bet · FW01UU3 · 1973-12-31 00:00:00 — utrikesutskottetsbetänkande nr 1973 UU 1973:3 betänkande i anledning av Kungl. Majrtsi statsverkspropositionen framlagda förslag rörande det statligautvecklingsbiståndet jämte motioner. Maj:t har i propositionen1973:1, bilaga 5 (litt. C i utdrag av statsrådsprotokollet överutrikesdepartementsärenden för ) framlagt förslag angåendeSveriges deltagande i det internationella utvecklingssamarbetet. Allmänt (prop. s. 14-15, 16) bruttonationalproduktökade med 5,. Detta ökningstal ligger över tillväxtmålet förFN:s första utvecklingsårtionde men under den årliga tillväxt som harangivits i FN-strategin för 1970-talet. Den kraftiga befolkningsökningenmedförde att produktionstillväxten per invånare endast uppgick till . Detbör emellertid betonas att uppgifterna om bruttonationalproduktens tillväxt ärmycket ofullständiga och behäftade med en rad statistiska ofullkomligheter. Detar vidare inte hänsyn tUl fördelningen av produktionsresultatet. I självaverket har utvecklingen i många gynnat en begränsad grupp i samhälletunder det att befolkningens stora flertal inte erfarit någon förbättring. Imånga fall är det t. o. m. trohgt att utvecklingen medfört en försämring förstora grupper. totala underskott i handeln med i-ländernaökade med . Det förelåg emellertid stora skillnadermellan olika . Sålunda kunde de oljeexporterande undvika enförsämring av handelsbalansen genom kraftiga prisökningar, medan andra u-länderdrabbades hårt främst till följd av ett försämrat bytesförhållande. andel av världshandeln har successivt minskatunder hela efterkrigstiden. Det av , , redovisade flödet avoffentligt utvecklingsbistånd, definierat som utbetalningar minus amorteringar,till uppgick till ca . Detta innebär enökning med ca 800 milj. dollar eller med i förhållande . Omman tar hänsyn till prisutvecklingen och effekterna av växelkursförändringarunder begränsas ökningen till . Det sammanlagda biståndets andel av DAC-ländernasbruttonationalprodukt steg från till ,preliminära beräkningar tyder på en oförändrad andel ävenför . var andelen , och hade densjunkit till . Denna utveckling kontrasterar mot FN-strategins mål fördet offentliga utvecklingsbiståndet, som innebär att varjei-land skall lämna ett bistånd som svarar mot avbruttonationalprodukten. Om detta mål skall nås måste det offentligabiståndsflödet räknat i fasta priser öka med . Dettamotsvarar endast av beräknade reala produktionsökningunder . Det förefaller dock uteslutet mot bakgrund avhittills gjorda åtaganden att 0,7 %-målet nås vid angivna tidpunkt.Världsbankschefen förutspådde i sitt tal vid FN:s tredje konferens för handeloch utveckling (III), som ägde rum i , attendast och skulle nå målet . Den otillfredsställande utvecklingen av biståndsflödet harlett till att många tvingats att lösa sina externa balansproblem medhjälp av kommersiella krediter. Detta har medfört att redan svåraskuldsituation ytterligare försämrats. skuldbörda steg medca till ca . ökade betalningarna av räntor ochamorteringar den s. k. skuldtjänsten med . Privata transfereringar har inte inneburit någotfinansiellt nettotillskott för . Utflödet av räntor, amorteringaroch utdelningar har under en följd av år överstigit inflödet. DAC har antagit en ny rekommendation om villkorenför biståndet till . Enligt denna skall medlemsländerna sträva efteratt ge sitt bistånd på sådana villkor att varje lands hela biståndsprogram harett gåvoelement* på . Vidare har införts ett mål för biståndet tillde minst utvecklade . Detta mål innebär att varje medlemsland skallse till att dess bistånd till varje enskilt minst utvecklat u-land har ettgåvoelement på eller att dess bistånd till samtliga minst utveckladeu-länder har ett gåvoelement pu . En annan nyhet är att ingentransaktion med lägre gåvoelement än skall räknas som bistånd. I detta sammanhang nämns i propositionen att detgenomsnittliga gåvoelementet för DAC-ländernas samlade bistånd redan år 1971uppgick till . Lika viktigt som att förbättra kreditvillkoren