bet · FW01JuU41 · 1973-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1973 JuU 1973:41 betänkande i anledning av propositionen1973:173 med förslag till lag om ändring i lagen (1964:542) om personundersökningi brottmål jämte motion. I propositionen 1973:173 har Kungl.Maj:t () föreslagit att bifalla i propositionenframlagt förslag till lag om ändring i lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål. Rörande propositionens huvudsakliga innehåll hänvisarutskottet till vad utskottet anför pä s. 4. 1 motionen 1973:2123 av herrWinberg m. fl. (m) hemställs att vid behandling av prop. 1973:173uttalar att i administrativ ordning meddelade bestämmelser ompersonundersökning bör innehålla att den personundersökte bör beredas tillfälleatt sammanträffa med den föreslagne övervakaren där så lämpligen kunnat ske. Motionsskälenåterges nedan på s. 4 och 5. Det vid propositionen fogade lagförslaget är av följandelydelse. Lag om ändring i lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål Härigenom förordnas, att 1, 3,4, 8 och 10 §§ lagen (1964:542)om personundersökning i brottmål skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I brottmål skall, om det prövas er- I brottmål skall, om det prövas er forderligt, personundersökning äga forderligt,personundersökning äga rum för vinnande av utredning rum förvinnande av utredning rö- rörande den misstänktes personliga randeden misstänktes personliga förhållanden samt angående de åt- förhållandensamt angående de åt- gärder som må anses lämpliga för att främja hansanpassning i samhället. gärder som må anses lämpliga för att främja hansanpassning i samhället och öka hans möjligheter till personlig utveckling. Ompersonundersökning förordnar rätten, så snart det finnes lämpligen kunna ske.Sådant förordnande må dock ej meddelas, med mindre den misstänkte erkäntgärningen eller eljest sannolika skäl föreligga att han begått den. Rättenskall så snart det lämpligen kan ske förordna om personundersökning ochuppdraga åt skyddskonsulent att föranstalta om sådan undersökning. Förordnandemå dock ej meddelas, med mindre den misstänkte erkänt gärningen eller eljestsannolika skäl föreligga att han begått den. Erkänner vid förundersökning den misstänkte brott förvilket är stadgat fängelse eller däröver, skall åklagaren, om ejsärskilda skäl äro däremot, utan dröjsmål göra anmälan därom hos rätten förbeslut angående personundersökning. Rättenmå uppdraga åt skyddskonsulent att föranstalta om personundersökning. I annatfall skall rätten utse lämplig person till personundersökare. Personundersökningenverkställes av tjänsteman inom skyddskonsulentorganisationen eller avpersonundersökare som skyddskonsulenten utser. Till personundersökare fårutses endast den som undergått för ändamålet avsedd utbildning eller eljesthar erforderliga kunskaper. Framkommer under personundersökningen att den misstänkteär i behov av personligt stöd eller annan hjälp kan skyddskonsulenten förordnaförtroendeman för honom, om han samtycker därtill. Förtroendeman skallentledigas så snart den misstänkte begär det. Uppdrag som förtroendeman upphör när 1. förundersökningavslutas utan att åtal väckes, 2. åtaletnedlägges, 3. dommeddelas varigenom den misstänkte frikännes eller förklaras fri från påföljdeller påföljd efterges, 4. dommeddelas varigenom den misstänkte dömes till böter eller villkorlig dom, 5. verkställbardom rörande annan påföljd föreligger mot den misstänkte. Den somutfört eller biträtt vid utförande av personundersökning må ej obehörigen yppavad han därvid erfarit rörande enskilds personliga förhållanden. Bryter någonhäremot, dömes, om ej gärningen är att anse såsom ämbetsbrott, till dagsbötereller fängelse . Den somutfört eller biträtt vid utförande av personundersökning eller fullgjortuppdrag som förtroendeman må ej obehörigen yppa vad han därvid erfarit rörandeenskilds personliga förhållanden. Bryter någon häremot, dömes, om ejgärningen är att anse såsom ämbetsbrott, till dagsböter eller fängelse . Konungenmeddelar bestämmelser om ersättning åt den som utfört eller biträtt vidutförande av personundersökning samt åt läkare som avgivit intyg enligt 7 §.Sådan ersättning skall gäldas av statsverket. Konungenmeddelar bestämmelser om ersättning åt den som utfört eller biträtt vid utförandeav personundersökning eller förordnats till förtroendeman samt åt läkare somavgivit intyg enligt 7 §. Sådan ersättning skall gäldas av statsverket. Denna lag träder i kraft . Mot bakgrund av de vid åretsriksdag godkända riktlinjerna för en genomgripande reform av kriminalvårdensorganisation och verksamhet (prop. 1973:1, bil. 4, JuU 1973:15, rskr. 1973:152) föreslås i propositionen vissa ändringar i den lagstiftning som reglerarpersonundersökningsverksamheten. Enligt förslaget