bet · FW01SoU22 · 1973-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1973 SoU 1973:22 betänkande i anledning av motion omutbildningen av ambulanspersonal och om utrustningen av ambulanser. I motionen 1973:433 av () hemställs att anhåller hos Kungl. Maj:t om åtgärder för atttillgodose motionens syfte angående utrustningen av ambulanser m. m. 1 motionen återges uttalande om bl.a. att mer än var femte person som avlider under transport till sjukhus skulleha kunnat räddas, att många ambulanstransporter görs med enbart förare och utannågon som kan ägna sig åt den sjuke samt att ambulanspersonalen får alltförkort utbildning. Motionären anför bl. a. att det borde vara självklart attall ambulanspersonal finge en grundläggande obligatorisk utbildning samt attenhetliga regler utformades för hur en ambulans skall vara beskaffad. Vidareanförs att det torde vara lämpligt att uppdra åt både attfastställa de minimikrav som bör ställas på ambulanspersonal och att geanvisningar om hur fordonen skall vara utrustade med avseende på medicinskapparatur o. d. Huvudmannaskapet för ambulansväsendet och inseendetdäröver Enligt 3 § första stycketsjukvårdslagen (1962:242) åligger det landstingskommun att för dem, vilka ärbosatta inom landstingskommunens område (sjukvårdsområde), ombesörja såvälöppen som sluten värd för sjukdom, skada, kroppsfel och barnsbörd, i den måninte annan drar försorg härom. Samma skyldighet att ombesörja vård harlandstingskommun enligt 3 § andra stycket för dem, vilka vistas inomsjukvårdsområdet utan att vara bosatta där, om behov av omedelbar vårdföreligger. I fall som sagts gäller dock skyldigheten att bereda sluten vårdendast sä länge den vårdbehövande inte utan men kan flyttas till sjukhus, därhans landsting förfogar över värdplatser. Vad här och i det följande sägs omlandstingskommun avser även kommun som inte tillhör landstingskommun. Enligt 3 § tredje stycket sjukvårdslagen skalllandstingskommun tillse, "att inom sjukvårdsområdet finnes ändamålsenligorganisation för transport till och från sjukhus eller läkare av personer,vilkas tillstånd kräver att transporten utföres med fordon, som är inrättat förändamålet". Sistnämnda bestämmelse antogs avriksdagen som ett tillägg till 3 § sjukvårdslagen efter förslag av Kungl.Maj:t i prop. Maj:ts förslag grundade sig på förslag somframlagts av en efter initiativ av ochFolksam bildad kommitté för utredning av sjuktransportväsendet, i vilken ingickrepresentanter för initiativtagarna. Svenskaröda korset, . , Svensk kirurgisk förening samt . 1 fråga om organisationen av ambulansväsendet ochinseendet däröver anförde föredragande departementschefen bl. a. följande. I likhet med kommittén har jag denuppfattningen att huvudmannaskapet inte i och för sig bör medföra skyldighetför landstingen och de landstingsfria städerna att genom egna organ utförasjuktransporterna. Huvudmännen kan på annat sätt t. ex. genom avtal medprimärkommuner eller transportföretag - tillse att den erforderliga transportberedskapenfinnes. Däremot inbegriper huvudmannaskapet självfallet en skyldighet attövervaka att den inom sjukvårdsområdet befintliga ambulansorganisationen inteblir bristfällig i ett eller annat hänseende. Det fordras här en fortlöpandekontroll av transportapparatens effektivitet, fordonens utrustning ochpersonalens utbildning. Kommittén har föreslagit att medicinalstyrelsen skall varacentralt ansvarig myndighet för det vägbundna sjuktransportväsendet i landet,och jag finner ingen anledning till erinran häremot. 