bet · FW01SoU23 · 1973-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1973 SoU 1973:23 betänkande i anledning av motion omstörre trygghet för äldre personer mot övergrepp m. m. I motionen 1973:1221 av herrarWerner i (m) och Komstedt (m) hemställs att hos Kungl. Maj:tmåtte anhålla om en utredning angående åtgärder för att skapa större trygghetför äldre människor i dagens samhälle. Motionärerna anför att dentilltagande brottsligheten med allt grövre våldsbrott, ofta mot äldre personer,aktualiserar frågan om vilka åtgärder man från samhällets sida kan vidta föratt skapa större trygghet för äldre ensamstående personer. Motionärernabehandlar i motionen följande åtgärder. Det anförs att eftersom det i första hand är isolerademänniskor, som blir föremål för grövre övergrepp, en av de viktigasteåtgärderna är att försöka skapa förbättrade kommunikationsmöjligheter medomvärlden. Motionärerna framhåller härvid betydelsen av en etableradkontaktverksamhet och anför att en sådan kontaktverksamhet skulle måhändakunna tillgodoses genom att det organ som sköter hemhjälpsverksamheten ävenålades att ha kontinuerlig kontakt med äldre personer boende inomverksamhetsområdet. Vidare framhålls att den vanliga telefonen är ett utmärkthjälpmedel och att ekonomiska skäl därför inte bör få lägga hinder i vägen föratt samtliga äldre människor har direkt tillgång till telefon. I samband härmedpåpekas att som en ytterligare åtgärd borde det vara möjligt att bygga uppnågon form av larmtelefonsystem, så att vissa abonnenters telefoner anslutstill en larmcentral som inkopplas om det blir något fel på telefonen eller omabonnenten kallar pä hjälp. Motionärerna framhåller som ettlika enkelt som effektivt sätt att avhålla objudna gäster från att uppsökaäldre är anskaffandet av en hund men påpekar att den årliga hundskatten kanemellertid komma att innebära att många äldre undviker att skaffa sig hund,varför det vore lämpligt att hundägare som uppnått befrias frånhundskatt under förutsättning att hunden fyller en uppgift som vakthund. Vidare anförs att dörrlåsen i äldrelägenheter är ofta mycket bristfälliga och underlättar för objudna gäster attbereda sig tillträde och att det kan starkt ifrågasättas om inte samhälletaktivt borde medverka till att låsen i äldre fastigheter byts ut. Slutligen framhålls att inte minst viktigt är det attinformationen till äldre människor om hur de bör handla i olika situationeroch vilka kontakter de kan ta för att få hjälp med sin situationintensifieras samt att de kommunala myndigheterna bör i mycket högre grad änsom nu är fallet bedriva en aktiv uppsökande verksamhet när det gäller äldremänniskor. Åtgärder för att skydda äldre personer mot brott I en cirkulärskrivelse i februari1966 till de kommunala nämnder, som handlade hemhjälpsärenden, hemställdesocialstyrelsen om att till åldringarna skulle utdelas en avrikspolisstyrelsen utarbetad broschyr, som vände sig till åldringarna medpraktiska råd om hur de borde uppträda för att förebygga och försvåra stölder,bedrägerier och andra brottsliga handlingar. Broschyren skulle även spridasgenom den lokala polisen och . I encirkulärskrivelse till samtliga socialnämnder, framfördesocialstyrelsen ett önskemål från om skärpt uppmärksamhetnär det gällde främmande personers besök hos äldre personer boende påålderdomshem. utarbetar i samarbete medrikspohsstyr- elsen ett s. k. meddelandeblad om brottslighet mot äldre personer, vilket avses bli en aktualisering av,tidigare cirkulär och vilket avses skola sändas ut till kommunerna. , , , , Åtgärder i anledning av förslag av brottskommissionen Med stöd av Kurigl. Maj:tsbemyndiganden tillkallade chefen för dels en kommission med uppgift att dra upp riktlinjer och lägga fram förslag till åtgärder för att minska brottsligheten 'öch förbättra den allmänna ordningen (brotts kommissionen), dels'en utredningsman för att lägga fram förslag till uppgifter för och organisation av ett centralt råd för samordning av samhällets insatser mot'brott! ' Brottskommissionén