bet · FW01SoU25 · 1973-12-31 00:00:00 — Med anledning av vad som anförts i en skrift, som inkommitfrån vissa organisationer på lantarbetsområdet, får utskottet som tillstyrkerlagförslaget i denna del beträffande yrkesinspektionens prövning framhåUa attdet ibland av praktiska skäl måste bli fråga om en schablonartad bedömning avrisker och förhållanden i övrigt på det särskilda arbetsstället. Eftersom enansökan om tillstånd att utse regionalt skyddsombud i regel avser ett flertalarbetsställen får man naturligtvis till stor del utgå från hurarbetsförhållandena generellt sett gestaltar sig för ifrågavarande yrkesgrupp elleryrkesgrupper. Frågan om skyddskommitté finns på arbetsställen som omfattas aven ansökan måste självfallet alltid vara utredd. saknas i arbetarskyddslagen precisering avskyddsombudens uppgifter. Utskottet biträder departementschefens förslag attgrundläggande bestämmelser härom införs i lagen av följande innehåll, nämhgenatt skyddsombud företräder arbetstagarna i skyddsfrågor och skall verka förtillfredsställande skyddsförhållanden samt att ombudet i detta syfte inom sittskyddsområde skall vaka över sundhet och säkerhet i arbetet och deltaga vidplanering av nya eller ändrade lokaler, anordningar och arbetsmetoder (40 a §första stycket). Utskottet biträder vidare förslaget att skyddsombud skallsöka vinna övriga arbetstagares medverkan i skyddsarbetet. Den fråga som torde ha tilldragit sig mest uppmärksamhetunder den diskussion som föranletts av arbetsmiljöutredningens delbetänkande,innefattas i utredningens förslag om att skyddsombud skall ges ökademöjligheter att handla i vissa fall när allvarlig fara hotar på grund avbristfälliga skyddsförhållanden. På grundval av utredningens förslag, somvunnit kraftigt stöd vid arbetsplatsremissen och under remissbehandlingen i övrigt, föreslås i propositionen att skyddsombud skall fårätt avbryta arbete dels i fall då omedelbar och allvarlig fara hotararbetstagares liv eller hälsa ochrättelse inte genast kan ske genom hänvändelse till arbetsgivaren, dels i falldå arbetsgivare överträder tillsynsorgans förbud mot visst arbete eller motanvändning av viss lokal, maskin eller dylikt. Beslut av skyddsombud omavbrytande av arbete skall enligt lagförslaget gälla i avvaktan påställningstagande av yrkesinspektionen. I motionen 1973:2005 (yrkande A 3) av m.fl. (vpk) föreslås att skyddsombud skall få avbryta arbetet så snart visstarbete innebär fara för den anställdes hälsa samt att utom då regionaltskyddsombud utsetts - den lokala fackföreningen och inte yrkesinspektionenskall äga pröva det berättigade i skyddsombudets åtgärder. Med hänsyn till att arbetstagarna vid ett genomförande avförslagen i propositionen får ökade möjligheter att i ett tidigt skede påverkaolika arbetsmiljöfaktorer och till beslutade och tillämnade förstärkningar avtillsynsfunktionerna torde man kunna utgå från att behovet av regler som gerskyddsombuden möjlighet att avbryta arbetet är förhållandevis begränsat.Utskottet anser emellertid att det inte minst från principiell synpunkt är mycketvärdefuUt att arbetstagarnas särskilda förtroendemän i skyddsfrågor gesmöjlighet att med omedelbar verkan avbryta ett arbete som medför överhängandefara. Utskottet biträder därför förslaget att skyddsombud får rätt att då ilagen preciserade omständigheter föreligger avbryta arbetet. Enligt utskottetsmening har i propositionen gjorts en lämlplig avgränsning av situationer ivilka skyddsombud skall äga avbryta arbetet. Med hänsyn till dels de iföregående avsnitt gjorda övervägandena rörande arbetstagarsidans medinflytandepå arbetarskyddsfrågorna, dels principen att det inomarbetarskyddslagstiftningens ram ytterst ankommer på arbetarskyddsstyrelsenoch yrkesinspektionen att avgöra vilka krav som från arbetarskyddssynpunkt börställas på arbetsplatsers utformning och på arbetsprocesserna, kan utskottetinte heller biträda motionsförslaget i den del det avser spörsmålet om vilketorgan som skall pröva ett skyddsombuds beslut att