bet · FW01LU29 · 1973-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1973 LU 1973:29 betänkande i anledning av motion angåendearvsrätten för barn utom äktenskapet. I motionen 1973:410 av herrarErnulf (fp) och i (fp) yrkas att anhåller om förslagtill sådana ändringar av övergångsbestämmelserna tUl lagen (nr 621) om ändring i arvdabalken att 1. barn utomäktenskap alltid kan bevara sin arvsrätt genom att fråndödsfallet anmäla sin släktskap med den avlidne hos annan dödsbodelägare, hosboutredningsman eller hos den som sitter i dödsboet; och 2. de nubehandlade särskilda förutsättningarna för arvsrätt för vissa barn utomäktenskap efter barnets far och dennes släktingar blir tillämpliga ocksåbeträffande arvsrätten efter dessa barn för fadern och dennes släktingar. Utskottet har inhämtat utlåtandenöver motionen från och kammarkollegiet. På utskottets begäran haryttranden vidare avgivits av , länslandstings rättshjälpsnämnd samt barnavårdsnämnderna i och . Sedan gammalt har deutomäktenskapliga barnen i fråga om arv intagit en ofördelaktig ställning. 1734års lag tillerkände dem endast arvsrätt "efter egna barn ochbröstarvingar", och således inte ens efter föräldrarna. Sedan år 1905åtnjuter de dock samma arvsrätt som äktenskapliga barn efter moder ochmödernefränder. Fram hade de emellertid inte någon arvsrätt efterfädernefränderna. De var även uteslutna från arv efter sin fader såvida de intevar att anse som trolovningsbarn eller fadern i särskilt lagstadgad ordningavgivit arvsförklaring. Genom lagen (1969:621 j om ändring i arvdabalken upphävdessärbestämmelserna om utomäktenskapliga barns arvsrätt och fr. o. m. den 1januari 1970 är barn utom äktenskapet i princip jämställda i arvshänseende medbarn i äktenskapet. Är barn utom äktenskapet fött före sistnämnda dag (ochskulle inte arvsrätt mellan barnet och fadern ha förelegat enligt äldre lag)gäller emellertid en specialregel om arvsrättspreskription. Enligt punkten 3 iövergångsbestämmelserna till lagen ärver barnet och dess bröstarvingar iangivna fall fadern och dennes släktingar endast under förutsättning att"annan dödsbodelägare, boutredningsman eller den som sitter i boet senastvid bouppteckningen fått kännedom om arvingen eller anteckning om barnet förearvfallet gjorts i personakt för 1 1973.8 saml. arvlåtaren eller annan från vilken arvingen härleder sinarvsrätt". Det är då att märka att dödsboet har möjlighet att föranstaltaom bouppteckning omgående efter dödsfallet. Bouppteckningen kan i andra fallkomma att dra ut . Från den presumtive arvtagarens synpunkt innebärdetta, att han inte säkert kan beräkna när preskription inträder. Någon motsvarande specialregel om preskription finns ejvid s. k. bakarv, dvs. för den arvsrätt som tillkommer utomäktenskapligt barnsfader eller dennes avkomlingar av äktenskaplig börd. Dör bamet först ärverfadern utan att punkt 3 i övergångsbestämmelserna gäller. I detta fall blir istället tillämpliga de allmänna preskriptionsreglerna i 16 kap. arvdabalken,efter arvskungörelse eller efter arvfallet. Beträffande registreringen av utomäktenskapliga barnantecknar utskottet följande. Före infördes inte någonanteckning om barn utom äktenskap vid faderns namn i församlingsboken. Däreftergällde att barnet skulle antecknas vid faderns namn i församiingsboken, menanteckningen togs i allmänhet inte in i faderns flyttningsbetyg och kom sålundainte att följa med vid flyttning till annan församling. Den 1 januari 1947infördes en ny kyrkobok, församlingsliggare, i lösblads-system med en personaktför varje kyrkobokförd person. Vid flyttning sänds personakten till den nyakyrkobokföringsorten. antecknades i personakt för maninte andra barn till honom än eventuella trolovningsbarn och barn medarvsrättsförklaring. Först fr. o. m. antecknas, dock interetroaktivt, alla barn på personakt. Enligt 9 § kungörelsen (1950:146) om barnavårdsmans verksamhetoch tillsyn därå i dess gällande lydelseåligger det barnavårdsman att, när faderskapet till barn utom