avgav till chefen förjustitiedepartementet ett stencilerat betänkande Åtgärder för att bekämpabrottsligheten och förbättra den allmänna ordningen (Ds Ju 1973:5), variföreslogs väsentligt' förstärkta -polisiära och sociala insatser för attförebygga och bekämpa brott och för att förbättra den allmänna ordningen. Bl.a. föreslogs att polisens resurser skulle förstärkas särskilt för bekämpande avvåldsbrotten samt åtgärder för att få till stånd en bättre kontakt mellanpolisen och' allmänheten, en ökad fotpatrullering och en utbyggnad av'kvarterspolisverksamheten.Brottskommissionen uppmärksammade bl. a. förekomsten av misshandel motåldringar, s. k. väskryckningar samt andra'tillgreppsbrott mot bl. a. åldringarmed våld eller hot om våld. förordade vidare bl. a. att detförutskickade centrala rådet för samhällets insatser mot brott skulle få sådanaresurser och'en sådan organisation att det även kunde verka förbrottsförebyggande åtgärder i form av informationsverksamhet avseende bl. a.information till allmänheten om riskerna för inbrotts-, väsk- och Förslag i enlighet med brottskommissionensförslag har framlagts och behandlats av statsmakterna . Statsmakternasbeslut (prop. 1973:115, JuU 1973:26, SoU 1973:18) avser bl. a. förstärkningarav polisväsendets personal- och andra resurser. Utredningen om ett centralt råd församordning av samhällets åtgärder mot brott avgav till chefen förjustitiedepartementet betänkandet Det brottsförebyggande rådet (Ds Ju 1973:6).Utredningen föreslog att ett centralt råd för förebyggande av brott skullesåsom en fristående myndigliet direkt under Kungl. Maj :t inrättas frän den 1juli 1974 med uppgift att, närmast under Kungl. Maj:t, samordna samhällets ochenskildas insatser mot brott. Utredningen framhöll bl. a. att det bör vara enväsentlig uppgift för rådet att sprida information av olika slag samt att detär viktigt att rådet genom olika informationskampanjer vänder sig tillallmänheten i frågor som är av betydelse för det brottsförebyggande arbetet inte minst den enskildes möjligheter att skydda sig mot brott. Med hänsyn tilldet angelägna i att rådets arbete skulle komma i gång förordadeutredningen att en kommitté skulle tillsättas med ihuvudsak samma personsammansättning och arbetsuppgifter som rådet kundeförväntas få. Med stöd av ett Kungl. Maj :ts bemyndigande i juni 1973har chefen för tillkallat sakkunniga med de uppgifter somutredningen om ett brottsförebyggande råd föreslagit för rådet. Social service och hjälp m. m. för äldre, ensamma personer Genom ändringar i lagen(1956:2) om socialhjälp har klarlagts kommunernas ansvar för den enskildespersonliga omvårdnad. I I § socialhjälpslagen infördes en bestämmelse avinnebörd att kommun skall tillse att den som vistas i kommunen får denomvårdnad som med hänsyn till hans behov och förhållanden i övrigt kan ansestillfredsställande. Vidare infördes i 6 § socialhjälpslagen en bestämmelse somfastslog att socialnämnderna är skyldiga att skaffa sig kännedom om deenskildas behov av omvårdnad och verka för att detta blir tillgodosett. Vad häroch i det följande sägs om socialnämnder avser i stället sociala centralnämnderoch sociala distriktsnämnder, där sådana finns inrättade. Genom tillägget till6 § socialhjälpslagen klarlades att socialnämnderna har en skyldighet attbedriva en aktiv, uppsökande verksamhet. 1 Råd och anvisningar nr 2/1969 om socialvårdensuppsökande verksamhet har gett anvisningar om bedrivandet avden uppsökande verksamheten. Däri framhålls bl. a. ålderspensionärer bland depersonkategorier som kan komma i fråga för den uppsökande verksamheten och attmålsättningen för denna verksamhet bl. a. är att socialnämnderna skall få eningående kännedom om de enskildas behov av omvårdnad, hjälp och service avolika slag. I' 1973. 