avbryta arbetet. I enlighetmed propositionen bör prövningen göras av yrkesinspektionen. Det sagda innebäratt utskottet med tillstyrkande av propositionen avstyrker motionen 1973:2005 imotsvarande del. I motionen 1973:2001 av m. fl. (m) tas upp enfråga, som har nära samband med rätten för skyddsombud att avbryta arbetet. Detföreslås i motionen att skyddsombud skall få lagfäst rätt att hos arbetsgivarenutverka avstängning av arbetstagare, som trots ombudets tillsägelser inteföljer gällande skyddsföreskrifter. Avstängningen skall enligt motionen gällatill dess vederbörande låter sig efterrätta. Inledningsvis finns skäl erinra om skyldigheten enligt 7 §andra stycket arbetarskyddslagen för arbetstagare att använda förefintligaskyddsanordningar, att noga följa i lagen eller med stöd av den meddeladeföreskrifter samt att i övrigt iakttaga tillbörlig försiktighet och medverkatUl förekommande av ohälsa och olycksfall. Mot lagrummet korresponderar bl. a.en bestämmelse i 67 §, enlig vilken straff kan åläggas arbetstagare somolovhgen och utan giltigt skäl tagit bort eller försatt ur En viss skärpning avstraffbestämmelsen föreslås i propositionen. Utom såvitt avser gemensamtarbetsställe har utredningen därutöver inte föreslagit någonändring som berör arbetstagarens allmänna skyldighet att följa lagen eller desstillämpningsföreskrifter. Utredningen har ännu inte tagit ställning till detframtida innehållet i nuvarande 7 § arbetarskyddslagen eller dess motsvarigheti en arbetsmiljölag. Ytterligare bör här erinras om de möjligheter som enligtdet ovan sagda kommer att finnas för skyddsombud att stoppa farligt arbete. Medhänsyn till det anförda påkallar enligt utskottets mening motionen 1973:2001inte någon åtgärd. I propositionen föreslås en uttrycklig regel om attskyddsombud skall vara fri från skadeståndsskyldighet för skada till följd avåtgärd som avses i de bestämmelser om rätt att avbryta arbetet, som utskottetovan tillstyrkt. Förslaget innebär bl. a. att den enda påföljd som tills vidarebör kunna förekomma om ett skyddsombud mot förmodan skulle missbruka sinabefogenheter är att fackföreningen då fråntar skyddsombudet dennes uppdrag.Utskottet tillstyrker förslaget. Utskottet tillstyrker vidare, att i arbetarskyddslageninförs en bestämmelse om att skyddsombud skall beredas erforderlig ledighetmed bibehållna anställningsförmåner för att fullgöra sina uppgifter (40 a §fjärde stycket). I enlighet med vad departementschefen uttalar bör, omöverenskommelse inte nåtts om tidsåtgången för de löpande skyddsupp-giftema,skyddsombudet tills vidare i a-waktan på yrkesinspektionens bedömning kunnautföra skyddsarbete i den omfattning han anser rimUg utan att drabbas avekonomisk förlust. Utskottet biträder även förslaget i propositionen att visskomplettering skall ske av reglerna om skyddsombuds anställningstrygghet (42§). är f. n.obligatorisk vid arbetsställe med regelbundet minst 50 arbetstagare. Dennagräns föreslås bli bibehåUen. Dessutom föreslås i propositionen attskyddskommitté skall inrättas även vid arbetsställe med mindre antalarbetstagare, om det begärs av arbetstagarna. Genom sistnämnda förutsättninguppnås bl. a., att en arbetsgivare inte kan hindra tillsättandet av regionaltskyddsombud genom att själv se till att skyddskommitté inrättas. Utskottet tillstyrker de sålunda föreslagna reglerna om ivilka fall skyddskommitté skall tillsättas. Även då det gäller skyddskommitté föreslås en preciseringav uppgifterna. grundläggande uppgifter föreslås bli upptagnai en ny paragraf, 41 a §, till vilken utskottet hänvisar. Utskottet, somtillstyrker lagförslaget även i denna del, vill särskilt framhålla att ävenfrågor om företagshälsovård skall behandlas i skyddskommittén. I skyddskommittén skall arbetsgivarens och arbetstagarnasrepresentanter överlägga om de frågor som omfattas av kommitténs kompetens. Omparterna är eniga finns anledning räkna med att de beslut som fattas Om partema däremot inte kan enas, bör ienlighet med förslag av arbetsmiljöutredningen