bet · FW01LU42 · 1973-12-31 00:00:00 — Bestämmelsemai denna lag äger enligt förordnande av Konungen tillämpning i förhållande tillstat som har tillträtt den i dagtecknade konventionen omerkännande av äktenskapsskillnader och hemskillnader. Äktenskapsskillnad eller hemskillnad, som vunnits ifördragsslutande stat efter domstolsförfarande eller annat i den statenofficiellt erkänt förfarande och som har laga verkan där, skall gälla här iriket, om då talan väcktes 1. svaranden hade hemvist i denfrämmande staten, 2. käranden hade hemvist i den främmandestaten och dessutom antingen detta hemvist varat innantalan väcktes eller makarna haft sitt sista gemensamma hemvist där, 3. båda makarna var medborgare iden främmande staten, 4. käranden var medborgare i denfrämmande staten och dessutom antingen hade hemvist där eller hade haft hemvistdär av , som åtminstone delvis inföllunder innan talan väcktes, eller 5. i fråga om äktenskapsskillnad,käranden var medborgare i den främmande staten och befann sig där samt makarnahaft sitt sista gemensamma hemvist i stat vars lag ej medgaväktenskapsskillnad när talan väcktes. Kanbehörighet i frågor rörande äktenskapsskillnad eller hemskillnad i denfrämmande staten grundas på domicil, skall vid tillämpning av 2 § uttryckethemvist anses inbegripa domicil i den mening vari detta uttryck användes i denstaten. Detta gäller dock ej hustrus domicil, när detta enligt lag är beroendeav mannens domicil.' Omgenkäromål har förekommit, skall äktenskapsskillnad eller hemskillnad somföljt på huvudkäromålet eller på genkäromålet gälla här i riket, om någon i 2 §15 angiven förutsättning är uppfylld med avseende på någotdera av käromålen. Omhemskillnad, som vunnits i främmande stat och enligt denna lag skall gälla häri riket, har lett till äktenskapsskillnad i samma stat, skalläktenskapsskillnaden gälla här även om icke någon i 2 § 15 angivenfömtsättning var uppfylld när talan om äktenskapsskillnad väcktes. Harsvaranden inställt sig imder förfarandet i den främmande staten, är svenskmyndighet bunden av den prövning som där skett i fråga om de faktiskaförhållanden på vilka behörighet har grundats. LU 1973: 42 15 Harändamålsenliga åtgärder ej vidtagits för att svaranden skulle få kännedom omatt äktenskapsskillnad eller hemskillnad begärts eller har svaranden icke fåtttillfredsställande möjlighet att föra sin talan, skall avgörandet ej erkännas.Detsamma gäller, om sådant erkännande eljest är uppenbart oförenligt medgrimderna för rättsordningen här i riket. Medavseende på äktenskapsskillnad eller hemskillnad, som vuimits ifördragsslutande stat där skilda rättssystem gäller för olika områden, skallvarje hänvisning till domicil eller hemvist i den främmande staten avse domicileller hemvist i det område där äktenskapsskillnad eller hemskillnad vunnits. Harfördragsslutande stat avgett förklaring enligt art. 22 i konventionen, skallenligt förordnande av Konungen person som omfattas av förklaringen icke ansessom medborgare i den staten vid tillämpning av lagen. Har fördragsslutande stat avgett förklaring enligtart. 23 i konventionen, skaU enligt förordnande av Konungen lagen icketillämpas på äktenskapsskillnad eller hemskillnad, som vunnits i den statenenligt ett rättssystem på vilket konventionen ej är tillämplig. Föreskrifternai denna lag gäller ej i förhållande till , , eller Norgei den mån särskilda bestämmelser äger tillämpning. Dennalag träder i kraft den dag Konungen förordnar. Härigenom förordnas att 15 kap. 31 §gtftermålsbalkeni skall ha nedan angivna lydelse. 