12 sa ml. Viss öppen verksamhet för äldre personer 1 Råd och anvisningar nr 195/1967om öppen verksamhet för åldringar m. fl. omfattande service, sysselsättning,förströelse m. m. har gett anvisningar om öppen verksamhet föräldre personer. Däri framhålls att talrika åldringar och handikappade, somlever isolerade och ensamma, känner behov av samvaro och gemenskap. Anvisningarges om en rad serviceåtgärder. I ett avsnitt om kontaktbefrämjande verksamhetomnämns olika aktiviteter genom föreningar och organisationer -' bl. a.Riksföreningen för Röda korset samt och desociala myndigheterna uppmanas att stödja och uppmuntra den frivilligaverksamheten. I avsnittet behandlas närmare s. k. väntjänst, som innebäratt "vänbesökare" gör regelbundna besök hos åldringar och därvid gerhjälp med läsning av tidningar och böcker, brevskrivning, promenader, biblioteksbesök,klädinköp etc. Vidare behandlas den s. k. telefonkedjan, som framhållssom lämplig då man vill uppehålla daglig kontakt med t. ex. ensamma.Telefonkedjan anges kunna organiseras antingen så att en kedja av personerringer till varandra på bestämda tider eller så att en person får i uppdrag attringa runt till 5 å 6 personer. vädjar i anvisningarna tillsocialnämnderna att vid behov bistå med installationsävgiften för telefon ochframhåller att socialnämnderna kan efter överenskommelse med stå somägare till telefonabonnemanget, varigenom abonnemanget kan flyttas mellan olikapersoner utan att ny inträdesavgift behöver erläggas. I ett meddelandeblad nr 17 omtelefonservice för pensionärer och handikappade, som ställttill samtliga socialnämnder, påpekas att trots en väl utbyggd öppen åldringsvårdmed olika former av service såsorh hemhjälp, sysselsättning och aktivering,färdtjänst, här- och fotvård osv. kan man inte alltid tillgodose behovet avmänsklig kontakt. Som en åtgärd för att eliminera otrygghetskänsla ochisolering för pensionärerna m. m. framhålls telefonkontakter och imeddelandebladet lämnas redogörelse för viss verksamhet med "kommunaltelefonkedja". 1 nr 1/72 harlämnats en redogörelse för s. k. telefonservice i ett antal kommuner. I fråga om omfattningen av viss öppen verksamhet inomåldringsvården m. m. får nämnas att omfattades ca 272 000familjer eller personer av den sociala hemhjälpen åt åldringar och handikappadepersoner. /72 fanns telefontjänst i form av jourtjänst innebärande att viss person var anträffbar för telefonsamtal från åldringar ochhandikappade i 14 kommuner och telefontjänst i form av organiseradtelefonkedja i 31 kommuner av rikets 464 kommuner. Totalt 530 åldringar ochhandikappade var anmälda till telefonservice. har inhämtat att av allaålderspensionärer numera har tillgång till telefon. I större kommuner har börjat inrättas socialjourverksamhet med dygnet-runt-service och med nära kontakt till den lokalapolisen. Synpunkter på utvecklingen m. m. har utgiviten skrift Utvecklingstendenser inom den sociala åldringsvården (Socialstyrelsenredovisar nr 26), vari anges utvecklingstendenser för 1970-talet somsocialstyrelsen anser förefalla värda att stödjas. I ett avsnitt om umgängeslivoch kontaktverksamhet anförs bl. a. att erfarenheterna av uppsökandeverksamhet i visar att ett ganska litet,antal äldre lever i verkligisolering men att däremot många känner sig ensamma och har otillräckligakontakter med andra. Det framhålls att många äldre torde kunna brytaisoleringen enbart genom att begagna sig av möjligheter att delta i föreningar,klubbar, organiserad fritidsverksamhet o. d. Vidare anges att frivilligaorganisationer till anmält intresse att delta i väntjänst,telefonkedjor, "återbesök" hos personer som varit föremål förkommunens uppsökande verksamhet o. d. Det anförs att det bör undersökas vilkentyp av uppgifter som bäst skulle kunna fyllas av olika frivilligaorganisationer samt att vitala pensionärer borde kunna ägna sig åt väntjänst m.m. Med anledning av önskemål av igångsatte ettutredningsarbete om kontaktverksamhet för pensionärer. Syftet är i första handatt få riil stånd en utbildning för yngre vitala pensionärer för uppdrag attsåsom kontaktpersoner bryta isoleringen för ensamma åldringar. har 1972 utgiven skriftKommunala insatser för pensionärer , angett en skiss förutveckling och insatser av