bet · FW01LU20 · 1973-12-31 00:00:00 — tog upp förslaget för slutlig behandling vid sitt januarimöte 1973trots att de danska och finländska betänkandena ännu ej avgivits. I betänkandetframhöll utskottsmajoriteten bl. a. att det enligt utskottets uppfattningsvårligen kan förenas med Helsingforsöverens-kommelsens klara målsättning i ett enskilt land ensidigt söker genomföra principiella ändringar aväktenskapslagstiftningen, som genom har ansetts som en av deväsentligaste delarna i den nordiska rättsgemenskapen. Det noterades att i detsvenska delbetänkandet så gott som helt saknades hänsynstagande till dennordiska rättsenheten på området i fråga. De mycket detaljerade direktiven tillden svenska kommittén omöjliggjorde nästan också förhandlingar om lagbestämmel- LU 1973: 20 65 Enligt utskottsmajoriteten borde det företas en längre gåendeundersökning av möjligheterna att bevara rättsenheten innan man framladelagförslag i något av de nordiska länderna. En minoritet (herrar ochHermansson) föreslog i en reservation en rekommendation till regeringarna atti det fortsatta arbetet på äktenskapsrättens område, särskilt vad avseräktenskapets ekonomiska rättsverkningar, sträva efter att uppnå så storrättslikhet som möjligt. session i beslöt rådet efter hemställanfrån rådets socialdemokratiska representanter att återförvisa förslaget tillförnyad behandling i utskottet. Enighet kunde emellertid ej uppnås i utskottet.Utskottets majoritet fasthöll vid betänkandet från januarimötet inklusivemotiveringen för sitt ställningstagande. Enminoritet i utskottet (bl. a. ) (reservation nr 1) föreslog enrekommendation av samma lydelse som majoriteten men med en annan motivering,vari utskottet med beklagande konstaterar att den översyn aväktenskapslagstiftningen som pågår i de nordiska ländema intesynes kunna leda till enhetliga regler om äktenskapets ingående och upplösning.Alla ansträngningar borde göras för att knyta samman rättsenheten pådetta område. De praktiska olägenheter för de nordiska ländernas medborgare somkunde vållas av skilda rättsregler borde överbryggas genom ändringar i dennordiska familjerättskonventionen. I fråga om äktenskapets ekonomiskarättsverkningar torde redan föreligga betydligt större möjligheter att finnasamlande lösningar som kunde godtas av alla de nordiska ländema ungefärsamtidigt. Därför hälsades med tillfredsställelse att samarbetet fortsätter pådetta område, där det ansågs naturligt att eftersträva största möjligarättslikhet. Enannan minoritet inom utskottet (bi. a. ) (reservation nr 2)föreslog en rekommendation till regeringarna att möjligt genomföraensartade lagar om samlevnadsförhållanden, varvid medborgarnas fria rätt attbilda familjer efter sin egen önskan och i de former de själva valt och attåter fritt upplösa dessa säkrades mot varje form av diskriminering ochfördömande och endast begränsades av hänsynen att skydda den enskilde individenmot utnyttjande. Utskottetsförslag till betänkande och reservationerna gav anledning till en omfattandedebatt i plenarförsamlingen. Då utskottets förslag och reservationen nr 1 hadeidentiskt utformade rekommendationsförslag, fanns ej möjlighet att ställa demmot varandra i en omröstning. Vid den omröstning som följde röstade 54medlemmar för utskottets rekommendationsförslag, medan 9 medlemmar röstade förreservation nr 2. Vid den slutliga omröstningen röstade 55 medlemmar (bl. a.herrar , , i , , ,, i , Krönmark, , Mundebo, fraNettelbrandt, fra i , , samt LU 1973: 20 66 herrSundman) för utskottets förslag medan 8 medlemmar (bl. a. i )röstade för reservation nr 2. Rådet antog således en rekommendation (nr 22)till regeringarna att sträva efter en utbyggnad av den ensartade nordiskaäktenskapslagstiftningen och alt undersöka alla möjligheter att finna engemensam tillfredsställande lösning. Konventionenangående samtycke till, minimiålder för samt registrering av äktenskap Enligt resolution av den 10december 1962. Vidratifikationen gjorde förbehåll mot artikel 1 punkt 2. Utskottetåterger nedan inledningen och artiklarna 13. somönska, i enlighet med stadga, friimja allmän aktning föroch iakttagande av mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för allautan hänsyn till ras, kön, språk eller religion, somhänvisa till att i artikel 16 i den "Allmänna förklaringen om de mänskligarättigheterna" stadgas att: "1.Fullvuxna män och kvinnor ha rätt att utan någon inskränkning på grund av sinras, nationalitet eller religion ingå äktenskap och bilda familj. De äga likarättigheter vid giftermål, under äktenskap och vid äktenskaps upplösning. 