som biträtts avdepartementschefen gälla att frågan utan dröjsmål hänskjuts tillyrkesinspektionen, om någon ledamot begär det. Som också förordas avutredningen och departementschefen bör bestämmelser härom tas in iarbetarskyddskungörelsen. Mot bakgrund av vad utskottet sålunda anfört ombeslutssituationen anser utskottet inte erforderligt att det författningsvägenregleras hur många företrädare för arbetsgivaren respektive för arbetstagarnasom skall utses. Utskottet avstyrker därför motionen 1973:2005 (yrkande A 4) avherr m. fl. (vpk), såvitt däri yrkas att i lagen skall anges attskyddskommitté skall bestå av majoritet för de anställda (41 § första stycket). I propositionen föreslås vidare att i lagen skall tas inen bestämmelse om utseende av arbetstagarledamöter i skyddskommittén (41 §andra stycket). I detta hänseende föreslås att samma princip skall gälla somvid utseendet av skyddsombud, nämhgen att personvalet skall göras i första handav lokal facklig organisation, som är bunden av kollektivavtal i förhållandetill arbetsgivaren. Utskottet biträder lagförslaget i denna del och avstyrkerdärmed i motsvarande del motionen 1973:2002 av (). 1 motionenyrkas att det i lagen skulle anges att fackföreningens beslut skall fattasefter förslag av arbetstagarna. Utskottet vill framhålla att även då detgäller utseende av arbetstagarre-presentanter i skyddskommitté det finnsanledning räkna med att som regel de berörda arbetstagarnas uppfattning omvilka som bör utses till ledamöter blir avgörande för personvalet. I detta sammanhang vill utskottet uttala sin anslutningtill den av utredningen och departementschefen framförda uppfattningen att företagsnämndbör kunna ersätta skyddskommitté och fungera som sådan. Parterna skall dockvara ense om arrangemanget, och det bör vara ett villkor att företagsnämndendärvid inrymmer de ledamöter som avses ingå i skyddskommittén. Undermotsvarande förusättningar bör överenskommelse kunna träffas om att annatorgan än företagsnämnd får träda i stället för skyddskommitté. De vidgade uppgifterna och befogenhetema för skyddsombudoch skyddskommittéer har aktualiserat vissa frågor om tystnadsplikt. Förnärvarande finns i 5 1 § arbetarskyddslagen en regel om tystnadsplikt förpersonal som har tillsyn över lagstiftningen. föreslås i propositionen atttystnadsplikten vidgas tiU att avse även skyddsombud och ledamot avskyddskommitté. Det föreslås också vissa andra jämkningar i paragrafen. Såledesföreslås att i första stycket i nämnda paragraf skall föreskrivas att den somtagit befattning med tillsyn enligt lagen eller utsetts till skyddsombud eller ledamoti skyddskommitté ej obehörigen får yppa eller nyttja vad han under uppdrageteller i tjänsten erfarit om yrkeshemlighet, arbetsförfarande,affärsförhållande, enskilds personliga förhållande eller förhållande avbetydelse för landets försvar. Vidare föreslås i andra stycket att motsvarandetystnadsplikt får omfatta också styrelseledamot i lokal facklig organisation ivad gäller sådant som styrelsemedlemmen fått veta av skyddsombud eller skyddskommit- téledamot som utsetts av organisationen. Det blirdärigenom möjligt för skyddsombud och ledamot i skyddskommitté att i behövligutsträckning föra vidare information som omfattas av tystnadsplikt. I motionen 1973:2005 (yrkande A 5) av m.fl. (vpk) föreslås en jämkning i lagtexten. Motionärerna vill att efter ordetobehörigen skall föras in följande ord, nämhgen "såvitt ej angår deanställdas skyddsintressen". Den i propositionen föreslagna lagtexten måste ses irelation till förslaget till utformning av 40 a § sista stycket, enligt vilketskyddsombud har rätt att taga del av de handlingar och erhålla de upplysningari övrigt som är av betydelse för ombudets verksamhet. Denna vidsträckta rättmåste uppenbarhgen kompletteras med tystnadsplikt i vissa avseenden. Någon riskför att skyddsombud eller skyddskommittéledamot på grund härav inte kan ageraeffektivt i arbetarskyddshänseende finns emellertid inte på gmnd av attpropositionsförslaget