bet · FW01LU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Utskottetdelar föredragande statsrådets uppfattning att risken för förhastade beslutmåste, när makarna är ense om att skiljas, anses vara förhållandevis liten. Denav makarna manifesterade enigheten om att skiljas torde nämligen förutsätta attde gemensamt diskuterat situationen och därigenom fått denna belyst, ellerockså har de var för sig kommit tUl övertygelsen att äktenskapet bör upplösas.En betänketid innebär i dessa fall endast att de får tillfälle att prövahållbarheten i de bedömningar som de redan gjort. Man kan heller inte, såsomföredragande statsrådet påpekar, bortse från att det tar tid att ordna med depraktiska detaljer som är förknippade med en ansökan om äktenskapsskillnad.Utskottet anser därför att det endast undantagsvis kan komma i fråga att iförevarande fall tala om förhastade beslut från makarnas sida. Om makarna intehar minderåriga barn, då speciella hänsyn måste tas, kan det enligt utskottetsmening inte vara rimligt att en mycket ringa risk för förhastade beslut skallfördröja en upplösning av äktenskapet i den stora majoritet av skillsmässofall,där några förhastade beslut inte föreligger. Utskottet tillstyrker därförpropositionen i denna del och avstyrker motionsyrkandena. Idet till motionen 1973: 1793 fogade lagförslaget har i 2 § upptagits enbestämmelse av innehåll att samlevnad upplöses genom endera eUer båda partemasskriftliga anmälan hos folkbokföringsmyndighet. innebär, såvitt utskottet kan bedöma, att motionärema uppfattningen att betänketid inte skall förekomma ens i de i propositionenföreslagna fallen. Mot bakgrund av principen om äktenskapets frivillighet kandet i och för sig synas logiskt att över huvud taget inte uppställa något kravpå betänketid utan medge makar en absolut rätt till omedelbar äktenskapsskillnad.Såsom utskottet ovan antytt fordrar emellertid barnens intresse vissa hänsyn.Uppenbart medför en skilsmässa understundom svåra påfrestningar för makarnasbarn. De mister ofta den nära kontakten med en av föräldrarna, som de ifortsättningen får träffa mera sporadiskt. I sämsta fall kan de helt förlorakontakten med den ena föräldern. Såsom föredragande statsrådet anför kräverdärför barnens intresse alt risken för förhastade beslut om skilsmässor sålångt möjligt undanröjs, även om detta innebär en fördröjning av äktenskapetsupplösning i den stora majoriteten av faU, där föräldrama först efter mogetöver\'ägande har beslutat att skilja sig. Utskottet delar också statsrådetsuppfattning att i en barnfamilj får ett beslut om skilsmässa inte betraktas sommakarnas ensak. Utskottet har därför inget att invända mot förslaget ombetänketid i förevarande fall. Även när makarna är oense om äktenskapet skallupplösas syns det rimligt med en betänketid. Om en av makarna motsätter sigskilsmässa talar enligt utskottets mening starka skäl för att den avvägningengörs mellan de motstridande intressena att den som motsätter sig skilsmässa fårett visst anstånd med upplösningen. Härigenom kan makarna beredas möjlighetatt ånyo diskutera igenom sin situation. Den föreslagna längden av betänketiden föranleder ingenerinran från utskottets sida. På grand av det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionäremas lagförslag och tillstyrker således propositionen i denna del. I propositionen föreslås att makar i några fall skallkunna få äktenskapsskillnad på särskild grund. I 11 kap. 4 § föreslås sålundaen regel av innehåll att makar som faktiskt levt åtskilda och intedärefter återupptagit samlevnaden har rätt till äktenskapsskillnad utanföregående betänketid. Enligt utskottets mening har en legal betänketid intenågon funktion att fylla om makarna har levt åtskilda under en så . Utskottet godtar därför förslaget att man i dessa fall gör undantagfrån huvudregeln om betänketid. Regler om upplösning av äktenskap utan föregåendebetänketid har intagits även i 11 kap. 5 §. Här avses vissa situationer, somenligt gällande lag föranleder återgång av äktenskap, nämligen