bet · FW01LU32 · 1973-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1973 LU 1973: 32 Lagutskottetsbetänkande i anledning av motioner om översyn av lagstiftningen om stiftelser. I motionen 1973:623 av i m.fl. (fp) yrkas att hos Kungl. Maj:t begär tillsättandet av enutredning för en allmän översyn av lagstiftningen om stiftelser i syfte attåstadkomma en fullständigare lagreglering av stiftelseinstitut samt offentligredovisning av stiftelses ekonomiska ställning. Imotionen 1973: 1089 yrkas av i m. fl. (fp) attriksdagen hos Kungl. Maj:t begär en översyn av lagstiftningen om stiftelser,varvid bl. a. ändrade bestämmelser rörande sammansättningen avstiftelsestyrelserna och ökad tillsyn bör övervägas. Utskottet har över motionen 1973: 1089 inhämtatyttrande från näringsutskottet. Yttrandet fogas till betänkandet som bilaga 1. I motionen anförs att stiftelser som bidragsgivaretill forskning, undervisning, sjukvård och arman htmianitär verksamhet avallmänt samhällsintresse fyller en viktig funktion i vårt land. Som exempel pånågra större och välkända sådana stiftelser nämner motionärerna Nobelstiftelsenoch . Bland denna typ av stiftelser finnsäven som blivit känt på grund avpågående utredningar och rättegångar angående Samfundets medel. Vid sidan avdessa s. k. allmännyttiga stiftelser finns stiftelser som skall verka för ellerge förmåner till en begränsad krets, t. ex. en viss familj, ett eller en gruppav företag. Som exempel på derma heterogena grupp av stiftelser nämner motionärernafamiljestiftelser avsedda att inom viss familj hålla samman förmögenhet efteren avliden, bostadsstiftelser och tidningsstiftelser. Vissa stiftelser harsamma karaktär som ideella föreningar. En aiman grupp av stiftelser utgörpersonal- och pensionsstiftelserna, som enligt motionärerna i vissa fallförvaltar väsentliga förmögenheter i form av aktier i börsnoterade företag. Inågot fall har stiftelseformen utnyttjats för att undvika insyn i vissaffärsverksamhet. Motionärerna framhålleratt stiftelseinstitutet sålimda används för många olika ändamål. Hur många stiftelser som förekommer iSverige kan man inte ange, eftersom statistik saknas. Motionärerna påpekar vidareatt någon samlad lagstiftning för stiftelser inte finns. Många skäl kan enligt motionärerna anföras för behovet aven allmän stiftelselag. Det är bl. a. från samhällets synpunkt viktigt attbetryggande juridiska former skapas för de privata förmögenheter som kanställas till förfogai\de för allmännyttiga ändamål. måste emellertidsamhället bevaka att de skattefördelar som privatpersoner kan uppnå genomskapande av stiftelser ej kommer till obehörigt utnyttjande. Givetvis bör intestiftelseinstitutet kunna användas för att undgå insyn i affärsverksamhet. Detär, hävdar motionärerna, angeläget att de negativa faktorer som kan iakttagas isamband med omständigheterna i beaktas i kommandelagstiftning om stiftelser med reglering bl. a. om stadgar, styrelse,förvaltning, årsredovisning och revision. I motionen anförs inledningsvis attdet från samhällets synpunkt finns anledning att på olika sätt söka uppmuntrapersoner med egna förmögenheter att donera till stiftelser för allmännyttigaändamål. Härigenom kan man på frivillig väg överföra betydande medel tillexempelvis forskningen eller den sociala hjälpverksamheten. Motionärernapåvisar därefter de aUmännyttiga stiftelsernas stora betydelse. Man påpekarockså att de spelar en stor roll för ägarkoncentrationen inom näringslivet. Genomdem kan vissa familjegrupper utöva ett betydande inflytande, ett inflytande sominom vissa branscher är dominerande. Motionärerna menar att det inte kan somen arbetsgrupp inom 1969 framhöll i skriften vara skäligt att enskilda personer skall kunna befästa och föravidare makt över enskUda företag med hjälp av pengar som skänkts tUlallmännyttiga ändamål. Motionärerna förordar att man för att lösa problemen kringde allmännyttiga stiftelsernas inflytande inom näringslivet omstruktureratstiftelsestyrelserna så att stiftelsebildarnas