också när det gäller sådant som omfattas avtystnadsplikten tillgodoser dessa företrädares behov av att kunna samråda medstyrelsen för den fackliga organisationen. Något hinder för att fritt diskuterafrågor av detta slag med befattningshavare inom yrkesinspektionen finns naturligtvisheller inte. Med hänsyn härtill avstyrker utskottet motionsyrkandet. Förhandsprövning av arbetslokaler m. m. Som framhålls i propositionen måsteden förebyggande skyddsverksamheten sättas in på tidigast möjliga stadium.Allmänt sett bör man inrikta sig på att få till stånd ett system för effektivförhandsprövning av allt fler arbetsmUjöfaktorer. Förprövning av arbetslokaleroch anordningar som hör till sådana lokaler utgör, som också framhålls ipropositionen, ett. viktigt inslag i ett sådant system. Förprövningen är därmedav grundläggande betydelse för möjligheterna att skapa tillfredsställandearbetsmiljöer. Efter förslag av arbetsmiljöutredningen föreslås i propositionenutvidgade och skärpta författningsbestämmelser på området. Utskottet, som godtar grundtanken i den föreslagnaregleringen, anser det inte motiverat att här i detalj gå in på de nyabestämmelserna i vidare mån än vad som påkallas av motioner som väckts i ämnet. I motionen 1973:2002 av () tas upp fråganom innehållet i det förslag till 8 a § i arbetarskyddslagen som förelagtsriksdagen. I första stycket anges att i vissa situationer, där den behövligaarbetsmiljöprövningen inte kunnat ske i anslutning till ett byggnadsärendesbehandling hos byggnadsnämnd, anmälan skall göras till yrkesinspektionen, närarbetslokal skall tas i bruk för stadigvarande användning i verksamhet påvilken arbetarskyddslagen är tillämplig. Anmälan skall också ske i vissasärskilda situationer, som anges i andra stycket. Det gäller dels närerforderlig prövning i arbetarskyddshänseende ej kunnat ske i ärende ombyggnadslov, dels när arbetslokal skall tagas i bruk för annan verksamhet änden, vartill lokalen senast varit använd, dels ock när arbetstagare skallanställas i verksamhet, i vilken arbetstagare förut icke använts till arbeteför arbetsgivares räkning. Motionären föreslår att ordet anställas i sista delssatsen skall utbytas mot ordetsysselsättas. Motionären menar att den i lagförslaget valda lagtexten lätt kantolkas så att överflyttning av på arbetsstället redan sysselsatt arbetskrafttill helt ny verksamhet inte förpliktigar till anmälan till yrkesinspektionen. Motionsyrkandet har till syfte att arbetstagare, som ärsysselsatta hos en arbetsgivare och överflyttas till annan verksamhet, inteskall komma i ett sämre läge i förevarande hänseende än arbetstagare somnyanställs. Utskottet delar helt grundtanken bakom motionsyrkandet. Utskottetvill emellertid påpeka, att syftet med yrkandet redan till fullo ärtillgodosett genom innehållet i andra delssatsen i det stycke, vari motionärenföreslår ändring. Yrkandet bör därför avslås och den av Kungl. Maj:t föreslagnalagtexten godtagas. Även i övrigt godtar utskottet de i propositionenframlagda författningsförslagen i förevarande del. Utskottet tar i detta sammanhang upp ett yrkande imotionen 1973:2003 (yrkande 3) av i m. fl. (c) om attriksdagen hos Kungl. Maj:t skall anhålla om förslag till ett system förtypbesiktning av maskiner och redskap, samt ett yrkande i motionen 1973:2004(yrkande 4) av m. fl. (fp) om att hos Kungl. Maj:t skallbegära förslag om koncessionsförfarande vid vissa arbetsställen. Som framgår av betänkandet (SOU 1972:86 s. 233) kommerianslutning till förhandsprövningen av arbetslokaler ofta en prövning av olikaslags anordningar som hör till arbetslokalerna att äga rum. Även arbetsmetoderoch liknande kan komma under bedömande i sådant sammanhang. Utredningenframhåller emellertid att det av utredningen föreslagna systemet ~ som medendast smärre jämkningar framlagts i propositionen och som utskottet ovangodtagit inte täcker hela det område på vUket behov av förhandsprövning frånarbetsmiljösynpunkt föreligger. Ytterligare frågor av hithörande slag kommersåledes