31 § Vistas den, mot vilken talan Vistas den, mot vilken talan en- enligt denna balk riktas,å okänd ligt denna balk riktas, på okänd ort, skall hans rätt isaken bevakas ort, skall hans rätt i saken bevakas 1Balken omtryckt 1973: 645. av god man, varom i 18 kap. förmäles. Ifråga om ersättning till god man, som här avses, skall gälla vad i 20 kap. 19 §föräldrabalken stadgas angående ersättning åt rättegångsbiträde. av god man som sägs i 18 kap. . Detsammagäller, om han vistas på känd ort utom riket men stämningen eller andra handlingari målet ej kan delges honom eller han underlåter att ställa ombud för sig ochsärskilda skäl föreligger att förordna god man. mannen skall samråda medpart för vilken han förordnats i den mån det kan ske. I fråga om ersättning till god man som avses i förstastycket skall gälla vad i 20 kap. 19 § stadgas angående ersättningåt rättegångsbiträde. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i Härigenom förordnas, att 20 kap. 37 § skallha nedan angivna lydelse. 20 kap. 37 §1 Vistas den, mot vilken talan enligt denna balk riktas, å okändort, skall hans rätt i saken bevakas av god man, varom i 18 kap. förmäles. 1fråga om ersättning till god man, som här avses, skall gälla vad i 20 kap. 19§ stadgas angående ersättning åt rättegångsbiträde. Vistas den, mot vilken talan enligt denna balk riktas, påokänd ort, skall hans rätt i saken bevakas av god man som sägs i 18 kap.Detsamma gäller, om han vistas på känd ort utom riket men stämningen ellerandra handlingar i målet ej kunna delges honom eller han underlåter att ställaombud för sig och särskilda skäl föreligga att förordna god man. mannenskall samråda med part för vilken han förordnats i den mån det kan ske. I fråga om ersättning till god man som avses / förstastycket Senaste lydelse 1973:120. LU 1973: 42 17 skallgälla vad i 20 kap. 19 § stadgas angående ersättning åt rättegångsbiträde. Vad i är stadgat om hämtning avpart skall äga motsvarande tillämpning å den, som i annan egenskap än vittneeller sakkunnig skall höras i mål eUer ärende som avses i denna balk. Dåfråga är om omyndighetsförklaring på gnmd av sinnessjukdom, siimesslöhet elleraiman mbbning av själsverksamheten, bör iakttagas att förordnande om skyldighetatt inställa sig personligen ej gives beträffande den som avses medansökningen, såframt det finnes att inställelsen skulle för honom kuimamedföra men eller fara. Dennalag träder i kraft . I motionen 1973: 2101 av fm () och herrCarlshamre (m) hemställs att för sin del antar 1 kap. 3 § förslagettill lag om ändring i lagen (1904: 26 s. 1) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap med följande såsommotionärernas förslag betecknade lydelse. Kimgl.Maj:ts förslag Motionärernas förslag 1 kap. 3 § Även om rätten att ingå akten- Även om rätten att ingå äkten skap skall prövas enligt främman- skåp skall prövas enligt främman de lag, gäller att de lag, gäller att 1. den som är 1.äktenskap ej får ingås mellan ej får ingå äktenskap utan till- släktingari rätt upp- och nedsti-stånd av , gande led ellermellan helsyskon, 2. äktenskap ej får ingås mellan 2. densom varit gift får ingå släktingar i rätt upp- och nedsti- nyttäktenskap endast om det för-gande led eller mellan helsyskon, raäktenskapet blivit upplöst ge- 3. den som varit gift får ingå nombeslut, som skall gälla här i nytt äktenskap endast om det för- riket,eller andra maken avlidit, ra äktenskapet blivit upplöst genom beslut, somskall gälla här i riket, eller andra makenavlidit. Vårgällande lagstiftning om internationell-rättsliga förhållanden rörandeäktenskap bygger på det internationella