2.Äktenskap må ingås endast med de blivande makarnas fria och fullständigasamtycke;", somvidare hänvisa till att generalförsamling genom resolution843 (IX) uttalat att vissa sedvänjorsamt ålderdomliga lagar och bruk ifråga om äktenskapet och familjen vorooförenliga med.deprinciper som återfinnas i Förenta Nationernasstadga och den Allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, somhävda, att alla stater, inbegripet de som ha eller komma att åtaga sig ansvarför icke-självstyrande och mandatområden tills dessa uppnått självständighet,skola vidtaga lämpliga åtgärder för att avskaffa dylika sedvänjor ochålderdomliga lagar och bruk bl. a. genom åvägabringande av fullständig frihetvid val av make, fullständigt försvinnande av barnäktenskap och braket attunga flickor trolovas innan de uppnått pubertetsåldem, allt under införande averforderliga straffsanktioner, ävensom upprättande av civilt eller annatregister för registrering av samtliga äktenskap, Äktenskap skallej anses i laga ordning ingånget utan båda kontrahenternas av fri viljaavgivna samtycke. Detta skall avgivas av dem personligen efter vederbörligkungörelse samt inför vigselmyndigheten och i vittnens närvaro, i enlighet medvad som må vara i lag föreskrivet. Oaktat vad somi föregående stycke stadgas må en av parterna vara frånvarande i fall då enligtvigselmyndighetens bedömande särskilda omständigheter föreligga och parteninför därtill behörig myndighet och i den ordning, som föreskrives i lag,lämnat sitt samtycke, som icke återtagits. Stat, som är ansluten tillförevarande konvention, skall i sin lag stadga en minimiålder för äktenskapsingående. Äktenskap må ej ingås av person, som ej uppnått denna ålder, därestej befrielse från ålderskravet meddelats av behörig myndighet i fall dåallvarliga skäl därtill föreligga och befrielsen är i de blivande makarnasintresse. Vigslar skola registreras avbehörig myndighet i ett lämpligt officiellt register. påbörjades i nordisktsamarbete en omarbetning av då gällande äktenskapsrätt. Med hänsyn till desvårigheter som var förenade med en fullständig revision därav genomfördeslagstiftningsarbetet i två etapper. I den första etappen utarbetades regler omäktenskaps ingående och upplösning. En ny lag därom infördes . Arbetetfullföljdes genom antagandet av nu gällande giftermålsbalk (GB), ivilken upptogs dels de antagna bestämmelserna om äktenskaps ingåendeoch upplösning med vissa jämkningar, dels nya bestämmelser om makarsrättsförhållanden. Det är allmänt erkänt att balken var ett för sin tidförnämligt lagverk. Den präglades av en realism och framsynthet som blivitföremål för internationell uppmärksamhet. Den språkliga utformningen harävenledes ansetts förnämlig. Det nordiska samarbetet ledde till att i Danmark.och iNorge, infördes principiellt överensstämmande lagregler.Finland hade inte deltagit i arbetet på en ny äktenskapslagstiftning men accepteradei sin äktenskapslag i stort sett resultatet av de tre andra nordiskaländernas samarbete. Även har infört en äktenskapslagstiftning somprincipiellt överensstämmer med de övriga nordiska LU 1973: 20 68 ländernaslagstiftning på området. Såsom justitieministern framhöll (prop. 1968:136) har den nordiska rättslikhet på äktenskapsrättens område, som sålundauppnåddes första decennier, varit av stort värde. Det bördock anmärkas att de nordiska äktenskapslagarna inte är identiskt lika utanatt