att aktualiseras under utredningens fortsatta arbete. Utskottet finner också skäl att här hänvisa till enbestämmelse som föreslås bli införd i 8 a § sista stycket arbetarskyddslagenoch som innehåller att om det är påkallat med hänsyn till riskförhållandena ivisst slag av verksamhet, Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:tbestämmer får föreskriva, att arbetslokal som är avsedd för sådan verksamhetinte får tas i bruk förrän den besiktigats av yrkesinspektionen. Utskottet fårvidare hänvisa till 45 § arbetarskyddslagen i nu gällande lydelse. a., att när särskilda skäl föreligger, arbetarskyddsstyrelsen fårföreskriva beträffande visst slag av maskin, redskap eller annan tekniskanordning att anordningen skall vara godkänd av styrelsen innan den avlämnasför att tas i bruk inom riket eller här uppställes till försäljning eller ireklamsyfte. Utskottet - som vill understryka vikten av attarbetarskyddsstyrelsen och arbetsmiljöutredningen ägnar uppmärksamhet åt fråganom typbesiktning av maskiner, redskap och andra tekniska anordningar-avstyrker under hänvisning till det anförda här aktuella yrkanden i motionerna1973:2003 och 1973:2004. Arbetarskyddslagstiftningen tar iförsta hand sikte på att ge regler för arbetsgivarens arbetarskyddsansvar motde arbetstagare som är sysselsatta hos honom. Det finns däremot inga regler somdirekt syftar till att lösa de speciella skyddsfrågor som uppstår på gemensammaarbetsställen, dvs. sådana arbetsställen där flera arbetsgivares anställda ärsysselsatta . Det har också visat sig på olika slags gemensamma arbetsställeninom skilda branscher att oklarhet råder i fråga om ansvaret för skyddsåtgärderoch att brister föreligger när det gäller att samordna arbetarskyddsinsatserna.Mot denna bakgrund har utredningen ägnat stor uppmärksamhet åt dessaskyddsfrågor. Utredningens förslag har även i den här delen i allt väsentligtgodtagits vid departementsbehandlingen. Som departementschefen framhåller börman av alla arbetsgivare på gemensamma arbetsställen kunna fordra att de integenom sin verksamhet och anordningarna på arbetsstället utsätter någonarbetstagare på arbetsstället för risk för ohälsa eller olycksfall. I förslagtill en ny paragraf i arbetarskyddslagen, 7 a §, tas upp regler om samråd ochsamverkan i arbetarskyddshänseende på gemensamt arbetsställe samt om huvudansvaretför samordning av skyddsåtgärder på sådant arbetsställe. I första stycket av nämnda paragraf ges en allmän regel avinnehåll att när två eller flera arbetsgivare bedriver arbete påsamma arbetsställe de skall samråda och gemensamt verka för att åstadkommasunda och säkra förhållanden på arbetsstället. I fråga om samordningsansvaret skiljs mellan gemensammaarbetsställen för byggnadsverksamhet (7 a § andra stycket) och andra gemensammaarbetsställen (7 a § tredje stycket). Då det gäller byggnadsverksamhet föreslås att det skallvara byggherren som i första hand är ansvarig för samordningenavskyddsåtgärderna. Byggherren skall dock kunna överlåta ansvaret till någonarbetsgivare på arbetsstället. Sådan överlåtelse förutsätts bli regel. I fråga om andra gemensamma arbetsställen finns det avnaturliga skäl inte möjlighet att på motsvarande sätt precisera vem som harförstahands-ansvaret för samordningen av arbetarskyddsåtgärderna. Det har.därför angetts att en överenskommelse kan träffas mellan arbetsgivarna påarbetsstället. Om det inte kommer till stånd en frivillig överenskommelse skallyrkesinspektionen enligt förslaget vid behov kunna ingripa och föreskriva vemsom skall ha samordningsansvaret. Såväl med avseende på byggarbetsplatser som andragemensamma arbetsställen föreskrivs i fjärde stycket i förslaget till den nyaparagrafen bl. a. att övriga arbetsgivare och på arbetsstället sysselsattaarbetstagare är skyldiga att följa de anvisningar som den samordningsskyldigelämnar. I många fall arbetar en ensamföretagare t. ex. engrävmaskinist på ett gemensamt arbetsställe. Självfallet måste ävenverksamhet, som en sådan företagare