 4). 1 vårdnaden ingår befogenhet ochplikt att, i den omfattning lagen anger, besluta i barnets personligaangelägenheter. Vårdnadshavaren kan därvid besluta att lämna den rent faktiskavården till annan, exempelvis fosterföräldrar. Därigenom sker ingen ändring ivårdnadshavarens bestämmanderätt för barnet. Det i lagen använda begreppetvårdnad är alltså inte identiskt med den faktiska vården. Vårdnadshavaren kanåterta den faktiska vården om barnet, om han finner det lämpligt. För barn i äktenskap är föräldrarnagemensamt vårdnadshavare (6:1). Vid längre tids förhinder för den ene avföräldrarna eller om den ene gör sig skyldig tUl grovt missbruk eller till grovförsummelse vid vårdnadens utövande, är hemfaUen åt missbruk av rusgivandemedel eUer för ett lastbart liv, kan rätten på ansökan av den andre förordnaatt vårdnaden skaU tUlkomma endast denne. Sådant förordnande kan ges också påansökan av barnavårdsman eller på anmälan av allmän åklagare ellerbarnavårdsnämnd. Är båda föräldrarna förhindrade att delta ivårdnaden eUer har båda gjort sig skyldiga till någon angiven försummelse,kan rätten överflytta vårdnaden på särskilt förordnad förmyndare (FB 6:6). Upplöses famUjegemenskapen skall enligt FB 6:7 rättenförordna vem av föräldrarna som skaU ha vårdnaden om barnen eller, om inte allabarnen bör stå under den enes vårdnad, hur de skall fördelas mellanföräldrarna. Finner rätten det vara med hänsyn till barnens bästauppenbart, att ingendera av föräldrarna bör utöva vårdnaden, skall dennaanförtros åt särskilt förordnad förmyndare. När vårdnaden om barn i äktenskap tillkommer föräldrarnagemensamt och den ene dör, blir den efterlevande ensam vårdnadshavare direktpå grund av lag (FB 6:8). Har vårdnaden vid upplösning av äktenskapet eller iföljd av särlevnad tiUagts den ene och dör denne, krävs rättens förordnande förden andre att utöva vårdnaden. Sådant förordnande skall ges, såvida intevårdnaden med hänsyn till barnets bästa finnes böra anförtros åt särskiltförordnad förmyndare. Motsvarande gäller om den av föräldrarna som ensam harvårdnaden blir förhindrad att utöva vårdnaden eller gör sigskyldig till sådan grov försummelse som kan föranleda att vårdnaden underbestående sammanlevnad tillerkänns den andre. (FB 6:9). För barn utom äktenskap gäller enligt FB 6:12 förstastycket att det står under moderns vårdnad. Under vissa förutsättningar kanvårdnaden genom beslut av rätten överföras tUl fadern. Om den av föräldrarna som har vårdnaden om barnet förlängre tid är förhindrad att utöva vårdnaden eller gör sig skyldig tillförsummelse vid vårdnadens utövande m. m. skall rätten på ansökan av den andreföräldern eUer på anmälan av aUmän åklagare eller förordna denandre föräldern att utöva vårdnaden, såvida inte vårdnaden med hänsyn tillbarnets bästa bör anförtros åt särskilt förordnad förmyndare. Motsvarandegäller om den ene av föräldrarna dör (FB 6:12 andra stycket). Av rätten meddelade beslut ivårdnadsfrågor kan omprövas när väsentligt ändrade förhållanden päkaUar det (FB6:13). Vårdnaden är att skilja frånförmynderskapet, vilket avser förvaltningen av barnets egendom, till den deldenna inte tillkommer barnet självt eller annan, samt befogenheten attföreträda barnet i andra angelägenheter än som rör dess person, 1 lagen har debåda funktionerna emellertid i princip kopplats samman. För underårigt barn iäktenskap är sålunda enligt huvudregeln föräldrarna gemensamt förmyndare (FB11:1 första stycket) och för barn utom äktenskap är modern förmyndare (FB 11:2första punkten). Förordnas att vårdnaden om barn i äktenskap skall tUlkommaendast den ene av föräldrarna eller överflyttas vårdnaden om barn utom äktenskappå fadern, blir den sålunda utsedde vårdnadshavaren också ensam förmyndare (FB11:1 andra stycket och 2 andra punkten). Man brukar i sammanhanget tala omföräldrars legala förmynderskap. Också en legal förmyndare kan entledigas, omhan prövas vara olämplig såsom förmyndare (FB 11:9), Om rätten i sådant fallinte förordnar att även vårdnaden skaU överflyttas på den särskilt förordnadeförmyndaren, kommer vårdnaden och förmynderskapet att fortsättningsvis utövasav olika personer. Motsvarande gäller om en av flera särskilt förordnadeförmyndare endast skall ha vårdnaden om barnet och befriats från skyldighetenatt delta i handhavandet av barnets övriga angelägenheter (FB 13:8 andrastycket andra punkten). Lagen ger större möjlighet att låta förmynderskapet utövasgemensamt än vårdnaden. Endast föräldrar tiU barn i äktenskap kan utövavårdnaden gemensamt. Lagens reglering bygger härvid på förutsättningen attföräldrarna sammanlever. 