inflytande begränsas. I detta syfte bör man enligt motionärerna överväga att låtadem utse endast en mindre del förslagsvis en tredjedel av stiftelsens styrelse.Motionärerna hänvisar till att i motionen 1972: 1844 därjämteförordade att statsmaktema med hänsyn till de allmännyttiga stiftelsernasprivilegierade ställning i beskattningshänseende försöksvis borde utse enrepresentant i några av de större stiftelserna. Den övriga delen av styrelsenkan utses exempelvis av riksomfattande organisationer och institutionerverksamma inom de områden som stiftelsen har tUl uppgift att främja. Därjämtebör den tillförsäkras ekonomisk expertis, utsedd av den regionalahandelskammaren. Motionärernaframhåller att det är omöjligt att i motionen ge annat LU 1973: 32 3 änvissa riktlinjer för hur stiftelsestyrelserna bör utses. Deras tanke äremellertid att det i stiftelsernas stadgar skall anges hur respektive styrelseskall utses samt att de principer som i motionen föreslås för styrelsemassammansättning skall ligga tUl grund för bedömning ocheventuella godkännande av ifrågavarande stadgar. Utöveren omstrukturering av styrelserna för de allmännyttiga stiftelserna bör enligtmotionärerna också en skärpning av tillsynen över stiftelserna övervägas. Denskada som till följd av bristande kontroll och tillsyn kan uppstå har på etttragiskt sätt exemplifierats av händelserna kring Wenner-Grenska Samfundet.Fallet illustrerar otvetydigt behovet av insyn och kontroll från samhälletssida. Om samfundet redan från början stått under tillsyn är detenligt motionärernas uppfattning möjligt för att inte säga sannolikt att densituation som uppstått hade kunnat undvikas. Mot denna bakgrund ansermotionärerna det därför i likhet med samarbetsutredningen vara högstangeläget att bestämmelserna skärps rörande stiftelsernas redovisning så' attde stiftelser som fallit utanför tillsynslag skall åläggasatt hädanefter inkomma med samma slags redovisning som övriga stiftelser. Avslutningsvisvill motionärerna framhålla att deras förslag endast gäller sådana skattefriastiftelser som har en icke oväsentlig del av sina tillgångar placerade i aktiersamt är av sådan storlek att de kan utgöra instrument för utövande av privatinflytande inom näringslivet. Svensk rätt saknar beträffande stiftelser endetaljerad civilrättslig lagreglering av sådant slag som för andra juridiskapersoner givits i exempelvis aktiebolagslag och lag omekonomiska föreningar. Emellertid finns åtskiUig lagstiftning som i olikaavseenden reglerar stiftelsers förhållanden. Väsentliga allmänna stadgandeninnehålles i lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser, som tillkommit föratt anordna offentlig kontroll och tillsyn av vissa s. k. allmännyttigastiftelser. Till lagen ansluter sig en tillämpningskungörelse. Härjämte finnsviss specialreglering. Hit hör lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelsem. Vissa föreskrifter rörande pensionsstiftelser ges också i 191 § lagen(1955:183) om bankrörelse och i 97 § lagen (1955: 416) om sparbanker. Regler ompermutation, dvs. rätt för myndighet att ändra sådana för stiftelser m. fl.givna villkor som blivit föråldrade, orimliga eller dylikt, finns intagna ipermutationslagen (1972: 705). Vidare är att märka lagen (1972: 827) omoffentliga styrelseledamöter i vissa aktiebolag och stiftelser. Slutligen finnsdet vissa bestämmelser om stiftelser i skattelagstiftningen. LU 1973: 32 4 Med stöd av tillsynslag, rättspraxis samtjuridisk doktrin kan följande allmänna grundsatser anges i fråga om stiftelser.För att en stiftelse skall föreligga krävs att medel ställts under särskildförvaltning för att tjäna visst ändamål. Erkännande av myndighet, registreringe. d. fordras däremot inte för att stiftelsen skall få rättskapacitet. Inteheller krävs det att stiftelsen skall ha viss organisation. Regelmässigt gerdock den som inrättar en stiftelse mer eller mindre utförliga föreskrifter isjälva stiftelseförordnandet eller i särskilda stadgar om hur ändamålet medstiftelsen skall