bet · FW01JuU1 · 1973-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna i 11 § nya lagen äger icke tillämpning i frå ga om uttagande av böter, viten eller annan med brott förenad på följd, som innefattar betalnings skyldighet, och icke heller vid in drivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i samband med rättegäng utgått av allmänna medel och som enligt domstolens beslut skall återgäldas eller av sådan kostnad för allmän rättshjälp som part eller annan en ligt 31 § rättshjälpslagen (1962: 429) ålagts att ersätta statsverket eller av vad som skall återbetalas enligt beslut som avses i 7 § lagen ( ) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgarei utlandet Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1971: 495) om ändring 1 utsökningslagen (1877: 31 s. 1) Härigenomförordnas, att punkt 13 av övergångsbestämmelserna till lagen (1971: 496) omändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1) skall ha nedan angivna lydelse. Bestämmelserna i 88 c § äger icke tillämpning ifråga om uttagande av böter, viten eller annan med brott förenad påföljd, somin- Bestämmelserna i 88 c § äger icke tillämpning ifråga om uttagande av böter, viten eller annan med brott förenad påföljd, somin- nefattar betalningsskyldighet, och icke heller vidindrivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i sambandmed rättegång utgått av allmänna medel och som enligt domstolens beslut skallåtergäldas. nefattar betalningsskyldighet, och icke heller vid indrivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i samband med rätte gång utgått av allmänna medel och som enligt domstolens beslut skall återgäldas eller av sådan kostnad för allmän rättshjälp som part eller annan enligt 31 § rättshjälpslagen (1972: 429) ålagts att ersätta stats verket eller av vad som skall åter betalas enligt beslut som avses i 7 § lagen ( ) om ekono- misktbistånd till svenska medborgare i utlandet m. m. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1971: 500) om exekutiv försäljningav luftfartyg m. m. Härigenom förordnas, att punkt 5 avövergångsbestämmelserna till lagen (1971: 500) om exekutiv försäljning avluftfartyg m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Bestämmelserna i 3 § nya lagenäger icke tillämpning i fråga om uttagande av böter, viten eller annan medbrott förenad påföljd, som innefattar betalningsskyldighet, och icke hellervid indrivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i sambandmed rättegång utgått av allmänna medel och som enligt domstolens beslut skallåtergäldas. Bestämmelserna i 3 § nya la gen äger icke tillämpning i fråga om uttagande av böter, viten eller annan med brott förenad påföljd, som innefattar betalningsskyldig het, och icke heller vid indrivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i samband med rättegång utgått av allmänna me del och som enligt domstolens be slut skall återgäldas eller av sådan kostnad för allmän rättshjälp som part eller annan enligt 31 § rätts hjälpslagen (1972: 429) ålagts att ersätta statsverket eller av vad som skall återbetalas enligt beslut som avses i 7 § lagen ( ) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m. m. Denna lag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1972: 260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom Härigenomförordnas, i fråga om lagen (1972: 260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom dels att 27 § skall upphöra att gälla, dels att39 § skall ha följande lydelse. 39 § Av allmänna medel utgiven er- Av allmänna medel utgiven er- sättning till offentligförsvarare i sättning till offentlig försvarare mål som avses i denna lag skall samt kostnad för rättshjälp enligt stanna på statsverket, om icke den 36 § rättshjälpslagen (1972: 429) dömde av särskilda skäl bör åter- skall stanna på statsverket, om gälda ersättningen. icke den dömde av särskilda skäl Denna lag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller fortfarande när biträde förordnats före ikraftträdandet. Lag om ekonomisktbistånd till svenska medborgare i utlandet m. m. Härigenom förordnas somföljer. 