de i detaljerna uppvisar inte obetydliga skillnader. GBhar inte undergått några väsentliga ändringar under det halvsekel som balkenvarit i kraft. Att så inte blivit fallet kan tas som en ytterligarebekräftelse på vad utskottet ovan anfört om balkens kvalitet. De socialaförändringar i samhället och den utveckling i övrigt på olika områden som skettunder , har dock ofrånkomligen lett till att balken iåtskilliga hänseenden ter sig föråldrad. Behovet av en översyn av GB hardärför i stigande grad gjort sig gällande. Ar1956 tillkallades familjeräitskommittén att företa en allmän översyn aväktenskapslagstiftningen. Kommittén avgav betänkande med förslag tilländringar i GB. Förslaget hade tillkommit i nordiskt samarbete. Kommitténsförslag kunde emellertid inte läggas till grund för en genomgripande reform aväktenskapslagstiftningen, utan ledde endast till att statsmakterna år 1968antog vissa begränsade ändringar i reglerna om äktenskaps ingående ochupplösning. Särskilt må nämnas att lysningen blev frivillig och att systemetmed borgerliga medlare byggdes ut. Vidare sänktes äktenskapsåldern för män ochvissa äktenskapshinder slopades. Behovetav en genomgripande revision av GB stod emellertid kvar och år 1969tillkallades nya sakkunniga, familjelagssakkunniga, med uppgift att förberedaen reform. Familjelagssakkunniga har avgett ett första betänkandeFamilj och äktenskap I (SOU 1972: 41) med förslag till en revision av framförallt reglerna om äktenskaps ingående och upplösning och vissa därmedsammanhängande frågor. Reglerna om äktenskapets ekonomiska rättsverkningaravses behandlas i en senare etapp av utredningsarbetet. Det bör redan här anmärkasatt de framlagda lagförslagen inte är resultatet av ett nordiskt lagstiftningsarbete.Betydelsen härav återkommer utskottet till senare i sitt yttrande. Nuföreliggande proposition bygger på de sakkunnigas förslag och deremissyttranden som inhämtats över förslaget. Beträffande propositionenshuvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till den på s. 23 intagnaredogörelsen. Utskottet kommer att nedan först behandla vissa motionsyrkandenom avslag på propositionen. Därefter kommer utskottet att behandlapropositionen i da delar som berörs av övriga motionsyrkanden samt i övrigt iden mån de föreslagna lagändringarna har mer principiell innebörd. LU 1973: 20 69 Frågaom avslag på propositionen 1 motionerna 1973: 1789, 1973: 1790, 1973: 1792,1973: 1794 (yrkandet A) och 1973:1800 framförs yrkanden om avslag påpropositionen. Härjämte yrkas i motionen 1973: 1800 att i samband medbeslut om avslag på propositionen bör ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionenanförs om nya överläggningar med de övriga nordiska länderna i fråga omäktenskapslagstiftningen. a. med att en partiell reform av äktenskapslagstiftningen intebör komma till stånd. En revision av GB bör enligt motionärernas mening anståtill dess ett fullständigt förslag därom kan föreläggas i ettsammanhang. Ett annat skäl, som framförs i motionerna för avslag påpropositionen, är att lagförslagen inte tillkommit i nordiskt samarbete vilketleder till att den värdefulla rättslikhet mellan de nordiska länderna somuppnåtts på äktenskapsrättens område nu i vissa delar kommer att upphöra.Resultatet av det reformarbete som påbörjats i de övriga nordiska länderna bördärför enligt motionärerna avvaktas. I motionen 1973: 1790 anförs som ytterligareskäl för avslag att vissa frågor bör bli föremål för ytterligare utredning ochatt äktenskapet därvid bör ges en starkare status som samlevnadsform. redan tidigare framhållit tiUkom nu gällande äktenskapslagstiftningi två etapper med en uppdelning efter i huvudsak samma grunder som föreslagitsi propositionen. De svårigheter från olika synpunkter som en fullständigomarbetning av äktenskapsrätten för med sig gör det enligt utskottets meningnaturligt att även nu dela upp reformarbetet i etapper. Utskottet har ingetatt invända mot det sätt på vilket uppdelningen gjorts. Enligt