bet · FW01JuU34 · 1973-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänlcande nr 1973 JuU 1973:34 betänkande i anledning av motion om reformeringav bötesstraffet. I motionen 1973:606 av fruKristensson (m) hemställs att hos Kungl. Maj:t begär utredningangående en modernisering och en reformering av bötesstraffet. TUl stödför motionsyrkandet anför motionären följande: Böter är en mycket vanligbrottspåföljd. tillämpades böter som brottspåföljd i 800 873fall, varav 150 434 var ordningsbot och 464 902 parkeringsbot. Många människoranser att bötesnivån allmänt sett är för hög och utan tvekan kan den uppfattningenha visst fog för sig. Den höga bötesnivån beror dock väsentligen på grundernaför dagsbotssystemets tillämpning. Principiellt sett finns ingenting att invändamot dagsbotssystemet som sådant, men tillämpningen av det leder i många falltill otUlfredsställande resultat därför att dagsböter beräknas efter regler somstöder sig på uttalanden och som är otidsenliga. För gift kvinna utan egen inkomst bestäms således i praxisdagsboten efter den betalningsförmåga som hon antas ha på grund av mannensinkomster. Synen på kvinnan är i detta hänseende påtagligt ålderdomlig. Det harinte beaktats att utvecklingen går mot ett samhälle där varje vuxenskall kunna ta ansvar för sig själv och där jämUkhet mellan män och kvinnor äreller bör vara en realitet. Mot bakgrunden härav förefaUer det inte rimligt attena makens ekonomiska förhållanden skall verka förhöjande pä andra makensdagsbot. I beräknas dagsboten på inkomst före skatt.Möjligen sker viss reduktion på grundboten i högre inkomstlägen. I exempelvisFinland dras skatten från inkomsten innan dagsboten beräknas. Skattetrycket harsedan 1931 stigit högst betydligt. Detta gäller även vid ganska måttligainkomster. Avgörande för den enskildes betalningsförmåga är hans inkomster efteravdrag för skatt. Kostnaderna för barn har också stigit. Även med beaktandeav allmänna barnbidraget, fria skolmåltider och andra sociala förmåner avgenerell natur torde kostnaden per barn och dag vara väsentligt högre än de 2kronor med vUka dagsbotsbeloppet regelmässigt torde minskas för varje barn somden dömde har. Det s. k. barnavdraget är därför för litet. är det knappast möjligt att tvångsvis ta utböter av en ensamstående person som inte har mer än ca attleva på. Från verkställighetssynpunkt är det därför som regel meningslöst attådöma dessa människor böter. Betalar de inte frivilligt kan de inte hellertvingas därtill. Ännu så länge utgör visserligen hotet om förvandlingsfängelsevid utebliven bötesbetalning ett visst tryck på den bötfällde att betala. Dettahot är emellertid väsentligt mindre . Ar 1970 verkställdes 137förvandlingsstraff, , för att ta ett exempel, 11 490. Missförhållandetmellan bötesnivåns höjd och möjligheterna att tvångsvis ta ut böterna bör igörligaste mån undanröjas. Med dessa exempel väsentligenhämtade från ett debattinlägg från åklagarhåll har jag velat ange att enmodernisering och översyn av bestämmelserna om bötesstraffet och av derastUlämpning bör komma till stånd. Vissa bestämmelser m. m. Som huvudregel gäller enUgtbrottsbalken att böter skall ådömas i dagsböter. Böter i penningar,penningsböter, skall ådömas om i det särskilda straffbudet utsatts ett högstabötesbelopp ej . eller om böterna skall bestämmas efter särskildberäkningsgrund, t. ex. i relation till värdet av viss egendom med vUken lagbrytarentagit brottslig befattning (s. k. normerade böter). om annat inte är stadgat. Dagsböter ådöms till ett antal av lägst en och högst 120(vid flerfaldig brottslighet, högst 180). Antalet dagsböter är främst ett uttryckför bedömningen av brottets svårhetsgrad. Varje dagsbots storlek utgör lägst 2och högst . och fastställs med hänsyn till den dömdes ekonomiskaförhållanden, särskilt hans inkomst, förmögenhet och försörjningsskyldighet.Vissa schablonregler brukar härvid tillämpas för att lika fall i möjligaste månskall behandlas lika. Sådana regler har upptagits i ett av riksåklagarenutfärdat