1 likhet med åtskilligaremissorgan anser jag emellertid, att medicinalstyrelsens inseende överambulansväsendet bör utövas på samma sätt som inseendet översjukvårdshuvudmännens verksamhet i övrigt. Några särskilda föreskrifter omredovisningsskyldighet för huvudmännens del finner jag inte erforderliga. Någon erinran häremot framfördes inte vid riksdagsbehandlingen (2LU 1964:66). Föredragande departementschefen anförde vidare bl. a., attsom allmänt mål för sjuktransportväsendets ordnande borde gälla, att organisationenskulle äga hög insatsberedskap och en tillfredsställande transportkapacitetsamt att personalen skulle vara väl utbildad för sin uppgift och fordonenlämpligt utformade och utrustade. I anledning av propositionen väcktes en motion variyrkades att medicinalstyrelsen skulle erhålla uppdrag att utarbetastandardnormer för sjukambulansers utrustning och personalens utbildning. anförde i sitt av godkända betänkande 1964:66 häromföljande. Det förhållandet attsjukvårdshuvudmännens skyldigheter i fråga om ambulansväsendet intages isjukvårdslagen innebär, att medicinalstyrelsen får inseendet även över dennagren av sjukvården. För att aniliulunsväsendet skall kunna fungeratillfredsställande fordras uppenbarligen att ambulanspersonalen är välutbildad för sin uppgift och att fordonen är lämpligt utformade och utrustade.Detta har också av föredragande departementschefen uppställts som ett allmäntmål för sjuktransportväsendet och är även innebörden i det föreslagna stadgan- Utskottet anser därför inte att något riksdagensinitiativ erfordras i det av motionärerna påtalade hänseendet. Ambulanstjänsten i fråga ombiltransporter är inte uppbyggd på något enhetligt sätt. Den ombesörjesantingen genom en organisation direkt underställd sjukvårdshuvudmannen, avbrandförsvaret, av taxi eller av enskilda företag. Sjukvårdshuvudmannen haremellertid, som framgått av det föregående, en skyldighet att övervaka att deninom sjukvårdsområdet befintliga ambulansorganisationen inte blir bristfällig iett eller annat hänseende. har enligt föreskrift i 3 § styrelsensinstruktion (1967:606) tillsyn över sjuktransportväsendet. Utrustning m. m. av ambulanser Sjukvårdens och socialvårdensplanerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) - vars huvudmän är staten ochen stiftelse, i vilken samt och kommuneringår som medlemmar har till uppgift bl, a. att främja, samordna och medverkai huvudmännens planerings- och rationaliseringsverksamhet inom bl. a. hälso-och sjukvården samt att fastställa svensk sjukhusstandard. 1 en särskild specifikation (211 01) har Spri angett kravbeträffande utformning, inredning och utrustning av ambulanser för högst tvåliggande sjuka eller skadade personer och i en annan specifikation (211 02)krav i motsvarande avseenden beträffande bilar avsedda för transport av sjukeller skadad person liggande på sjukbår (sjukbUar), Båda specifikationernagäller , har ävenvissa uppgifter i fråga om utrustning m. m. av ambulanser. Inom ramen för ettarbete inom med en genomgripande översyn ochomarbetning av vägtrafiklagstiftningen utfärdades för ikraftträdandeden bl, a. en fordonskungörelse (1972:595) med bestämmelser omfordons utrustning och beskaffenhet och om kontroll av fordon genom olikaformer av besiktning, en bilregisterkinigörelse (1972:599) med bestämmelser omregistrering av fordon och kontroll av fordon genom ett för landet gemensamtbilregister samt en vägtrafikkungörelse (1972:603) med regler för trafiken påväg. Den för utryckningsfordon, vartill ambulanser räknas, utmärkanderättigheten i vägtrafiken är att förare av utryckningsfordon enligt 12 §vägtrafikkungörelsen får i trängande fall påkalla fri väg för fordonet. Försådant ändamål skall särskilda ljud- och ljussignaler avges med föreskrivnalarmanordningar. Karaktär av utryckningsfordon får ett motorfordon om det vidregistreringen upptagits som utryckningsfordon. För detta krävs enligt 15 §första stycket bilregisterkungörelsen bl, a, att ägaren begär det och attfordonet vid registreringsbesiktning godkänts som utryckningsfordon. Enligt 15§ andra stycket får som ulryckningsfordon bl. a. registreras"motorfordon som är inrättat för transport av sjuka eller skadade och är avsett att användas uteslutandeför sådant ändamål av den som har att svara för sjuktransporter". Tillkomplettering av de bestämmelser om fordons beskaffenhet och utrustning m. m,,som finns i fordonskungörelsen, äger