utskottetsmening är det fullt möjligt att göra en tillfredsställande bedömning av deföreslagna lagändringarna utan att förslag beträffande äktenskapets ekonomiskarättsverkningar föreligger. Det bör för övrigt anmärkas, att propositioneninnehåller vissa ändringar även i de ekonomiska rättsverkningarna. Dessaändringar har tillkommit i syfte framför allt att förhindra atthemskillnadsinstitutets avskaffande skulle komma att få negativa verkningarför den ekonomiskt svagare av parterna. I sammanhanget bör också understrykasatt lagrådet, även om det funnit att reformerna inte utan vissa vanskligheterfrån saklig synpunkt låter sig infoga i lagstiftningen, ändå inte ansett dessasvårigheter vara av sådan beskaffenhet att de kan utgöra hinder motändringarna. Denföreslagna partiella reformen får emellertid, såsom lagrådet framhåller, tillföljd vissa negativa effekter från språklig synpunkt. Den utveckling somspråket under det senaste halvseklet genomgått gör att vissa bestämmelser i dag till sin språkdräkt ter sig ålderdomhga. Eftersom de nya bestämmelsernafått sådan form, som brukas i LU 1973: 20 70 lagstiftningen,kommer de att i språkligt hänseende markant bryta mot de stadganden som ejändrats. Enligt utskottets mening är det i och för sig mindretillfredsställande om en lagstiftning kännetecknas av en språklig oenhetlighet.Att så nu i viss mån kommer att bli fallet med GB kan utskottet dock, i motsatstill vad som hävdas i motionen 1973: 1798, inte anse utgöra ett skäl for attlåta en angelägen reform anstå. Den språkliga oenhetligheten torde också kommaatt bestå under endast . Såsom lagrådet anfört måste nämligen viddet återstående reformarbetet rimligtvis hela GB överses i språkligt hänseendei syfte att uppnå önskad enhetlighet. Beträffandedärefter frågan om det nordiska lagsamarbetet är det med hänsyn till denordiska folkens nära samhörighet självfallet värdefullt om en inom centralträttsområde uppnådd rättslikhet kan bestå. Utskottet vill dock betona attönskemålet om rättslikhet inte får vara ett självändamål. Ett krav på att maninom varje enskilt rättsområde skall försöka skapa eller bibehålla en nära nogfullständig rättslikhet skulle nämligen kunna innebära att en fortsattsamhällsutveckling betydligt försenas. Även om de nordiska länderna har enlikartad utveckling och i stort sett nås av samma problem händer det intesällan att problemen blir aktuella . Vad som i ett ellerflera av ländema kan upplevas som ett angeläget reformkrav kan i övriga länderfå stå tillbaka för andra problem som för dem är viktigare. Om i varje enskildfråga, där nordiskt lagsamarbete förekommer, samtliga nordiska länder skullevänta på det land där frågan sist blir aktuell, skulle det enligt utskottetsmening kunna leda till ett reformstopp. Vad utskottet nu anfört innebärsjälvfallet inte att försök inte bör göras att utveckla det nordiska lagsamarbetetoch att harmonisera rättssystemen på de områden där förat-sättningama härför ärgoda. Enligt utskottets mening får inom varje ämnesområde önskemålet om attskapa en ökad nordisk rättsgemenskap vägas mot möjlighetema att i sak och inomrimlig tid genomföra en önskad reform i nordiskt samarbete. I detta sammanhangbör man inte heller såsom föredragande statsrådet påpekar bortse från atterfarenheterna visar att de skillnader som uppstått i denordiska rättssystemen inte sällan kunnat c>verbryggas på nytt vid en senaretidpunkt. Vadsärskilt gäller den nordiska rättslikhet som uppnåtts påäktenskapsrättens område har som utskottet framhålUt inledningsvis varit avstort värde inte minst mot bakgrand av den ökade rörligheten över gränserna.Försök att fullfölja det traditionella nordiska lagstiftningsarbetet på dettaområde gjordes också, såsom utskottet tidigare framhållit, under 1950- och1960-talen. Det mångåriga utredningsarbetet ledde dock till endast smärreändringar 1968 och försöken att skapa en gemensam nordiskplattform för en genomgripande omarbetning och modernisering aväktenskapsrätten misslyc- LU 