äktenskapetfastställts, genast anmäla detta hos pastorsämbetet i den församling där barnetkyrkobokförts. Från pastorsämbetet sker sedan avisering om förhållandet tillfaderns församling. I en övergångsbestämmelse till ändringar ikungörelsen föreskrivs att barnavårdsmannen skall skyndsamt sörja för attanteckning om barnet görs i faderns personakt, om faderskapet till barnetfastställs enligt äldre lag utan att anteckning om barnet gjorts i personakten. I propositionen 1973:100 har föreslagits attbarnavårdsmannens uppgifter att medverka vid utredning om utomäktenskapligabarns börd skaU övertas av barnavårdsnämnden. Utskottet har i sitt av riksdagengodkända betänkande 1973:25 tillstyrkt förslaget. Lagändringen träder i kraftden . För den händelse anteckning i faderns personakt inte skettgenom barnavårdsmans försorg har barn utom äktenskap rätt att efter anmälan fåfaderns personakt kompletterad med anteckning om barnet. Enligt centralafolkbokförings- och uppbördsnämndens anvisningar görs sådan anteckning omsökanden genom företeende av utdrag ur födelse- och dopbok, faderskapsdom ellerfaderskapserkännande styrker att faderskap fastställts. Motionärerna framhåller att det vidlagens tillämpning har uppmärksammats fall, där bouppteckning förrättatsmycket snart efter dödsfallet, sannolikt därför att man befarat att den avlidneefterlämnat något utomäktenskapligt barn. När ett sådant barn därefter anmältsin existens och gjort anspråk på arv, har detta varit . Barnet haralltså gått miste om arvsrätten. Ett sådant resultat av övergångsbestämmelserna kan enligtmotionärernas mening inte ha varit avsett. Även om det väl knappast kan blifråga om något stort antal fall där ett barn utom äktenskap på detta sätt gårmiste om arvsrätt, förefaller det inträffade motionärerna stötande. Dettagäller vare sig det är fråga om mindre eller något större arvslotter eller, somvid åtminstone något tUlfälle varit fallet, mycket stora belopp. Motionärernaanser därför att barnet bör garanteras en viss skälig tid för att framställa sittarvsanspråk. Förslagsvis kan bestämmas fråndödsfallet. I samband med den nu föreslagna ändringen är det enligtmotionärernas mening lämpligt att göra den ovan föreslagnaarvsrättspreskriptionen tillämplig även när ett barn som fötts utom äktenskapavlider och fråga uppkommer om arvsrätt efter barnet för dess far eller dennessläktingar. Motionärerna framhåller att vid lagstiftningens tillämpningframträtt behov av en sådan preskriptionsregel för att undvika att frågan om rättentUl arvet efter barnet hålls svävande i avbidan på att den allmännaarvsrättspreskriptionen skall inträda. Ur förarbetena till lagstiftningen om utomäktenskapligabarns arvsrätt 1 förslag till"Ärvdabalk" (SOU 1954:6) upptog ärvdabalkssakkunniga regler sominnebar införandet av lika arvsrätt för barn i och utom äktenskapet. Förslagetinnehöll dock den begränsningen att bamet skulle vara fött efterikraftträdandet. Som skäl härför åberopades risken för felaktigt fastställdafaderskap med dåvarande regler på området. En av de sakkunniga, justitierådet , avgav ettsärskilt yttrande, vari han påpekade att det för allmänheten och de berördabarnen inte skulle bli lätt att godta att barnets födelsedatum skuUe varautslagsgivande i fråga om arvsrätt efter fader och fädernefränder. Walinföreslog därför bl. a. följande regler för dem som var födda före nya lagensikraftträdande. Om faderskapet fastställts enligt äldre lag och omarvsanspråket bestreds skulle det utomäktenskapliga barnet få en rätt begränsadtill laglotten, men endast under förutsättning att faderskapet ansågs varaungefär lika säkert som om det fastställts enligt den nya ordningen.Arvsanspråket måste dock ha framställts från dödsfallet. I händelseav tvist fick frågan prövas av domstol. I remiss till lagrådet anslöt sigdepartementschefen tUl de sakkunnigas förslag. Dessa utsattes emellertid förkraftig kritik från lagrådets sida. a. ansåg lagrådet att arvsrättsreformenborde anstå tills åtgärder vidtagits för att ge efterlevande