bet · FW01JuU35 · 1973-12-31 00:00:00 — Ianslutning till det sist sagda vill utskottet i likhet med departementschefenunderstryka att övervakning vid villkorlig frigivning inte bör tillgripas isådana fall då frigivningssituationen är så gynnsam att något behov avövervakning inte föreligger. Enbart hänsynen till att en större differentieringmöjligen kan ge upphov till missnöje .eller oförståelse från deras sida som ejundgår övervakning bör således inte få föranleda en övervakning som inte fyllernågot meningsfullt ändamål. 1motionen 1973: 2008 tas upp ett spörsmål angående prövotiden vid villkorligfrigivning. Enligt 26 kap. 6 § får den som undergår fängelse påviss tid villkorligt friges sedan två tredjedelar av tiden eller om särskildaskäl föreligger halva tiden avtjänats. Frigivning får dock inte ske förränverkställigheten pågått . 1 26 kap. 10 § stadgas att ibeslut om villkorlig frigivning skall fastställas en prövotid av minst ett ochhögst eller om den tid som vid frigivningen återstår av straffetöverstiger högst . I motionen påpekas att prövotidenvid villkorlig frigivning i flertalet fall torde bestämmas till gällandeminimitid. Enligt motionären torde orsaken härtill vara att det som regel ärsvårt eller oinöjligt att redan vid frigivningen förutse hur lång prövotid sombehövs samt att övervakningsnämnd vid behov kan förlänga prövotiden med högstett år. Med hänvisning till att denna möjlighet till förlängning ipropositionen föreslås bli starkt begränsad och till att frivårdens resurserförstärkts anser motionären det lämpligt att överväga en höjning avminimitiden. Enligt motionären torde nämligen en fängelsevistelse ofta försättaden dömde i en sådan social situation att en övervakning under endast ett årkan visa sig för kort med förnyad kriminalitet som följd. Motionärenunderstryker att på samma sätt som gäller vid skyddstillsyn beslut bör meddelasom upphörande av övervakningen av vUlkorligt frigiven så snart övervakningeninte längre behövs. Enligt motionsyrkandet bör 26 kap. 10 § ändrasså att den minsta tid för övervakning som skall fastställas i beslut omvillkorlig frigivning bestämmes till . I likhet med motionären anser utskottet att den socialasituationen för den som villkorligt friges från ett fängelsestraff inte sällantorde vara sådan att en prövotid med åtföljande' övervakning under endast ettår kan framstå som otillräcklig. Ett genomförande av motionsförslaget skullegivetvis vara ägnat att tillgodose behovet av en längre prövotid i sådana fall.Mot förslaget talar å andra sidan att frigivningssituationen kan vara sågynnsam att en prövotid av den dömde skulle kunna upplevas som enmeningslös repression. Beaktas bör också att en så lång prövotid skulle kunnastå i disproportion till den del av straffet, kanske blott en eller tvåmånader, som återstår vid den villkorliga frigivningen. På anförda skäl och då 26 kap. 10 § i dessgällande lydelse ger tillräckligt utrymme för den större differentiering avprövotidens längd som kan erfordras av hänsyn till den frigivnes socialasituation i enskilda fall, avstyrker utskottet bifall till motionen i dennadel. Föreskrifter vid kriminalvård i frihet 1 upptas vissaallmänna föreskrifter om vad den som villkorligt frigetts från fängelsestraffeller som efter dom på ungdomsfängelse eller internering överförts till vårdutom anstalt eller som dömts till skyddstUlsyn eller vUlkorlig dom har attiaktta eller vården utom anstalt. a. åligger det dendömde att föra ett ordentligt och laglydigt leverne samt att undvika skadligtsällskap. För att understryka det allmänna skötsamhetskravet kanmeddelas särskilda föreskrifter beträffande den som villkorligt frigetts elleröverförts till vård utom anstalt eller dömts till skyddstillsyn. JuU 1973: 35 14 ternakan avse vistelseort eller bostad, användande av fritid, förfogande överarbetsförtjänst eller andra tillgångar, utbildning, arbets-anställning ellerförbud att använda alkoholhaltiga drycker. Även annan liknande föreskrift kanmeddelas liksom föreskrift om läkarvård m. m. och om fullgörande av ålagdskadeståndsskyldighet. Ipropositionen