bet · FW01CU33 · 1973-12-31 00:00:00 — Civilutskottetsbetänkande nr 1973 CU 1973: 33 Civilutskottetsbetänkande i anledning av propositionen 1973:160 med förslag tillanläggningslag m. m. jämte motioner. May.i här i propositionen 1973: 160 underåberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokoUet över justitieärenden ochlagrådets protokoll föreslagit att antaga vid propositionen fogadeförslag till 1. anläggningslag, 2. lag om förvaltning av samfälligheter, 3. lag om införande av anläggningslagen ( ) ochlagen ( ) om förvaltning av samfälligheter, 4. lag om förmånsrätt för fordringar enligt lagen ( )om förvaltning av samfälligheter, 5. lag om ändring i lagen (1904: 48 s. 1) omsamäganderätt, 6. lag om ändring i lagen (1938: 274) om rätt tUljakt, 7. lag om ändring i lagen (1946: 807) om bandläggningav domstolsärenden, 8. lag om ändring i lagen (1950: 596) om rätt tiUfiske, 9. lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988), 10. lag om ändring i väglagen (1971: 948), 11. lag om ändring i lagen (1955: 183) om bankrörelse, 12. lag om ändring i lagen (1955: 416) om sparbanker, 13. lag om ändring i lagen (1956: 216) omjordbrukskasserörelsen, 14. lag om ändring i lagen (1969: 732) om postbanken, 15. lag om ändrmg i förordningen (1968: 576) omKonungariket stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar, 16. lag om ändring i jordabalken, 17. förordning om ändring i stämpelskatteförordningen(1964: 308). Samverkan mellan fastigheter för tiUgodoseende avgemensamma behov blir alltmer nödvändig. Sådan samverkan kan avse vägar, parkeringsutrymmen,lekplatser, anordningar för värme-, vatten- och avloppsförsörjning och andraliknande anläggningar. Till fastigheter hör ofta också samfälligheter somförvaltas av fastighetsägarna gemensamt. 1 1973.19 saml. CU 1973: 33 2 I propositionen läggs fram förslag tillanläggningslag. Bestämmelser om inrättande och förvaltning av gemensammaanläggningar finns f. n. i bl. a. lagen (1939: 608) om enskUda vägar och lagen(1966: 700) om vissa gemensamhetsanläggningar. Den nu föreslagna lagen äravsedd att träda i stället for de bestämmelser om inrättande av gemensamma anläggningarsom finns i nyssnämnda båda lagar. Lagförslaget syftar till att samordna och moderniseragälland<; bestämmelser samt anpassa dessa till fastighetsbildningslagen(1970: 988). Det omfattar dock inte sådana vägar inom områden med tätarebebyggelse om vilka bestämmelser finns i 3 kap. lagen om enskilda vägar. Ipropositionen läggs vidare fram förslag till lag om förvaltning avsamfälligheter. Bestämmelser om förvaltning av mark som är samfälld för flerafastigheter finns f. n. i lagen (1921: 299) orh förvaltning avby-samfälligheter och därmed jämförliga samfällda ägor och rättigheter (by-samfällighetslagen).Denna lag är föråldrad, och (rskr 1957: 154) har begärt en översyn avden. Den föreslagna lagen är avsedd att träda i stället för såvälbysamfällighetslagen som förvaltningsbestämmelserna i lagen om enskilda vägaroch lagen om vissa gemensamhetsanläggningar. Förslagets innebörd är att.förvaltning av samfällighet skall anordnas på ettdera av två sätt. Delägarnaskall kunna antingen handha förvaltningen själva eller bUda en säriskUdjuridisk person, s. k. samfäl-lighetsförening, för förvaltningen. De föreslagna lagarnaavses träda i kraft dén . Utskottet har i detta sammanhang behandlat de iaiUedning av propositionen 1973: 160 väckta motionema .1973: 2167 av m. fl. (m, c, fp) vari hemställsatt beslutar 1. att § 7 i anläggningslagen ändras så attmajoritetsbeslut fordras för att fastighetsägare skall kunna tvingas deltaga ien gemensamhetsanlägg-ning, samt 2. att 31 § i lagen om förvaltnmg av samfälligheterutgår, 2769 av () vari hemställs attriksdagen för sin del antar ett förslag till lag om vissa åtgiirder förfrämjande av saneringsverksamhet m. m. med lydelse som framgår av bU. 6 tilldelta belänkande, 2170 av herrar Adolfsson- (m) och Wennerfors (m)vari' hemställs- att avslår de i propositionen 1973:160 framlagdaförslagen