är det attåstadkomma friare upphandling under utvecklingskrediterna. De förhandlingar somägde rum i DAC för att få till stånd en överenskommelse om att bilateralautvecklingskrediter och bidrag till multilaterala biståndsorganisationer skalllämnas obundna avbröts bl. a. till följd av försämringen avdet internationella valutaläget. Därefter har några framsteg inte gjorts pådetta område. Den otillfredsställande ökningen av biståndsflödet och detökade beroendet av kommersiella krediter och privata investeringar får konsekvenserför bedömning av sin ekonomiska och politiska Gävoelenientet är i princip ett mått på i vilkenutsträckning biståndsvillkoren avviker från marknadsmässiga villkor. För engåva är gåvoelementel och för en kredit med s. k. IDA-villkor . På det ekonomiska planet kommer den inhemskaresursmobiliseringen och förlitandet på egna krafter alltmer i förgrunden närde externa resurstillskotten minskar. Den ökande betydelsen av att förlita sigpå egna ansträngningar har emellertid också en politisk bakgrund och hängersamman med dessa länders ansträngningar att befria sig från beroendeförhållanden.Denna reaktion framträdde mycket tydligt under , bl. a. i skärpta ochpreciserade villkor för att acceptera privata investeringar och i kritik motatt det internationella biståndet ofta använts som ett medel för politiskapåtryckningar. Flera har redan vidtagit åtgärder för attkomplettera den politiska suveräniteten med nya villkor för samarbetet på detekonomiska och industriella planet. I den internationella debatten, bl. a. vid , haru-länderna fört fram en rad krav på förändringar av utveckUngssamarbetetsinnehåll och former. I detta sammanhang bör också påpekas att den teknik förplaneringen av utvecklingsinsatserna, den s. k. länderprogrammeringen, som nubörjat tillämpas bl. a. i FN-biståndet, har som utgångspunkt attmottagarlandets egen planering skall bestämma samarbetets inriktning. Först närså sker kan mottagarlandet samordna de bilaterala och multilaterala biståndsgivarnasinsatser med sina egna utvecklingsansträngningar. Länderprogrammeringen blirpå så sätt ett viktigt instrument för att möjliggöra en utveckling i enlighetmed u-landets egna önskemål och värderingar. Frågan om särskilda åtgärder till förmån för de minstutvecklade har alltsedan FN:s första konferens för handel ochutveckling (I) varit föremål för uppmärksamhet inom ohkaFN-organ. Vid FN:s generalförsamhng uppställdes trekriterier för att fastställa vilka som skall räknas till kretsen avminst utvecklade länder. Bruttonationalprodukten får sålunda inte överstiga 100dollar per capita. Industriproduktionens värde skall inte uppgå till mer än 10%av bruttonationalprodukten. Slutligen skall läskunnigheten inte omfatta mer änhögst av befolkningen. Enligt generalförsamlingens beslut förklarades 25u-länder* uppfylla kraven. 16 av dessa länder ligger i . Eftersom de minst utvecklade är mindreattraktiva som investerings- och handelspartners och dessutom i allmänhetsaknar större strategisk betydelse för stormakterna har de missgynnats i deninternationella biståndsgivningen. De får i genomsnitt mindreutveckhngsbistånd per capita än övriga . Det totala bilateralabiståndsflödet till de minst utvecklade utgör f. n. avDAC-ländernas samlade bilaterala biståndsinsatser. Gruppen omfattar följande länder: : ,, , , , , , , , ,, , , , , ; : ,, , , , , , ; Latinamerika:Haiti, En mer väsentlig ökning avbiståndet till dessa länder kan främst förväntas ske inom ramen för denbiståndsverksamhet som de mellan-statliga organisationerna bedriver. Särskilda frågor avseende insatser iinternationellt utvecklingssamarbete Anslagsutveckling, planeringsramar och vägen tillenprocenfsmålet Anslagen för internationelltutvecklingssamarbete föreslås /74 uppgå till 1 562,5 milj. kr.,vilket innebär en ökning med 312,5 milj. kr. eller från, innevarandebudgetår. Häri ingår en beräknad utgiftsökning på ca 0,7 milj, kr, förutrikesdepartementets avdelning för internationellt utvecklingssamarbete ochför