1973: 20 71 kades.Sedan dess har visserligen även i de övriga nordiska länderna utom tillsatts nya kommittéer för att göra en översyn av äktenskapsrätten. Inovember 1972 nödgades emellertid det nordiska ministerrådet konstatera attdet f. n. inte synes vara praktiskt möjligt att uppnå ensartade regler isamtliga nordiska länder inom det avsnitt av äktenskapsrätten som här äraktuellt. Därefter har det inte inträffat något som skulle kunna föranleda ettannat ståndpunktstagande. Pågrund av det anförda och med beaktande av att en reform av den svenskaäktenskapsrätten bl. a. mot bakgrand av den sjunkande äktenskapsfrekvensentett sig alltmer angelägen kan utskottet inte finna det försvarligt att låta denu föreslagna reformerna anstå i avvaktan på att ytterligare försök görs attskapa gemensamma nordiska bestämmelser om äktenskaps ingående och upplösning.Att man från svensk sida inom denna del av äktenskapsrätten inför regler somgör att skiljaktigheterna mellan de nordiska länderna vidgas har visserligen,såsom motionärerna framhållit, fört med sig viss kritik från övriga nordiskaländers sida. Utskottet hänvisar härvid till vad ovan på s. 6466 intagits omförhand-lingama vid session i . Det böremellertid observeras att när juridiska utskott gjorde sittuttalande , hade utskottet endast tillgång till familjelagssakkunnigasförslag. De ändringar som i propositionen gjorts i detta förslag, t. ex.bibehållande av vigseln, för med sig att skiljaktigheterna inte blir så storasom det juridiska utskottet haft att räkna med. biträder för sindel föredragande statsrådets uppfattning att de olägenheter som kan bli enföljd av att skillnaderna mellan de nordiska äktenskaps-lagarna ökar inte ärstora. De kan avhjälpas genom konventioner, och med hänsyn till vad statsrådetanfört i slutprotokollet (prop. s. 328) förutsätter utskottet att erforderligaförslag till sådana ändringar kan föreläggas under höstsessionen. Idetta sammanhang vill utskottet vidare anmärka att de föreslagna lagändringarnainte endast får till följd att skillnaderna mellan svensk rätt och övriganordiska länders rätt på förevarande område ökar. På några punkter medför istället ändringarna att nu bestående skiljaktigheter minskar. När det gälleregendomsordningen efter det att hemskillnad förfallit överensstämmer sålundainte gällande svenska regelsystem med det danska och det norska. De senare haren utformning som motsvarar det system som föreslås gälla, för det fall attansökan om äktenskapsskillnad efter det att den lagstadgade betänketidenutlöpt icke fullföljs. Att ett närmande mellan ländernas regelsystem skett ijust denna del talar enligt utskottets mening för att föredragande statsrådetsbedömning är riktig, när han konstaterar att utsikterna att få till ståndnordisk rättslikhet ter sig betydligt ljusare när det gäller äktenskapetsekonomiska rättsverkningar än när det gäller reglerna om äktenskaps ingåendeoch upplösning. LU 1973: 20 72 Beträffande det fortsatta reformarbetet harföredragande statsrådet anfört (prop. s. 88) att möjligheterna att få likartadenordiska bestämmelser på de avsnitt av äktenskapsrätten som återstår attutreda kommer att prövas inom ramen för det foitsatta arbetet i de nordiskakommittéerna. Utskottet vill för sin del betona vikten av att så sker.Utskottet erinrar även om att under sin session i febraari i årantog en rekommendation (nr 22) till de nordiska regeringama att sträva efteren utbyggnad av den ensartade nordiska äktenskapslagstiftningen och attundersöka alla möjligheter att finna en gemensam tillfredsställande lösning.Genom vad utskottet nu anfört får även syftet med yrkandena i motionema 1973:1791 (yrkandet 2) och 1973: 1799 (yrkandet 5), att det fortsatta reformarbetetbör ske i nordiskt samarbete, anses ha blivit tillgodosett. Utskottetvill slutligen peka på att sedan lagrådsremissen skrevs har den finskakommittén avgett ett principbetänkande. Som framgår av den i bilaga 2 intagnaredogörelsen för förslaget överensstämmer detta i