tillgodoses, stiftelsens förvaltning, revision m. m.Stiftelsens förvaltning brukar regelmässigt uppdras åt en styrelse. I och medatt en styrelse utsetts, som åtagit sig att handha stiftelsens angelägenheteroch verka för dess ändamål på föreskrivet sätt, anses kravet på särskildförvaltning uppfyllt. Stiftelsen blir därigenom en självständig juridiskperson. På styrelsen ankommer ofta att utarbeta stadgar för stiftelsen. Rörandearten av nu förekommande stiftelser kan först nämnas den stora grupp avstiftelser, tidigare kallade "fromma stiftelser", som anslagitsföreträdesvis av enskilda för allmännyttiga ändamål såsom understöd avfattiga, barnavård och sjukvård, undervisning och vetenskaplig forskning m. m.I denna grupp finnes ett mycket stort antal stiftelser, vilkas förmögenhet ickeuppgår till särskilt betydande belopp och som förvaltas av kyrkoråd, kommunalastyrelser, läroanstalter eller liknande. TUl gruppen hör också ett mindre antalstiftelser med avsevärda tUlgångar, "de storadonationsstiftelserna". Åt-skUliga av hithörande stiftelser kan jämliktstadgande i stiftelseurkund vara undantagna från tillsyn enligt tUlsynslagen. Isamband med utvecklingen av den kommunala bostadsförsörjningen har på senaretid uppstått ett stort antal stiftelser med ändamål att inom vederbörandekommun förvärva fastigheter eller tomträtter för att uppföra och förvaltabostadshus med tillhörande affärslägenheter och gemensamhetsanläggningar.Vanligen är intresset i sådana stiftelser rent kommunalt, men stundomförekommer samarbete mellan kommun och organisation (HSB) eller företag. Fördylika "kommunala" bostadsstiftelser har utarbetatformulär till normalstadgar, vUkas innehåll delvis bestämts med hänsyn till attstiftelsen skall bli berättigad till bostadslån. I detta formulär föreskrivsundantag från tillsynslagen men stadgas' bl. a. inspektionsrätt förbostadsstyrelsen, länsbostadsnämnden samt kommunens styrelse eller beslutandeorgan. Även inom den statliga förvaltningen förekommer stiftelser för olikaändamål. Slutligen kan nämnas, förutom ovan berörda pensions- ochpersonalstiftelser, den grupp av stiftelser, som på skilda sätt är bundna tillföretag inom det enskUda näringslivet och vars förmögenhet stundom uppgår tillbetydande belopp. LU 1973: 32 1929års lag om tillsyn över stiftelser (tillsynslagen) m. m. Lagens huvudstadganden föreskriver dels skyldighetatt anmäla stiftelse hos (anmälningsplikt) och dels övervakningav stiftelsen genom (tillsyn). Det grundläggande stadgandet innehållesi 1 §: "Har någon anslagit egendom att såsom självständig förmögenhetfortfarande tjäna ett bestämt ändamål, skall den sålunda grundade stiftelsenanmälas hos KB i det län, där stiftelsens förvaltning huvudsakligen skallutövas. och personalstiftelse skall dock anmälanske hos KB i det län, där arbetsgivaren har sitt hemvist." Vidsträcktaundantag från anmälningsplikten är gjorda i 2 §. Anmälningsplikt och tillföljd därav icke heller tillsyn enligt denna lag förekommer sålunda ickebeträffande följande: 1) stiftelse, vars styrelse utgöres av statsmyndigheteller vars räkenskaper är föremål för granskning i , 2)stiftelse, som förvaltas av riddarhusdirektionen eller av akademi eller annaninrättning, för vilken Konungen fastställt stadgar, 3) stiftelse, som har avKonungen fastställda stadgar och enligt dem står under särskilt anordnadtUlsyn, 4) stiftelse, anförtrodd åt ideell förening eller annat samfund, 5)stipendiestiftelse vid enskild undervisningsanstalt, 6) stiftelse till förmånför medlemmar av viss släkt eller vissa släkter, 7) stiftelse, varsförmögenhet ej överstiger , samt 8) stiftelse, som genom Konungensförordnande eller stiftarens föreskrift är undantagen från tillsyn enligtdenna lag. Från tillsyn kan vidare undanta stiftelse, som redanär underkastad nöjaktig tillsyn eUer för vilken tillsyn enligt lagen eljest pågrund av särskilda omständigheter finnes icke vara behövlig. ,vars förmögenhet nedgått , kan undantas, om det ej är fråga ompensions- eller personalstiftelse (8 §). I 5 § stadgas ratt för stiftelsen attfå fastställelse å stiftelsens stadgar för det fall attstiftelsen finnes främja ett allmännyttigt ändamål. I praxis har sådanstadfästelse vägrats då stiftelsens förmögenhet ej uppgått till det förut isamband med undantagen från anmälningsplikten nämnda beloppet. I paragrafenanges vidare vUka uppgifter stiftelsestadgarna skall innehålla, nämligenstiftelsens benämning och ändamål, styrelsens säte, hur stiftelsensangelägenheter och revision skall anordnas samt hur styrelse skall varasammansatt och utses. Regler om solidarisk skadeståndsskyldighet förstyrelseledamöter i vissa fall ges i 6 §. I 7 § ges möjlighet för domstol attförordna om annan förvaltning av stiftelse i fall av missvård av stiftelsensangelägenheter. Lagen innehåller ock straffbestämmelse för styrelseledamot somförsummar anmälningsplikt. I 818 §§ ges närmare bestämmelser för anordnandetav den tillsyn som skall utöva. Det är att märka att icke varjeanmäld stiftelse omfattas av tUlsynen utan allenast sådan som länsstyrelsenfunnit "främja ett allmännyttigt ändamål". LU 1973: 32 6 skallövervaka att stiftelsens förvaltning sköts i överensstämmelse med tillsynslagenoch de för stiftelsen gällande föreskrifterna samt tUlhanda-gå stiftelsen medråd och upplysningar. skall tillse att det finns en styrelse förstiftelsen och kan, vid ledighet i styrelsen, uppdra åt lämplig person atttjänstgöra som styrelseledamot tUl dess sådan i behörig ordning utses. Vidlänsstyrelsens granskning skall främst tillses att stiftelsens medel icke drasfrån ändamål vartill de är bestämda och att förmögenheten är placerad pånöjaktigt sätt. äger infordra de ytterligare handlingar ochupplysningar från styrelsen som finns erforderliga. kan ocksåföreta inspektion hos stiftelsen, varvid dess räkenskaper, kassa, värdehandlingar,säkerhetshandlingar och protokoll skall hållas tillgängliga. kanförbjuda verkställighet av styrelsebeslut som står i strid mot lag ellerstiftelsens föreskrifter. Om verkställighet skett kan styrelsen föreläggas attvidtaga rättelse av beslutet. Utöver vad tillsynslagen sålunda stadgar fårinnehållet i gällande rätt beträffande allmänna associationsrättsliga frågorrörande stiftelser sökas bl. a. i ett antal rättsfall och i doktrinen. Isådant hänseende kan hänvisas till arbete Om stiftelser. Blandde ämnen som icke är reglerade genom lagstiftning kan särskilt nämnas frågor omfirmateckning och behörighet att företräda stiftelsen, om jäv för styrelseledamotoch om omröstning i styrelse, om förande av räkenskaper och om revision, omändring i stiftelses stadgar eller organisation och ändring av det ändamålvartill stiftelsen om likvidation och upplösning av stiftelseeller sammanslagning av stiftelser. Förde former av stiftelser som avses med lag om tryggande avpensionsutfästelse m. m. ges lag detaljerade föreskrifter om bl. a.val av ledamöter och suppleanter i stiftelsens styrelse (tUl lika antal avarbetsgivaren och arbetstagarna), utseende av styrelseordförande och revisor (i vissa fall genom som tillsynsmyndighet), beslutsförhet ochomröstning i styrelse, arvode åt styrelseledamot och revisor samt likvidationm. Beträffande tillsynsmyndighetens () befogenheter ochåligganden rörande nu nämnda stiftelser gäller i tillämpliga delarbestämmelserna i tillsynslagen. I fråga om de i lagen om bankrörelse (191 §)och lagen om sparbanker (97 §) nämnda pensions- och personalstiftelsernastadgas i de angivna lagrummen bl. a. att tillsynsmyndigheten(bankinspektionen) har att tillse att stiftelsens tUlgångar är placerade påsätt som med beaktande av stiftelsens ändamål och med hänsyn jämväl till vad irespektive lag är föreslcrivet beträffande placering av bankbolags/sparbanksmedel bereder skälig säkerhet. Fråga om permutationprövas enligt 2 § permutationslagen av fidei- LU 1973: 32 7 kommissnämndensåvitt rör fideikommissförordnanden och i övrigt av kammarkollegiet. I vissafall skall dock ärendet (3 §) överlämnas till Kungl. Maj:t för avgörande (LU1972: 