föreslås dels en omformulering av det aUmänna skötsamhetskravet,dels inskränkningar i de nuvarande möjligheterna att meddela särskildaföreskrifter. Vadförst gäller det allmänna skötsamhetskravet innebär den föreslagna ändringenatt kravet på den dömde att undvika skadligt sällskap skall utgå samt att uttrycket"föra ett ordentligt och laglydigt leverne" skall utbytas mot"iakttaga skötsamhet". Innebörden i de båda sistnämnda uttryckentorde, som departementschefen framhåller, i allt väsentiigt vara densamma.Lagändringen motiveras av att det i viss mån ter sig egendomligt att i laguttryckligen föreskriva att en person inte bör göra sig skyldig tUl brott.Utskottet, som vill understryka att förslaget självfallet inte innebär någotavsteg från det krav på laglydnad som gäller alla samhällsmedlemmar, har ingenerinran mot förslagets genomförande. Ifråga om särskilda föreskrifter innebär propositionen att sådana skall fåmeddelas när det finns skäl att anta att den dömde för sin anpassning isamhället behöver stöd av dem. Föreskrifterna skall kunna avse vistelseorteller bostad imder , högst åt gången, utbildning ellerarbetsanställning samt läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård ellerbehandling. Även föreskrift om fullgörande av ålagd skadeståndsskyldighetskall under vissa omständigheter få meddelas. Imotionen 1973: 2008 ifrågasiltts om den i propositionen föreslagnabegränsningen av möjligheterna att meddela särskilda föreskrifter främjarsträvandena att skapa ändamålsenliga alternativ tUl frihetsstraffen och attgöra det möjligt att i ökad omfattning använda kriminalvård i frihet.Motionären menar att ju mer man utsträcker användningsområdet för kriminalvårdi frihet, desto större inslag av svårbehandlade personer blir det fråga om ochdesto mindre enhetlig grupp bildar de övervakade. Vid en sådan utvecklingförefaller det motionären mera naturligt att öka än att minska möjligheternatill differentiering av behandlingen. Med denna utgångspunkt yrkar motionärenatt nuvarande möjlighet att ge föreskrift om förfogande över arbetsförtjänsteller andra tillgångar och om förbud att använda alkoholhaltiga drycker samtatt ge annan liknande föreskrift bibehålls. En föreskrift om förfogande överarbetsförtjänst eller andra tillgångar kan enligt motionären i enstakaundantagsfall tänkas komma till användning t. ex. för att minska risken att ettarv som tillfaller en övervakad med alkohol-eller narkotikaproblem kan ledatill ett omfattande missbruk av alkohol eller narkotika. Ett förbud attanvända alkoholhaltiga drycker kan enligt motionären utgöra ettstöd för den dömde. JuU1973: 35 15 I likhet med motionären anser utskottet att detförhållandet att kriminalvård i frihet i allt större omfattning kommer tillanvändning medför ökat behov av möjligheten att differentiera behandlingsmetoderna.I väsentlig utsträckning kommer enligt utskottets mening detta behov atttillgodoses genom de vid årets riksdag beslutade åtgärderna på frivårdssidan,syftande till att effektivisera personundersökningsförfarandet, förstärkaövervakningsverksamheten, intensifiera och styra de sociala insatserna samt tUlatt i större utsträckning än som f. n. är fallet integrera frivården medanstaltsvården. Av betydelse i frivårdsarbetet är emellertid inte blotttUlgången till differentierade behandlingsmetoder utan även den dömdes egeninställning tUl behandlingen. Denna inställning torde i betydande utsträckningpåverkas av hur den dömde uppfattar samhällets åtgärder. Otillräckligtmotiverade åtgärder kan enligt vad utskottet ovan anfört upplevas av den dömdesom en meningslös repression och därigenom motverka hans anpassning i samhäUet.Som departementschefen framhåller torde det inte råda något tvivel om att detfinns brister i den nuvarande tillämpningen av bestämmelser ommeddelande av särskilda föreskrifter vid kriminalvård i frihet. Med visstillspetsning kan sägas att, om den dömde är positivt inställd till enföreskrift om viss åtgärd, syftet med föreskriften torde kunna uppnås genom frivilligöverenskommelse mellan den övervakade och dem som