cirkulär. Dagsbotens belopp kan undantagsvis jämkas om brottet är avbagatellartad beskaffenhet. Vanligen används bötesstraff som enda brottspåföljd förett och samma brott. Om det för lagöverträdarens tillrättaförande eller avhänsyn tUl allmän laglydnad finnes påkallat, kan emellertid domstolen ådömaböter jämte det att den dömer till villkorlig dom, skyddstillsyn eller överlämnandetill vård enligt barnavårdslagen. Detta kan ske oberoende av om böter ingår istraffskalan för brottet. Böter kan även ådömas i kombination med andra påföljder is. k. konkurrenssituationer, dvs. när flera brott föreligger till samtidig bedömning.Domstol kan i sådana fall dels döma till böter för något eller några avbrotten, dels döma till fängelse eller annan påföljd för resten avbrottsligheten. Föratom av domstol i vanligt rättegångsförfarande kanbeträffande brott av mer bagatellartad beskaffenhet böter åläggas av åklagareeller polis genom'föreläggande som den misstänkte ges tillfälle att godkänna.Om sådant föreläggande - strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot -inte godkänns, sker åtalsprövning i vanUg ordning. Godkänns föreläggandet hardet samma verkan som lagakraftvunnen dom. I fråga om föreläggande avordningsbot gäller att riksåklagaren i samråd med företarurval av de brott för vilka ordningsbot skall bestämmas och att riksåklagarenbestämmer för olika brott de belopp som skall upptas som ordningsbot. För vissa parkeringsförseelser finns också en särskildhandläggningsform som regleras i lagen (1960:683) om parkeringsbot. polisman eller särskild trafikövervakare lämna till förareav fordon eller fästa på fordonet en skriftlig anmaning att betala enparkeringsbot . Erläggs boten, utgörande lägst 10 och högst 100kr. enligt riksåklagarens närmare bestämmande, tUlämpas ej det gängseförfarandet med strafföreläggande eller åtal. I annat fall handläggs ärendet ivanlig Ordning. Böter som inte betalas kan enligt vissa normer förvandlastUl fängelse i lägst 10 och . 1 särskilda fall kanförvandlingsstraffet dock sättas lägre än vad som följer av dessa normer ellerhelt efterges. Rätten kan, när förvandlingsstraff åläggs, bevUja anstånd medverkstälUgheten. Närmare bestämmelser om betalning och indrivning av böter ochom förvandling av böter har meddelats i lagen (1964:168) om verkställighet avbötesstraff. Riksåklagarens cirkulär rörande beräknandet avdagsbotsbelopp För att främja största möjligalikformighet vid bestämmandet av dagsbotsbelopp i strafförelägganden harriksåklagaren i cirkulär till rikets allmänna åklagare () meddelat vissa anvisningar i ämnet. Anvisningarna, som ersatt tidigareanvisningar , fogas som bilaga till detta betänkande. Utredningen rörande specialstraffrätten (Ju 1956:42) Maj:ts bemyndigande idecember 1955 tillkallades SärskUd utredningsman för att göra en förberedandeundersökning rörande specialstraffrätten. Undersökningen skall enligtdirektiven innefatta en kartläggning och systematisering av det stora och svåröverskådligarättsområde som specialstraffrätten omfattar. En sådan undersökning tUlbelysning av problemen är enligt direktiven nödvändig, innan närmare riktlinjerför en reform i ämnet utarbetas. Utredningens slutbetänkande väntas bli avlämnat omkring årsskiftet1973-1974. (Ju 1961:51) somtillsattes 1960 med uppdrag att efter närmare bestämmande avjustitieministrarna i de nordiska länderna behandla frågor om enhetlig nordisklagstiftning på straffrättens område Samt att dryfta andra kriminalpolitiskafrågor av principiell karaktär och gemensamt nordiskt intresse inledde 1962överläggningar om bötesstraffets utformning och användning i de nordiskaländerna. Frågan behandlades under de därpå närmast följande åren och togsdärefter upp på nytt . Ett betänkande, som avses komma att innehålla bl.a. jämförelser mellan de olika bötessystemen i de nordiska länderna ochriktlinjer för bötesstraffets utformning och användning, är nu under utarbetande. Undersökning rörande ekonomiskt verkande sanktioner m. m. (Ju 1973:11) Maj:ts bemyndigande