viss personal via beskickningar i mottagarländerna. Dessa kostnader ärdirekt hänförliga till utvecklingssamarbetet men redovisas ävenfortsättningsvis på anslaget A 1. Härmed skulle desamlade anslagen för internationellt utvecklingssamarbete uppgå till 1 562,5milj. för /74. Anslagsökningen sker i enlighet med denmetodik som fastställt för den långsiktiga utvecklingen av anslagenför internationellt utvecklingssamarbete. Planeringsramarna kan, i enlighet medriksdagens beslut om att den fortsatta årliga anslagsökningen i absoluta talskall bh minst lika stor som under det löpande budgetåret, beräknas till 1 875,0milj. för /75 och 2 187,5 milj. kr. för /76. Planeringsramar för budgetåren 1973/74-1975/76 utbildning,rekrytering och information m. m. Av de 5 625,0 milj. kr. som enligtförslaget skulle utgöra den samlade planeringsramen för perioden1973/74-1975/76 beräknas I 884,0 milj. kr. disponeras för bidrag tillinternationella biståndsprogram, medan 3 572,5 milj, kr, skulle utgöraplaneringsram för det direkta samarbetet med i första hand programländerna. , utbildning, rekrytering och information beräknas 5 2,5 milj. kr.för /74, 56,0 milj. kr. för /75 och 60,0 milj. kr.för /76. är fördelningen avplaneringsramarna på anslag att betrakta som indikativ. Förskjutningar i denena eller andra riktningen mellan andelarna för multilateralt resp. bilateraltbistånd måste nämligen kunna ske för att ta hänsyn till omständigheter som nuinte kan förutses. Sålunda kan det multilaterala anslagets storlek budgetåren1974/75 och 1975/76 komma att behöva ökas som ett resultat av bl. a. dennyligen inledda förhandlingen om en ny påfyllnad av Internationellautvecklingsfondens () resurser. Flera insatser, redovisats på detbilaterala anslaget har i årets statsverksproposition överförts till anslaget CI. Bidrag till internationellabiståndsprogram i syfte att åstadkomma en klarare redovisning av anslagensfördelning på bilaterala och multilaterala ändamål (jfr under punkten 16). 1 detta sammanhang har utskottet behandlat dels motionen 1973:20 av (), vari hemställs att som sin mening måtte uttala attprincipbeslutet om en procent av bruttonationalprodukten till /75 skall fullföljas, dels motionen 1973:633 av herrÅkerlind (m), vari hemställs att beslutar att till det svenskau-landsbiståndet under /74 anslå 1 250 milj. kr. samt attbiståndets relativa höjning därefter anpassas så att den ej överstigerbruttonationalproduktens relativa tillväxt, dels motionen 1973:1101 uv herrarHelén (fp) och (), i vad avser hemställan alt begär, attKungl, Maj:t bemyndigar SIDA att för /74 planera för enanslagsnivå som är större än innevarande budgetårs istället för de regeringen föreslår (punkt 1) samt att om det underpunkt I angivna bemyndigandet leder till behov av ökad anslagstilldelning /74, framställning härom sker på tilläggsstat (punkt 2), dels motionen 1973:1 107 av fruMogård och (), vari hemställs att beslutar 1. attanslaget för det statliga utvecklingsbiståndet för /74uppräknas med ytteriigare 250 milj, kr. utöver det i statsverkspropositionenföreslagna beloppet, 2. att erforderliga medel härför skall ställas tillförfogande genom att i princip alla övriga statsutgifter nedskärs . antog hösten1970 en global utvecklingsstrategi för 1970-talet. Strategin innehåller bl. a.en målsättning för överföring av resurser till de fattiga länderna, nämligenatt utbetalningarna av offentligt bistånd vid mitten av årtiondet skallmotsvara av i-ländernas bruttonationalprodukt. Det kan konstateras att degångna årens utveckling i fråga om resursöverföringen till inteöverensstämmer med de åtaganden som i-länderna har gjort. För de 16 länder somingår i ()* steg det sammanlagda biståndets andelav BNP från till . Som jämförelse kan nämnas attandelen var . Enligt de beräkningar som gjorts på grundval avDAC-ländernas gjorda åtaganden, förefaller det uteslutet attFN-strategins mål för biståndsflödet skall kunna nås vid den förutsattatidpunkten. Världsbankschefen förutspådde i sitt tal vid FN:s