service för pensionärer . I ettavsnitt benämnt "Telefontjänst ger kontakt och ökad trygghet"framhålls att telefontjänsten kan vara till god hjälp för att tillgodose äldrepersoners behov av kontakt. Telefontjänsten anges böra fullt utbyggd fungera såatt den täcker två olika kontaktbehov, nämligen dels skall de pensionärer somför sin egen trygghets skull eller som själva av olika anledningar inte förmårta kontakt men som vill ha en telefonpåringning kunna få det, delsskall det vara en möjlighet för dem som behöver kontakt att när som helst underdygnet kunna ringa upp och få tala med någon. I skriften ges vissa anvisningarom hur telefontjänsten kan organiseras. Från tid till annan presenteraslarmanordningar, som syftar till att tillgodose ensamboende äldre personersbehov. Sålunda presenterades t. ex. enapparat som avses skola anslutas till spisen, belysningen på toaletten,kylskåpet samt ytterdörren. Om apparaten inte registrerar att någon tänt ljusetpä toaletten, öppnat kylskåpet eller använt spisen under visst antal timmarbörjar en klocka ringa i trappuppgången så att grannar kan tillkalla hjälp föratt undersöka vad som hänt. presenterades en anordning sominnebär att ohörbara ljudvågor sänds genom bostaden. länge innehavaren rör sig störs ljudvågorna, vilketbetyder att allt är i sin ordning. Om innehavaren varit orörlig slåslarm. Inom har färdigställts ensammanställning av uppgifter om olika slags s. k. trygghetslarm. På grundval av ett avtal mellan . och om bildande av ett alarmeringsbolag,vilket ärende behandlades av (prop. 1972:129, TU 1972:20), harfr. o. m. den bildats () meduppgift att genom samordning av samhällets alarmerings-funktioner i regionalaalarmeringscentraler möjliggöra snabba och effektiva hjälpinsatser. Bolagetavses motta och utlösa larm till brandkår, ambulans och jourhavandesjukvårdspersonal. S. k. SOS-samtal till andra hjälporgan skall vidarekopplaspå samma sätt som skett för samtliga samtal till hittillsvarande SOS-centraler.Bolagets alarmeringscentraler skall vidare bl. a. ha till uppgift att i mån avkapacitet ta emot och behandla larmbesked från privata kontrollanläggningar ochåta sig andra uppdrag som faller inom verksamhetsområdet. Bolagets förstaalarmerings-central beräknas kunna tas i drift den . Socialutskottethar från bolaget inhämtat att larmanordning(ar) hos t. ex. ensamboendepensionärer i och för sig skall kunna anslutas till alarmeringscentral men attdet anses att det får ankomma på kommunerna att ta initiativ till kollektivaanslutningar för pensionärer. Byggnadsstadgan (1959:612)innehåller inte någon uttrycklig föreskrift om att byggnader skall uppfylla särskilda krav till skydd mot inbrott. , somutfärdar föreskrifter, råd och anvisningar till byggnadsstadgan, har idessa inte ställt krav beträffande lås och låsinstallation. Med stöd av ett Kungl. Maj:ts bemyndigande i oktober 1972har chefen för tillsatt en utredning (H 1972:04) angåendeutökat konsumentskydd beträffande lås och låsinstallation. I direktiven angesbl. a. att utredningen bör pröva huvuvida byggnadstekniska föreskrifterangående inbrottsförebyggande åtgärder bör utfärdas. En tjänsteman hos statensplanverk är engagerad i utredningen som expert. Reglerna om hundskatt är intagna iförordningen (1923:116) ang. skatt för hundar. Enligt I § skall för varje hundhundskatt erläggas till kommunen. Skatteplikt föreligger dock inte förbl. a. utbildad ledarhund, avsedd att betjäna blind. Skatten bestäms av kommunen tillett för varje hund lika belopp, lägst . för kalenderår (4§). Kommunen bestämmer huru de influtna skattemedlen skall användas. Med stöd av ett Kungl. Maj:tsbemyndigande tillsatte chefen för finansdepartementethundskatteutredningen (Fi 1970:80) med uppgift att se över gällandebestämmelser beträffande hundskatten. Till fullgörande av sitt uppdrag harhundskatteutredningen till chefen för avgivitbetänkandet Hundavgift (SOU 1972:89). har av olika skäl kommit till denslutsatsen att ett för hela riket gällande enhetligt avgiftsbelopp