iapril 1973 har en sakkunnig tUlkallats för att göra en förberedande ochkartläggande undersökning rörande behovet och lämpligheten av en reformering avgällande system i fråga om bötesstraffet och ekonomiska sanktioner i övrigt. Idirektiven för utredningen uttalas att ekonomiskt verkande sanktioner somalternativ tUl frihetsstraff bör komma tUl användning för vissa typer av brotti större utsträckning än f. n. Det framhålls också att det nuvarandebötessystemet ofta leder tUl låga bötesbelopp som inte utgör tillräckligsanktion mot brott som medför ekonomisk för gärningsmannen samt att detinte minst för brott som riktas mot staten och samtliga medborgares intressenkan finnas behov av en möjlighet att rikta ekonomiska sanktioner mot juridiskapersoner. Betänkandeöver undersökningen väntas bli avlämnat . brottmålsutredning (Ju 1969:54) Fomierna för handläggning av målangående vissa lindringar m. m. utreds av 1968 årsbrottmålsutredning. I direktiven uttalas såvitt här är av särskilt intresse attutredningen, vid sidan av olika frågor rörande butikssnatterier, bör behandladen mera allmänna frågan om formerna för beivrande av sådan brottslighet som numåste behandlas av domstol i ordinär brottmålsprocess, trots att den är avlindrigare art och föranleder endast bötesstraff samt dessutom i regel ärlättbedömd. Utredningen, som tidigare avgivit betänkandena Snatteri(SOU 1971:10) och Snyltningsbrott och sjukförsäkringsmissbruk (SOU 1973:13),beräknas avge sitt slutbetänkande omkring . (Ju 1970:53) Maj:ts bemyndigandetillkallades sakkunnig med uppdrag att utreda frågan omavskaffande av förvandlingsstraff för böter. I direktiven uttalas motbakgrunden av anförda principiella och praktiska invändningar mot systemet medförvandlingsstraff att översyn bör ske med sikte på att förvandlingsstraffetskall slopas, varvid bör utredas möjligheterna att på annat sättåstadkomma att bötesindriv-ningen blir lika effektiv som . Utredningenberäknas avge sitt slutbetänkande . (Ju 1970:63) Maj:ts bemyndigande inovember 1970 tillkallades sakkunniga, åtalsrättskommitrén, med uppdrag attutreda frågan om underlåtande av åtal m. m. 1 direktiven uttalas att samhälletssträvanden bör i ökande utsträckning inriktas på att med andra medel änlagföring beivra lagöverträdelser som rättsväsendets resurserkoncentreras på den grövre brottsligheten och andra från samhällssynpunktsärskilt angelägna uppgifter såsom övervakning av trafiken, allmänordning och säkerhet. I anslutning härtill framhålls att en utveckling motfriare åtalsprövning kan få konsekvenser även för påföljdssystemet i brottsbalken.Särskilt frågan om domstolarnas möjligheter att efterge påföljd och attöverlämna lagöverträdare för sociala åtgärder måste samordnas med motsvarandemöjligheter i samband med åtalsunderlåtelse. Utredningen bör enligt direktivenbl. a. även överväga om åtalsunderlåtelse bör kunna kombineras med böter ellerandra påföljder, t. ex. fastställelse i ett strafföreläggande. Det brottsförebyggande rådet (Ju 1973:14) Maj:ts bemyndigande ijuni 1973 har tillkallats sakkunniga med de uppgifter som utredningen om ettbrottsförebyggande råd (Ju 1973:00) föreslagit för rådet. Avsikten är attrådet skall inrättas från . Enligt utredningens förslag skall rådet ha till uppgiftatt närmast under Kungl. Maj:t samordna samhäUets och enskildas insatser motbrott. Rådet skall vidare genom utredningar och initiativ medverka i detkriminalpolitiska utvecklingsarbetet. TUl de uppgifter som enligt förslagetsärskUt skall åligga rådet hör att verka för att lagstiftningen inom rådetsverksamhetsområde håller jämna steg med samhällsutvecklingen. Enligt direktiven för de sakkunniga bör rådet inom ramenför de resurser som rådet erhåller vara oförhindrat att självt avgöra vilkafrågor rådet anser vara av sådan vikt i det brottsförebyggande arbetet att debör närmare utredas av rådet. Utskottet har inhämtat yttrandeöver motionen från riksåklagaren, hovrätten för ,förvandlingsstraffutredningen. Föreningen , Sverigesadvokatsamfund och