bet · FW01KU26 · 1973-12-31 00:00:00 — Överenskommelse med------ (utskottet)------ av regeringen. Särskilt godkännande av sådan överenskommelse skallunderskrivas av statschefen. Beträffande utseende av statsminister (hemställan punktenF 21) 17, Reservation av herrar () och (): Reglerna för utseende avstatsminister är en utomordentligt viktig del av den nya grundlagen. Genom atthuvudansvaret för regeringsbildningen i enlighet med parlamentarismensprinciper överförs från konungen till blir formerna för frågansbehandling i av särskild betydelse. Varken grundlagberedningen ellerpropositionen har ägnat någon ingående diskussion åt de helt nya förslag somframläggs i detta avseende. Icke heller utskottet har gjort någon egentliganalys av frågan, 1 motionen 1973:1863 av m. fl. (fp) pekas påtre grundläggande svagheter med den föreslagna ordningen. Den ger möjlighetför en enda person, talmannen, att framtvinga nyval genom att tillstatsminister föreslå kandidater som icke kan vinna stöd. Denföreslagna ordningen möjliggör vidare att till statsminister kan utses enperson som icke har stöd av flertalet av ledamöter. En tredjesvaghet med de föreslagna reglerna är att regeringsskiftet icke kan ske förräncirka efter ett val. I motionen 1973:1863 framläggs ett väl genomarbetatalternativt förslag för utseende av statsminister. Vi ansluter oss till det.Vårt förslag utgår från att regeringsbildningen skall initieras och ledas avriksdagens talman och inte av konungen, samt att det slutliga beslutet omutseende av statsminister normalt skall fattas av . Det syftar tillatt utan några formella hinder skall ges möjlighet att utse denstatsminister som flertalet inom önskar och till att regeringsbildningsprocedureni särskilda fall skall kunna starkt förkortas. Regeringsbildningsproceduren bör inledas med att talmannenefter samråd med övriga talmän lägger fram ett förslag till statsminister förriksdagen. Detta förslag skall givetvis ha föregåtts av konsultationer av detslag som ingår i statschefens förberedelser i samband med utseende av ny statsminister. Detta förslag skall därefterbli föremål för omröstning inom , och för att den föreslagnekandidaten skall utses till statsminister krävs att han erhåller minst 175röster (absolut majoritet), dvs, röster motsvarande mer än hälften av antaletledamöter (150 vid bifall till reservation nr 11), Om absolut majoritet ickeuppnås, upprepas denna procedur , dvs. talmannen för fram förslagtill statsminister och röstar om den föreslagne kandidaten, varvidskall krävas minst 175 (150) röster för att statminister skall utses. Om ickeheller absolut majoritet uppnås i övergår initiativrättenfrån talmannen till själv. Ett minimum på en tolftedel av antaletriksdagsledamöter har då rätt att föra fram förslag till statsminister. Omendast ett namnförslag därvid framföres, sker omröstning i , och förpositivt beslut om att utse statsminister krävs minst 175 (150) röster. Omflera namnförslag föres fram, ställes samtliga dessa mot varandra i enomröstning i , och om någon av de föreslagna då erhåller 175 (150)röster eller mer är denne vald till statsminister. Om icke heller i dennatredje omröstningsomgång statsminister kunnat utses, sker en fjärde omröstningdär det röstas endast om den eller de två som i den tredje omröstningenerhållit det högsta röstetalet. 1 denna fjärde omröstning förklaras den utseddsom erhåller de flesta rösterna. Dessutom bör en bestämmelse tillfogas om att talmannen närriksdagen inte är samlad bör ha rätt att - efter uttryckligt instämmande avsamtliga vice talmän med omedelbar verkan utse ny statsminister utan attavvakta omröstning. Efter det att samlats skall detomröstningsförfarande som ovan angetts äga rum. Härigenom skapas möjligheterför att utse en ny statsminister i en situation då full enighet råder mellan deolika partierna om vem som skall tillträda som statsminister, och där ettsnabbt regeringsskifte är önskvärt av hänsyn till rikets intresse, t. ex. ivissa krissituationer. På grundav