om äktenskapetingåtts i strid mot indispensabelt släktskapshinder samt om make gjort sigskyldig till tvegifte. I sistnänmda fall har den omgiftes make i såväl detförsta som det andra äktenskapet rätt att utverka omedelbar äktenskapsskillnad.Också den som begått tvegifte har rätt att begära upplösning av endera aväktenskapen. Om tvegiftessituationen inte upp- LU 1973: 20 101 lösesav berörda parter äger åklagaren ingripa och föra talan om upplösning av detsenare äktenskapet. Det bör observeras att det i motsats till gällande rättsåledes inte föreligger någon skyldighet för åklagaren att ingripa. Orsakentill lagändringen anges i propositionen vara att man inte kan utesluta attäktenskap undantagsvis kan accepteras av samhället trots att det ingåtts istrid mot förbudet mot tvegifte. Härmed avses sådana situationer som att makeförst varit gift utomlands och sedan ingått äktenskap i varvid bådaparter felaktigt utgått från att det första äktenskapet enligt svensk lag varitatt anse som upplöst. De föreslagna bestämmelserna föranleder ingen erinranfrån utskottets sida. Utskottetövergår därefter till att behandla de processuella reglerna vid ansökan omäktenskapsskUlnad. I 15 kap. 5 § föreslås en ny regel av innehåll att rättenskall, sedan fråga om äktenskapsskillnad anhängiggjorts, så snart lämpligenkan ske pröva, huruvida dom på äktenskapsskillnad kan meddelas genast. Omrätten därvid finner att det behövs betänketid skall rätten i särskilt beslutmeddela att betänketid löper och ge besked om målets fortsatta handläggning. Deföreslagna bestämmelserna kritiseras i motionen 1973: 1791. I motionen förordasatt i lagtexten i stället förs in en bestämmelse som föreskriver skyldighetför domstol att när parterna är ense om äktenskapsskillnad och saknarminderåriga barn tillställa dem en underrättelse om tiden för avkunnande avdom. Sådan underrättelse skall tUlställas dem minst och längst enmånad, innan dom meddelas. Som skäl för yrkandet anför motionärerna att självadomstolsproceduren bör utformas på ett sätt som beaktar risken för att beslutom äktenskapsskillnad fattas förhastat och utan klarhet om konsekvensernadärav. Förslageti motionen överensstämmer med vad representant bland desakkunniga förordade i ett till de sakkunnigas betänkande fogat särskiltyttrande. Såvitt utskottet kunnat finna har förslaget inte mött något gensvarhos remissinstanserna. Enligt utskottets mening har förslaget också uppenbarabrister. Det innebär nämligen att man omvandlar en materiellrättslig regel ombetänketid till en processuell regel om fördröjd handläggning. I praktikenmedför regeln den konsekvensen att rätten, även om den kan företa ärendet tillavgörande, likväl skall dröja därmed under viss i lagen angiven tid. Med hänsyntiU de krav på effektivitet och snabbhet som i andra sammanhang ställs pådomstolarnas verksamhet skulle det enligt utskottets mening te sig märkligtatt nu i lag föreskriva att domstolen skall fördröja handläggningen av vissaärenden. Ett sådant förslag finner sig utskottet inte kunna biträda. Utskottetvill även erinra om att bestämmelserna i 15 kap. 5 § tillkommit på förslag avlagrådet. Vid lagrådsgranskningen anmärkte lagrådet nämligen på att lagförslagetinte innehöll någon regel om vad domstolen hade att göra näräktenskapsskillnadsmål blivit anhängigt. Ordningen borde enligt lag- LU 1973: 20 rådetuppenbarligen vara att rätten så snart lämpligen kan ske prövar huruvida detkan dömas till äktenskapsskillnad genast eller om betänketid först skall löpa.Vid gemensam ansökan ansåg lagrådet att saken vanligen torde kunna prövasomedelbart. Den av lagrådet förordade skyldigheten för domstolen att snabbthandlägga målet syntes lagrådet vara av den vikt att en regel därom bordeupptas i 15 kap. GB. I slutprotokollet biträdde föredragande statsrådetlagrådets förslag. Pågrund av det anförda hemställer utskottet att med avslag på motionen1973: 1791 såvitt nu är i fråga bifaller propositionen i denna del. EttprocessueUt yrkande förekommer även i motionen 1973: 