Föreningen . Hovrätten för och Domareföreningentillstyrker bifall tUl motionen medan RA, avstyrker densamma. uttalar sigi avstyrkande riktning. Hovrätten för erinrarinledningsvis om att departementschefen i samband med lagstiftninguttalade att med dagsbotssystemet icke åsyftades någon proportionalisering medmatematisk noggrannhet efter betalningsförmågan utan att dagsbotsbeloppetsbestämmande borde vara föremål för domstolens fria prövning. Hovrätten uttalar vidare att domstolarna på senare tidregelmässigt torde ha tillämpat RÄs cirkulär samt erinrar om attcirkuläret omarbetats innevarande år. En tUlämpning av de omarbetade anvisningarnatorde enligt hovrätten i viss mån komma att verka dämpande på bötesnivån,beroende på att större hänsyn än tidigare tages till försörjningsbördan ochdet ökade skattetrycket. Därmed skulle det kunna anses att motionären fått sina krav om en sänkning av bötesnivåntillgodosedda. Emellertid är, framhåller hovrätten, bötessystemet förenat medvissa olägenheter. Härom anför hovrätten följande: De nu tillämpade reglerna omhänsynstagande beträffande gift person tUl andre makens inkomst är utformademot bakgrunden av giftermåls-balkens principiella syn på famUjen såsom enpersonlig och ekonomisk gemenskap, där makarna samverkar med lika ansvar föratt tillgodose famUjemedlemmarnas behov. På familjerättens område pågåremellertid ett intensivt reformarbete. Enligt direktiveneftersträvas ett samhälle där - såsom motionären anfört varje vuxen individkan ta ansvar för sig själv utan att vara ekonomiskt beroende av anhöriga ochdär jämlikhet mellan män och kvinnor är en realitet. Enligt hovrättens meningmåste resultatet av det pågående utredningsarbetet beaktas vid bestämmande avreglerna för hur dagsboten skall beräknas för makar och för eljest sam boende. Det kan ifrågasättas, om icke även andra omständigheter ände som anges i förarbetena till bötesbestämmelserna bör ligga tUl grund vidbestämmandet av bötesnivån. Vad som härvidlag främst kommer i åtanke ärskatternas inverkan på den enskildes förmåga att betala böter samt förekomstenav den mångfald sociala bidrag och andra förmåner som tUlkommit efter 1931. Detkan i brist på närmare uttalanden i förarbetena i många fall råda tvekan om hurdessa skall inverka vid bestämmandet av dagsbotens storlek, något som i sin turkan medföra den olägenheten att skilda normer utvecklas vid olika domstolar. Penningböterna utgör en mycket stor del av bötesstraffen,speciellt efter tillkomsten av ordningsbotssystemet. Vid bestämmande av bötesnivåni dessa fall, då ärenden exempelvis efter bestridande kommer till domstol,torde regelmässigt tillämpas de bötesbelopp, som anges i riksåklagarens beslutom ordningsbot förvissa brott, meddelat (SFS 1973:154). Härvidlagtorde normalt hänsyn ej tas till den bötfälldes inkomst. Om det till bedömandesamtidigt föreligger en gärning som förskyller dagsböter, skall enligtbrottsbalken 25:5 1 st. böter såsom gemensamt straff för flera brott ådömas idagsböter, om sådana är stadgade för något av brotten. För en person med ringainkomst kan bötesbeloppet i det sistnämnda fallet komma att vara väsentligtlägre än om personen i fråga blott döms för en ordningsförseelse som förskyllerpenningböter. Detta förhållande är icke tUlfredsställande. Avslutningsvis uttalar hovrättenatt den lika med motionären anser, att det principiellt inte finns något atterinra mot dagsbotssystemet som sådant. Med stöd av det anförda anseremellertid hovrätten fog föreligga för en vidare översyn av bötesstraffet änvad som kan åstadkommas genom den revision av riktlinjerna som påbörjats avriksåklagaren. Hovrätten tillstyrker därför bifall till motionen. Även framhålleratt RA:s anvisningar i allt högre grad påverkat domstolarnas praxis vidbestämmandet av dagsbotens storlek och pekar på tillkomsten av det nyacirkuläret i ämnet. Större hänsyn skall, framhåller föreningen, enligt de nyaanvisningarna tas till skattebelastning och barnkostnader, medan båda makarnasinkomster alltjämt skall beaktas