maka ettväsentligt bättre ekonomiskt skydd än departementsförslaget innebar. yttrande anmäldes 1958 anslöt sig departementschefentill lagrådets uppfattning att frågan om förbättrat skydd för efterlevande makeborde lösas innan arvsrättsreformen genomfördes. Är 1964 avgay familjerättskommittén betänkandet"Äktenskapsrätt" (SOU 1964:34) med förslag bl. a. till lösning avfrågan om efterlevande makes ekonomiska skydd. I betänkandet föreslogs ocksåinförandet av lika arvsrätt för barn födda inom och utom äktenskapet. Förslagetinnehöll dock, såvitt avsåg barn utom äktenskapet födda före den nyalagstiftningens ikraftträdande, samma begränsning som föreslagits avärvdabalkssakkunniga och lagrådsremiss. I proposition 1969:124 föreslogs införandet av förutomnya regler om fastställande av faderskap och om efterlevande makes ekonomiskaskydd - de nu gällande reglerna om utomäktenskapliga barns arvsrätt. I fråga omarvsrätten för barn födda före ikraftträdandet anfördedepartementschefen (s. 91) bl. a. följande. Jag vill erinra om att den av migförordade arvsrättsreformen grundas på den principiella uppfattningen att enviss grupp människor inte till följd av sin börd skall vara sämre lottade änandra. Ett accepterande av ståndpunkten att de nya arvsreglerna skall tillämpasbara under förutsättning att barnet fötts efter ikraftträdandet skulle medföraatt reformen i själva verket slog igenom fullt ut först efter ett femtiotal åreller mera, dvs. inte förrän en bra bit in . Därmed skulle manockså konservera vad som allmänt erkänns vara en social orättvisa. Frånprincipiell synpunkt kan det enligt min mening inte råda någon tvekan om attarvsrättsreformen i största möjliga utsträckning bör genomföras utan särskiltinskränkande övergångsbestämmelser. Invändningen om risken för felaktigt fastställda faderskapmed hittOlsvarande regler på området kan givetvis inte frånkännas betydelse isammanhanget. I det stora flertalet fall torde det emellertid inte råda någontvekan om att faderskapen är riktigt fastställda. Att nu införa möjlighet tiUomprövning av redan fastställda faderskap är praktiskt omöjligt. Vidberedningen av ärendet inom har övervägts att ta hänsyntill de osäkra faderskapen på det sättet att fadern skulle få rätt att genomtestamente ta ställning till om barnet skall ha arvsrätt eUer inte. En sådanlösning lider emellertid av den allvarliga svagheten att fadern skulle kunnaberöva barnet arvsrätt också i de fall då faderskapet är riktigt fastställt.Man skulle med andra ord få en grupp av barn som till skillnad från andra bam inte har skydd för sin laglott. Inte heller en sådan brist på jämlikhet ärjag för min del beredd att godta. Valet står då mellan att offra intresset av arvsrätt fördet stora flertalet utomäktenskapliga barn med riktigt fastställda faderskapeller att acceptera risken av att arvet ibland kan komma att kanaliseras tillett barn som i själva verket inte är släkt med sin rättsligt utpekade fader.Jag föredrar den senare lösningen. Departementschefen konstateradevidare att det med hänsyn till den tidigare bristfälliga registreringen av utomäktenskapligabarn kunde vara svårt och i fråga om förhållanden från tiden rentav omöjligt att utreda om en avliden man hade barn utom äktenskapet. Oavsett innehållet i den dödes personakt borde arvsrättdärför alltid föreligga, om någon av de övriga dödsbodelägarna senast vidbouppteckningen efter den döde fått kännedom om barnets existens. Detsammaborde gälla om boutredningsman eller den som sitter i boet hade sådan vetskap.Utomäktenskapligt barn skulle alltså själv kunna bevara sin arvsrätt efterfadern inte bara genom komplettering av faderns personakt före arvfallet utanockså genom att senast vid bouppteckningen ge sig till känna fördödsbodelägare, boutredningsman eller den som satt i boet. Vaddepartementschefen sålunda anfört borde enligt hans mening i princip hamotsvarande tillämpning för barnets arvsrätt efter avlägsnare släktingar påfädernet liksom också för barnets avkomlingars rätt till arv