det anförda hemställer vi att med bifall tillmotionen 1973:1863 och med avslag på propositionen 1973:90 i motsvarande del dels antar följande lydelse av 6 kap. 2-4 §§ RF: När statsminister skall utses, kallartahnanneii företrädare för varje partigrupp inom till samråd.Talmannen överlägger med vice talmännen och avgiver sedan förslag tillriksdagen. skall senast på fjärde dagen härefter, utanberedning i utskott, pröva förslaget genom omröstning. Förslaget är antaget ommer än hälften av ledamöter röstar för förslaget. Förkastar taltnannensförslag upprepas förfarandet enligt 2 §. Antages ej heller nu talmannensförslag skall i stället minst en tolftedel av ledamöter gemensamtäga framlägga förslag till statsminister. Röstar härvid mer än hälften avledamöterna för någon i denna ordning föreslagen är denne utsedd. 1 annat fallskall en slutlig omröstning äga rum beträffande den eller de två som i dentredje omröstningen erhållit flest röster. Därvid är den utsedd som erhållitflest röster. Därest ingen kandidat föreslås av minst en tolftedel avriksdagens ledamöter skall extra val till förrättas ,om ej ordinarie val ändå skall hållas inotn . Är icke samlad ägertalmannen efter instämmande av samtliga vice talmän utse statsminister. Såsnart samlats skall det i 2 § andra stycket och 3 § angivnaförfarandet äga rum. dels beslutar att 6 kap. 4-10 §§ idet i bil. 1 intagna förslaget till RF numreras 5 11 §§. Beträffande behörighetskrav för statsråd (hemställanpunkten F 22) 18, Reservation av (): Utskottet föreslår att ett statsrådmåste ha varit svensk medborgare . Motsvarande krav ställs intepå någon annan yrkesgrupp i samhället. Fr, o, m, den dag en person blirmedborgare i har han eller hon rätt att bli landshövding, general ochÖB, riksdagsman, generaldirektör, statssekreterare i försvarsdepartementet,SÄPO-chef och allt annat. Men statsråd ska man alltså, enligt utskottet, inte kunnabli förrän , I praktiken spelar ett sådant stadgande inte någonstörre roll. Den som kommer in i regeringen har i regel deltagit isamhällsarbete i vårt land under många är. Betänkligt är däremot, som motionen 1973:1856 visar, attutskottet tycks tro att man med den regeln skaffar sig ett slags skydd motutländska påtryckningar. När diktaturer i tvingat framsamarbetsvilliga regeringar i andra länder har det alltid varit gott om inföddaquislingar som anmält sitt intresse. Det är därför en illusion att tro att 10-årsregeln ger något ytterligare värn. Däremot skapar man helt onödigt tvågrupper av svenska medborgare: de som enligt grundlagen får och de som inte fårbli statsråd. att med bifall tillmotionen 1973:1856 och med avslag på propositionen 1973:90 i motsvarande delantar följande lydelse av 6 kap, 9 § RF: Statsråd får icke utöva allmäneller enskild tjänst. Han får ej heller inneha uppdrag eller utöva verksamhetsom kan rubba förtroendet för honom. Beträffande omröstningsregler för regeringen (hemställanpunkten F 23) 19, Reservation av herrar (), (),i (m) och (): Förslaget till ny regeringsforminnebär att beslutanderätten flyttas från Kungl, Maj:t i statsrådet tilllegeringen i plenum. Det blir då också nödvändigt att i grundlag införa reglerom beslutsfattande inom regeringen. Som såväl grundlagberedningen somdepartementschefen framhållit finns i princip två tänkbara vägar härför: Allmänkollegial omröstning med utslagsröst för statsministern. Beslutanderättenlagd hos statsministern ensam. Grundlagberedningen förordade för sin del allmänomröstning, i första hand föratt därmed vinna anslutning till vanliga principer för beslutsfattande iföreningar och i offentliga organ. I propositionen har emellertid dennabestämmelse tagits bort och det finns i propositionen överhuvudtaget ingaregler om hur man skall handla vid oenighet inom regeringen. Det är självfallet endast i sällsynta fall som meningsskiljaktigheterinom regeringen är så djupgående att de direkt redovisas i beslutsfattandet.När så inträffar, är det å andra sidan sannolikt att det oftast gäller förrikets