bet · FW01NU26 · 1973-12-31 00:00:00 — Näringsutskottetsbetänkande nr 1973 NU 1973:26 betänkande i anledning av motioner angåendejordbrukskooperationen. I detta betänkande behandlas motionerna 1973:516 av iBlentarp m. fl. (s), vari hemställs att skall hos Kungl. Maj:themstäUa om en utredning rörande styrelserepresentation inomjordbrukskooperationen för samhället och konsumenterna, och 1973:1486 av m. (s), vari hemställs att skall hos Kungl. Maj:t anhålla om utredningav de struktur- och konkurrensförhållanden som utvecklats inom den svenskajordbruksrörelsens affärsdrivande företag för att utröna hur dessa påverkarprissättningen på Uvsmedel och varuutbudet till konsumenterna. Verkställande direktören iLantbrukarnas riksförbund har inför utskottet framfört synpunkter i ärendet. En kraftigt stegrad strävan tUlkoncentration har gjort sig gällande inom livsmedelsindustrin ,sägs det i motionen 1973:1486. Motionärerna hänvisar tUl industridepartementetsförstudie (Ds I 1972:2) Livsmedelsindustrin i och uttalar attkoncentrationen i och för sig kan ge en mera effektiv produktion ochdistribution genom stordriftsfördelar men att den också kan medverka till attrimliga konkurrensförhållanden inte kan vidmakthållas. Det ökande antaletfusioner mellan företag inom jordbrukskooperationen innebär en samling avekonomisk makt, säger motionärerna. Producentkooperationens ökade engagemang idetaljhandelsledet bör också uppmärksammas. Jordbrukskooperationen synessnabbt ändra karaktär till ett stort koncernföretag. Motionärerna ifrågasätterom inte systemet för prisreglering på jordbrukets produkter har bidragit tillatt de av jordbrukarrörelsen ägda företagen fått en så stark ställning påmarknaden för baslivsmedel att den närmar sig en monopolställning. De betecknarmonopoliseringstenden-serna som särskilt betänkliga i en bransch där denenskilde konsumenten har små möjligheter att pressa priserna genom köpvägran. Ifråga om risker till följd av monopoliseringen åberopas vadnäringsfrihetsombudsmannen uttalat i sitt remissyttrande över det nämndabetänkandet. NäringspoUtiken går bl. a. ut på att stimulerastrukturrationalisering i syfte att stärka den svenska industrins konkurrenskraft och öka Man har dock inte, sägermotionärema, velat medverka tiU att monopolföretag utvecklas utan attmöjligheter ges tiU insyn och påverkan från samhällets sida. Efter att haredovisat vissa data om jordbrukskooperationen anför motionärerna att endast fåföretag och koncerner inom landet torde kunna ta upp konkurrensen med jordbrukarnaskooperativa företag. De efterlyser en närmare analys av dessa företagsverksamhet. SamhäUets och konsumenternas insyn och inflytande i denna branschmåste räddas, hävdar motionärerna slutligen. Koncentrationstendenser inom jordbrukskooperationenpåtalas också i motionen 1973:516. Denna rörelse driver , säger motionärerna,en stark centralisering tUl aUt större enheter koncentrerade till större centramed motivering att produkten skall göras billigare för konsumenterna. Dessa hardock inte någon möjlighet att kontrollera att denna verkan uppnäs. Då samhälletger stöd till jordbruket och konsumenterna är nästan helt hänvisade tUl dejordbrukskooperativa företagens produkter finns det enligt motionärernas meningstarka motiv för att samhället och konsumenterna skall bli representerade i dejordbrukskooperativa organisationernas styrelser. Vissa uppgifter om jordbrukskooperafionen av de ca 200 000 jord-och skogsbrukarna i är medlemmar i en eller flera föreningar inomjordbrukskooperationen. Är 1971 fanns inalles 1,08 miljoner medlemskap, dvs. imedeltal fem medlemskap per lantbrukare. Mer än fyra femtedelar av de svenskajordbruksprodukterna passerar genom jordbrukskooperationen. Föreningarna inomjordbrukskooperationen hade en omsättning med lantbrukarna av över 9,5miljarder kronor. Det totala antalet anstäUda i föreningarna var då ca 52 000. Svenska mejeriernas riksförening (SMR) hade 1971(exklusive dotterföretag) en omsättning av . Antalet anställdainom mejeriindustrin var nära 10 000 personer och antalet driftplatser ca 150.Målet är att man på skall åstadkomma ett enda landsomfattandemejeriföretag i stället för de 39 anslutna mejeriföretagen. Driftplatserna harblivit alltmer specialiserade. Är 1971 producerades mjölk och andra flytandemejeriprodukter på 70 platser i landet, smör på 35 platser och ost på nära 80platser. () hade 1971 en årsomsättningav , varav förädlingsvärdet var ca . Antaletanställda i organisationen var 