på fädernesidan. Några skäl till varför motsvarande regler omarvsrättspreskription inte införts när det gäller s. k. bakarv anförs inte ipropositionen. Lagrådet delade departementschefens uppfattning, attreformen inte borde begränsas till barn som föds efter den nya lagstiftningensikraftträdande. Det skulle annars dröja mycket länge innan reformen skulle fånågon egentlig betydelse. De nya reglerna borde därför, såsom föreslagits,gälla även tidigare födda barn, och inskränkningar härvidlag borde enligtlagrådet endast föreskrivas i den mån det var påkallat för att erhålla ensmidig och praktisk tillämpning. Lagrådet ansåg att de svårigheter som mött vidutformningen av övergångsbestämmelserna hade kunnat bemästras. Vid riksdagsbehandlingen kritiseradesövergångsbestämmelserna i två olika motionspar. I motionerna 1:1075 och 11:1242föreslogs att reformen skulle begränsas till barn födda efter den nyalagstiftningens ikraftträdande. Enligt motionerna 1:1074 och 11:1243 borde denföreslagna lagstiftningens retroaktiva verkan begränsas och motionärernaföreslog att den utvidgade arvsrätten skulle gälla endast under förutsättningatt faderskapet fastställts efter utgången av , då nya bestämmelser hadeinförts i . Första lagutskottet anförde i sitt av godkändautlåtande (ILU 1969:52) följande. Den i bägge motionsparenframställda invändningen om risken för att äldre faderskapsavgöranden kan varaoriktiga kan som departementschefen framhåller inte fränkännas betydelse. Attdet på grund av tidigare brister i registreringen av utomäktenskapliga barnmånga gånger också kan vara svårt att utreda om en avliden man har barn utomäktenskap kan ej heller bestridas. En begränsning av reformen till barn somföds efter den nya lagstiftningens ikraftträdande innebär emellertid, somdepartementschefen framhåller, att det skulle dröja mycket länge innanreformen skulle få någon egentlig betydelse. Ett sådant dröjsmål medverkningarna av en lagstiftning, för vilken starka principiella rättvisekravtalar, kan enligt utskottets mening icke accepteras. Det bör också framhållasatt de ifrågavarande begränsningarna strider mot den allmänna princip sombrukar tillämpas vid meddelande av ändrade bestämmelser inom arvsrätten,nämligen att tidpunkten för arvlåtarens död skall vara avgörande för frågan om tillämpligheten av gammal eller ny lag. motionärernas förslag kan också påpekas att de i vissafall skulle ha den föga tilltalande konsekvensen att olika arvsregler kom attgälla inom en och samma syskonkrets, nämligen då föräldrar, exempelvis sammanboendeutan önskan att ingå äktenskap, har gemensamma utomäktenskapliga barn föddabåde före och efter lagens ikraftträdande. Över huvud taget skulle vid ettgenomförande av motionsförslagen barn födda utom äktenskap före nya lagensikraftträdande känna det som en ännu större orättvisa om de när senare utomäktenskap födda barn fått arvsrätt likväl skulle vara uteslutna därifrån.Beträffande förslaget i motionerna 1:1074 och 11:1243 kan även framhållas attden tidpunkt som föreslagits som gräns för retroaktiviteten knappast bärs uppav några starkare sakskäl, eftersom man enligt motiven till den då genomfördajämkningen av faderskapspresumtionen inte avsåg att åstadkomma någon storförändring. Övergångsbestämmelsemas utformning berördes inte närmareav utskottet. Samtliga remissinstansertillstyrker att de av motionärerna påtalade frågorna utreds. Kammarkollegiet,landstings rättshjälpsnämnd och barnavårdsnämnden i Stockholmanser att preskriptionstiden dock bör sättas längre än av motionärernaföreslagna . i föreslår därjämteåtgärder för att få tillstånd att anteckningar om faderskapet införs i fadernspersonakt i större utsträckning än som är fallet. kan i stort instämma ivad motionärerna anför till stöd för p. 1 i motionens hemställan. Det tordeenligt hovrätten lagtekniskt ej medföra några särskilda komphkationer att stadgaviss tidsfrist för sådan anmälan som bevarar barnets eller dess bröstarvingarsarvsrätt. Huruvida tidsfristen bör vara