11). Enligtlagen om offentliga styrelseledamöter i vissa aktiebolag och styrelser fårKungl. Maj:t förordna offentlig styrelseledamot i styrelse för sådanallmännyttig stiftelse, som har tillgångar överstigande (1§). Sådan styrelseledamot skall verka för att samhällets intressen bevakas istiftelsens verksamhet (2 §). Lagen gäller för en försöksperiod av . Urförarbetena till tillsynslagen m. m. Sedan förslag tUl åtgärder i syfte att åstadkommabetryggande bestämmelser angående vården av och tillsjnen över stiftelser vidett flertal tillfällen under 1800-taIet väckts, utarbetades ettförslag tUl lag i ämnet. I yttrande häröver anmärkte högsta domstolen bl. a.att den föreslagna tillsynslagen skulle komma att sakna erforderligt underlag iallmänna privaträttsliga stadganden. Med hänsyn härtill och i anledning av enframställning års riksdag om lagstiftning rörande ideella föreningaroch stiftelser tUlsattes 1901 en kommitté. Denna avgav 1903 ett betänkande medbl. a. förslag till lag om offentligen erkända stiftelser, vUket innehöll bådebestämmelser om stiftelsers privaträttsliga natur och regler för kontroll fråndet allmännas sida. Förslaget ledde ej till lagstiftning. En motion i ämnettill riksdag föranledde ingen åtgärd. På framställning av tillkallades en sakkunnig att inom justitiedepartementetbiträda vid fortsatt behandling av frågan om lagstiftning rörande stiftelser. Iriksdagens framställning 1913 anfördes bl. a., att det syntes böra ånyoundersökas huruvida icke, därest svårighet skulle möta att ordnastiftelsernas privaträttsliga StäUning på ett allmängUtigt sätt, det mestträngande behovet, nämligen av en mera tiUfredsställande kontroll och tUlsynöver stiftelsernas förvaltning och användning, skulle även därförutan kunna,åtminstone tills vidare, tillgodoses. Den sakkunnige framlade 1922 ett förslagtill lag om offentligen erkända stiftelser. Efter ytterligare motioner vidriksdagarna 1923, 1926 och 1927 utarbetades inom ettnytt lagförslag, varöver lagrådets yttrande inhämtades 1928. Proposition iämnet avläts (nr 83), därvid departementschefen bl. a. yttrade att dettiU lagrådet remitterade förslaget skilde sig från tidigare förslag därigenomatt det avsåg att i första hand åvägabringa en bättre ordnad kontroll överstiftelser samt upptog civilrättsliga bestämmelser allenast i den mån deansågs utgöra en nödvändig förutsättning för de föreslagnakontrollbestämmelserna (kurs. Han fortsatte: "Mot en dylikomläggning av planen för en lagstiftning i ämnet har lagrådet ej haft någotatt erinra. Lagrådet har emellertid ansett försiktigheten mana, att programmetbeskures kraftigare än i remissförslaget LU 1973: 32 skett.För min del vill jag biträda denna lagrådets uppfattning, och jag tror, att entillfredsställande kontroll skall kunna anordnas utan ett närmare ingående påde invecklade spörsmålen om stiftelses uppkomst, rättskapacitet ochförvaltning." Förslaget i propositionen, som undergick endast smärreförändringar under riksdagsbehandlingen, kom därför att innehålla allenastsådana civilrättsliga bestämmelser, för vilka redovisats ovan under avsnittet"Nuvarande ordning". Tillsynslagenhar därefter inte varit föremål för någon väsentlig omarbetning utan endastsmärre ändringar har företagits. Senaste ändringen gjordes 1971 (prop.1971:144, LU 1971:24) då den föreskrivna gränsen för anmälningsplikt höjdesfrån 10 000 till . Isistnämnda lagstiftningsärende anförde föredragande statsrådet följande. Genom tillsynslagen har skapats ett system föroffentlig kontroll och tUlsyn över stiftelser som främjar allmännyttigaändamål. Sådana stiftelser kan vara av vitt skilda slag och av mycket växlandestorlek. De minsta stiftelserna har emellertid alltsedan lagens tillkomst varitundantagna från tillsynen. Detta synes mig vara en ändamålsenlig ordning. Denminskar det administrativa besväret med tillsynen och gör det möjligt attkoncentrera myndigheternas resurser till kontrollen av de stiftelser som harstörst betydelse från allmän synpunkt. Undantaget omfattade