har att ta befattning medövervakningen. I sådana fall behövs alltså inte föreskriften. Är å andra sidanden dömde negativt inställd tUl åtgärden, torde i allmänhet en föreskrift intevara något realistiskt behandlingsalternativ. Att helt avskaffa möjlighetemaatt i vissa fall understryka det allmänna skötsamhetskravet med särskildaföreskrifter synes dock föra för långt. För att inte den dömdes anpassning isamhället skall motverkas bör emellertid sådana föreskrifter meddelas sparsamtoch endast efter noggrant övervägande i varje särskilt fall. Det är härvidangeläget att se till att tilltänkta föreskrifter ar realistiska och att mankan kontrollera att de efterlevs. Beaktas bör också att föreskrifterna måsteställas i relation till de sanktioner och andra åtgärder som kan vidtas vidallvarligare överträdelser av dem. Motbakgrund av det anförda anser utskottet i likhet med departementschefen att denuvarande möjligheterna att meddela särskilda föreskrifter bör begränsas. Närdet gäller att avgöra vilka slags föreskrifter som skall kunna meddelas kanframhållas att föreskrift om förfogande över arbetsförtjänst och andratillgångar enligt vad departementschefen uttalat redan nu synes förekomma mycketsparsamt, och det torde vara svårt att finna fall då en sådan föreskrift ärändamålsenlig och realistisk. Beträffande föreskrift om förbud att använda alkoholhaltigadrycker eller annan liknande föreskrift varmed vid bestämmelsens tUlkomstfrämst torde ha åsyftats förbud att använda JuU1973: 35 16 narkotika delar utskottet departementschefens uppfattning att de fall då det eventuelltskulle kunna vara meningsfullt med en sådan föreskrift är mycket fåtaliga. Fördessa fall torde för övrigt enligt utskottets mening andra och meraändamålsenliga behandlingsmetoder stå till buds, t. ex. föreskrift om lakar-eller nykterhetsvård. Med hänsyn härtUl och då erfarenheten visat att dennuvarande möjligheten att meddela föreskrift av berört slag utnyttjats ialltför vid orrifattning, anser utskottet att föreskrift om förbud att användaalkohol eller annan liknande föreskrift inte bör kunna meddelas. Påanförda skäl godtar utskottet propositionen i nu berörd del och avstyrkerbifall till motionen i motsvarande del. Utöver vad sålunda anförts föranleder propositioneninte några uttalanden från utskottets sida. A. att beträffande meddelande avsärskilda föreskrifter vid kriminalvård i frihet med avslag på motionen 1973: 2008 i denna del (yrkande 2) antar det i propositionen 1973: 131 framlagda förslaget till lag om ändring i såvitt avser 26 kap. 15 §, B. att bifaller de i propositionen 1973:131 framlagda förslagen i den mån ds inte omfattas av vad utskottet hem ställt under A, C. att beträffande prövotid vidvillkorlig frigivning avslår motionen 1973: 2008 i denna del (yrkande 1). Närvarande:fru (), fröken (), (), fröken (), herrar (), Larfors (s), (). i (fp), fruHjelm-Wallén (s), (), (), herrar Måbrink (vpk),(), i (s) och Stjemström (c). JuU 1973: 35 17 av herrar (),(), i (fp). Polstam (c) och Stjemström (c), sombeträffande meddelande av särskilda föreskrifter vid kriminalvård i frihetanser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 15 med orden "I likhet" och slutar på s. 16 med orden"motsvarande del" bort ha följande lydelse: Sommotionären framhåller kominer en utsträckning av användningsområdet förkriminalvård i frihet att medföra ett ökat inslag av svårbehandlade personer ifrivårdskhentelet. För att frivården skall kunna bli ett godtagbart alternativtill frihetsberövande påföljder måste det finnas möjlighet att i vidaste måndifferentiera behandlingsmetoderna. Enligt utskottets mening utgör möjlighetenatt meddela särskilda föreskrifter ett värdefullt komplement till andraåtgärder, vilka kan vidtas för att fylla frivårdens dubbla uppgift somkontroll- och hjälporgan. Rätt använda kan vissa slag av föreskrifter vara ettstöd för den dömde och av honom upplevas som en meningsfull åtgärd. Utskottetdelar departementschefens uppfattning att föreskrifter bör meddelas sparsamtoch endast efter noggrant övervägande i varje särskilt fall. Det