tredje konferensför handel och utveckling (III), som ägde rum i de ChUe våren1972, att endast och skulle nå målet . De svenska utbetalningarna av offentligt bistånd ligger vid . Utbetalningarnas fortsatta storlek är tillstor del beroende på de multilaterala organens och mottagarländernas dragningarpå medel som ställts till förfogande av . De prognoser som kan görasinnebär att kommer att infria 0,7 %-målet vid mitten av årtiondet. Enligt det av fattade principbeslutet omutbyggnaden av det statliga utvecklingsbiståndet skulle statsmedel tillhandahållnagenom budgetanslag m. m. för internationellt utvecklingssamarbete budgetåret1974/75 uppgå till en sammanlagd anslagsvolym som motsvarade avbruttonationalprodukten (BNP). Målet skulle nås genom successiv anslagsökning.Det beräknades att en ökningstakt motsvarande i genomsnitt skullebehövas. Utbyggnadsplanen innefattade emellertid inget definitivtställningstagande till storleken av den årliga anslagsökningen. Den exaktaanslagsökningen under de enskilda budgetåren skulle bli beroende av densamhällsekonomiska utvecklingen. För att möjliggöra rationell och långsiktigplanering beslutades emellertid en minimiram för biståndsvolymens upptrappning.Sålunda skulle höjningen varje enskilt år i kronor räknatbli minst lika stor som höjningen under det närmast föregående budgetåret. Anslagsutvecklingen beslut har inneburithöjningar av varje budgetår i enlighet med den av godkändaplanen. Utskottet noterar att även den i statsverkspropositionenföreslagna höjningen av anslagen innebär en tjugofemprocentig ökningstakt ochdärmed ytterligare ett steg mot genomförandet av biståndsplan. ', , , , , , , , , , , , ,, och . Höjningen innebär attanslagsvolymen under nästa budgetår torde nå upp till av BNP. I motionen 1973:20 begärs ett uttalande av avinnebörd att riksdagsbeslut beträffande uppnåendet av enprocenfsmåletunder /75 skall ligga fast. Utskottet konstaterar att de avKungl. Maj:t framlagda förslagen ligger i linje med den av statsmakternaantagna utbyggnadsplanen, som syftar till enprocentsmålets uppnående /75. Ett nytt uttalande av om denna målsättning ärunder sådana förhållanden inte motiverat. Medhänvisning härtill avstyrks motionen 1973:20, Motionen 1973:1101, punkterna 1 och 2, samt motionen1973:1107 berör stegringstakten i anslagstilldelningen. har tidigare framhållit att en ökning avbiståndsanslagen i den takt som har följts med all sannolikhet kommeratt nödvändiggöra en kraftig anslagshöjning /75. Utrikesutskottetutgick i sitt betänkande 1971:2 från att en kraftig höjning mot planperiodensslut inte skulle sätta det organisatoriska genomförandet av enprocentsplanen ifara, under förutsättning att förberedelserna för biståndsinsatser avifrågavarande omfattning kunde börja . Utskottet ansåg det emellertidönskvärt att ). Maj:t eftersträvade en jämnare stegringstakt ianslagstilldelningen i den mån det allmänna budgetläget så tillät. Utskottetframhöll att avvägningen mellan anslagstilldelning för det expanderandeutvecklingsbiståndet och för andra ändamål borde ske på ett sådant sätt att enfast ekonomisk grund skapades för en hög biståndsvolym, som svarade motSveriges internationella åtaganden i samband med strategin för FN:s andrautvecklingsårtionde. riksdag konstaterade (UU 1972:6) att dessasynpunkter ägde fortsatt giltighet. Utskottet finner att så fortfarande ärfallet. För att enprocenfsmålet skall kunna nås erfordrassannolikt under /75 en anslagshöjning eller 820 milj.kr. Av föredragningar inför utskottet har framgått att ensådan anslagshöjning kan genomföras utan att planerings- ochadministrationsproblemen blir alltför svåra att beinästra. En del av ökningenskulle t. ex, kunna fördelas på allmänt stöd till mottagarländernasimportprogram; även ökningar av bidragen till mellanstatliga organisationersprogram torde bli aktuella. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionen 1973:1101,såvitt nu är i fråga, och motionen 1973:1 107. I motionen 1973:633 förordas atf anslagen förutvecklingssamarbete under /74 skall utgå med oförändrat belopp,dvs. 1 250 milj, kr., samt att biståndets relativa höjning därefter anpassas såatt den ej överstiger bruttonationalproduktens relativa tillväxt. Liknande motionsyrkanden avslogs av 1971 och , som konstaterade att de var oförenliga med de av år 1968antagna principerna för de svenska biståndsinsatsernas ökning. Utskottetavstyrker motionen 1973:633 med samma motivering. 1. att riksdagenavslår motionen 1973:20, 2. att riksdagenavslår motionen 1973:633, 3. att riksdagenavslår motionen 1973:1101, i vad avser frågan om SIDA:s planering /74 och därav eventuellt föranledda anslagsäskanden påtilläggsstat, 4. att riksdagenavslår motionen 1973:1107. Biståndspolitikens inriktning och utformningPropositionen (s. 16-19) Maj:t har bemyndigatdepartementschefen att tillsätta en parlamentarisk utredning för att göra enallmän översyn som berör hela fältet av frågor rörande deltagande idet internationella utvecklingssamarbetet. Den biståndspolitiska utredningen bör också beaktaresultaten av andra utredningar inom ifrågavarande område. Hit hör dels deunder slutförda utredningarna om biståndets samhällsekonomiska effekteroch det svenska industribiståndets utformning, dels utredningen om inriktningoch organisation av forskning med anknytning till u-lands-problem, vilkenväntas avge sitt betänkande . Även det principförslag angåendeSIDA:s organisation som lämnats av ledningsgruppen för översynen av () kan tas upp i samband med utre-iningens överväganden ombiståndsmyndigheternas framtida organisation. har i väsentliga avseenden stött de krav somu-länderna framfört, bl. a. vid , på förändringar av utvecklingssamarbetetsinnehåll och former. Det gäller t. ex. kraven på att omformulerabiståndsmälsättningen, deltagande i monetära förhandlingar, enuppinjukning av biståndsvillkoren samt biståndets avbindning (jfr även underpunkterna 5 och 9). har i internationella förhandlingar tagitställning för inera konkreta åtgärder till förmån för de minst utveckladeländerna. Detta gäller bl. a. ställningstagande i (jfräven under punkten 5). Den i propositionen lämnade redogörelsen för planerings-och avtalsteknik som tillämpas i den direkta svenska biståndsgivningenrefereras under punkten 3 här nedan. Utgifterna för svenska katastrofinsatser i harökat kraftigt . Utvecklingen pekar på behovet av betydanderesurser på biståndsanslagen, som kan utnyttjas med kort varsel. Iinternationella katastrofinsatser kan svensk hjälp förmedlas såväl av FN-organsom av enskilda organisationer; även direkta svenska insatser kan bli aktuella,i synnerhet för länder med vilka har ett mera omfattande direktutvecklingssamarbete. En katastrofreserv om preliminärt ca 110 milj. kr, harberäknats för /74 (jfr även under punkterna 20 och 21). I detta sammanhang har utskottet behandlat dels motionen 1973:1098 av herrBjörck i (m), vari hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:tbegär direktiv till den aviserade u-landsberedningen att inleda sitt arbete meden förutsättningslös utvärdering av den svenska u-hjälpens utvecklingseffekteri vad avser både projekt och länderurval, dels motionen 1973:1104 av herrHermansson m. fl. (vpk) i vad avser hemställan att hos regeringenbegär att den svenska politiken gentemot utformas med beaktande avatt biståndet omfördelas så att stödet till reaktionära regimer helt upphöroch att de resurser som därigenom frigörs används till stöd åt nationellabefrielserörelser och progressiva stater (första att-satsen), att biståndetsutformning ändras så att de dominerande biståndsformerna kommer att utgöras avgåvor som ej får kringgärdas av villkor och av projekt som har ekonomisktillväxt som riktmärke, typ "industrialiserande industrier" (andraatt-satsen). Som framgår avstatsverkspropositionen har Kungl. Maj:t tillsatt en utredning angåendeSveriges utvecklingssamarbete med . Idirektiven för utredningen framhålls bl. a. följande. Det övergripande målet för det svenskautvecklingsbiståndet har varit att höja de