i vad CU 1973: 33 3 derör finansieringsfrågorna och i stället antar regler som bygger påstatsgaranti, 2171 avherr i (fp) vari hemställs 1. att avslår propositionen 1973: 160 medmotiveringen att frågan bör behandlas vid nästa års riksdag, 2. att för den händelse detta yrkande avslås,ikraftträdandet framflyttas för att bereda myndigheter och allmänhet skäligtid att bli informerade och göra nödvändiga förberedelser införikraftträdandet, 2172 avherr Tobé (fp) vari hemställs att beslutar 1. att fastighetsbildningsmyndigheten skall varaförrättningsmyndighet enligt anläggningslagen, 2. att 41, 42 och 44 §§ aiUäggningslagen omarbetas såatt klarhet vin-nes i de avseenden som påtalats i motionen eller atterforderliga motivuttalanden görs, 3. att sådana ändringar vidtages i lagtexten tillberörda lagförslag att det klart framgår vUka rättigheter och skyldigheter sommedföljer fastigheter som deltager i utförande och drift av en anläggning ochfastigheter som enbart deltager i driften, 4. att promulgationslagens 12 § kompletteras med enhänvisning även tUl 43 § anläggningslagen samt 5. att berörda lagarskall träda i kraft först . Med hänvisning -till bl. a. omfattningen av Kungl.Mai:ts förslag i prop. 1973: 160 har i motionen 1973: 2171 förordats attsakbehandlingen därav skulle ske vid nästa års riksdag. För att möjliggöradetta hemställs i motionen (yrkandet 1) att propositionen måtte avslås meddenna motivering. Utskottetkan så till vida dela motionärens uppfattning att framläggandet av fleraomfattande förslag vid riksdagsårets slut leder till svårigheter då det gälleratt ge dessa förslag en tillfredsstäUande behandling. Det nu aktueUa förslagethar emeUertid i sin huvuddel varit tillgängligt som lagrådsremiss sedan börjanav . Även om lagrådets yttrande och det avslutande statsrådsprotokolletfått en aktningsvärd omfattning har emellertid detta kompenserat av en någotförlängd motionstid inte kunnat föranleda utskottet att föreslå att ärendetinte nu skulle prövas i sak. Utskottet avstjTker sålunda motionen i denna del. It 1973.19 saml. CU 1973: 33 4 Utskottet ansluter sig tUl de i propositionen (s.6772) refererade bedömningarna i fråga om behovet av att modernisera och förasamman nuvarande bestämmelser om fastighetssamverkan i den omfattning som nuföreslås av Kungl. Det är viktigt att frågor om kollektiva anläggningar särskilt i samband med nyexploatering och sanering av bostadsområden kanlösas i ett sammanhang, vilket den föreslagna anläggningslagen ger möjlighettill. Lagstiftningen ger effektiva medel för plangenomförande och godarationaliseringsmöjligheter. Det fortsatta arbetet inom 1969 års viigutredning'torde enligt utskottets mening inte heller föregripas eller försvåras. Definitionen (1 § första stycket) av begreppetgemensamhetsanlägg-ning ställer upp endast allmänna villkor. Sålunda skallanläggningen vara gemensam för flera registerfastigheter och vad därmedjämställs enligt 2 §. Vidare skall den -tillgodose ändamål av stadigvarandebetydelse. Iuttrycket anläggning ligger ett krav på en specifik aktivitet för dessåstadkommande vilket liksom enligt lagen om gemensamhetsanläggningar (LGA) skUjer ut t. ex. gemensamt utnyttjande av hela fastigheter och endast passivaförpliktelser att underlåta viss markanvändning. Däri får också anses ligga attanläggningen skall kräva rätt till viss fast egendom eller vad därmed jämställsenligt anläggningslagen. Anläggningsbegreppetsbegränsningar i denna del torde enligt utskottets mening i de flesta fall intemedföra svårigheter. Föredragande statsrådet anför (s. 182) alt lagen i vissutsträckning bör kunna till-lämpas på landskapsvårdande åtgärder. Preciseringenav kravet på aktivt syfte i t. ex. gemensamma arbetsforetag för naturvårdtorde enligt utskottets mening få ske i rättstillämpningen. Aktivitetskravetär inte ett krav på utförande av en helt ny anläggning. Motivutlalandena iförslaget klarlägger enligt utskottets mening otvetydigt även den avseddamöjligheten att genom förrättning enligt lagen