1 har meddelats närmare bestämmelser omförmyndares plikter och om tiUsyn över förmyndares förvaltning. Tillsynenutövas i första hand av kommunalt valda överförmyndare, vilka i sin tur stårunder tUlsyn av förmynderskapsdomstolen. För sitt arbete äger förmyndaren att av den omyndigesegendom uppbära skäligt arvode, dock högst av den omyndigesbehållna årsinkomst. Förmynderskapsdomstolen kan i vissa fall fastställa högreersättning. Arvode kan inte utgå för arbete som förmyndaren lagt ned på denomyndiges personliga omvårdnad. Arvode tillkommer ej heller legal förmyndare(föräldrar) såvida inte rätten med hänsyn till särskilda omständighetertillåter detta. Ut placering av barn i enskilt hem genom barnavårdsnämndm. Utplacering av barn i enskUt hemgenom förekommer inom ramen för omhändertagande av barn församhällsvård. - eller i förekommande fall socialcentralnämnd eller social distriktsnämnd - skall enligt 25 § barnavårdslagen(1960:97, efter ändringar omtryckt 1971:308) ingripa dä missförhållanden föreliggeri underårigs miljö eller beteende. hand tUlgripa förebyggande åtgärder, såsom hjälpätgärder,varning, föreskrifter rörande levnadsförhållanden och övervakning. Om hjälpätgärderbedöms som gagnlösa eller i det särskilda faUet visat sig ineffektiva, kanbarnavårdsnämnd omhänderta den underårige för samhällsvård. Omhändertagande för samhällsvård kan vidare komma i frågai följande fall. Om någon som inte fyllt behöver vård och fostran pågrund av att föräldrarna avlidit eller övergivit honom, kan barnavårdsnämnden,om behovet av vård och fostran inte tillgodoses på annat sätt, omhänderta honomför samhällsvård (31 § första stycket barnavårdslagen). Är någon som inte i behov av specialvård eller annan vård och fostran utom hemmet pågrund av att föräldrarna inte kan bereda honom sådan vård eller eljestunderlåter att tillfredsställande sörja för honom, kan barnavårdsnämnden, ombehovet inte tillgodoses på annat sätt, på begäran av föräldrarna eller medderas samtycke omhänderta honom för samhällsvård (31 § andra stycketbarnavårdslagen). Den som omhändertagits för samhäUsvård skall överlämnastill enskilt hem eller placeras i lämpUg anstalt. 1 första hand skall vård ienskilt hem ifrågakomma. Med enskilt hem avses inte den omhändertagnes egethem. Den som omhändertagits på grund av sitt eget beteende kan intagas iungdomsvårdsskola efter beslut av på ansökan av . För barn, som för samhällsvård utplaceras i enskilt hem,betalar barnavårdsnämnden (kommunen) ersättning (fosterlega) till hemmet efteröverenskommelse med detsamma. Placering av barn i annat enskilthem än hos föräldrarna förekommer också på grund av privata överenskommelsermellan barnets föräldrar och hemmet. Ersättningen för vården betalas därvidinte av utan är en fråga om vilken föräldrama och det enskUdahemmet avtalar. Enligt den officiella statistikenvar per sammanlagt något fler än 20 000 barn och ungdomaromhändertagna för samhällsvård. Av dessa var ca 1 5 000 placerade i enskildahem. , om vilken utredning närmare uppgifter lämnas idet följande, fann i sina undersökningar att ca 17 000 barn varplacerade i fosterhem. Drygt tre fjärdedelar av detta antal barn varomhändertagna för samhällsvård och närmare en fjärdedel var placerade på grundav privata överenskommelser meUan barnens föräldrar och fosterhemmen. I barnavårdslagen har meddelatssärskilda bestämmelser beträffande vård av barn , som vårdas ochfostras i annat enskilt hem än hos föräldrarna eller särskUt förordnadförmyndare vilken har vårdnaden om barnet. Sådant barn benämnes i 46 §barnavårdslagen fosterbarn, och de aktuella bestämmelserna återfinns i 7 kap.med . m. Föreskrifter ges där om tillstånd förmottagande av fosterbarn och om tillsyn över fosterhem m. m. privata placeringar och placeringar genom såsom en form av samhällsvå]'d är underkastade dessabestämmelser. Liksom den för samhällsvårdomhändertagne inte kan vara utplacerad i sitt eget hem hos föräldrarna kan