vid bestämmandet av dagsbotsbelopp för giftperson. Cirkuläret kan enligt föreningen förväntas få betydelse även fördomstolarnas praxis, bl. a. eftersom haft tillfälle attpåverka dess innehåll. Även om således vissa av deolägenheter som påtalas av motionären kan förväntas bli mindre framträdandeinom en snar framtid, finns enligt föreningen källor till nya olägenheter kvari systemet. Vidare har samhällsutvecklingen medfört, att ävenandra omständigheter än tidigare kan inverka vid bestämmandet av dagsbotensstorlek. I förarbetena tUl bötesbestämmelserna saknas grundläggande uttalandenom betydelsen av skatteprogression, skattepliktiga resp. icke skattepliktigasociala bidrag och underhållsbidrag. Detta medför i sin tur, menar föreningen,osäkerhet och brist på likformighet vid tillämpningen. Föreningen framhåller också att det torde haskett en utveckling av utländska system för bötespåföljder. Svensk bötesrätthar i viss mån påverkats av denna utveckling, inte minst i samband medinförandet av de förenklade formerna för åläggande av bötespåföljd, ordningsbotoch parkeringsbot. Vid en samlad översyn av hela bötessystemet bör enligtföreningen ytterligare impulser kunna hämtas från utlandet. Som exempel på mindre tilltalande konsekvenser av detnuvarande bötessystemet anför föreningen följande: Penningböternas andel inombötesstraffet har ökat betydligt på grund av det ökadetUlämpningsområdet för förelägganden av ordningsbot. Eftersom många brott avordningskaraktär bestraffas med en ordningsbot som uppgår tUl , kandomstolarna för två brott av väsentligen likartad karaktär, t. ex. vårdslösheti trafik och brott mot stopplikt, komma att döma tUl beloppmässigt sett högstolika bötesstraff (15 å 20 dagsböter om 5 resp. böter ). I den mån målom sådana förseelser, vilka normalt beivras genom föreläggande av ordningsboteller strafföreläggande, till följd av bestridande eller uteblivet godkännandebringas under domstols prövning, synes domstolarna känna sig bundna vid debötesbelopp som anges i riksåklagarens beslut om ordningsbot för vissa brott(SFS 1970:26). Dessa bötesbelopp brukar inte frångås, ej ens vid ringa elleringen inkomst hos den felande. Även dessa konsekvenser av bötessystemetförefaller mindre tilltalande. Avslutningsvis instämmer föreningeni motionärens uttalande, att principiellt sett finns ingenting att invända motdagsbotssystemet, men anser ändå att det finns behov av modernisering ochöversyn av hela bötessystemet. Eftersom detta bör ske från vidareutgångspunkter än dem som riksåklagaren kunnat anlägga vid sin översyn avcirkuläret till åklagarna, tillstyrker föreningen bifall till motionen. RÅ framhåller att huvudprincipenför bestämmande av bötesstraff bör vara att hänsyn skall tas förutom tillbrottets svårighetsgrad även till den dömdes ekonomiska förhållanden. Olikametoder är därvid enligt RÄ tänkbara. Det hos RÄ tillämpade dagsbotssystemethar den påtagliga förtjänsten att man av det utdömda bötesstraffetkan utläsa bedömningen av brottets svårighetsgrad, vilket kommer tUl uttryck iantalet dagsböter, och hur den dömdes ekonomiska förhållanden påverkatbötesstraffets storlek, vilket framgår av dagsbotsbeloppet. Detta ger de bästaförutsättningarna för att åstadkomma enhetlig rättspraxis, vilket det ärangeläget att eftersträva. Dagsbotssystemet tUlämpades,framhåUer RÄ vidare, länge endast i de nordiska länderna med undantag förNorge. Emellertid har systemet fått allt flera förespråkare ute i och ärnumera infört eller övervägs i vissa västeuropeiska stater som t. ex.Frankrike, och . Beträffande omarbetningen av cirkulär 19 uttalar RÄ attvad som därvid särskilt behandlats är dagsbotsbelopp för äkta makar, avdrag förhemmavarande barn och skatteprogressivitetens inverkan. De nya anvisningarnainnebär höjda avdrag för barn och ökat hänsynstagande tUl skattetrycket.GenereUt betyder anvisningarna eii sänkning av dagsbots-beloppen inte minst fördem med små eller medelstora inkomster. Vissa av de invändningar mottillämpningen som framförts i motionen