meddelaytterligare föreskrifter om tillämpningen av kungörelsen. Trafiksäkerhetsverketfår därvid föreskriva att viss utrustning skall vara av typ som godkänts avverket eller annan myndighet (102 §). har därigenomgivits möjlighet att meddela närmare föreskrifter om fordonens utrustning somtillgodoser behov från trafiksäkerhetssynpunkt. Spri och trafiksäkerhetsverketsamarbetar i ett utredningsarbete om kravspecifikationbeträffande ambulanser i anknytning till en standardiseringskommitté förambulanser hos Spri, i vilken trafiksäkerhetsverket är representerat.Resultatet av detta utredningsarbete, som beräknas föreligga under innevarandeår, avses ligga till grund för dels en ny specifikation av Spri beträffandeambulanser, dels föreskrifter av trafiksäkerhetsverket om ambulanser. finns inte någonobligatorisk utbildning i sjukvård för ambulanspersonal. Inte heller finnsnågra obligatoriska utbildningskrav med avseende på körskickligheten.Skolöverstyrelsen har fastställt en läroplan för grundkurs i sjukvårdför ambulanspersonal vilken tillämpas vid specialkurs i gymnasieskolan.Utbildningsmålet är enligt läroplanen att ge grundläggande kunskaper ochfärdigheter i sjukvård för ambulanspersonal och därvid göra ambulanspersonalenså väl förtrogen med de första åtgärderna vid svårare olycksfall ochsjukdomsfall, att adekvat vård av skadade och sjuka kan påbörjas redan påplatsen för omhändertagandet. Kurstidens längd är , varav tre veckorsteoretisk undervisning och fyra veckors yrkesarbete. Viss kompletterandeUtbUdning i hälso- och sjukvård för i tjänst varande, tidigare utbildadambulanspersonal omfattande sammanlagt har också meddelats inomvissa sjukvårdsområden i enlighet med en inom fastställdläroplan. En av är 1970 efter samråd med statenstrafiksäkerhetsverk tillsatt arbetsgrupp med uppgift att se över utbildningeni sjukvård för ambulanspersonal avgav till . Arbetsgruppen föreslog i rapporten bl. a,att utbildningsfrågorna skulle göras till föremål för fortsatt utredning, atttill grund för denna skulle läggas arbetskravsana-lyser samt att prövning avolika organisations- och utbildningsmodeller skulle ske. Det föreslogs vidareatt i avvaktan på en närmare utredning för en slutlig bedömning avutbildningsfrågan borde genomgång av kurs i sjukvård för ambulanspersonalenligt läroplan göras obligatorisk för den personal, somskall tjänstgöra i ambulanser, samt att möjligheterna skulle utvidgas för fortbildning i sjukvårdför ambulanspersonal, som gått igenom denna grundkurs. Förslaget att ytterligare undersökningar skulle genomförastillstyrktes vid remissbehandlingen av samtliga remissinstanser. 1 fråga om enlösning av utbildningsfrågan på kort sikt tillstyrkte remissinstanserna medundantag av förslaget om att utbildningen i sjukvård skullebli obligatorisk. framhöU att det för förbundet tedde signaturligt att dåvarande grundutbildning gavs sådan omfattning att störstamöjliga antal anstäUda inom ambulanstjänst erbjöds den tillgängligautbildningen. sade sig vara berett medverka härtill. har i skrivelse till Spri föreslagitatt Spri tUlsätter en arbetsgrupp med uppgift att utreda ambulansväsendets ochden akuta sjukvårdsberedskapens inordnande i en strukturerad hälso- ochsjukvårdsorganisation. har framhållit att i arbetsgruppen böringå representanter förutom från Spri även från . ,och trafiksäkerhetsverket och att utredningsarbetet börske bl. a. i samråd med pågående översyn inom av de medicinskaverksamhetsområdenas strukturering på olika vårdnivåer. Maj:t åtstatens trafiksäkerhetsverk att dels utreda behovet fråntrafiksäkerhetssynpunkt av särskilda föreskrifter om utryckningsfordonensbeskaffenhet och utrustning och av skärpta bestämmelser om löpande kontroll avsådana fordon, dels i samråd med berörda huvudmän utreda och bestämma de kravsom ett trafiksäkert framförande av utryckningsfordon ställer i fråga om grund-och vidareutbUdning av fordonsförarna och i anslutning därtill verka för attangivna krav