densom är omhändertagen för samhällsvård och för vilken vårdnaden åvilar särskUtförordnad förmyndare inte vara utplacerad hos sådan förmyndare. I fall som nunämnts fostras barnet av vårdnadshavarna och kan då inte anses varaomhändertaget för samhällsvård. Om vårdnaden för ett för samhällsvårdomhändertaget barn, som är utplacerat hos fosterföräldrar, överflyttas frånföräldrarna till fosterföräldrarna som särskilt förordnade förmyndare, måstesåledes samhällsvården upphöra. Detta får bl, a, till följd attbarnavårdsnämnden inte längre utger ersättning (fosterlega) till hemmet och attde särskilda regierna i 7 kap. barnavårdslagen om tillsyn över fosterhemmet m.m. är tillämpliga. Vid bortfall av ersättningen frånbarnavårdsnämnden till fosterhemmet kan i stället socialhjälp för barnetifrågakomma, om föräldrarna inte erlägger underhållsbidrag, som täckerkostnaderna för barnets uppehäUe och fostran. Utöver de bidrag till barnets uppehälle och fostran som iform av fosterlega kan utgå tUl hem, vari barn utplacerats för samhäUsvård,eller i form av underhållsbidrag och/eller socialhjälp kan utgå, då särskiltförordnad förmyndare har vårdnaden om barnet, kan komma allmänt barnbidrag,bidragsförskott, barnpension, statUgt bostadstillägg och kommunaltbostadstillägg. Normer beträffande ersättning för samhällsvård i enskilthem m. m. har i april1972 beslutat rekommendera barnavårdsnämnderna att för såsom lägstaersättning för vård i enskilt hem av barn som omhändertagits jämliktbarnavårdslagen utge ett belopp som motsvarar av det vid ingången avär 1973 gällande basbeloppet enligt lagen (1962:381) om aUmän försäkring(Svenska kommunförbundets cirkulär 21.4.1972 nr 38/72). Nämnda basbelopputgjorde vid ingången av år , innebärande att såsom lägstaersättning rekommenderades för ett belopp av , eller efter vissavrundning , , 1 tillämpningsanvisningar till rekommendationenhar anfört att det av olika skäl ofta är erforderligt att avtalahögre och inte sällan väsentligt högre -ersättningsbelopp än vad somrekommenderats. En viktig anledning anges vara, att den otillräckligatillgången på fosterhem lett till en fortgående höjning av den allmännaersättningsnivån. anför vidare i anvisningarna att det varkentorde vara möjligt eller erforderligt att uttömmande ange vilka förhållandensom bör kunna föranleda högre ersättning men anger dock tre huvudgrupper avskäl, nämligen omständigheter som hänför sig till barnet, omständigheter somhänför sig till fosterhemmet samt vårdtidens längd (tillfällig vård). Ianvisningarna rekommenderas vidare barnavårdsnämnderna att vid sidan av defasta ersättningarna ersätta fosterföräldrarna för vissakostnader, nämligen för läkarvård, läkemedel m. m., tandvård, fickpengar,särskild kostnadskrävande utrustning (exempelvis säng och sängutrustning,cykel, moped, sportutrustning) samt resekostnader i samband med lakar- och tandläkarvårdm. Kommun kan under vissa förutsättningar få ersättning förutgifter för samhällsvård av annan kommun, av staten, av barnet självt eller avdess föräldrar eller adoptivföräldrar enhgt bestämmelser 1(10 kap,) barnavårdslagenom kommuns rätt tUl ersättning för vissa vårdkostnader. Kommun som haftutgifter för samhällsvård för barn som är mantalsskrivet i annan kommun kansålunda återsöka kostnaderna från mantalsskrivningskommunen. Dylika utgifterför barn som inte är svensk medborgare kan återsökas från staten. Kommun ärberättigad att som ersättning för kostnader för samhällsvård uppbäraunderhållsbidrag eller annan periodiskt utgående förmån som tillkommer barneteller kräva ersättning av egendom som tillhör barnet. För barn som inte har kommun rätt till ersättning av föräldrar eller adoptivföräldrar. Ersättning från staten utgår endast i den mån gottgörelseinte kan uttagas av barnet självt, dess föräldrar eUer adoptivföräldrar. Såväl ersättningen från annan kommun som ersättningen frånstaten utgår med det belopp, vartill åtgärdskommunens kostnader för vården"skäligen" kan uppskattas. Den sammanlagda ersättning som kommun får uttaga frånbarnet och dess föräldrar får dock under inga förhållanden överstiga ett visstbelopp , vilket belopp fastställes av Kungl. Enligt kungörelsen(1964:344) om det högsta ersättningsbelopp, som må uttagas enligt 72 §barnavårdslagen, utgör detta belopp . Har barnet fyllt sextonår och har inkomst av eget arbete får uttagas ytterligare I , . Den med stöd av ett Kungl. Maj:tsbemyndigande tillkallade förmynderskapsutredningen (Ju 1966:60), vUkenär 1970 slutförde sitt uppdrag, avgav till chefen förjustitiedepartementet ett betänkande Förmynderskap (SOU 1970:67) med förslagtill vissa ändringar i m, fl, författningar. Utredningenföreslog att aUt arbete som en förmyndare utför bör ersättas. Undantag börendast göras beträffande ersättning åt legal förmyndare. Arvodet bör enligtutredningen i princip utgå av den omyndiges medel. Om dennes ekonomiskaställning skulle vara sådan att ett uttagande av förmyndararvode skulle bliaUtför betungande, bör ersättningen enligt utredningen utgå av allmänna medel.Utredningens betänkande har remissbehandlats. (S 1969:29) har iuppdrag att göra en allmän översyn av den sociala värdlagstiftningen omfattandebl, a, barnavärdslagen, I direktiven erinras bl. a. om att riksdag(2LU 1967:51) hemställt om utredning av barnavårdslagens bestämmelser omomhändertagande av barn för samhällsvård. (S 1970:30)har i uppdrag att utreda vissa frågor beträffande vården av barn och ungdomar ifosterhem, barnhem och andra barnavårdande institutioner. I direktiven angesatt utredningen bl. a. skall ta upp frågor rörande vård i enskUda hem jämförtmed vård på barnavårdande institutioner och att nuvarande former för och omfattningenav fosterhemsverksamheten skall kartläggas. a. genomfört tvåenkätundersökningar avseende kommunernas fosterbarnsvård och enintervjuundersökning med fosterföräldrar. I motionen 1973:902 tas upp fråganom ersättning (fosterlega) för barn, som varit omhändertagna för samhällsvårdoch utplacerade hos fosterföräldrar men beträffande vilka vårdnadenöverflyttats till fosterföräldrarna som särskilt förordnade förmyndare. Vårdnaden om barn innefattar enligt enplikt för vårdnadshavaren att sörja för barnets person och att ge det ensorgfällig uppfostran. Vårdnaden åvilar föräldrarna eUer förälder. I vissafall, såsom t. ex. om föräldrarna avlidit, kan emellertid vårdnaden genombeslut av rätten överflyttas till särskilt förordnad förmyndare. Den faktiskavården om barn kan överlämnas till fosterföräldrar genom frivillig överenskommelsemellan dessa och vårdnadshavarna eller i samband med att barnet med stöd avbestämmelser i barnavårdslagen (1960:97) av omhändertas församhällsvård. Barn, som omhändertas för samhällsvård, skall i förstahand utplaceras i enskilt hem, i. andra hand i anstalt. För barn som utplacerasi enskilt hem betalar barnavårdsnämnden fosterlega till fosterföräldrarna. Om vårdnaden för barn, som är omhändertaget församhällsvård och utplacerat i enskilt hem, överflyttas till fosterföräldrarnasom särskilt förordnade förmyndare, upphör samhäUsvården. Detta får till följdatt barnavårdsnämnden kan utge fosterlega. Det yrkande som framställs i motionen syftar till attbarnavårdslagen skall ändras så att fosterlega kan utgå för barn som vistas hossärskilt förordnad förmyndare, vilken har vårdnaden om barnet. Motionärernapåpekar att genom en sådan ändring rent formella förmynderskap som tilläggsandra personer än fosterföräldrar exempelvis socialvårdstjänstemän - skullekunna undvikas samt att anhöriga till barn som mist sina föräldrar skulle kunnatillförsäkras viss ekonomisk ersättning om de tar hand om barnet och dettasåledes får vistas i en miljö som inte är barnet helt främmande. De omständigheter motionärerna åberopat som skäl för enändring av barnavårdslagen, såvitt avser möjligheterna för attutge fosterlega, är enligt utskottets mening viktiga och talarför en översyn av lagen i angivna avseende. 1 sammanhanget måste emellertidbeaktas det utredningsarbete, som pågår inom fosterbarnsutredningen ochsocialutredningen. Utskottet, som inhämtat att fosterbarnsutredningen kommeratt avge sitt betänkande , är med hänsyn till utredningsarbetetinte berett att ta något initiativ till en sådan översyn somaktualiserats genom motionen. Motionen bör därför inte föranleda någonriksdagens åtgärd. attriksdagen avslår motionen 1973 :902. Närvarande: herrar i (s), iAlvesta (c), i (s), (), ()*, iÖskevik (c), ()*, herrar i (s). (), (). (), (), i (s), Nisser (m)och (vpk), * Ej närvarande vid betänkandets justering. GOTAB 73 5003 S 1973