eller längre eller kortaretid finner hovrätten emellertid behöva närmare övervägas. Det kan exempelvishävdas att fristen lämpligen bör vara densamma som legalfristen för förrättandeav bouppteckning, dvs. En sådan anmälan bör dockalltid anses gjord om den göres senast vid bouppteckningen. Hovrätten anför vidare att enahanda förutsättningar synesvisserligen av principiella skäl böra gälla för faderns och hans släktingarsutövande av arvsrätt efter barnet. Bakarvsfallen är emellertid relativt få, ochskillnaden i regel är därför i flertalet fall utan praktisk betydelse. Frånlagteknisk synpunkt torde det ej medföra svårigheter att samma förutsättningargäller för båda fallen; den praktiska vinningen skulle endast bli den attfrågan om utfärdande av arvskungörelse enligt 16 kap. 2 § ÄB ej behövdeövervägas. Det är därför enligt hovrättens mening tveksamt om det föreliggertillräckliga skäl för ändring av övergångsbestämmelserna i detta avseende.Likställighetskravet anser hovrätten dock motivera att frågan övervägs.Hovrätten tillstyrker därför att de i motionen aktualiserade frågorna utreds. Kammarkollegiet har till sitt yttrande fogatkammaradvokatfiskals-ämbetets yttrande över familjerättskommitténs betänkande (SOU 1969:60) Internationell äktenskaps- och arvsrätt samt ettremissyttrande till chefen för angående besvär överämbetets beslut angående viss persons framställning om kvarlåtenskapen efteravliden. I sistnämnda remissyttrande hemställer ämbetet om ändring av övergångsbestämmelsernai enlighet med motionärens förslag. Kollegiet anför i sitt yttrande tillutskottet att den av motionärerna under p. 1 föreslagna ändringen gäller enbestämmelse, som inte, såvitt kollegiet kan erinra sig, under den korta tid och nämnda lag varit i kraft, kommit att beröra vare sigdåvarande kammaradvokatfiskalsämbetet eller kollegiet såsom allmännaarvsfondens ställföreträdare. Det är dock mycket troligt, att kollegiet kankomma att få att göra med fall, där först efter en bouppteckning, vid vilkenarvsfonden upptagits såsom arvinge, en tidigare helt okänd arvinge avutomäktenskaplig börd ger sig till känna. Att det ännu ej lär ha förekommitnågot dylikt fall torde enligt kollegiet bero på att det, när arvsfonden ärarvinge, i regel dröjer längre med bouppteckningen än normalt, eftersom detbrukar ta tid, innan man anser det tillfredsställande utrett, att det saknasarvsberättigade anförvanter. Däremot har kollegiet sig bekant, att det hänt, attbouppteckningen efter en arvlåtare med en kvarlåtenskap på ca 2 miljoner kronorhållits efter dödsfallet och att därefter en utomäktenskapligdotter givit sig till känna från dödsfaUet men likväl efterbouppteckningen. Det anförda exemplet talar starkt för en bestämmelse om enviss tid, inom vilken ett utomäktenskaphgt barn eller dess avkomlingar alltidskall kunna göra sin rätt gällande, oavsett inom vilken tid bouppteckningenhålles. Denna tid bör enligt kollegiets mening vara samma som den tid, inomvilken bouppteckning skall förrättas, eller efter dödsfallet, ochej den av motionärerna föreslagna tiden av . Dessutom bör ettutomäktenskapligt barn alltid kunna med laga verkan göra sin rätt gällande vidbouppteckningsförrättning, som hålles men före den i 16 kap. 4§ ÄB stadgade preskriptionstiden av . Det bör således enligt kollegietsuppfattning stadgas, att barn utom äktenskap eller dess avkomlingar alltidbevarar sin arvsrätt, om det ger sig till känna frändödsfallet eller om bouppteckningen hålles senast vidbouppteckningsförrättningen. Den av motionärerna under p. 2 föreslagna ändringen kommerenligt kollegiets erfarenhet att få mycket stor praktisk betydelse särskilt vadbeträffar arvlåtare, som är eller vars fader eller moder var "barn avokänd fader". När det gäller arvlåtare som var barn av "okändfar" och efterlämnat arvsberättigade anförvanter på mödernet, torde enligtkollegiet de fall vara sällsynta, där man vid bouppteckningsförrättningenuppmärksammar, att det med hänsyn till de nya arvsreglerna beträffande u.