beaktas i de utbildningsplaner eller motsvarande som upprättas förpersonalen inom ifrågavarande verksamhet ävensom vid behov biträda vidutformningen av planerna i angivna hänseenden. I skrivelse till Kungl. Maj:t avgavtrafiksäkerhetsverket redovisning för uppdraget. I fråga om utbildning avförare av utryckningsfordon hade utarbetats ett förslag, somtrafiksäkerhetsverket remissbehandlat. föreslog engrundläggande körut-bildning för personer som avsåg vinna anställning somambulansförare eller förare av läkarbil. För att vinna tillträde tillgrundutbildningen skulle krävas att vederbörande dels innehade behörighet attframföra fordon även i yrkesmässig personbefordran, dels genomgått en sju-veckorsgrundkurs i sjukvård för ambulanspersonal. Den grundläggande körutbildningenföreslogs indelad i två skeden och avslutad med ett praktiskt körprov. För denredan anställda ambulanspersonalen föreslogs övergångsvis en särskildvidareutbildning - omfattande - att genomföras inom loppetav . ställde sig i sitt remissyttrande kritiskt tilltrafiksäkerhetsverkets förslag. Beträffande förslaget om att vederbörande skallför tillträde till utbildningen ha genomgått grundkurs i sjukvård anfördeLandstingsförbundet, att sjukvårdsutbildning väl borde uppställas som krav förbehörighet att inneha tjänst såsom ambulansman men inte utgöra förutsättningför genomgång av förarutbUdning. I skrivelsen till Kungl. Maj:t anfördetrafiksäkerhetsverket att det avsåg att i enlighet med uppdraget verka för attde i förslaget fastställda utbildningsrutinerna tillämpades vid utbildning avförare av utryckningsfordon. Utskottet har inhämtat att trafiksäkerhetsverketdärefter haft viss kontakt med i utbUdningsfrågan. framställdes tillsocialministern en interpellation angående utbildningen av ambulanspersonal(prot. 3 s. 17). InterpeUationen besvarades av socialministern (prot. 36 s. 106-110). Socialministern omnämnde utredning omutbildning av ambulanspersonal och statens trafiksäkerhetsverks utredning omutbildning av förare av utryckningsfordon, vilka utredningar kortfattatredovisats i det föregående, samt framhöll att utbildningsfrågorna sålunda varföremål för behandling hos berörda myndigheter. framställdes till socialministern en enkel frågaangående ambulansers inredning och utrustning (prot. 38 s. 37), vilken besvaradesav socialministern (prot. 44 s. 10-12). Socialministernhänvisade till hos Spri pågående, i det föregående nämnda översyn av Sprisspecifikation för ambulanser. I motionen 1973:433 begärs attminimikrav beträffande utbildning fastställs för ambulanspersonal och attanvisningar ges om hur ambulanser skall vara utrustade med avseende påmedicinsk apparatur o. d. I motionen återges uttalanden om att mångaambulanstransporter görs med enbart förare och utan någon som kan ägna sig åtden sjuke samt om att ambulanspersonalen får alltför kort utbildning, vilketinnebär att ambulanspersonalen saknar möjlighet att bistå patienterna ierforderlig utsträckning. Huvudmannaskapet för det vägbunda ambulansväsendet åvilarsjukvårdshuvudmännen. De har dock inte någon skyldighet att genom egna organutföra sjuktransporterna utan kan genom t. ex, avtal med brandförsvaret, taxieller andra företag tillse att erforderlig transportberedskap finns. För ambulanspersonalens sjukvårdsutbildning finns en avskolöverstyrelsen fastställd läroplan för en sju veckors grundkurs i sjukvårdför ambulanspersonal. Läroplanen är avsedd att tillämpas vid speciaU<:urs igymnasieskolan. UtbUdningsmålet är enligt läroplanen att ge grundläggandekunskaper och färdigheter i sjukvård för ambulanspersonal och därvid göra dennapersonal så väl förtrogen med de första åtgärderna vid svårare olycksfall ochsjukdomsfall att.adekvat vård av skadade och sjuka kan påbörjas redan på platsen för omhändertagandet. Genomgångav denna kurs är dock inte obligatorisk för ambulanspersonal. Några särskildakrav med avseende på körskickligheten finns inte. I fråga om utformningen av ambulanser och den medicinskautrustningen i dessa har sjukvårdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri) utfärdat en kravspecifikation gällande frånoktober 1970. Ambulanserna torde i regel uppfylla dessa krav, vilketkonstaterats vid inspektioner av ambulansmaterielen. Inom gjordes i samråd medstatens trafUcsäkerhetsverk en översyn av utbUdningen i sjukvård för ambulanspersonal.