lagstiftaingsarbete som LU 1973: 42 18 utfördesvid och som bl. resulterade i två i antagnakonventioner om äktenskap och om skillnad i äktenskap. Dessa ratificerades avSverige . I samband därmed infördes lagen om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Denna, som gjordesgenerellt tillämplig i förhållande till alla främmande länder, bygger på nationalitetsprincipen,som innebär att frågor om en persons civilstånd och liknande skall bedömasenligt lagen i den stat där vederbörande är medborgare. Bestämmelsemai skillnadskonvention visade sig medföra olägenhetergenom att de i vissa fall omöjliggjorde eller allvarligt försvårade upplösningav äktenskap. sade därför upp denna konvention med verkan fr. o. m. den1 . Sedermera har också äktenskapskonvention sagts upp, ochden upphörde att gälla . Ifråga om förhållandet till de nordiska länderna gäller på detta område sedanår 1931 en särskild nordisk äktenskapskonvention. Denna har undergåttvissa ändrmgar (prop. 1973: 151, LU 1973: 37 rskr 1973: 322) i anslutning tillden nya äktenskapsreform som genomförts (prop. 1973: 32, LU 1973: 20, SFS1973: 645). Ipropositionen föreslås vissa ändringar lag. Förslaget bygger på ettav familjerättskommittén avgivet betänkande (SOU 1969: 60) Internationelläktenskaps- och arvsrätt. Kommitténs lagförslag har dock omarbetats med hänsyntill den nya äktenskapsreformen, och i propositionen tas endast upp de delarav förslagen som motsvarar reformen. Vad angår övriga delar avfamiljerättskommitténs betänkande har dessa överlämnats tillfamiljelagssakkunniga för fortsatt övervägande i samband med derasutredningsarbete. Beträffandedet huvudsakliga innehållet i lagförslaget liksom även beträffande vissa smärreändringar i (GB) och (FB) hänvisar utskottettill vad som på s. 1 anförs därom. Ipropositionen föreslås vidare att godkänner en i antagenkonvention om erkäimande av äktenskapsskillnader och hemskillnader.Konventionen förpliktar de fördragsslutande staterna att under vissaförutsättningar erkänna äktenskapsskillnader och hemskillnader som har vurmitsi annan konventionsstat. De specialregler som behövs för att svensk rätt skallanpassas till konventionen föreslås upptagna i en särskild lag. Denna avsesskola träda i kraft när ratificerat konventionen, vilket föredragandestatsrådet föreslår skall ske när konventionen har tillträtts av annan intenordisk stat. Utskottettillstyrker att godkänner konventionen och har för sin del inget atterinra mot att ratifikationen får anstå tills vidare på sätt förordas ipropositionen. Beträffandede i propositionen framlagda lagförslagen kommer utskottet nedan att ianledning av motionen 1973: 2101 behandla vissa LU 1973: 42 19 spörsmålrörande tillämplig lag i fråga om rätt att ingå äktenskap. Vad angårlagförslagen i övrigt har utskottets granskning av dessa inte föranlett någonerinran eller något särskilt uttalande från utskottets sida. Tillämpliglag i fråga om rätt att ingå äktenskap inför svensk myndighet Propositionens förslag bibehållernationalitetsprincipen som huvudregel. Vissa undantag görs dock till förmånför domicilprincipen, som innebär att frågor om en persons civilstånd och liknandebedöms enligt lagen i den stat där vederbörande har sitt hemvist. Sålundakvarstår den möjlighet att åberopa svensk lag som tillkommerutlänning med minst två års hemvist här. Vidare införs en motsvarande möjlighetför svensk medborgare med minst två års hemvist i främmande stat att åberopalagen i den staten. Härigenom kan utlandssvensk beredas möjlighet att ingåäktenskap inför svensk myndighet i eUer utomlands