styrelse väsentliga frågor. Om statsministern i ett sådant fall har engentemot regeringen i övrigt avvikande mening skulle ett konstitutionelltoklart läge uppstå genom att det inte klart framgick vilken linje som skullebli regeringens beslut, statsministerns eller övriga regeringsledamöters. Omen majoritet inom regeringen t. ex. vill utfärda undantagstillstånd eller utgelösensumma till flygkapare medan statsministern motsätter sig detta, så blirju resultatet att något beslut inte kan fattas. Då har avsaknaden av regler iverkligheten gett statsministern en vetorätt mot hela den övriga regeringen.Enligt vår mening är det därför nödvändigt att man i grundlagen harbestämmelser om hur man skall förfara då det råder delade meningar inomregeringen. Avsaknaden av regler leder eljest i realiteten till ensamrätt förstatsministern, Cirundtankarna bakom förslagen till nya grundlagar är attbeslutanderätten skall förläggas till de organ som företräder folket, I ingetfall finns någon bestämmelse som ger exklusiv beslutanderätt i viktiga frågortill en enda person. Detta är främmande för synsättet i författningsförslagen iövrigt. Inte heller pä andra områden inom den svenska demokratin finns någrasådana bestämmelser. Inom t, ex. intresseorganisationerna och kommunerna fattasstyrelsebeslulen genom vanlig omröstning. Enligt vår mening finns inga härande skäl för att inte dessa principer skall gälla Att ge statsministern ensambeslutanderätten i alla de viktiga ärenden som ankommer pä regeringen kanalltså inte komma i fråga. Grundlagberedningens förslag till omröstningsreglerinom regeringen bör därför som framhållits i motionerna 1973:1850 och 1973:1874införas i regeringsformen. Vi yrkarmed hänvisning till det ovan anförda att med anledning avmotionerna 1973:1850 och 1973:1874 såvitt nu är i fråga och med avslag påpropositionen 1973:90 i motsvarande del dels i 7 kap, RF efter 4 § antar en ny5 § av följande lydelse: Yppas vid regeringssammanträdeskilda meningar i något ärende, får ärendet ej avgöras såvida icke mer änhälften av statsråden är närvarande. Som beslut skall, om omröstning begäres,den mening gälla varom flertalet av de närvarande statsråden förenar sig eller,vid lika röstetal, den mening som statsministern biträder. dels beslutar att 7 kap. 5-8 §§ idet i bil. 1 intagna förslaget till RF numreras 69 §§. Beträffande delegering av viss beslutanderätt rörandeindirekta skatter (hemställan punkten F 26) Reservation av herrar (ni) och iMalmö (m): Grundlagberedningen föreslog attriksdagen skulle kunna i lag bemyndiga regeringen att genom förordning i frågaom vissa indirekta skatter bestämma eller ändra skattesatser eller besluta attlagen skall böria eller upphöra att gälla. Sådan förordning skulle inom visstid underställas för prövning. Mot förslaget reserverade sig moderatasamlingspartiets och företrädare i beredningen, I propositionenhar i stället föreslagits en lösning som innebär att när ej är samladfinans- och skatteutskotten skall kunna genom lag pä vägnar fattasådant beslut. Vi finner att principiella skäl bestämt talar mot attriksdagens beskattningsmakt i någon form delegeras under fredsförhällanden. Detfår ankomma pä regeringen att planera verksamheten så att någotdelegationsbehov ej uppkommer. Inträder ett oförutsett förhällande av betydelsebör inkallas. Det kan icke rimligen göras gällande att inkallande avriksdagen för att ta ställning till ett brådskande skatle-ändringsförslagskulle förorsaka nämnvärt större tidsutdräkt eller olägenheter i övrigt änmotsvarande inkallande av enbart dess finans- och skatteutskott. Den öppnariksdagsdebatt som i det förra fallet kan komma till stånd utgör enligt vårmening ett väsentligt led i det förfarande som enligt svensk lag och praxisansetts böra gälla vid ändringar i medborgarnas beskattning.Skattelagstiftningen har av ålder ansetts vara en angelägenhet. Detfinns ingen anledning att ändra härpå. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att med bifall tillmotionen 1973:1874 såvitt nu är i fråga och med avslag på propositionen 1973:90i motsvarande del antar följande lydelse av 8 kap. 6 § RF: Svenska folkets rätt att sig självbeskatta kan, såvitt avser skatt till staten, utövas endast av . Beträffande uttalande om skattefullmakter (hemställanpunkt F 27) 21. Reservation av herrar () och (): Vi anser att det stycke i utskottetsyttrande på s. 58 som börjar med ordet "" och slutarmed orden "avstyrker motionsyrkandet" bort ersättas av text medföljande lydelse: Det är en central princip i vår författning att rätten attbesluta om skatter ligger hos . Denna rätt måste värnas nu och iframtiden. Av detta skäl skulle den lösning som majoriteten igrundlagberedningen föreslog - att delegera denna rätt till regeringen havarit oantagbar. Utskottet har däremot kunnat ansluta sig till propositionensförslag om tidsbegränsade skattefullmakter i vissa avseenden och inom vissaramar till finans- och skatteutskotten. (lenom denna lösning ligger rätten attbesluta om skatter kvar inom . Motionen 1973:1879 antyder tankegångar som påminnerom förslagetfrån grundlagberedningens majoritet. Det tycks som om motionärerna vill geregeringen fullmakt att besluta om förändringar av bl. a. de indirektaskatterna. De kritiserar det förslag som utskottet nu anslutit sig till. Det ärvisserligen sant att budgetutredningen (Fi 1970:64), som tillkallades 1969 föratt företa en bred översyn över det statliga budgetsystemet, enligt sinadirektiv har till uppgift att pröva vilka förändringar som bör vidtas för attbudgeten skall bli ett så effektivt instrument som möjligt istabiliseringspolitiken. har i sitt remissyttrande intagit envälvillig hållning till grundlagberedningens förslag om skattefullmakter. Detbör däremot, enligt utskottets mening, stå fullt klart att en framtidaeffektivisering av stabiliseriiigspolitiken inte får innebära att rätten attbesluta om t, ex, mervärdeskatten tas bort från eller av riksdagenvalt organ. Skattefullmakter till regeringen av det slag som antyds i motionen1973:1879 skulle riskera att urholka folkrepresentationens ställning ochbefogenheter. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. Beträffande lagrådet och dess granskning (hemställanpunkten F 29) 22, Reservation av herrar i Luttra (c), (), (), (), i (m). Fiskesjö (c) och (): Utskottet har anslutit sig tillregeringsförslaget att beslut om lagrådsgranskning även skall fattasfrån fall till fall (vara fakultativt). En utvidgning har visserligen skett iförhållande till grundlagberedningens förslag därigenom att även enriksdagsminoritet beretts möjlighet att inhämta yttrande från lagrådet. Vifinner den föreslagna rätten för utskottsminoritet att inhämta lagrådets yttrandeutgöra en väsentlig förbättring i förhållande til! grundlagberedningens förslagunder den självklara förutsättningen att utskottsmajoriteten endast iundantagsfall under åberopande av tidsskäl hindrar en sådan remiss. Vi anseremellertid trots detta inte att regeringsförslaget är tillräckligt frånrättssäkerhetssynpunkt. Enligt vår mening är det av följande skäl nödvändigtatt återinföra någon form av obligatorisk lagråd.sgranskning. Utskottet har vid sin granskning av statsrådensämbetsutövning och regeringsärendenas handläggning, avseende (KU 1972:26 och 1973:20), även undersökt omfattningen och inriktningen avremisserna till lagrådet sedan grundlagsändringen om avskaffande av denobligatoriska lagrådsgranskningen trädde i kraft , Dessaundersökningar har visat, att lagrådsremisserna successivt minskat - från ett60-tal 1970 till cirka 30 1971 och 15 1972, Den företagnaundersökningen gav vidare vid handen att i 14 av de 15 tillriksdagen avlämnade propositionerna som granskats av lagrådet hade lagrådetsyttrande föranlett Kungl. Maj:l att vidta ändringar i de ursprungligaförslagen. Vid remissbehandlingen av grundlagberedningens betänkandestöddes förslaget att inte återinföra den obligatoriska lagrådsgranskningen uttryckligenav två remissinstanser (RÄ och kammarrätten i (jöteborg) samt av ettregeringsråd och en minoritet av ett landstings förvaltningsutskott. Däremotuttalade sig fjorton remissinstanser till förmän för återinförandet av enobligatorisk lagrådsgranskning. Enligt vår mening utgör granskningen i lagrådet ett vidgatskydd för rättssäkerhetsintresset och för enhetlighet, konsekvens och klarhet irättssystemet, (ienoni att lagrädsgranskningen enligt stadgad praxis är begränsadtill lagförslagens juridiska sida medan deras allmänna politiska grunder är ensak uteslutande för regering och riksdag kan några principiella invändningarutifrån parlamentarisk synpunkt inte riktas mot ett system med obligatorisklagrådsgranskning, I fråga om lagrådets uppgifter finner vi del naturligt,att obligatorisk lagrådsgranskning i princip föreskrivs för det centralalagområdel sådant detta bestämts i 8 kap, 2 och 3 §S RF, Undanlag kan dockgöras för lagförslag av mindre ingripande art, I första hand tänker vi härvidpå lagändringsförslag av mindre vikt. Men även föislag till ny lagstiftning kani undanlagsfall vara sådant all lagrätlels yttrande framstår som obehövligt.Det synes vidare av praktiska skäl vara nödvändigt att lämna skattelagarnautanföi det obligatoriska området. Självfallet avser vårt förslag omobligatorisk lagrådsgraiiskning endast vad som i teknisk mening är att anse somlagar. Föreskrifter som enligt 8 kap. 7 § RF kan beslutas av regeringen efterriksdagens bemyndigande i lag skall således inte omfattas av obligatoriet. Även frågan om lagrådets sammansättning anser vi böruppmärksammas. utser högsta domstolen och regeringsrättensjälva bland sina medlemmar i de flesta fall dem som skall ingå i lagrådet. Viden allmän grundlagsändring, då domsmakten även formellt skiljes frånregeringsmakten, såsom nu föreslås, bör också sammansättningen av lagrådet blien sak som de båda högsta instanserna själva bör ha att avgöra. fårstadga närmare därom i lag. I grundlagen torde vara till fyllest att ange attmedlemmar av lagrådet utses av högsta domstolen och regeringsrätten. 1 densärskilda lagen kan sedan föreskrivas hur många av medlemmarna i lagrådet somtillika skall vara ledamöter av envar av de båda högsta instanserna. På grundav det anförda hemställer vi att med anledning avmotionerna 1973:1874 och 1973:1878, båda såvitt nu är i fråga, och med avslagpå propositionen 1973:90 i motsvarande del antar följande lydelse av 8 kap. 18§ RF: För att avge yttrande överlagförslag skall finnas ett lagråd. Lagrådet skall yttra sig över lagförslag iämne som angives i 2 och 3 §§ i detta kapitel, dock med undantag för lagförslagmed föreskrifter om skatt. Är lagförslaget av ringa vikt behöver ej lagrådethöras. Yttrande av lagrådet inhämtas av regeringen. Även riksdagsutskott fårinhämta yttrande av lagrådet enligt vad som närmare angives iriksdagsordningen. Lagrådets medlemmar utses av högsta domstolen ochregeringsrätten. Närmare bestämmelser om lagrådet meddelas i lag. Beträffande närmare angivande i grundlag av donistolsorganisationen (hemställan punkten F 34) Reservation av herrar (ni) och iMalmö (m): Regeringsförslaget innehåller i I 1kap. I § RF till skillnad från grundlagberedningens förslag ingen uppräkning avde allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utskottet hari detta hänseende godtagit regeringsförslaget. Enligt vår mening är detemellertid angeläget att ett för medborgarnas rättssäkerhet så väsentligtinslag i samhällsskicket som domstolarnas instansordning förankras igrundlagen. Detta ter sig så mycket mera påkallat som den enda bestämmelsen omrätt till fullföljd som förekommer i regeringsformen är stadgandet att rätt attfä talan prövad i högsta instans kan begränsas genom lag. Uppräkningen avdomslolar innebär med andra ord det enda låt vara indirekta - skyddet för fullföljdsrätten. På grund av det anfördahemställer vi att med bifall tillmotionen 1973:1874 såvitt nu är i fråga och med avslag på propositionen 1973:90i motsvarande del antar följande lydelse av 11 kap. 1 § första stycket