ursprungligen destiftelser vilkas förmögenhet inte översteg . Genom en lagändring år1958 höjdes detta belopp till . och har fråga väckts om ytterligarehöjning. Somdepartementschefen framhöll lagstiftningsärende har värdegränsentillkommit efter en avvägning mellan å ena sidan intresset av att stiftelsermed allmännyttigt ändamål står under tiUsyn och å andra sidan den omgång ochdet besvär som en sådan kontroll medför för enskilda och myndigheter. Förändringari penningvärdet får automatiskt till följd att denna avvägning rubbas. Detkunde därför ligga nära till hands att indexreglera värdegränsen, exempelvisgenom anknytning till basbeloppet enligt lagen (1962: 381) om aUmänförsäkring. En rörlig värdegräns skulle emeUertid otvivelaktigt skapa problembåde för stiftelsernas styrelser och för tillsynsmyndigheterna. Jag har därförstannat för att inte förorda någon sådan lösning. Däremot anser jag att tidennu är mogen för en ytterligare höjning av värdegränsen. Penningvärdetsutveckling motiverar emellertid inte en så kraftig höjning somLandstingsförbundet har föreslagit. En höjning till . överensstämmerbättre med de avvägningar som har gjorts i tidigare sammanhang, och jagförordar därför att värdegränsen bestäms till detta belopp. De undersökningarsom har gjorts under ärendets beredning tyder på att inemot av destiftelser som f. n. står under tillsyn befinner sig under denna gräns. Frågor som rör stiftelseinstitutet har vidåtskilliga tillfällen varit föremål för behandling. För tiden föreår 1970 hänvisar utskottet till den redogörelse som finns intagen i förstalagutskottets utlåtande : 57 s. 916. LU 1973: 32 9 Vid riksdag väcktes flera motioner vari från delvis skilda utgångspunkter yrkades översyn av lagstiftningen.Motionerna re-missbehandlades. Samtliga remissinstanser ställde sig i princippositiva till yrkandena om översyn av tUlsynslagen. Isitt utlåtande (ILU 1970: 57) hänvisade första lagutskottet till attkoncentrationsutredningen i sina dittills avlämnade betänkanden redovisadeundersökningar av vissa större stiftelser inom det privata näringslivet och attsamarbetsutredningen hade, delvis på grundval av detta arbete, i sinabetänkanden (SOU 1970: 41 och 42) Företag och samhälle framlagt förslag tilllagstiftning för ökad offentlig insyn och kontroll i bl. a. större stiftelser.Utskottet anförde vidare att samarbetsutredningen också berörde frågan om engenomgripande översyn av den lagstiftning som reglerar stiftelseinstitutet ochförordade att en sådan kom till stånd . Utskottet nämndeockså att förslag skulle läggas fram angående decentralisering avpermuta-tionsärenden. Eftersom frågan om en översyn av lagstiftningen rörandestiftelser sålunda redan var föremål för uppmärksamhet inom Kungl. Maj:tskansli, var det enligt utskottets mening inte påkallat med något initiativ fränriksdagens sida i anledning av motionerna. Vid detta ställningstagandebeaktade utskottet att genomförandet av de reformer som kunde bli resultatet avsamarbetsutredningens förslag kunde fördröjas om en utredning med vittgåendeuppdrag då tUlsattes. Utskottet hemställde med hänsyn till det sagda attmotionerna inte skulle föranleda någon åtgärd. till betänkandet fogad reservation hemställde åtta ledamöter att riksdagenskulle i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåUa om en allmän översyn avlagstiftningen om stiftelser. biföll utskottets hemställan. Frågorangående insyn i kommunala bolag och stiftelser togs upp i tre motioner vid1971 års riksdag. anförde i sitt av godkändabetänkande (KU 1971:41) att utredningen om den kommunala demokratin hade enligtdirektiven bl. a. tUl uppgift att göra en fullständig redovisning av åtgärdersom lämpligen borde komma i fråga beträffande insyn och inflytande i kommunalabolag och andra särskilda rättssubjekt. Enligt utskottet kunde det förutsättasatt de frågor som aktualiserats i motionsyrkandena i ämnet skulle komma att bliföremål for utredningens övervägande utan att något särskilt initiativ frånriksdagens sida behövde tas.