ta i anspråk en befintUganläggning. Åtgärdersom brukar sammanfattas under termen gårdssanering faUer i regel under denangivna definitionen av gemensamhetsanläggning. Utskottet anknyter nedan (s.9, 1213) till dessa åtgärdstyper. CU 1973: 33 Lagens huvudsyfte har angetts vara att reglerasådan samverkan mellan fastigheter som avser inrättande och utnyttjande avgemensamma anläggningar. Detta syfte fullföljs i ett första led genom att visseller vissa fastigheter i upplåtelsefallet belastas med skyldigheter, motsvarandevad som anges som en servitutsrätt till förmån för deltaganderegister-fastigheter och vad därmed jämställs, t. ex. tomträtter och hus påofri grund. Alternativt bryts visst område ut från den bestående fastighetsindelningengenom inlösen och bildar en samfällighet, anknuten till deltagande egentligafastigheter men inte till tomträtter och hus på ofri grund m. m. Markenregistreras då under samfäUighetsbeteckning. 1 upplåtelsefallet bärsrättigheterna primärt och blir samfällda för såväl egentliga fastigheter som andra subjekt. Med stöd av dessa rättigheter kan ägarna av de nämnda fastigheterna m. m. utföra och driva anlägg ningen. De anses därvid (14 § andra stycket) utgöra en särskild sam fällighet då i ordets associationsrättsliga betydelse. I inlösenfallet anses den för de egentliga fastigheterna samfäUda marken belastad med en motsvarande servitutsrätt för en delägarkrets som kan omfatta även t. ex. tomträtter. För anläggningens utförande och drift bildar ägarna av dessa på motsvarande sätt en särskild samfällighet. Tilldet nämnda systemet av rättigheter och skyldigheter i fråga om utnyttjande avmark och utrymmen knyter an skyldigheter, dels belastande respektivedelägarkrets i fråga om att utge ersättning för intrång respektive inlösen,dels för deltagarna i den samfällighet som uppför och driver anläggningen attsvara för därmed förenade kostnader. Den inbördes pruuära fördelningen avdessa skyldigheter uttrycks genom andelstal. Enligt15 § fördelas kostnader för intrångsersättiUng, inlösen och uppförande avanläggningen med hänsyn främst tUl respektive delägares nytta av denna. Skerinlösen och ingår i den samfällighet som uppför anläggningen också andra änegentiiga fastigheter måste, eftersom inlösen sker endast for de sistnämnda,andelstalen bestämmas särskUt i fråga om ersättningen för inlösen. Kostnadernaför anläggningens drift fördelas med hänsyn främst till den omfattning i vilkenvarje delägarfastighet och jämställda beräknas använda anläggningen. Dessakostnader kan i första hand tas ut genom avgifter. Detsålunda förenklat angivna grundläggande systemet av rättigheter ochskyldigheter har inte uttömmande beskrivits i den föreslagna anläggningslagen.I motionen 1973: 2172 har bland motiven för yrkandena 2 och 3 anförts att de moträttigheter svarande skyldigheterna inte behandlats. CU 1973: 33 6 Utskottet får i detta sammanhang erinra om attanläggningslagens syslem med samfälld servitutsräti; respektive samfälld markansluter till motsvarande regler i fastighetsbildningslagstiftningen. Denna typav rättigheter och deras samband med därmed förenade skyldigheter får ansesvara så klarlagda alt några kompletteringar inte behövs beträffande vare sigåberopade lagrum eller t. ex. 24 § anläggningslagen, där motsvarande frågorregleras. I fråga om det andra komplexet av rättigheter och skyldigheter detsom rör uppförande och drift kan delvis samma hänvisning göras. Även om det ioch för sig vore möjligt att i lagtexten la upp även de rättigheter som svararmot skyldigheterna alt svara för uppförande och drift kan det enligt utskottetsmening inte anses behövligt att i detta syfte föreslå ändringar'i lagtexteneller alt göra några särskUda motivutlalanden. Rätten alt nyttja anläggningenUgger redan i den servitutsrätt som är samfälld för deltagarna. Motionärensintresse i denna del får enligt utskottels mening anses tillgodosett i detframlagda lagförslaget. Motbakgrund av det anförda aivstyrks motionen 1973: 2172, yrkandet 2 såvitt