och att därvid fårätten att ingå äktenskap prövad i enlighet med lagen i det land där han harsitt hemvist. Vidare föreslås att Kungl. Maj:t skall få möjlighet att ienskilda fall medge tillämpning av svensk lag även beträffande utländskmedborgare som inte har hemvist här . Deföreslagna reglerna har över lag godkänts vid remissbehandlingen. Utskottet harför sin del ingen erinran mot dessa och tillstyrker propositionen i denna del. Ävenom enligt ifrågavarande regler utländsk lag får tillämpas vid ingående aväktenskap inför svensk myndighet kan det hända att i den främmanderätten finns vissa bestämmelser vilkas till-lämpning i vårt land skulleinnebära en rättstillämpning i strid mot grunderna för svensk rättsordning ochsvenska offentliga intressen, s. k. ordre public. Av hänsyn till svensk ordrepublic upptar propositionen i 1 kap. 3 § vissa äktenskapshinder som alltidskall respekteras, oavsett vad den eljest tillämpliga lagen föreskriver. Iandra och tredje punkterna upptas sålunda bestämmelser om att äktenskap intefår ingås mellan släktingar i rätt upp- och nedstigande led eller mellanhelsyskon och att den som varit gift får ingå nytt äktenskap endast om detförra äktenskapet blivit upplöst genom beslut, som skall gälla här i landet,eller andra maken avlidit. Dessa regler motsvarar gällande rätt med den aväktenskapsreforinen föranledda modifikationen att förbudet mot äktenskapmellan syskon begränsats till helsyskon. Första punkten saknar däremotmotsvarighet i gällande lag. I denna punkt föreslås en bestämmelse av innehållatt den som är aldrig får ingå äktenskap utan tillstånd avlänsstyrelsen. Sistnämndaförslag tas upp till behandling i motionen 1973: 2101. I motionen anförs att iGB inte stadgas någon minimiålder för ingående av äktenskap. Eftersom sexuelltumgänge med barn är straffbart i vårt land kan enligt motionärernasmening äktenskap dock LU 1973: 42 20 inteingås med sådant barn. Motionärerna anser att samma regler bör gälla i fråga omutländsk medborgares rätt att ingå äktenskap. Eftersom rätt till dispens inteföreligger för svensk medborgare bör således inte heller utländsk medborgarekunna få dispens. Motionärerna yrkar därför att första punkten i 1 kap. 3 §skall utgå. Utskottetvill till en början framhålla att i 2 kap. 1 § GB föreskrivs att den som ärunder ej får ingå äktenskap utan tillstånd av i det ländär den underårige har sitt hemvist. möjlighet att lämna sådanttillstånd begränsas inte av någon i GB intagen nedre åldersgräns fördispensgivningen. Underårigsrätt till sexuellt umgänge inskränks, såsom motionärerna påpekat, avbestämmelserna om straffansvar i (BrB). Enligt 6 kap. 3 § BrBdömes sålunda den som har könsligt umgänge med barn för otukt medbarn till fängelse. Motsvarande bestämmelse i den tidigare gällandestrafflagen har inte ansetts hindra att dispens lämnas den som är under 15 åratt ingå äktenskap. Av en i familjerättskommitténs betänkande (SOU 1964: 35)Äktenskapsrätt intagen statistik över antalet vigda män och kvinnor under 21respektive för tiden 19211962 framgår att dispens för den som är under15 år att ingå äktenskap lämnats i två fall och iett fall. Det bör dock anmärkas att med uttrycket otukt i strafflagen torde haavsetts endast utomäktenskapligt könsumgänge. Enligt BrB däremot gäller skyddetmot såväl våldtäkt som arman straffbar otukt vare sig den äger rum inom ellerutom äktenskapet. Huruvida BrB:s bestämning av uttrycket otukt kan innebära attlänsstyrelse numera inte har rätt att meddela dispens kan synas tveksamt.Utskottet vill dock hålla före att BrB:s bestämmelser inte kan