ä. bambör förordnas god man för okända arvingar på fädernet och utfärdasarvskungörelse beträffande dessa. Även om det alltså endast torde vara i ettmindre antal fall, som man, sedan arvfallet kommit att behandlas av kollegietsåsom ett arvsfondsärende, uppmärksammar, att man har att räkna med okända arvingar på fädernet, rör detsig dock om några tiotal fall . Kollegiet - som erinrar om, att man ej endast har atträkna med en arvlåtares okände fader utan även med "okänd" farfadereller morfader och deras barn, samt hänvisar till ämbetets remissyttrande tillfinansdepartementet och där anförda exempel framhåller att stora praktiskafördelar står att vinna med den föreslagna reformen. Som det nu är måstekollegiet vänta tills den allmänna arvsrättspreskriptionen inträtt innankollegiet kan ta ställning till frågan om arvsfondens avstående av arv. Kollegiettillstyrker därför ett bifaU till en lagändring i enlighet med motionensgrundtankar. Kollegiet påpekar avslutningsvis att det även förekommerbarn av "okänd moder". hade modern nämligen rätt att förbliokänd. Antalet fall, där sådana "barn av okänd moder" avlider utanbröstarvingar, är emellertid så ringa att kollegiet inte finner någon särskildlagstiftning rörande dessa påkaUad. Styrelsen för vitsordar behovet aven lagändring av det slag motionärerna föreslår och tillstyrker därförmotionen. Med hänsyn till de betydelsefulla rättsverkningar för detutomäktenskapliga barnet som kommer att vara förknippade med den anmälan vUkenbamet har att göra från dödsfallet är det enligt styrelsen avsynnerlig vikt att anmälan äger rum i sådan form att svårigheter att bevisa attanmälan verkligen skett undviks. Styrelsen ifrågasätter därför om inte som ettalternativ till de i motionen angivna sätten för anmälan borde upptas skriftliganmälan till den domstol som har att inregistrera bouppteckningen efter denavlidne. Även efter ett genomförande av den föreslagna lagändringen kan detgivetvis ofta förekomma att bouppteckning efter en avliden man inges förregistrering efter dödsfallet. Styrelsen förutsätter att deföreslagna nya bestämmelserna kompletteras med föreskrifter i 20kap. om hur domstolen skall förfara om en dylik bouppteckning inges innan tvåmånader hunnit förflyta efter dödsdagen. landstings rättshjälpsnämnd anser attnuvarande bestämmelser i ämnet inte är tillfredsställande. Detutomäktenskapliga barnet måste ha skälig tid att göra arvsanspråk gällande.Enligt nämndens mening vore det befogat med en än ,förslagsvis . Motionen tillstyrks därför med den ändringen attanmälningstiden bestäms efter dödsfallet. har inte uppmärksammat något falldär utomäktenskapligt barn gått miste om arv på grund av för sent framställtarvsanspråk. För alla barn utom äktenskap, födda eller senare, som harbarnavårdsman förordnad i eller där barnavårdsman varit förordnad i Malmömen entledigats, har nämnden ombesörjt omanmäl-ningar av faderskapet tUlfaderns senast kända kyrkobokföringsadress. Information om de nya arvsreglernahar även utgått till barnets föräldrar där så varit möjligt. Dessutom har iannonser i dagspressen information lämnats om hur personer födda utomäktenskap bör förfara för att få anteckning gjord i faderns personakt. Nämnden finner det mycket angeläget att barn utomäktenskap i största möjliga utsträckning tUlförsäkras samma rättigheter sombarn födda i äktenskap. Enär, såsom motionärerna framhåller, risk föreliggerför att barn födda utom äktenskap i vissa fall kan komma att gå miste om sinarvsrätt, biträder nämnden motionärernas förslag om sådana ändringar avförevarande övergångsbestämmelser att barnet garanteras en skälig frist för attgöra sitt arvsanspråk gällande. påpekar att den i motionenförst upptagna frågan framför allt har aktualitet, när det gäller bam föddaföre och vilka alltså vid lagens ikraftträdande fyllt . När detgäller bam, för vilka bamavårdsman fanns förordnad , hardenne nämligen ålagts att sörja för att anteckning om barnet görs i fadernspersonakt, såvida sådan anteckning inte tidigare gjorts.