avser41 och 42 §§. Lagförslaget innebär att de i 10 § lagen omenskilda vägar (EVL) uppställda förutsättningarna för skyldighet att delta ivägbyggnad, å ena, samt vägunderhåll och vinterväghållning, å andra sidan,ersätts med ett enhetligt villkor för tvång.sanslutning, nämligen att vägen ärav väsentlig betydelse för fastigheten. I motionen 1973: 2172 (yrkandet 3,delvis) görs gällande att den uppdelning i fastighetskategorier som gäller iEVL självklart måste vara möjlig också enligt anläggningslagen. Enligt15 § i lagförslaget fördelas, som ovan berörts, utförandekostnaden (inklusiveersättning för upplåtet utrymme) i första hand efter nyttan medandriftkostnaden fördelas efter användningen. Driftkostnader kan också tas utgenom avgifter. Enligt 48 § får kostnader för vinterväghållning fördelassärskilt. Dettorde klart framgå av lagförslaget att skilda andelstal kan fastställas förbyggande respektive underhåll av väg. Motionärens syfte torde närmast vara attfå klargjort att viss fastighet bör kunna ta del i driften utan att till någondel svara för byggnadskostnader. I propositionen (s. 215) anges beträffandeutförandekostnader att promemorieförslaget inte lämnar utrymme att befrianågon eller några fastigheter från bidragsskyldighet, utan varje fastighetskall åsättas andelstal. Föredragande statsrådet anför (s. 218) att det ipraktiken kan förekomma fall då det framstår som rimligt eller t. o. m.nödvändigt att en fastighet eller grupp av fastigheter ensam svarar förbyggandet av en viss del av anläggningen, medan samtliga fastigheter bör tagemensamt del i driften av hela anläggningen. På denna grund förordas att detges möjlighet till sektionsindelning med skilda andelstal för olika delar av enanläggning. Kan fastighettvångsanslutas tUl en väganläggning innebär detta att CU 1973: 33 7 detbefunnits vara av väsentlig betydelse för denna fastighet att ha del ianläggningen. Detta torde i sin tur innebära att fastigheten har någon nytta avanläggningen och därför bör ta del i utförandekostnaderna. Kravet på väsentligbetydelse gäller för såväl den enskilda fastighetens skyldighet som dess rättatt delta i anläggningen. Föreligger enighet om att viss fastighet får deltakommer, med hänsyn till regeln i 16 § första stycket 1, någon prövning enligt 5§ inte tiU stånd. Det kan därvid visa sig att den nytta fastigheten som sådanhar av vägen är mycket ringa. Det bör därför enligt utskottets mening varamöjligt att i sådana situationer jämka andelstalet till noll och sålundabefria fastigheten från skyldighet att bidra till utförandet. Detta är enligtutskottets mening förenligt även med föreslagen lydelse av anläggningslagen.Motionärens intresse i denna del får med detta motivuttalande ansestillgodosett. I den nämnda motionen 1973: 2172 (yrkande 2,delvis) tas även upp innehållet i 44 § anläggningslagen. Utskottet har, medhänsyn till regeln i 13 kap. 9 § jordabalken att tomträtt kan upplåtas endast ihel fastighet, inte funnit skäl att frångå propositionsförslaget i denna del. Förslaget till anläggningslag stadgar somhuvudregel (4 §) att anläggningsförrättning handläggs avfastighetsbildningsmyndighet. Denna myndighet får dock, om det är lämpligt,förordna särskild förrättningsman. Äv 19 § framgår att 4 kap. FBL skall ägatUlämpning vid anläggningsförrättning. I det framlagda förslaget har hänsyntagits till bedömningen att det i vissa fall, t. ex. i fråga om skogsvägar somplanerats eller projekterats av , skulle vara praktiskt omlämplig tjänsteman hos fick fungera som förrättningsman. Ipropositionen (s. 599) förordas att för särskild förrättningsman skall kunnagälla de bestämmelser av administrativ natur (diarieföring, aktbildning,arkivering, taxor m. som gäller för fastighetsbildningsmyndighet ellerförrättningslantmätare. Föredragande statsrådet uttalar sig för attlantmäteristyrelsen ges befogenhet att förordna om och i vilken mån sådanaadministrativa regler skall gälla för särskUd förrättningsman. Imotionen 1973: 2172 (yrkandet 1) föreslås besluta