1793. EnUgt 2 § imotionärernas lagförslag skall upplösning av samlevnad vinna laga kraft 30dagar efter det att folkbokföringsmyndighet mottagit anmälan därom. GBinnehåller inga särskilda bestämmelser om talan mot domstols dom i mål omäktenskapsskillnad. Här gäUer således de allmänna reglerna i (RB) om talan mot dom i tvistemål. Enligt 50 kap. 1 § RB skall part, som villvädja mot underrätts dom i tvistemål, inom från den dag, då domengavs, hos underrätten anmäla vad. Part som anmäler vad skall därefter inom treveckor från den dag, då domen gavs, fullfölja vadet genom att tUl underrätteninkomma med vadeinlaga. För parterna inte talan mot domstolens dom inomföreskriven tid vinner domen laga kraft. Förslageti motionen innebär således att fullföljdstiden förlängs . Attskapa en särskild fullföljdstid för äktenskapsskillnad anser utskottetemellertid olämpligt. Utskottet avstyrker därför motionsförslaget. Vissafrågor om äktenskapets ekonomiska rättsverkningar Nuvarande bestämmelser om makarsunderhållsskyldighet går i huvudsak ut på att makarna skall leva på sammastandard så länge äktenskapet består. Detta gäller även om makarna leveråtskUda på grund av söndring eller det har dömts till hemskillnad mellan dem. Isådant fall kan make åläggas att utge underhållsbidrag till andra maken. Makesom bär den huvudsakliga skulden till söndringen eller hemskiUnaden har dockrätt till underhållsbidrag bara om det finns synnerliga skäl till det.Underhållsbidrag kan också utdömas efter äktenskapsskillnad. Härför krävs attden ena maken är i behov av bidrag tUl sitt tillbörliga underhåll och att det kananses skäligt att ålägga andra maken att utge underhållsbidrag. Make som bär den LU 1973: 20 103 huvudsakligaskulden till äktenskapsskillnaden har dock inte rätt till underhåll. Ipropositionen föreslås att vid bestämmande av underhållsbidrag till make fråganom vem som har skuld tUl äktenskapets upplösning inte längre skall tillmätasnågon betydelse. För att undanröja de negativa verkningarna somhemskUlnadsinstitutets avskaffande i vissa fall kan få i fråga om rätten tillunderhållsbidrag föreslås ett tUlägg till lagregeln om underhåll efteräktenskapsskillnad av innebörd att domstolen skall beakta att make kan ha ettsärskilt behov av bidrag närmast efter skilsmässan. Utskottetupptar först till behandling frågan huruvida skulden inte längre skall tiUmätasbetydelse vid faststäUandet av underhållsbidrag. I motionen 1973: 1799 yrkasatt lagtexten bör kompletteras så att domstol vid beslut om underhåll fårmöjlighet att ta rimlig hänsyn tiU fall av otrohet. Enligt motionärernas meningstrider det nämligen mot rättskänslan att i fall där ena parten grovt kränktden andra, den senare likväl tUldöms underhåll av den uppenbart förfördelade. Såsomframgår av det föregående har utskottet uttalat sig för att GB inte längre börinnehålla några sanktionsregler som anknyter tUl makarnas personligaförhållande. Någon anledning att det oaktat just på detta område behålla ensådan regel kan utskottet inte finna. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotionsyrkandet. Betäffandedärefter utformningen av reglerna om underhåll vid äktenskapsskUlnad föreslås imotionen 1973: 1793 att bestämmelserna jämkas så att part kan förpliktas utgeunderhåll tiU den andra parten om särskilda skäl talar härför, dock ej förlängre tid än . Motionärerna anser att underhåll bör kunna utdömas förbegränsad tid om t. ex. en av parterna tvingats eftersätta utbUdning och yrke.Rätt till underhåll bör dock enligt motionärerna inte som vara en generellrättsregel. Underdet fortsatta reformarbetet på äktenskapsrättens område skallfamiljelagssakkunniga göra en aUmän översyn av makars underhållsskyldighet.Några större sakliga ändringar i dessa regler bör därför enligt utskottetsmening inte nu företas. Slopandet av hemskillnadsinstitutet medför emellertidvissa problem när det gäller rätten till underhåll. De snävare reglerna omunderhållsbidrag efter äktenskapsskillnad blir nämligen tillämpliga på makarnatidigare än som