1 §Svensk medborgare, som råkat i nöd eller annan svårighet i ut landet, kan erhålla tillfälligt ekonomiskt bistånd av beskickning eller konsulat enligt de närmare föreskrifter som meddelas av Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer. Svenskmedborgare, som är bosatt i utlandet och som på grund av ålder, sjukdom ellerannan omständighet är ur stånd att försörja sig, kan erhålla varaktigtekonomiskt bistånd av understödsnämnd enligt de närmareföreskrifter som meddelas av Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer. 2 §Den som erhåller bistånd enligt 1 § skall återbetala det mottagna beloppet till statsverket. Lämnas bistånd enligt 1 § till bam under , är även barnets vårdnadshavare återbetalningsskyldig. Lämnasbistånd enligt 1 § till eller annan som är eller varit anställd ombordpå svenskt fartyg, för bestridande av kostnad, för vilken fartygets redare äransvarig enligt författning eller avtal, är även redaren återbetalningsskyldiggentemot statsverket. Äterbetalningsskyldighet enligt första stycket fårjämkas eller efterges, om särskilda skäl föreligger med hänsyn till denåterbetalningsskyldiges ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt. 3 §Fråga om jämkning eller eftergift enligt 2 § prövas av utrikesde partementets understödsnämnd på ansökan av den återbetalningsskyl dige. När särskilda skäl föreligger, får nämnden även utan ansökan besluta om jämkning eller eftergift. Ekonomisktbistånd i brottmål m. m. 4 §Svensk medborgare, som är bosatt i och som anhållits, häktats eller eljest berövats friheten genom beslut av domstol eller an nan myndighet i utlandet, är berättigad att av beskickning eller konsulat erhålla ekonomiskt bistånd i den utsträckning som behövs för att han skall beredas ett tillfredsställande rättsskydd. Biståndenligt första stycket utgår även till här bosatt svensk medborgare som, utanatt vara berövad friheten, i annat land lagföres för brott eller är föremål förförfarande som avser hans avlägsnande från den främmande staten,omhändertagande för vård eller annat frihets-berövande, om påföljden elleråtgärden skulle för honom innebära ett allvarligt ingrepp. Biståndsom avses i första eller andra stycket får omfatta kostnad för utredning ochbevisning samt för ersättning till försvarare, rättegångsbiträde, ombud ellertolk, om kostnaden uppkommit under förundersökning, i rättegång eUer i annaträttsligt förfarande. Föreligger särskilda skäl får biståndet avse även annankostnad. Närsärskilda skäl föreligger, kan bistånd som avses ovan i denna paragraf lämnasäven till svensk medborgare som icke är bosatt i . 5 §Lämnas bistånd enligt 4 § för bestridande av kostnader i rätte gång eller under förundersökning om brott och dömes den som erhållit bistånd för brottet, skall han till statsverket återbetala vad han motta git. Äterbetalningsskyldigheten får dock jämkas eller efterges, om skäl härtill föreligger med hänsyn till hans brottslighet eller personliga och ekonomiska förhållanden. Frikännesden som erhållit bistånd enligt 4 § för brottet skall han till statsverketåterbetala vad han mottagit endast i den mån särskilda skäl föreligger. Nedläggesrättegång eller förandersökning om brott mot den som erhållit bistånd enligt 4§ utan att skuldfrågan avgjorts genom dom, skall den som erhållit bistånd, iden mån det med hänsyn till omständighe-tema är skäligt, till statsverketåterbetala vad han mottagit. 6 § Lämnas bistånd enligt 4 § förannat ändamål än för bestridande av kostnader i rättegång eller imderfömndersökning om brott, skall den som erhållit bistånd, i den mån det medhänsyn till omständigheterna är skäligt, till statsverket återbetala vad han mottagit. 7 § Chefen förutrikesdepartementets rättsavdelning beslutar om återbetalningsskyldighetenligt 5 eller 6 §. Lagakraftägandebeslut om återbetalningsskyldighet får verkställas i den ordning som gäller förlagakraftägande dom. 8 § I den utsträckning Konungenbestämmer, kan bistånd enligt bestämmelserna i denna lag lämnas flykting ellerstatslös person som är bosatt i . 