har således beaktats. Ett särskiltproblem erbjuder enligt RÄ makar eller andra som lever i äktenskapsliknandeförhållanden. Häromanför RÄ följande: Vid den tid då dagsbotssystemetinfördes var det inte vanligt att båda makarna hade inkomst. Läget är nu etthelt annat. Frågan om hur äkta makar skall bedömas har därför numera en mycketstörre praktisk betydelse . Principiellt kan det tyckas tUltalandeatt för makar endast låta den egna inkomsten vara bestämmande för dagsbotensstorlek. En sådan princip leder inte till några svårigheter när makarna harungefär lika stora inkomster. Däremot leder principen till uppenbar orättvisadär ena maken har stor inkomst och den andra ringa eller ingen inkomst. Det tersig sålunda stötande att bestämma dagsbotsbeloppet till minimum för en personsom saknar egen inkomst men vars make har kanske iårsinkomst medan en arbetarhustm med kanske i årsinkomst skullefå avsevärt högre dagsbot. Vid den utredning som föregått det nya cirkulärethar framkommit, att praxis hos domstolar och åklagare är högst varierande närdet gäller att fastställa dagsbot för makar. Jag har därför ansett attanvisningar på detta område är särskilt angelägna för att främja störreenhetlighet. Det synes inte möjligt att åstadkomma ett rättvist system utan attbasera beräkningen på båda makarnas inkomst- och förmögenhetsförhållanden. Detnya cirkuläret bygger på detta betraktelsesätt. Härutöver uttalar RÄ attdagsbotssystemet enUgt hans mening i stort sett fungerat väl i tillämpningen.Inget bötessystem kan, framhåller han, uppfylla krav på rättvisa i allahänseenden, men med de anpassningar tUl ändrade förhållanden som kommer att skegenom det nya cirkuläret torde i allt väsentligt den kritik som riktats motgällande praxis ha tillgodosetts. Avslutningsvis erinrar RÄ om att en sakkunnig inomjustitiedepartementet numera tillkallats för utredning om eventuell översyn avdet ekonomiska sanktionssystemet inom straffrätten. Därvid torde enligt RÄockså närmare komma att övervägas behov av en sådan utredning som begärs imotionen. uttalar attbrottsbalkens regel om dagsbotens fastställande inrymmer vidsträckt möjlighetför domstolarna att beakta den tilltalades personliga och ekonomiskaförhållanden och att i olika domstolar torde av praktiska skäl ha utbildatsvissa "tumregler" vid beräkningen av böter. I den mån dessa inte längre skullemotsvara det skäliglietskrav som ifrågavarande lagrum uppställer bör det enligtsamfundet åligga domstolen att modifiera sina praktiska beräkningsgrunder. Den begärda översynen av bestämmelsen om dagsbotensfastställande är enligt samfundet inte erforderlig. Vad beträffar frågan om verkställighet av bötesstrafferinrar samfundet om förvandlingsstraffutredningens arbete. Frågan om översynav verkställighetsreglerna bör enligt samfundet anstå till dess utredningsresultatetföreligger. , som inhämtatsynpunkter på motionsspörsmålet från lokalavdelningarna i ,, , och , uttalar attbehovet att modernisera metoderna för beräkning av dagsbotsbeloppet är stortmen avstyrker motionen under hänvisning beträffande RÄ:s arbete med nyaanvisningar. anseratt motionens syfte torde vara tillgodosett genom Kungl. Maj:ts beslut atttillkalla en sakkunnig med uppdrag att utföra en förberedande och kartläggandeundersökning rörande behovet och lämpligheten av en reformering av gällandesystem i fråga om bötesstraffet och ekonomiska sanktioner i övrigt. Med hänsyn tUl nämnda utredningsuppdrag begränsarutredningen sitt yttrande till några anmärkningar i anslutning tUl de särskildaspörsmål som tas upp i motionen samt anför härom: Att dagsbotsbeloppet för giftkvinna utan egen inkomst bestäms under beaktande av mannens inkomst föranlederenligt utredningens mening icke någon kritik. Samma grundsats gäller irättstillämpningen, när den tUltalade är "hemmaman" och familjensinkomster härrör från hustru eller jämförbar kvinnlig famUjeförsörjare. Detväsentliga är att dagsbotsbeloppet står i relation till den ekonomiskastandard varunder gärningsmannen faktiskt lever.