skulle ha varit fallet enligt gällande ordning, när makarnaförst erhåller dom på hemskUlnad. Detta skulle, såsom framhålls istatsrådsprotokollet, kunna försätta den ekonomiskt svagare maken i ett sämreläge, eftersom han har garanti för att under hemskUlnadsåret få leva påsamma standard som den andra maken. För egen del anser utskottet att det föreliggerett uppenbart behov av att kunna ge den ekonomiskt svagare ma- ken en omställningsperiod under vUken han med oförändradstandard har möjlighet att förbereda sig på att bli självförsörjande genom egetarbete eller annorledes. Utskottet tillstyrker därför det i propositionenföreslagna tillägget tUl underhållsbestämmelserna. Motionens förslag däremot piäglas enligt utskottets meningav en alltför restriktiv inställning till makes behov av underhållsbidrag. Ettavskärande av rätten tUl underhåll efter det att äktenskapetupplösts skulle kunna kojnma att allvarligt drabba den ekonomiskt svagareparten. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen 1973: 1793 i denna del. Skadestånd, egendomsgemenskap m. m. I propositionen föreslås attbestämmelserna om skadestånd får utgå ur GB. Dessa bestämmelser föratsätter enprövning av om ena maken grovt kränkt den andre eller åsidosatt sina pliktermot denna. Såsom utskottet tidigare understrukit bör alla sanktionsregler somanknyter till makarnas personliga relationer utmönstras ur lagen. Utskottettillstyrker därför propositionen i denna del. Utskottet vill emellertid erinra om att skadeståndet irättspraxis kommit att användas även som ett korrektiv mot oskäliga verkningarav reglerna om hälftendelning av makarnas giftorättsgods. Från denna synpunktinnebär slopandet av skadeståndet onekligen en nackdel. För att minska denegativa verkningarna av skadeståndets slopande föreslås i 13 kap. 12 a § ensärskild bodelningsregel av innehåll att man vid bodelning på grund aväktenskapsskillnad skall kunna avvika från den eljest gällande regeln omhälftendelning av giftorättsgodset, om en sådan delning skulle framstå somuppenbart obillig med hänsyn till makarnas ekonomiska förhållanden och den tidsom äktenskapet varat. I stället skall delning ske efter annan grund somfinnes skälig. Vid delningen kan make dock ej på grund av bestämmelsen i 13kap. 12 a § erhålla mer än vad som svarar mot hans giftorättsgods. Såsom lagrådet påvisat griper den föreslagnajämkningsregeln tämligen djupt in i de förhållanden som inbegripes underäktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Dessa förhållanden behandlarfamiljelagssakkunniga i nästa etapp av reformarbetet. Man kan därför enligtutskottets mening känna en viss tveksamhet inför att nu utan den överblick somen fullständig utredning ger göra mera ingripande ändringar i gällande reglerpå området. Härtill kommer att rekvisiten är ganska obestämda och allmänthållna. Enligt bestämmelserna skall ju delning ske efter annan grund som finnsskälig. En sådan formulering kan lätt medföra tillämpningssvårigheter. Medhänsyn till det angivna syftet med bestämmelsen vill utskottet dock intemotsätta sig förslaget. Utskottet understryker emellertid vad lagrådet ochföredra- gande statsrådet anfört om att försiktighet bör iakttasvid tillämpningen och att jämkning inte bör ske annat än i undantagsfall. Beträffande slutligen egendomsordningen har vissaändringar blivit nödvändiga med hänsyn till att hemskillnadsåret slopas och attreglerna om betänketid införs. Andringarna innebär att vad make förvärvarunder tiden före skilsmässan blir enskild egendom, om det döms tilläktenskapsskillnad. Om betänketiden löper ut utan att ansökan om skilsmässafullföljs kommer således egendomen att i fortsättningen vara giftorättsgods.Såsom utskottet i det föregående framhållit innebär dessa regler att man närmarsig de danska och norska reglerna om egendomsordningen efter det atthemskillnad förfallit. Utskottet tUlstyrker propositionen i denna del. I motionen 1973: 1793 föreslås en mer genomgripandeomarbetning av reglerna om egendomsordningen. Enligt 3 § i