Översynen resulterade i bl. a. förslag om att utbildningsfrågorna skulle görastill föremål för fortsatt utredning samt att - som en lösning avutbildningsfrågan på kort sikt genomgång av den ovannämnda grundkursen isjukvård för ambulanspersonal skulle bli obligatorisk. I remissyttrande tUlsocialstyrelsen har tillstyrkt förslaget om fortsattutredning men inte att grundkursen i sjukvård för ambulanspersonal görsobligatorisk. framhåUer att den befintliga grundutbUdningenbör ges sådan omfattning att största möjliga antal anställda inomambulanstjänst erbjuds densamma samt att förbundet är berett medverka härtill.Remissbehandlingen av det inom utarbetade förslaget har slutförts,men har ännu inte tagit slutlig ställning tiU detta. På uppdrag av Kungl. Maj:t har statens trafiksäkerhetsverkutrett bl. a. frågan om utbildning av förare av utryckningsfordon. Trafiksäkerhetsverkethar föreslagit en grundläggande kömtbildning för blivande ambulansförare. Förinträde till grundutbildningen skall krävas att vederbörande dels harbehörighet att framföra fordon även i yrkesmässig personbefordran, dels hargenomgått den ovan nämnda grundkursen i sjukvård för ambulanspersonal. Iremissyttrande till trafiksäkerhetsverket har anfört attsjukvårdsutbildning väl borde upp--Ställas som krav för behörighet att innehatjänst som ambulansman men inte utgöra förutsättning för genomgång avförarutbUdning. avgav redovisning förutredningsarbetet till Kungl. Maj:t och anförde därvid bl. a. att det avsåg attverka för att den föreslagna utbildningen skulle tillämpas vid utbUdning avförare av utryckningsfordon. har därefter haft kontaktmed beträffande frågan om utbildning för ambulanspersonal. Spri och trafiksäkerhetsverket samarbetar iett utredningsarbete om kravspecifikation beträffande ambulanser. Resultatetav detta utredningsarbete beräknas föreligga före årets utgång och skaU liggatill grund för dels en ny kravspecifikation av Spri, dels föreskrifter avtrafiksäkerhetsverket som avser frågor om trafiksäkerheten. I fråga om ambulansväsendets uppgifter inom sjukvårdsorganisationenhar begärt att Spri skall starta ett utredningsarbete omambulansväsendets och den akuta sjukvårdsberedskapens inordnande i enstrukturerad hälso- och sjukvårdsorganisation. TUl följd av den medicinskautvecklingen och med hänsyn till de förändringar, som sker inomsjukvårdsorganisationen med bl. a. en koncentration av akutsjukvården tillstörre och mer specialiserade sjukhus och en upprustning av den öppna sjukvårdensresurser, ställs allt större krav på ambulansverksamheten och påambulanspersonalen. Det är därför enUgt utskottets mening angeläget attpersonalen har god utbildning och att ambulanserna är lämpligt utformade ochutrustade. Även om sjukvårdshuvudmännen närmast har ansvaret härför är detviktigt att de centrala statliga organen främjar huvudmännens arbete på områdetgenom att bl. a. utarbeta riktlinjer för utbildningen av personalen ochmedverka tUl att normer på utrustningssidan hålls aktuella. Av den föregåenderedogörelsen framgår att och trafiksäkerhetsverket medverkar iangivna hänseenden. Det framgår vidare att utredningsförslag framlagts och attfortsatt utredningsarbete m. m. är att vänta om de frågor som tas upp imotionen. Mot denna bakgrund anser utskottet det inte erforderligt attriksdagen vidtar någon åtgärd i anledning av motionen. attriksdagen avslår motionen 1973:433. Närvarande: herrar i (s), iAlvesta (c), i (s), (). ()*, iÖskevik (c), ()*, herrar i (s), (). (), (), i (s), Nisser (m)och (vpk). * Ej närvarande vid betänkandets justering. GOTAB 73 5029 S 1973