RF: , hovrätterna ochtingsrätterna är allmänna domstolar. Regeringsrätten och kammarrätterna ärallmänna förvaltningsdomstolar. och regeringsrätten dömer isista instans. Rätten att få mål prövat av högsta domstolen och regeringsrättenkan begränsas genom lag. Beträffande kravet på ordinarie domare i domstol(hemställan punkten F35) Reservation av herrar () och i (m): Utskottet (s. 69) har biträtt den i11 kap. 1 § tredje stycket RF föreslagna regeln om att undantag skall kunnagöras genom lag från kravet på att i varje domstol skall finnas ordinariedomare. Vi kan inte ansluta oss härtill. Undantaget skall enligt ordalydelsengälla för "domstol som har inrättats för handläggning av en viss bestämdgrupp eller vissa bestämda grupper av mål". Denna generella formuleringinnebär att grundlagen inte ställer några som helst hinder mot upprättande avvilka specialdomstolar som helst utan ordinarie domare. Utskottet har i sinmotivering uttalat att det knappast kan komma i fråga att göradomstolsbegreppet beroende av om i domstolen finns någon ordinarie domare ellerej. Som exempel på specialdomstolar som avses med undantagsregeln hardepartementschefen pekat på arbetsdomstolen, ochmellankommunala skatterätten. Vi vill emot detta framhålla att såsom ävengrundlagberedningen påpekat frågan om vad som utgör en domstol inte kanbesvaras endast med hänsyn till dess beteckning. Vi menar, att det strängttaget endast är kravet på förekomsten av ordinarie domare som i den nyaregeringsformen klart skiljer domstolar från andra organ. En sådan åtskillnadfår betydelse när det gäller att bestämma de olika myndigheternas kompetens.Regler härom förekommer i 11 kap. 3 § RF, där det stadgas att endast domstolfår utan särskilt lagstöd avgöra rättstvist mellan enskilda samt attmedborgarna har rätt att få vissa myndighetsingripanden prövade av domstol.Dessa regler erfordras bl. a. för att uppfylla de krav somEuroparådskonventionen ställer. Det i 11 kap. 1 § tredje stycket RF stadgade undantagetfrån kravet pä ordinarie domare medför att rättskipningsuppgifter enligt 11kap. 3 § kan anförtros organ som inte har någon ordinarie domare. Detta skullekunna innebära ett åsidosättande av , som kräveroavhängighet hos domstolen. Vi motsätter oss därför den föreslagnaundantagsregeln i 11 kap. 1 § tredje stycket. heter som exemplifierats av departementschefen synesendast arbetsdomstolen ha sådana uppgifter som avses i 11 kap. 3 §. Det tersig då riktigast att uttryckligen göra undantag för denna domstol, varsbetydelse f. ö. är sådan att det är rimligt att den omnämns i grundlag. Pågrund av det anförda hemställer vi att med bifall tillmotionen 1973:1874 såvitt nu är i fråga och med avslag på propositionen 1973:90i motsvarande del antar följande lydelse av 11 kap. 1 § tredje stycket RF: / högsta domstolen ochregeringsrätten får endast den tjänstgöra såsom ledamot som har utnämnts tillordinarie domare i domstolen. Vid annan domstol skall finnas ordinarie domare.Arbetsdomstolen får besättas med domare förordnade endast . Beträffande rätt till domstolsprövning i vissa fall(hemställan punkten F36) Reservation av herrar () och i (m): Utskottet (s. 70) har anslutit sigtill propositionens utformning av 11 kap. 3 § andra stycket RF. Regeringen hardär gjort avsteg från den regel som grundlagberedningen föreslog i 10 kap. 6 §andra stycket RF, nämligen att icke blott frihetsberövande i anledning av brotteller misstanke om brott utan också bötesstraff, konfiskation och annan sådansärskild rättsverkan av gärning skall kunna föras under domstols prövning.Departementschefen hänvisar till gällande regler om strafföreläggande ochföreläggande av ordningsbot. Sedan föreläggande godkänts har det enligtgällande rätt laga kraft såsom domstols dom. Enligt vår uppfattning motiverardessa speciella fall inte ett generellt avsteg från den av grundlagberedningenföreslagna lösningen. Med den formulering propositionen fått kan även mycketkännbara ekonomiska påföljder helt undandras domstolsprövning.