ges sådaninnebörd. I samband med behandlingen av den del av äktenskapsreformen som avsågförslaget att ge halvsyskon möjlighet att få dispens att ingå äktenskaputtalade sig utskottet (LU 1973: 20 s. 18) sålunda för att det skulle varateoretiskt möjligt att ha en straffbestämmelse av innehåll att den som harsamlag med sitt halvsyskon skall dömas för otukt med syskon men med undantagför de fall där dispens att ingå äktenskap getts. Enligt vad utskottet inhämtathar också efter BrB:s införande dispens lämnats den som är att ingåäktenskap. Sådan dispens har sålunda lämnats i ett fall , i ett fall år1971 och i två fall år 1972.1 samtliga fall har dispensen gällt flickor. Vårinternationella äktenskapslag har hitintills saknat bestämmelser om minimiålderför äktenskap. Som framhålls i propositionen synes det dock i hög gradmotiverat av ordre public-hänsyn att lagen tar upp föreskrifter därom.Uppenbart skulle det strida mot grunderna för svensk rättsordning att medge attbarn får ingå äktenskap. En sådan föreskrift står också, som kommittén påpekat,i god överensstämmelse med FN- LU 1973: 42 21 konventionenangående samtycke till, minimiålder för samt registrering av äktenskap.Beträffande konventionens text i förevarande hänseende hänvisar utskottet tillutskottets betänkande LU 1973: 20 s. 67. Som skäl för att sätta åldersgränsenvid och inte vid som i GB anförde familjerättskommittén attgiftermålsgränsen i vissa länder också i är så låg åtminstone förkvinna att man inte lämpligen kan sätta högre generell gräns. Utskottet kanbiträda denna uppfattning. I anslutning till det sagda vill utskottet påpekaatt motionärerna måste ha missförstått innebörden av gällande rätt. Därestmotionsyrkandet skulle bifallas och den nu föreslagna bestämmelsen således utgåur lagförslaget skulle detta innebära att det även i fortsättningen skulle saknasskydd mot alltför unga äktenskap, något som även strider mot syftet medmotionen. Motden föreslagna regeln har vid remissbehandlingen inte riktats annan invändningän att hovrätten för västra motsatt sig att dispens skall kunna ges förden som är att gifta sig. Föredragande statsrådet har uttrycktförståelse för denna synpunkt. Han framhåller vidare (s. 82) att det enligtsvensk uppfattning otvivelaktigt är svårt att tänka sig att en myndighet skullekunna samtycka till äktenskap för den som inte har uppnått . anser att i princip är en alltför låg ålder för att ingåäktenskap. Utskottet har därför förståelse för syftet med motionen. Såsomframhålls i propositionen bör möjligheten till dispens enligt denna lag dockinte helt uteslutas, i synnerhet som i GB inte anges någon nedre gräns för länsstyrelsensdispensmöjlighet och eftersom i några fall dispens ocksålämnats den som inte uppnått att ingå äktenskap. Pågrund av det anförda tillstyrker utskottet den föreslagna bestämmelsen under 1kap 3 § 1. i förslaget till lag om ändring lag och avstyrkerföljaktligen bifall till motionen 1973: 2101. 1. att med avslag påmotionen 1973: 2101 antar 1 kap. 3 § i det i propositionen 1973: 158 framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen (1904: 26 s. 1) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, 2. att antar de ipropositionen framlagda lagförslagen i vad de ej omfattas av hemställan under1, 3. att godkänner den iHaag antagna konven- LU 1973: 42 22 tionenom erkännande av äktenskapsskillnader och hemskillnader. Närvarande:herrar (). (), ()*, fröken i (s)*,herrar ()*, i (c), (), herrar ()*, i (s), (). (vpk), iTimrå (s)*, i (c), ()* och i (s). *Ej närvarande vid betänkandets justering. 1973 7300'(B