skall domstolens uppdrag attföranstalta om personundersökning alltid gå till skyddskonsulenten. Om personundersökningeninte utförs av tjänsteman inom skyddskonsulentexpedi-tionen, skallskyddskonsulenten utse personundersökare. Endast den som genomgått särskildutbildning eller eljest har erforderliga kunskaper skall kunna utses tillpersonundersökare. Förslaget innebär vidare att omfattningen av personundersökningenvidgas. En nyhet är att enligt förslaget skyddskonsulenten vid behov och medden misstänktes samtycke skall kunna förordna en s. k. förtroendeman för honom.Förtroendemannen skall främst ha till uppgift att före domstolens avgörandefungera som ett socialt och personligt stöd för den misstänkte. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . De nämnda av vårriksdagen antagna riktlinjernainnebär för frivårdens del bl. a. en förstärkning av personalresurserna i syfteatt effektivisera personundersökningsförfarandet och öka möjligheterna attbiträda den misstänkte med stödjande åtgärder. Som utskottet särskiltunderströk vid sin prövning av riktlinjerna innebär dessa också den fördelenatt behandlingsplaneringen kan påbörjas på tidigt stadium. Utskottet ser med tillfredsställelse att rikthnjerna nufullföljs genom förslag om reformering av personundersökningsförfarandet. Denstarkare anknytning av förfarandet till skyddskonsulentorganisationen, som nuföresläs, och det samarbete, som avses komma till stånd mellan den misstänkteoch hans bhvande övervakare, tillgodoser i väsentlig grad föreliggande behov avatt kunna tillgripa kurativa insatser redan innan hjälpåtgärder kan vidtas inomramen för kriminalvård i frihet. Som departementschefen framhåller är detsynnerligen angeläget att den misstänkte och den föreslagne övervakaren fårlära känna varandra och vänja sig vid att i samråd med frivårdstjänstemän lösade problem som kan vara för handen. En sådan ordning kan också utgöra ett värdefulltpersonligt stöd för de misstänkta i den svåra situation som de i allmänhetbefinner sig i fram till dess brottmålet avgörs. Även för domstolenoch för kriminalvårdens del kan ett tidigt etablerat samarbete mellan denmisstänkte och övervakaren vara till fördel. Viktigt är emellertid att deåtgärder, som vidtas före domen i målet, helt bygger på frivillig medverkanfrån den misstänktes sida och genomförs på sådant sätt att de ej av honomuppfattas som om utgången av målet på förhand skulle vara given. I propositionen förutskickar departementschefen att vissatillämpningsföreskrifter skall utfärdas i administrativ ordning, bl. a. ifråga om sammanträffande mellan den personundersökte och den som föreslås somöveivakare. Sistnämnda fråga tas även upp i motionen 1973 :2123. närerna framhåller att bestämmelserna enUgtdepartementschefens uttalanden i propositionen kommer att få en sådanutformning att dylikt sammanträffande blir obligatoriskt. De anser att detgivetvis är önskvärt att den misstänkte och hans bhvande övervakare fårtillfälle att råkas men menar att en undantagslös regel härom skulle kunnamedföra att personundersökningen fördröjs och att brottmålets handläggningförsenas. Motionsyrkandet går ut på att de av departementschefen förutskickadebestämmelserna om pefsonundersökning bör innehålla att den personundersökte börberedas tillfälle att sammanträffa med den föreslagne övervakaren där sålämpligen kunnat ske. Som framgår av det föregående delar utskottetdepartementschefens uppfattning om värdet av att sammanträffande kommer tillstånd mellan den misstänkte och den blivande övervakaren. Den föreslagnaordningen kan emellertid medföra att personundersökningen fördröjs och måletshandläggning försenas. Sådana konsekvenser kan som motionärerna anför för dentilltalade innebära större olägenheter än som följer av att han intesammanträffar med övervakaren före huvudförhandlingen. Det är därför angeläget attregeln om sammanträffande mellan den tilltalade och övervakaren ges en sådanutformning att hänsyn kan tas till omständigheterna i det enskilda fallet.Självfallet måste också i överensstämmelse med vad utskottet ovan påpekatbeaktas att kontakter av angivet slag inte etableras mot den tilltaladesönskan. Enligt vad utskottet inhämtat kommer de förutskickadetillämpningsföreskrifterna att tillgodose sådana önskemål. Med hänsyn härtillpåkallar motionen inte någon åtgärd. Utöver vad sålunda upptagits föranleder de i propositionenframlagda förslagen inte några uttalanden från utskottets sida. A. att antager det ipropositionen 1973:173 framlagda förslaget till lag om ändring i lagen om personundersökning i brottmål, B. attriksdagen avslår motionen 1973:2123. Närvarande: (), fröken (),(), fröken (), herrar (), Larfors (s),i (c), (). i (fp), (), (), herrar Schött (m), Måbrink (vpk). i (c) och i (s).