fattiga folkens levnadsnivå. Detsvenska biståndet skall stödja egna ansträngningar att åstadkommaen utveckling, präglad av ekonomisk och social utjämning och ensamhällsutveckling i demokratisk riktning. Biståndet skall också stödja strävandenamot nationellt och ekonomiskt oberoende i tredje världen. Den översyn som kommer att äga rum skall ske motbakgrund av dessa centrala mål och principer för den svenska biståndspolitiken,vilka fastställdes av riksdag och vidareutvecklades genom riksdagsbeslutår liksom av senare riksdagar. Den framtida utformningen avbiståndspolitiken skall ha sin utgångspunkt i de grundläggande principerna ochbeakta vunna erfarenheter om utvecklingsprocessen och utvecklingssamarbetet. Enligt riksdagsbeslut om det svenska biståndetsinriktning måste biståndsgivningen baseras på en bedömning av utvecklingsproblemetsnatur. Detta gäller självfallet också för den nu aktuella översynen. Ennoggrann analys av situationen i och deras ställning bör såledesske. Med utgångspunkt i beslut att den årligaanslagsvolymen för biståndsändamål skall uppgå till I % av BNP bör utredningenfrån principiella utgångspunkter bedöma frågan om fördelningen på bilateral ochmultilateral överföring av det svenska biståndet. Utredningen skall bl. a. undersökaolika sätt, varigenom i ohka multilaterala orgariisationer kan starkareverka för en utvecklingssyn som överensstämmer med de grundläggandevärderingarna för den svenska biståndspolitiken och för en utveckling mot enrättvisare fördelning av jordens resurser. Utredningens värdering av deinternationella biståndsorganen och av roll i dessa bör innefattaäven en granskning av omfattningen av finansiella bidrag tillifrågavarande organisationer. Utredningen bör söka vidareutveckla principerna förSveriges direkta utvecklingsbistånd, bl, a. frågan om den framtidaavgränsningen av kretsen av länder som mottar ett mera betydande bilateraltsvenskt bistånd. Det långsiktiga biståndet till programländerna styrsnumera av länderprogrammeringens principer. Därigenom blir mottagarlandets egenutvecklingspolitik utgångspunkt för det svenska biståndet. Det blir en central uppgift för utredningen att efter engenomgång av nuläget föreslå riktlinjer för utvecklingssamarbetets framtidautformning. Av särskild vikt blir frågan om fördelningen mellan projekt-,program-, sektor- och planbistånd samt de olika typer av resurser - pengar,varor och personal - som ställs till förfogande. Resultatvärderingens roll ochuppgifter bör belysas. Det svenska biståndet bör även fortsättningsvis i principvara obundet. Detta utesluter inte att en väsentlig del liksom utgår iform av gåvoleveranser av svenska varor och tjänster. I avseende pä bilateraltbistånd bör såväl varu- som tjänsteområden där svenskt näringsliv besittersärskild kompetens kunna inrymmas. Utredningen bör med utgångspunkt i behov och prioriteringarutforma förslag till riktlinjer för biståndsverksamheten med beaktande även avbiståndsleveransernas betydelse för sysselsättningen i . Utredningen bör vidareutveckla riktlinjer förkatastrofbistånd och för stöd till nationella befrielserörelser ochtill apartheidpolitikens offer. Vidare bör den precisera de allmänna målen för denstatligt finansierade u-landsinformationen. Det bör också ingå i utredningens arbetsuppgifter att göraen översyn av de administrativa formerna för de svenska biståndsmyndigheternasarbete och avge förslag till eventuella ändringar. I motionen 1973:1098 förordas attden biståndspolitiska utredningen skall inleda sitt arbete med enförutsättningslös utvärdering av den svenska u-hjälpens utvecklingseffekt. framgår av ovan lämnade referat kommer defrågeställningar som aktualiserats i motionen i huvudsak att behandlas av denbiståndspolitiska utredningen. Någon särskild framställning från riksdagenssida är inte motiverad. Motionen avstyrks därför. Detförslag om omfördelning av biståndet mellan olika mottagare, som framförs i motionen 1973:1104, motsvaras av ettmotionsyrkande som behandlades vid riksdag.