9 § Bistånd enligt denna lagskall icke utgå, i den mån sådant bistånd kan erhållas från annan stat enligtförfattning som gäller i den staten eller enligt internationellöverenskommelse. 10 §Talan mot beslut i ärende som avses i denna lag föres hos kam marrätten genom besvär. Dennalag träder i kraft . Dei betänkandet behandlade motionerna upptar följande yrkanden. I motionen 1972: 1906 av ()hemställs att vid behandlingen av förslaget till lag om ekonomisktbistånd till svenska medborgare i utlandet m. m. beslutar att bestämmelserna omvård-nadshavares återbetalningsskyldighet endast skall avse vårdnadshavare somär underhållsskyldig enligt bestämmelserna i . 1 motionen 1972: 1914 av i Röstångam. (fp) hemställs 1. att beslutar attfrågan om förordnande av offentligt biträde skall prövas av den i detbakomliggande ärendet beslutande myndigheten där parten är berövad friheteneller kan komma att bli berövad friheten genom beslutet, 2. att beslutar omovillkorlig rätt att på begäran få offentligt biträde där parten är berövadfriheten eller kan komma att bli berövad friheten genom beslutet, samt 3. att som sin meningger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen i övrigt anförts (om informationrörande rättshjälpslagstiftningens innehåll m. I motionen 1972: 1915 av i Stockholmm. (fp) hemställs 1.att för sin del beslutar sådan ändring i den föreslagnalagstiftningen att a. offentligt biträde förordnas av den myndighetsom handlägger ifrågavarande ärende, om parten är berövad friheten, och b. attparten i det nyssnämnda fallet får ovillkorlig rätt att på be gäran erhålla offentligt biträde, samt 2.att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen iövrigt anförts (om information rörande rättshjälpslagstiftningens innehåll m.m.). Imotionen 1972: 1916 av i Luttra rn. (c) hemställs attriksdagen beslutar 1. att möjligheten att erhållarättshjälp genom offentligt biträde i de fall som anges i förslaget till 41 §rättshjälpslagen vidgas i enlighet med vad i motionen anförts, samt 2. att rättshjälpslagens reglerskall omfatta även näringsidkare som ej är juridisk person. Imotionen 1972: 1917 av m. fl. (m) hemställs att riksdagenbeslutar att 21 § rättshjälpslagen även skall tillämpas vid förordnande avoffentligt biträde. Imotionen 1973: 405 av m. fl. (s) hemställs att hosKungl. Maj:t begär att frågan om ersättning för tolkkostnader vid anlitande avallmänna advokatbyråer löses före då rättshjälpslagen träder ikraft. Genompropositionen läggs fram förslag till komplettering av den genomgripandereform av samhällets rättshjälp, som antog 1972 och som träder ikraft (prop. 1972: 4, luU 1972: 12, rskr 1972: 205). Den redanbeslutade reformen innebär bl. a. att rättshjälp i princip skall kunna lämnasvar och en i alla rättsliga angelägenheter där behov av bistånd föreligger,oberoende av om saken behandlas vid allmän domstol, förvaltningsdomstol,förvaltningsmyndighet eller av skiljemän. De nya reglerna, som i huvudsakupptagits i en ny rättshjälpslag och i , föreskriverrättshjälp i tre olika former: allmän rättshjälp, rättshjälp åt misstänkt ibrottmål och rådgivning. Enligtden nu föreslagna lagstiftningen skall rättshjälp också kunna utgå i form avrättshjälp genom offentligt biträde. Sådan rättshjälp skall kunna lämnas ivissa mål och ärenden på förvaltningsområdet, vilka angår den personligarörelsefriheten eller integriteten, huvudsakligen inom mentalsjukvården,nykterhetsvården, barnavården och kriminalvården samt påutlänningslagstiftningens område. Reglerna innebär att, om behov föreligger,offentligt biträde skall förordnas i ärenden om bl. a. intagning i ellerutskrivning från sjukhus för sluten psykiatrisk vård. Detsamma skall gälla iärenden om vård i vårdhem eller specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstördasamt när fråga är om placering av särskolelev i annat hem än det egna.Offentligt biträde skall också kunna förordnas bl. a. i