motionärernas lagförslagskall nämligen sådan tillgång eller skuld vara gemensam som parterna respektiveförvärvat eller ådragit sig som samlevnaden varat eller vilkenparterna i övrigt förvärvat eller ådragit sig för gemensamt ändamål. ÖvrigatiUgångar och skulder skall vara enskUda. Parterna skall dock genom inbördesöverenskommelse kunna besluta om annan fördelning. De av motionärerna berörda rättsreglerna är föremål för familjelagssakkunnigasövervägande. Någon anledning att nu ta stäUning tUl de ändringar i reglerna sommotionärerna föreslår finner utskottet inte föreligga. Utskottet avstyrkerdärför motionen i denna del. Vårdnaden om barn m. m. Vårdnaden om barn i äktenskapet För barn i äktenskap är föräldrarnagemensamt vårdnadshavare och om de själva är myndiga förmyndare. Leverföräldrama på grund av söndring åtskilda, skall domstolen på ansökan av enderabesluta vem av dem som skall ha vårdnaden och därmed också vara förmyndare.Sådant beslut skall aUtid meddelas om det döms till hemskillnad,äktenskapsskillnad eller återgång av äktenskapet. Ar föräldrarna ense ivårdnadsfrågan, skall domstolen besluta i enlighet härmed, om det inte äruppenbart stridande mot barnets bästa. Ar för-äldarna oense, avgörs frågan iförsta hand efter en prövning av vad som med hänsyn till barnets bästa ärskäligt. Om föräldrarna är lika skickade att ha hand om barnet, är den av demsom inte bär den huvudsakliga skulden tUl söndringen närmast tUl att fåvårdnaden. Anser domstolen det med hänsyn till barnets bästa uppenbart attingendera av föräldrarna bör utöva vårdnaden, anförtros denna åt särskiltförordnad fömiyndare. Ipropositionen föreslås att regeln om hänsynstagande till vem som LU 1973: 20 106 bärhuvudsakliga skulden till söndringen mellan makarna slopas. Såsom utskottettidigare anfört bör lagen inte innehålla regler som ålägger domstolarna att gåin på bedömningar av denna art. Utskottet tillstyrker därför de föreslagnaändringarna i 6 kap. 7 § FB. Möjlighetför fadern att få vårdnaden om utomäktenskapligt barn För barn utom äktenskap är modern ensamvårdnadshavare. Fadern har i fråga om sådana bam en betydligt svagare ställningän när det gäller barn i äktenskapet. Han kan dock få vårdnaden om föräldrarnaär ense därom och om domstolen finner att han är lämplig därtiU. Finnes moderninte vara lämplig att utöva vårdnaden eller dör hon, kan domstolen överflyttavårdnaden antingen på fadern eller på särskUt förordnad förmyndare. Det börobserveras att fadern i det sistnämnda fallet inte som när det gäller barn iäktenskapet ges ett uttryckligt företräde till att överta vårdnaden. "Gällande bestänmielser innebär att fadern tUl barn utom äktenskapet i praktikenhar mycket små möjligheter att få vårdnaden om barnet om modern motsätter sighans önskan. Ipropositionen föreslås i enlighet med de sakkunnigas förslag att reglernaändras så att föräldrarna när det gäller barn utom äktenskapet blir likställdai fråga om rätten att få sig tUlerkänd vårdnaden om barnet. Om fadern begäratt få vårdnaden skall denna fråga enligt propositionen bedömas efter sammaregler som gäller för barn i äktenskap, och en tvist mellan föräldrarna ivårdnadsfrågan skall avgöras under hänsynstagande enbart tUl barnets bästa.Vidare ges fadern uttryckligen företräde till att överta vårdnaden, om modernvisar sig olämplig som vårdnadshavare eUer om hon dör, i likhet med vad som förmotsvarande fall gäller beträffande barn i äktenskap. Deföreslagna reglerna tas upp till behandling i motionerna 1973: 1793 och 1973:1796. I sistnämnda motion yrkas (yrkande 7) att de föreslagna ändringarna i 6kap. 12 § FB skall avslås. Till stöd för yrkandet anför motionärerna alt genomförandetav lagen kan medföra en stor osäkerhet för verkligt ensamstående mödrar.Motionärerna anser att antalet aborter kan stiga starkt om kvinnan upplever detsom en allvarlig fara att hon kan komma att fråntas vårdnaden om det väntadebarnet. Den ensamma moder som väljer att föda sitt barn måste enligtmotionärernas mening ha trygghet att veta att barnet icke