stora delar medpropositionens förslag. Om det finska förslaget blir föremål förlagstiftning kommer således i varje fall svensk och finsk rätt att få likartaderegler på detta område. Pågrund av det anförda finner utskottet att uppdelningen av reformarbetet i tvåetapper och det förhållandet att första etappen tillkommit utan nordisktsamarbete inte utgör skäl för att låta den föreslagna partiella reformenanstå. Inte heller finner utskottet att det, såsom hävdas i motionen 1973:1794, är erfordirligt att nu föreliggande lagförslag blir föremål förytterligare utredning. Utskottet avstyrker därför bifall till yrkandena imotionerna 1973: 1789, 1973: 1790, 1973: 1792, 1973: 1794 och 1973: 1800 omavslag på propositionen. I propositionen anger föredragande statsrådet underrubriken allmänna synpunkter sin principiella syn på äktenskapets ställningoch innehåll samt dettas förhållande till andra samlevnadsformer. anfört har utskottet återgett ovan på s. 4452. Dessa centralafrågor tas upp till granskning också i partirnotionerna 1973: 1789 (m), 1973:1791 (c) och 1973: 1793 (vpk). Utskottet hänvisar till vad som ur motionernaintagits ovan på s. 5259. Utskottetvill för sin del anföra följande. Såsom utskottet ovan antytt (s. 71) hargiftermålsfrekvensen i landet sjunkit kraftigt. Av de ipropositionen intagna statistiska uppgifterna framgår att ingicksomkring 61 000 äktenskap. hade antalet nedgått till 39 900, vilketmotsvarar en sänkning med . Enligt vad utskottet inhämtat sjönkantalet ytterligare ned till 38 500. har antalet barnfödda utom äktenskapet ökat LU 1973: 20 73 av alla födda till . Enligt ett parundersökningar, som familjelagssakkunniga redovisat, fanns det år 1969uppskattningsvis mellan 105 000 och 135 000 fall av samlevnad mellan man ochkvinna utan äktenskap. Såvittär bekant för utskottet har någon kartläggning av orsakerna till dessaförändringar i familjebildningen inte gjorts. Utskottet finner det därför svårtatt bilda sig en uppfattning om varför äktenskapet blivit mindre attraktivt.Uppenbart är emellertid att allt fler, som upptar samlevnad, väljer att ställasig utanför äktenskapets regelsystem. Detta förhållande har i motionerna 1973:657 och 1973: 1090 tagits till intäkt för att äktenskapet utsatts för enekonomisk diskriminering i jämförelse med andra samlevnadsformer. Motionärernahävdar därvid att skatte- och sociallagstiftningen fått sådan utformning, attmakar i viss utsträckning blir sämre ställda än samlevande ogifta. I motionernayrkas mot bakgrund härav att en utredning tillsätts att se över lagar ochförordningar i syfte att undanröja den ekonomiska diskrimineringen aväktenskapet. Det i dessa motioner föregivna problemet berörs även i motionen1973: 1791 som utan att ta ställning till om det föreligger en diskrimineringav äktenskapet i angivna fall yrkar att familjelagssakkunniga i samband medsina överväganden i de ekonomiska frågorna skall kartlägga i vad mån annanlagstiftning än GB, såsom stundom görs gällande, diskriminerar äktenskapet. Utskottetdelar för sin del föredragande statsrådets mening att man inte med fog kanhävda att äktenskapet diskrimineras i social- och skattelagstiftningen. Deuppgifter om gällande rätt på ifrågavarande område, som statsrådet i sitt i det föregående (s. 5964) redovisade interpellationssvar,vederlägger enligt utskottets mening motionärernas påståenden om endiskriminering av äktenskapet. Det framstår också för utskottet som självklartatt man vid utformningen av regler om skatter och sociala förmåner imöjligaste mån bör undvika att ge reglerna ett sådant innehåll att människornaförlorar på att gifta sig eller vinner på att skiljas eller vice versa.Utskottet medger dock att det är svårt att utforma reglerna så att de inte ivissa speciella situationer kan synas prioritera en viss samlevnadsform.Interpellationssvaret visar också på att äktenskapet i vissa situationer harett klart försteg, medan det i andra situationer i viss mån får stå tillbakaför annan samlevnadsform.