ärende angåendeintagning eller återintagning i allmän , iärende angående omhändertagande av barn för samhällsvård eller samhällsvårdsslutliga upphörande samt i ärende oiu förverkande av villkorligt medgivenfrihet från fängelse eller återintagning i anstalt av den som dömts tillungdomsfängelse eller internering. På utlänningslagstiftningens område skalloffentligt biträde kunna förordnas i ärenden angående utlännings avlägsnande urlandet i administrativ ordning. Ersättningentill biträdet skall utgå av allmänna medel. Den som erhållit hjälp avoffentligt biträde skall inte vara återbetalningsskyldig för ersättningen. Enligtpropositionen skall vidare utredningskostnad i förvaltningsärende kunnaersättas inom ramen för rättshjälpen. Ersättning för parts inställelse skalläven kunna utgå vid handläggning inför vissa förvaltningsmyndigheter. Slutligeninnehåller propositionen vissa bestämmelser om ekonomiskt bistånd till svenskamedborgare i utlandet. Lagstiftningen,som främst innefattar ändringar i rättshjälpslagen, föreslås träda i kraftsamtidigt med rättshjälpsreformen i övrigt. Denav riksdag beslutade rättshjälpsreformen och den året dessförinnangenomförda förvaltningsrättsreformen innebär en förstärkning av den enskildesrättssäkerhet i förvaltningsärenden; en effektiv domstolsorganisation förvaltningsområdet, förfarandet vid förvaltningsdomstolar ochförvaltningsmyndigheter har fått en ingående reglering och den enskilde hargivits en i princip obegränsad rätt till rättshjälp i alla rättsligaangelägenheter där behov av bistånd föreligger. Ettviktigt inslag i den beslutade rättshjälpsreformen utgör de vidgademöjligheterna att få biträdeshjälp. Systemet med kostnadsbidrag gör emellertidatt den enskilde i de flesta fall själv får bära en del av kostnaderna för rättshjälpen.Förordnande av biträde fömtsätter också att den enskilde själv tar initiativethärtill. Dei förevarande proposition framlagda förslagen avser att tillgodose även deönskemål som, inte minst i , framförts om ettytterligare samliallsansvar för den enskilde när det gäller biträdeshjälp vidvissa administrativa tvångsåtgärder som särskilt starkt begränsar denenskildes rörelsefrihet. Utskottet ser förslagen som ett värdefullt komplementtill de ökade rättsskyddsgarantier som skapats genom de redan beslutadereformerna på förvaltningsområdet. Delade meningar kan självfallet rådarörande den lämpligaste avgränsningen av tillämpningsområdetför de nya reglerna. För en viss återhållsamhet när det gäller att bestämmareformens räckvidd talar att erfarenhet praktiskt taget helt saknas förbedömning av behovet och värdet av biträde i förvaltningsärenden samt attbiträdesbehovet på åtskilliga områden är tillgodosett i rimlig utsträckninggenom den allmänna rättshjälpen enligt beslut. Som departementschefenframhåller är det också av statsfinansiella skäl nödvändigt med en vissrestriktivitet. Mot denna bakgmnd har utskottet inte funnit anledning tillerinran mot den bestämning till i huvudsak områdena för mentalvård,nykterhetsvård, barnavård och kriminalvård samt utlänningslagstiftning somKungl. Maj:t funnit lämpHg. Idet följande behandlar utskottet vissa frågor som tagits upp i motioner ellereljest tilldragit sig utskottets särskilda uppmärksamhet. I övrigt föranlederKungl. Maj:ts förslag icke något uttalande från utskottets sida. Förutsättningarför förordnande av offentligt biträde Inom det i föregående avsnitt angivnatillämpningsområdet för förordnande av offentligt biträde skall enligt 42 § iförslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen offentligt biträde utses förden enskilde om det behövs för tillvaratagande av hans rätt. Vidbehovsprövningen skall enligt lagrummet särskilt beaktas om det i väsentligthänseende lämnats motstridiga sakuppgifter under utredningen eller ombetydelsefulla sakförhållanden i övrigt är oklara. Hänsyn skall inte tas tillden enskildes ekonomiska förhållanden. Önskemålom en utvidgning av möjligheterna till biträdesförordnande framförs imotionerna 1972: 