ärlämpligast. Utredningen anför att detta belopp bör knappast ses som en skatt igängse mening utan bör snarare uppfattas som en form av registreringsavgift.Utredningen föreslår med hänsyn härtill en enhetlig hundavgift för hela riketoch att denna bestäms till . per hund och kalenderår. I frågan om lägre avgift för pensionärer anför utredningen(s. 38) att en differentiering på sådant sätt att exempelvis folkpensionärerskulle få lättnader är mycket svår att förena med rimliga anspråk på enkelhet iden praktiska tillämpningen. Det anförs att således skulle för folkpensionärernasärskilda villkor få uppställas för att möjliggöra en inkomstprövning i deenskilda fallen. Att generellt befria folkpensionärerna kan inte gärna komma ifråga, eftersom antalet folkpensionärer som tillika är hundinnehavare kanbedömas vara tämligen stort samt inkomstförhållandena kan variera kraftigt,anförs det vidare. Slutligen anförs att en lösning i enligliet med det anfördaskulle också aktualisera krav på lättnader för hundinnehavare med lågainkomster över huvud taget. Efter remissbehandling bereds hundskatteutredningensbetänkande i Kungl. Åtgärder mot brottslighet riktad mot äldre personer I en interpellation (nr 229)framställd (prot. § 21) ställdes till justitieministernfrågan om han avsåg att ta ytteriigare initiativ för att motarbeta denbrottslighet som riktar sig mot äldre personer. Interpellationen besvarades (prot. §10) med att svar lämnades på en interpellation (nr 21 3) ställd den 7november 1972 (prot. § 17) till justitieministern om vilka åtgärder rörandepolisverksamheten han avsåg vidta för att öka tryggheten till liv och lem iStockholmsområdet. Vad gällde brott mot äldre människor anfördejustitieministern, statsrådet , inledningsvis att en undersökningavseende , som gjordes , visat att s. k.oprovocerade gatufridsbrott drabbat äldre personer betydligt mera sällan än vadman trodde. Det anfördes att i anmäldes det år undersökningen avsåg 2266 sådana brott, varav sammanlagt 211, eller , riktat sig motpersoner . I fråga om väskryckningar anfördes bl. a. att enundersökning visat att det anmälts 216 fall av väskryckning, avvilka fall 86 drabbat kvinnor som var 60,år och däröver. I fråga om rånanfördes bl. a. att en undersökning visat att rånoffrensvanligaste ålder var och, att 16 personer, eller , var över60 år. I fråga om åtgärder mot brottsligheten erinrade justitieministern omvidtagna förstärkningsåtgärder inom polisväsendet och hänvisade till att i denförestående statsverkspropositionen (för /74) skulle komma attredovisas ytteriigare ökade insatser för att minska brottsligheten. I en enkel fråga (nr 56) framställdden (prot. § 30) ställdes till socialministern frågan om hanansåg att möjligheter kunde skapas för att hindra eller minska risken för attmänniskor insjuknar och avlider i ensamhet och isolering utan att derasfrånfälle upptäcks förrän och vilka åtgärder som i så fall kundetänkas. 1 ett (prot. § 3) avgivet svaranförde socialministern, statsrådet , bl. a. följande. Genom ändring isocialhjälpslagen har fastslagits att kommunerna har skyldighet att skaffa sigkännedom om de enskildas behov av omvårdnad och verka för att detta blirtillgodosett. har meddelat råd och anvisningar om hurdenna socialvårdens uppsökande verksamhet bör bedrivas. Kommunerna har prövat olika lösningar för att bispringaensamma och isolerade personer. I en del fall har kommunerna delats in idistrikt med en särskild kontaktperson anställd för varje distrikt. Härigenomskapas möjligheter till större personkännedom. En del kommuner har försökttillgodose behovet av kontinuerlig kontakt genom att inrätta olika former avtelefonservice. I ett särskilt meddelande, som sändes ut till samtligasocialnämnder , har beskrivit hur sådantelefonservice kan fungera. Januarinumret för av socialstyrelsenstidskrift innehåller också beskrivning av hur telefonservicenfungerar i några kommuner. Glädjande nog finns där exempel på atttelefonservicen räddat människoliv. har alltså hitintills kontinuerligt