attfastighetsbildningsmyndighet skall vara förrättningsmyndighet enligt anläggningslagenpå samma sätt som enligt förslaget tUl ledningsrättslag. mening bör utgångspunkten vara att myndighetsfunktioner av häraktuell typ skall handläggas av myndighet och inte av särskild förrättningsman.Möjligheter finns att även med en sådan ordning tillföra myndigheten särskildsakkunskap. Projektering av anläggning kan ske utom ramen förförrättningsförfarandet. Det kan dock, även enligt utskottets mening, finnasskäl att tills vidare hålla möjligheten öppen att förordna särskildförrättningsman. Utskottet har såväl beaktat lantmäteristyrelsens förordademöjligheter att tillämpa admini- CU 1973: 33 8 strativaföreskrifter som förutsatt att den i 4 § andra stycket föreskrivnalämplighetsprövningen sker med utgångspunkt i utskottets inledningsvis gjordabedömningar, vUka inte står i strid mot vad som anförts i propositionen.Utskottet föreslår att rilcsdagen som sin mening ger Kungl. Maj:t till kännavad i detta sammanhang anförts. Därmed får motionen i motsvarande del anses iväsentlig mån tiUgodosedd även utan bifall till det framförda yrkandet. Detnoteras att ett bifall tUl raotionsyrkandet skulle föranleda att även 30 §andra stycket i förslaget till anläggningslag bör utgå samt 20 § andra stycketlagen om förvaltning av samfälligheter ändras. Villkorför inrättande av gemensamhetsanläggning m. m. Det är, som framhålls i proposhionen, önskvärt attgemensamhetsanläggningar tillkommer på frivilligh(;tens väg. Anläggningsfrågakan dock enligt 17 § tas upp utan ansökan efter förordnande i samband med fastighetsreglering.Sådan fråga tas eljest upp efter ansökan av fastighetsägare, expropriant m.fl., och, beträffande anläggning av större betydelse frånallmän s]mpunkt, av . Regler till skydd för fastighetsägares m.fl. intressen i dessa fall ges i 58 samt 4750 §§ förslaget tillanläggningslag. Sakägarnas dispositionsfrihet beträffande däri upptagnavillkor rejjleras i 16 § första stycket 1 och 2. Utanför där upptagna frågorkan sålunda tvångsavgöranden ske. Vid förrättning sker sålunda - om sakägarna inteär eniga en of-ficialprövning enligt 5 § av om det är av väsentlig betydelseför en fastighet att ha del i anläggningen. Prövningen avser såväl denenskilda fastighetens skyldighet som dess rätt att delta i anläggningen. Detgrundläggande kravet på att anläggning skall ha stadigvarande betydelse prövasredan enligt 1 §. Deti LGA upptagna villkoret fiir tvångsanslutning är utformat med kravet påsynnerlig vikt som huvudregel och en undantagsregel som ger rätt tillanslutning men inte skyldighet för fastighet om ökad kostnad eller annanolägenhet som är av betydelse inte uppstår för någon av de andra fastigheterna. Utskottetdelar föredragandens anförda (s. 189) uppfattning att den föreslagnautformningen av 5 § anläggningslagen lämnar utrymme för anslutning av fastigheti aUa de faU då ägaren kan åberopa beaktans-värda skäl härför. Lagförslagets 6 § föreskriver om båtnadsvillkor somhuvudprincip att gemensamhetsanläggning får inrättas endast om fördelarna däravöverväger de kostnader och olägeiUieter som anläggningen medför. har (s. 149150) angett att kravet innebär att en kalkyl skallgöras beträffande anläggningens lönsamhet och att en förbättring avmöjligheterna att utnyttja fastigheterna skall beaktas oavsett om en ökning ifastighetsvärdet kan påvisas eller inte. Hänsyn skall, enligt CU 1973: 33 9 vadsom anförs, tas inte endast till anläggningens betydelse för fastighetsägarnautan också för hyresgäster och andra som använder sig av den. Utskottetansluter sig till vad sålunda anförts. Detta gäller även bl. a. vadföredragande statsrådet anfört om att båtnaden skall beräknas efter avdrag föreventuellt statsbidrag till företaget. Enligt utskottets mening bör därvidhänsyn tas inte endast till speciella statsbidrag för anläggningen som sådanutan även till sådant motsvarande stöd som kan utgå för deltagarfastigheternainom bostadspolitikens ram eller eljest. Enligt6 § första