1914, 1972: 1915 och 1972: 1916. I motionen 1972: 1914 yrkasatt beslutar om ovillkorlig rätt för part att på begäran fåoffentligt biträde när han är berövad friheten eller kan komma att bli berövadfriheten genom beslut i ärendet. Hemställan i motionen 1972: 1915 innefattaryrkande att sådan rätt skall tillkomma part som är berövad friheten. I bäggemotionerna åberopas rättssäkerhetsskäl till stöd för förslagen. I motionen1972: 1914 görs också jämförelser med de regler i som innebäratt offentlig försvarare skall förordnas för den som är anhållen eller häktadså snart denne begär det. Till dessa regler anknyter i viss mån också yrkandeti motionen 1972: 1916, som innebär att biträde i princip skall förordnas omenskild part begär det. Motionärerna hävdar att propositionens lagtextutarbetats utan tillräcklig hänsyn till den situation i vilken en personbefinner sig när ett omhändertagande eller annat ingripande är aktuellt. Oftaär det enligt motionärerna fråga om personer som upplever sig vara illabehandlade av samhället. ocksåden handläggande myndigheten som en motpart. Med hänsyn härtill och för attinte förvärra situationen för den enskilde och minska förutsättningarna för ettsamarbete vid den behandUng som är ifrågasatt i ärendet är det enligtmotionärerna psykologiskt mycket betydelsefullt att fästa stor vikt videnskild parts önskemål om biträdes-hjälp. Endast i fall där ytterligareutredning är uppenbart onödig, exempelvis om den i ärendet aktuella frågannyligen prövats i annat sammanhang eller inför ifrågavarande inyndighet ochbiträde då varit förordnat bör det komma i fråga att avslå en begäran omoffentligt biträde. Inomdet vidsträckta område där enligt de föreslagna reglerna offentligt biträdeskall kunna förordnas ryms en mångfald ärenden av mycket skiftande natur. Enmängd olika sakfrågor inom vitt skilda ämnesområden kan komma under bedömning.Ärendenas omfattning och svårighetsgrad kan också växla i hög grad. Det kanvara fråga om komplicerade ärenden med oklara sakförhållanden och motstridigasakuppgifter, men fall där både rättsläget och sakförhållandena är uppenbarakan också förekomma. Variationer mellan olika ärenden kan framträda även på detsätt att fråga om förordnande av biträde kan uppkomma i olika stadier avförfarandet. kan också en grundläggande saklig bedömning hagjorts av annan eller samma myndighet i ärende där den enskilde haft biträde. Motdenna bakgrund är det enligt utskottets mening uppenbart att en ordning sominnebär att offentligt biträde skall förordnas så snart det begärs inte kankomma i fråga. Biträdesfrågan måste i varje särskilt fall avgöras efter enobjektiv bedömning av behovet i det föreliggande ärendet. Ävenom den enskildes egen inställning sålunda inte kan tillmätas avgörandebetydelse, bör dock enligt utskottets mening stor vikt fästas härvid. Som bl.a. framhålls i motionen 1972: 1916 är det i förekommande ärenden inte sällanfråga om personer som upplever sig vara illa behandlade av samhället. För attinte förstärka denna inställning, som inte sällan torde minskaförutsättningarna för ett förtroendefullt samarbete vid en efterföljande vårdeller behandling, kan det därför av psykologiska skäl ofta vara angeläget atttillgodose ett bestämt önskemål från den enskilde om biträdeshjälp. Denenskildes inställning kan dock enligt utskottets mening inte ses isolerad frånde olika faktorer som bör påverka bedömningen av behovet av biträde. Sådanafaktorer är som departementschefen närmare utvecklar utöver dem somuttryckligen nämns i den föreslagna lagtexten bl. a. att den enskilde ärberövad friheten, den aktuella tvångsåtgärdens karaktär, eventuellaspråksvårigheter samt den enskildes fysiska och psykiska tillstånd, ålder ochfamiljesituation. Vad särskilt gällerbetydelsen av att den enskilde är eller kan bli berövadfriheten vilken fråga upptagits i motionerna 1972: 1914 och 1972: 1915 villutskottet understryka att även härvidlag förhållandena kan vara mycketskiftande. På t. ex. social- och kriminalvårdsområdena är ofta fråga