följtverksamheten och kommer fortsättningsvis att uppmärksamt följa problemen förensamma och isolerade personer i syfte att försöka skapa flera kontaktmöjligheteri den uppsökande verksamheten. Styrelsen avser bl. a. att råda kommunerna attfrån hyresmottagare för pensionärsbostäder begära upplysning så snart betalninguteblir från någon hyresgäst så att något kommunalt organ på ett diskret sättkan undersöka om sjukdom är orsaken till att betalningen uteblivit.Socialstyrelsen har också haft kontakt med bl. a. överstyrelsen för Rödakorset, diakoninämnd. och för att diskutera hur dessa organisationer och deras medlemmarkan medverka till att bryta ensamma äldre människors isolering. Till slut skulle jag vilja understryka hur angeläget detär att de enskilda medborgarna inte slår sig till ro med myndigheternasåtgärder på det här området utan att var och en efter förmåga tar ansvar föratt hjälpa till i ansträngningarna att bryta enskilda människors isolering ochensamhet. 1 en replik framhöll statsrådetAspling att haft kontakt med tekniska högskolanbeträffande vissa försök som där görs med signalanordningar, som kan göra detlättare för personer i akuta nödsituationer att få kontakt med sin omgivriingsamt att postverket - i samråd med glesbygdsutredningen, ochSvenska kommunförbundet med vissa kommunstyrelser diskuterat möjligheternaatt på försök låta lantbrevbärare göra hembesök hos pensionärer och sjuka isamband med brevbärarturerna. Statsrådet anförde härjämte att imaj 1971 haft överläggningar med styrelsen för ,därvid bl. a. diskuterats pensionärsföreningarnas möjligheter att engagera sinamedlemmar att bryta isoleringen för äldre, ensamma människor, samt att hansjälv haft överläggningar med ledarna för riksorganisationen ochdiskuterat olika möjligheter för den att härvid göra ytterligare insatser. hade, framhöll statsrådet, ställt sig positiv och manövervägde hur man på olika vägar skulle kunna finna metoder att nå vidgadekontakter med ensamma, isolerade människor. I en interpellation (nr 125)framställd (prot. § 7) ställdes till socialministern fråganom han var beredd att medverka till att kommunerna i sina omsorger om invånarnauppmärksammar möjligheterna att med olika medel engagera enskilda människorför den nödvändiga kontaktverksamhet som kan förebygga onödiga lidanden förensamstående åldringar och sjuka. Interpellationen besvarades av socialministern, statsrådetAspling, (prot. Svaret överensstämde i sak med svaret påovannämnda enkla fråga. Lägre telefonkostnader för folkpensionärer I en motion till innevarande årsriksdag togs fråga upp om slopande av installations- och abonnemangsavgifterför folkpensionärernas telefoninnehav. I motionen hemställdes att riksdagenskulle ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anfördes om lägretelefonkostnader för folkpensionärer. I sitt av i denna del godkändabetänkande TU 1973:2 s! 6-9 föreslog trafikutskottet avslag på motionen. mening borde lättnader av här ifrågavarande slag inte bestridasgenom reduktioner av taxor eller priser utan i stället syntesuppkommande frågor av denna art böra lösas genom försorg. Lägre hundskatt från folkpensionärer 1 två Ukalydande motioner till 1969års riksdag väckta med anledning av prop. 1969:135 med förslag till lag omändring i hundskatteförordningen togs fråga upp om lägre hundskatt frånfolkpensionärer. Det hemställdes bl. a. att kommunerna skulle få laglig rättatt medge nedsättning eller befrielse från hundskatt för vissa ägarkategorier.Bevillningsutskottet föreslog i sitt av godkända betänkande BeU1969:65 att med anledning av bl. a. här ifrågavarande motioner hosKungl. Maj:t skulle anhålla om utredning angående hundskatten. Utskottet fannav olika skäl att en förutsättningslös översyn av hela hundskattefrågan bordekomma till stånd. Utskottet anförde att därvid borde prövas, förutomförutsättningarna för det dåvarande systemet, även frågor om skatte- elleravgiftsbelopp liksom de i olika motioner aktualiserade spörsmålen rörande olikaslag av differentiering.