bedriver, omfattas av samordningsansvaretför att arbetarskyddet skall bli effektivt. Med hänsyn härtill har föreslagitsen regel (7 a § sista stycket) som innehåller att vad i paragrafen sägs om arbetsgivare äger motsvarande tillämpning på den somdriver verksamhet utan att ha arbetstagare anställd. Av förslaget framgårsåledes klart, att paragrafen avser endast gemensamma arbetsställen, därskaderisker naturligtvis regelmässigt uppstår. Utskottet avstyrker motionen1973: 2002 av () såvitt i motionen yrkats ett tillägg avinnehåll att stycket skulle gälla endast såvitt verksamheten kunde innebärafara för andra. I motsvarande avsnitt i propositionen tas också uppsärskilda frågor för vissa arbetsställen. Det föreslås i propositionen attbestämmelser införs som ger tillsynsmyndigheterna befogenhet att i de fall dåarbetsgivaren inte disponerar över förhållandena på ett arbetsställe riktaföreläggande eller förbud även mot den som råder över arbetsstället. Aveffektivitetsskäl föreslås också här att ingripande skall kunna ske när den sområder över ett arbetsställe är ensamföretagare (53 a §). Utskottet finner inte anledning till erinran mot delagförslag som behandlas under förevarande avsnitt. Utskottet vill inledningsvisinstämma i ett uttalande av departementschefen om att man för att komma tUlrätta med bristerna i arbetsmiljön måste ägna ökad uppmärksamhet åtutbildningsfrågorna. I utbildningshänseende tas i propositionen främst uppfrågan om utbildningen av skyddsombuden men med anledning av såväl förslag ipropositionen som motionsyrkanden finns det skäl att i viss utsträckningbehandla även andra utbildningsfrågor. LO och TCO har under remissbehandlingen av utredningensförslag starkt framhållit att det bör komma till klart uttryck i lagen attansvaret för utbildningen av skyddsombuden skall ligga på arbetsmarknadensparter. I enlighet härmed föreslås i propositionen ett stadgande av innehållatt arbetsgivare och arbetstagare gemensamt svarar för att skyddsombuden fårerforderlig utbildning (40 a § tredje stycket). I motionen 1973:2005 (yrkande A 2) av m.fl. (vpk) riktas erinringar mot lagförslaget i denna del. Motionärerna vill attlagtexten skall jämkas så att den innehåller att de anställdas organisationerskall ha utbildningsansvaret. Motionärerna menar att utbildningen iarbetsmiljöfrågor är en partsangelägenhet där arbetsköparensexperter och värderingar ofta fäller utslaget. Motionärerna vill att ett fackligtinstitut skall inrättas, vid vilket det skulle bedrivas utbildning ochforskning. Institutet skulle även göra "konkreta undersökningar";detta krav torde med hänsyn till motiveringen i övrigt böra ses som ett uttryckför önskemål om fackliga skyddsinspektörer. Ett fackligt institut skulle enligtmotionärerna innebära en motvikt yrkesinspektionen. Frågan om ett fackligt institut behandlades i samband medtillkomsten av arbetarskyddsfonden. ansåg då bl. a. att det inte varlämpligt att fattade beslut som innebar att den fackliga rörelsenålades att starta och driva ett sådant institut utan att det torde få bh fackföreningsrörelsens egen sak att fatta beslutet härom(SfU 1971:17). Enligt socialutskottets mening är dessa uttalanden fortfarandegiltiga. Vad motionärerna anfört motiverar inte heller a-wikelser frånpropositionen då det gäller frågan om vem som skall ha ansvaret förutbildningen av skyddsombud. Utskottet beaktar vid denna bedömning attarbetsmarknadens parter redan har ett väl fungerande samarbete på området, ochatt inte minst arbetstagarnas organisationer ställt sig starkt positiva tillatt det nuvarande systemet i princip skall bibehållas och byggas ut. I enlighetmed det anförda avstyrker utskottet motionen 1973:2005 i här aktuell del. I propositionen föreslås att kostnaden för utbildningen avskyddsombuden skall läggas på arbetsgivarna. Detta skall ske genom en ökningav den kollektiva arbetarskyddsavgiften. Departementschefen förutsätter attutbildningen får ske på betald arbetstid och att arbetsgivaren ger erforderligledighet från arbetet.