skall tagas frånhenne, även om faderns möjligheter att vårda barnet är överlägsna hennes egna.Särskilt viktigt finner motionärerna det vara att inte en uppluckring sker avdenna hennes rätt med hänsyn till att utländska fäder då ges ökade möjligheteratt genom processer få vårdnaden om barnet och modern därmed berövas ävenumgängesrätt med barnet i de fall barnet förs ut ur landet. Motionärernahävdar också att även i de fall där barnets föräldrar varit sammanboende bör LU 1973: 20 107 vårdnadensom nu tillfalla modern. Av principiella skäl bör nämligen enligt motionärernasmening möjligheten för fadern att ensam få vårdnaden om sitt barn vidupplösning av ett äktenskap inte urholkas genom att motsvarande verkan skallåvila upplösningen av ett sammanlevnadsförhållande. Imotionen 1973: 1793 kritiseras att man i propositionen inte fullständigt genomförtde principer som ligger till grund för lagändringen. Motionärerna yrkar därföratt i frågan om vårdnaden av barn skapas full jämställdhet meUan fäder ochmödrar och att barnets bästa konsekvent görs till avgörande utgångspunkt.Detta leder enligt motionärema till att modern inte längre bör automatisktvara vårdnadshavare. Vidare bör ansökningsförfarandet från faderns sidaavskaffas. I stäUet bör föreskrivas skyldighet för rätten att besluta ivårdnadsfrågan utan speciell process eller kostnad för föräldrarna.Motionärerna menar att det måste fastslås att vårdnaden inte skall ses som enföräldrarättighet utan som en för alla föräldrar i princip lika skyldighetgentemot barnet. Beträffandeförst den i anledning av motionen 1973: 1796 uppkomna frågan huruvida de ipropositionen föreslagna ändringarna bör genomföras eller inte vill utskottetanföra följande. Fråganom faderns möjligheter att få vårdnaden om barn utom äktenskapet har undersenare år blivit föremål för debatt i press och andra massmedia. Härvid harfrån många håll riktats skarp kritik mot gällande rätts negativa inställningtill fadern som vårdnadshavare i förevarande fall. Enligt utskottets mening ärdet tillfredsställande att i propositionen nu läggs fram förslag tilllagändringar som syftar till att föräldrarna även när det gäller barn utomäktenskapet blir likställda i fråga om rätten att få sig tillerkänd vårdnadenom barnet. Detta står också i god överensstämmelse med den av utskottet ovan(s. 75) angivna målsättningen att man i fråga om vårdnad av bam och rätten tillden gemensamma familjebostaden bör eftersträva i sak enhetliga regler för allasamlevande oberoende om samlevnaden sker inom äktenskapets ram eller inte. De ipropositionen framlagda förslagen torde nämligen, såsom anförs istatsrådsprotokollet, ha betydelse i första hand för sådana fall dåföräldrarna har sammanbott och gemensamt haft den faktiska omvårdnaden ombarnet. Om föräldrarna häver samlevnaden uppkommer en situation som ipraktiken liknar en skilsmässa meUan äkta makar. Här tUlgodoser förslagetpåtagliga praktiska behov. Ifall då föräldrar aldrig har sammanlevt skulle förslaget, som föredragandestatsrådet anför, möjligen kunna ge upphov till vissa olägenheter. I motionen1973: 1796 har såsom ovan redovisas getts exempel på sådana. Utskottet medgeratt det finns en viss om än liten risk att en moder, som har valt att föda sittbarn, inför möjligheten att därefter behöva avstå vårdnaden om barnet tillfadern vägrar att medverka LU 1973: 20 108 Utskottet vill emellertid understryka att det måste varabamets bästa som ställs i förgrunden. Enligt utskottets mening torde barnetsbästa oftast .kräva att det stannar hos modern, om det aldrig har levttillsammans med fadern. När det gäller utomäkten-skapliga barn vilkas föräldraraldrig har sammanlevt synes därför den föreslagna ändringen ha begränsadpraktisk betydelse. I likhet med föredragande statsrådet anser utskottet detemellertid starkt motiverat att fadern får vårdnaden, om det faktiskt skullevara bättre för barnet att stå under faderns vårdnad, oaktat föräldrarna aldrighar sammanlevt och modem i och för sig är skickad att ta hand om barnet.