om mycketkorta omhändertaganden eller taganden i förvar, medan i t. ex.utskrivningsärenden eller vid prövning i högre instans den enskilde kan varaberövad friheten under hela förfarandet. Det bör också beaktas attfrihetsberövande på de områden där offentligt biträde kan förordnas som regelinte innebär en sådan isolering och begränsning i rörelsefriheten som t. ex.vid anhållande eller häktning, lämförelsen i motionerna med brottmålsprocessenoch bestämmelser om ovillkorlig rätt till offentlig försvarare,då sådana tvångsmedel tillgrips, är därför redan av detta skäl missvisande. Änmer haltar jämförelsen om man beaktar de grundläggande skillnaderna mellanförvaltnings- och brottmålsprocessen. I förvaltningsförfarandet harvederbörande myndighet ett direkt ansvar för utredningen och skyldighet att påett särskilt sätt tillvarata den enskildes intressen. En ovillkorlig rätt tilloffentligt biträde så snart den enskilde är berövad friheten skulle därförmånga gånger medföra att offentligt biträde förordnades i fall där sådantbiträde uppenbarligen är onödigt och över huvud taget, som departementschefenframhåller, föra alltför långt. För en viss återhållsamhet härvidlag kan ocksååberopas vad utskottet ovan anfört rörande avgränsningen av tillämpningsområdetför de nya reglerna. Här anförda invändningar gäller i särskilt hög gradförslaget i motionen 1972: 1915 om en ovillkorlig rätt till biträde då denenskilde kan komma att bli berövad friheten genom myndighetens beslut i ärendet.Med hänsyn till att tillämpningsområdet för förordnande av offentligt biträdehuvudsakligen omfattar mål och ärenden där fråga är om tvångsåtgärder somstarkt begränsar den enskildes rörelsefrihet innebär motionsförslaget i självaverket att i det helt övervägande antalet fall offentligt biträde skallförordnas så snart den enskilde begär det. En sådan ordning kan som framgår avdet ovanstående utskottet inte tillstyrka. Påanförda skäl avstyrker utskottet här berörda yrkanden i motionerna 1972: 1914,1972: 1915 och 1972: 1916. Enligt propositionen skall offentligt biträdeförordnas av rättshjälpsnämnd efter ansökan av den som åtgärden avser ellerefter anmälan av den myndighet som handlägger det mål eller ärende vari fråganom biträdesförordnande uppkommit. I princip skall ansökan eller anmälan upptasav den rättshjälpsnämnd inom vars verksamhetsområde den som åtgärden avser ärbosatt. skall också fastställa biträdets ersättning. I motionerna 1972: 1914och 1972: 1915 yrkas att den myndighet somhandlägger det ärende, vari frågan om biträdesförordnande uppkommit, i vissutsträckning skall ha behörighet att själv förordna biträde. De fall somåsyftas är de där parten är berövad friheten och enligt motionen 1972: 1914 kan komma att bli berövad friheten genom beslut i ärendet. Till stöd föryrkandena åberopas att det i dessa fall är särskilt angeläget att undvikaonödig omgång och tidsutdräkt. Jämförelse görs också med brottmålsprocessen däroffentlig försvarare utses av vederbörande domstol. Den reella innebörden av förslaget i motionen 1972: 1915 är på skälmotsvarande dem som anförts i föregående avsnitt att den myndighet somhandlägger det bakomvarande ärendet i det helt övervägande antalet fall ocksåskall pröva frågan om behovet av offentligt biträde. En undantagslös sådanregel föreslogs av utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden, varsbetänkande legat till grund för propositionen. En dylik ordning skulleemellertid som departementschefen framhåller innebära att frågan om offentligtbiträde kom att prövas av en stor mängd förvaltningsmyndigheter och därförmedföra risk för en skiftande och oenhetlig tillämpning och svårigheter att kontrollera kostnadsutvecklingen. Samma invändningar kan riktas motmotionsförslagen. Ett genomförande av dessa skulle också, framför allt i frågaom förslaget i motionen 1972: 1914, ha den konsekvensen att ett antalmyndigheter i ärenden av samma slag ibland skulle vara behöriga att utseoffentligt biträde men i andra fall sakna sådan behörighet.