är därvidangeläget att en tilltänkt föreskrift är realistisk och att det kankontrolleras att den efterlevs. Beaktas bör också att föreskrifterna måsteställas i relation till de sanktioner eller andra åtgärder som kan vidtas vidallvarligare överträdelser av dem. Ställningstagandet innebär atttillämpningsområdet för vissa föreskrifter med nödvändighet måste bli synnerligenbegränsat. Enbart detta förhållande eller den omständigheten att vissaföreskrifter redan nu förekommer mycket sparsamt utgör emellertid inte skälför att helt utesluta möjligheterna att meddela föreskrifter med annat innehållän som föreslås i propositionen. Även om en föreskrift blott i enstaka fall kantänkas vara den dömde till hjäp motiverar detta enligt utskottets mening attden bör kunna meddelas. En föreskrift om förfogande över arbetsförtjänst ellerandra tillgångar kan exempelvis i undantagsfall vara ägnad att förebygga ettomfattande alkohol- eller narkotikamissbruk av en övervakad som kommit i godaekonomiska omständigheter. Likaså kan som flera remissinstanser framhållit enföreskrift om förbud att använda alkohol, som meddelas i samförstånd med denövervakade, utgöra ett stöd för honom, inte minst i förhållande till kamratersom vill bjuda på sprit. Motbakgrund av det anförda synes den i propositionen föreslagna begränsningen avmöjligheterna att meddela föreskrifter vara mindre väl förenlig med strävandenaatt öka användningsområdet för kriminalvård i frihet. I likhet med motionärenanser utskottet att även andra föreskrifter än de som föreslås i propositionenbör kunna meddelas. Någon närmare specifikation av föreskrifternas innehållsynes inte lämpligen böra ske eftersom de bör kunna utformas efter omständigheternai många skiftande fall. Å andra sidan bör understrykas att i förhållande tillnuvarande rättstillämpning någon utvidgning inte är avsedd såvitt gäller artenav de föreskrifter som kan meddelas. Med hänsyn till angelägenheten av attföreskrifter av ifrågavarande art meddelas blott i undantagsfall och endast dåverkligt behov av dem har befunnits föreligga efter en noggrann prövning avomständigheterna i varje särskilt faU bör i lagtexten stadgas attföreskrifterna får meddelas endast om särskilda skäl talar härför. I enlighet med det anförda förordar utskotiet att i ettnytt stycke i 26 kap. 15 § införs en bestämmelse av innehåll attäven annan föreskrift får meddelas eller tills vidare, dock högstett år åt gången, om särskilda skäl talar härför. Ställningstagandet innebäratt motionärens önskemål i allt väsentligt blir tillgodosedda i denna del. dels att utskottets hemställan under A bort ha föjandelydelse: A. att beträffandemeddelande av särskilda föreskrifter vid kriminalvård i frihet med förklaringatt propositionen 1973: 131 icke kunnat i oförändrat skick bifallas i anledningav motionen 1973: 2008 i denna del (yrkande 2) för sin del antager det ipropositionen 1973: 131 framlagda förslaget till lag om ändring i brottsbalkensåvitt avser 26 kap. 15 § med den ändring att lagrummet erhåller följande såsomutskottets förslag betecknade lydelse: Maj:ts förslag Utskottets förslag If, KAP. När detfinnes skäl att antaga att den frigivne för sin anpassning i samhälletbehöver stöd av särskild föreskrift om vad han har att iakttaga underprövotiden, må sådan föreskrift meddelas eller tills vidare.Särskild föreskrift må avse 1. vistelseorteUer bostad , högst åt gången, 2. utbildningeller arbetsanställning, 3. läkarvård,nykterhets vård eller annan vård eller behandling i eller utom sjukhus ellerannan dylik inrättning. Annan föreskrift må ock meddelasför eller tills vidare, dock högst åt gången, otn särskildaskäl talar härför. JuU1973: 35 19 Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag Har den frigivne förpliktats ersätta genom brottetuppkommen skada, må meddelas föreskrifter rörande tid och sätt förskadeståndsskyldighetens fullgörande i den mån sådana föreskrifter ej medhänsyn till den frigivnes ekonomiska situation och övriga omständigheter kanantagas motverka hans anpassning i samhället. tIARCUS aOKTH.STOCKHOLM 1 »73 730047