stycket skall vidare gälla att båtnadsprövning normalt skaUtmderlåtas beträffande anläggning som är förutsatt i fastställd generalplan,stadsplan, tomtindelning eller byggnadsplan. Bedömningarna vid planfastställelsenkan sålunda genom initiativrätt beträffande förrättningenligt anläggningslagen omsättas i verkställighetsåtgärder. Anknytning kanäven ske till kommunala bedömningar i bostadsbyggnadsprogram eller särskiltbostadssaneringsprogram. Till skydd för fastighetsägarintressen föreslås i 7§ ett opinionsvillkor, innebärande i huvudsak att gemensamhetsanläggning intefår inrättas om ägarna av deltagande fastigheter mera allmänt motsätter sigåtgärden och har beaktansvärda skäl för det. OpinionsvUlkoret skall inte gällaom behovet av anläggningen är synnerligen angeläget. Vid bedömningen avangelägenhetskravet får, enligt vad föredragande statsrådet uttalat (s. 144),planmyndighelernas uppfattning tUlmätas stor och som regel avgörande betydelse. Imotionen 1973: 2167 (yrkandet 1) föreslås att opinionsvillkoret utformas somett krav på att gemensamhetsanläggning inte får beslutas då majoriteten avägarna till fastigheter som avses delta motsätter sig detta. Motionsförslagetgrundas pä att förslaget i propositionen i denna del kan leda tiU svårighetervid tiUämpningen och undergräva förtroendet för både lagen och dess tUlämpare. propositionen föreslagna regeln har utformats efter mönster av 5 kap. 5 §FBL, vUket stadgande (prop. 1969: 128, s. B 363) godtagits även mot bakgrund aven allmän grundsats att fastighetsbildningen i första hand är enfastighetsägarnas angelägenhet. Motionsvis mot föreslagen utformning avopinionsvUlkoret i FBL framförda invändningar fullföljdes inte genom reservationtill tredje lagutskottets betänkande (3LU 1970: 35, s. 137140). CivUutskottethar inte funnit anledning att frångå den i propositionen föreslagnautformningen av opinionsvillkoret. Detta villkor medger en helhetsbedömning avgjorda invändningar. Därvid får även beaktas antalet sakägare som motsättersig anläggningen, varigenom motionärernas intresse i viss liiån tillgodoses. Avväsentlig betydelse är emellertid invändningarnas tyngd. Enligt utskottetsmening kan några riskiér från rättssäkerhetssynpunkt inte behöva befaras. CU1973: 33 10 Lagen om förvaltning av samfälligheter Som framgått av vad utskottei: ovananfört har termen samfaUighet inte samma betydelse i förslaget tUlanläggningslag som i FBL. TUl-lämpningsområdet för lagen om förvaltning avsamfälligheter täcker enligt 1 § såväl samfälld mark, s. k. äktasockenallmänningar m. m., samfällt fiske, gemensamma servitut enligtjordabalken, och samfällda rättigheter enligt FBL och anläggningslagen. Utanförtillämpningsområdet faller t. ex. sockenallmänningar som förvaltas enligthäradsaJl-männingslagen, häradsallmänningar, allmänningsskogarna i ochDalarna (se 2 §), s. k. sockenmagasin, stängsel-, betes-, vattenregle-rings-,vattenavlednings- och invallningssamfälligheter. I fråga om visst fiskevatten kan (s. 364) såväl den nuföreslagna lagen som lagen om fiskevårdsområden vara tillämplig. Närfiskevårdsområden bildas enligt sistnämnda lag är dess förvaltningsbestämmelsertiUämpliga även om fiskevårdsom.rådel helt omfattar samfällt fiske. De härtill anknytande bestämmelserna i promulgationslagensyftar (s. 461) till alt göra de nya bestämmelserna tillämpliga även på äldresamfälligheter i så stor utsträckning som möjligt. På en samfäUighet som redanstår under organiserad förvaltning skall emellertid äldre förvaltningsföreskrifteri princip äga tillämpning. Övergång tUl föreningsförvaltning enligt den nyalagen skall kunna ske vid sammanträde med delägarna resp. genommajoritetsbeslut inom en särskild juridisk person. Utskottethar inga erinringar mot lagförslaget i hithörande del. Lagförslaget innebär att ensamfällighet kan förvaltas antingen av delägarna själva eller - enligtförebild i LGA genom en samfällighets-förening, bildad av delägarna genom attde på konstituerande sammanträde utser styrelse och antar stadgar.