10 900. - med 35slakterier - omhändertog av den svenska kött- och fläskproduktionen, och37 % av charkuteritillverkningen skedde inom organisationen. Sjuslakteriföreningar i östra fusionerades 1971 till enregionförening med namnet (800 mUj. i omsättning, 2 500 anställda).Regionföreningen i västra , , som bildats av fyraslakteriföreningar, började sin verksamhet . Antaletföreningar inom SS är därefter tio. De fem slakteriföreningarna i södra en förutsättningslös fusionsutred- ning, vars resultat skall föreläggas 1973 årsföreningsstämmor. () tillhandahållervaror och tjänster för praktiskt taget alla delar av jordbruksproduktionen samttar emot och marknadsför spannmål, utsäde, fröer, oljeväxter, foderväxter ochpotatis. Ca 120 000 jordbrukare med av den totala åkerarealen ärmedlemmar i och ägare av de 19 föreningar som är anslutna tUl SLR. är SLR ägare tUl den största kvamgruppen ilandet. SLR har även stora intressen i den svenska gödselmedelsindustrin. 1föreningarna omsattes varor till ett värde av 3,4 mUjarder kr. SLR haren dominerande andel av marknaden för samtliga varugrupper som organisationenhanterar. Ca 8 000 personer är anställda i organisationen. Övriga ekonomiska föreningar inom är , , , allmänna hypoteksbankvars verksamhet regleras av lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbankoch om landshypoteksföreningar , Svensk husdjursskötsel, bränneriintressentersekonomiska förening, stärkelseproducenters förening, , oljeväxtodlares centralförening,, betodlares centralförening och Sverigeskonservodlares samorganisation. Industridepartementets förstudie Livsmedelsindustrin iSverige Industridepartementet publicerade1972 en förstudie (Ds 1972:2) Livsmedelsindustrin i . Syftet medförstudien var att översiktligt belysa utvecklingsdrag och problemställningarinom svensk livsmedelsindustri. Förstudien innehåller bl. a. uppgifter om dejordbrukskooperativa företagen. Är 1960 fördelade sig livsmedelsindustrin (exklusivebryggerier och läskedrycksfabriker) på jordbrukskooperativ, konsumentkooperativoch privat sektor med 30, 10 respektive räknat på förädlingsvärde. Sedandess torde de jordbrukskooperativa och konsumentkooperativa sektorernas andelha ökat. dominerar mejeri-, slakteri-och i något lägre grad kvarnindustrin. Dessa tre branscher räknas alla tiU densektor inom livsmedelsindustrin som främst inom ramen för jordbruksprisregleringen är skyddad från importkonkurrens. Räknat efter omsättningen iir (inklusive dotterbolag och medlemsföreningar) det fjärdeföretaget i storleksordning i efter , ochSKF. Med samma mått mätt är även (inklusiveKungsörnen) och Svenska mejeriernas riksförening bland de största företagen.Jordbrukskooperativ tUlverk-ning sker också inom andra produktområden. AvcharkuteritUlverkningen .Svarar jordbrukskooperativa företag för 37 %.Tillverkning av färdiglagad mat och konserver sker bl. a. vid och vidjordbrukskooperativa slakterier. Denna produktion är delvis inriktad påstorhushållsproduk- Även inom bageriindustrin finns en vissjordbrukskooperativ tillverkning. Det största företaget inomglasstillverkningen, Glace-Bolaget, som har ägts av flera mejeriföreningar, fusione-rats med . Det nyaföretaget ägs tiU av mejeriföreningarna och beräknas få en marknadsandelav . Inom kvarnindustrin finns ca 600 bygdekvarnar, som svararför en högst obetydlig andel av den totala mjölproduktionen, och omkring 1 25handelskvarnar, varav endast 19 har industriell storleksordning. KungsörnenAB, som ägs av , förvärvade 1971 AB MårtenPehrsons Valsqvarn (Kejsarkvarnarna). Efter fusionen omfattar koncernen åttakvarnar. Marknadsandelarna för mjöl och produktionsandelarnaeftersom utrikeshandel knappast förekommer är ungefärligen förKungsörnen (inklusive Kejsarkvarnarna), för KF och för övriga(Wasabröd AB:s förmalning ej inräknad). Företagskoncentrationen inom kvarnindustrin är såledesmycket hög med en marknadsandel på för de två största grupperingarna.Fåtalsdominansen är ännu starkare än siffrorna indikerar, eftersom KF ihuvudsak levererar enbart inom sin sektor och inte uppträder som konkurreranderåvaruleverantör till privat bageriindustri. Anläggningsstrukturen uppvisarinte en liknande höggradig koncentration, även om nuvarande struktur är långtmer koncentrerad . finns ingen kvarnanläggning med såstor kapacitet som den som av koncentrationsutredningen i betänkandet (SOU1970:30) Stordriftsfördelar inom industriproduktionen beräknats vara denoptimala för en kvarnanläggning. Före fusionen mellan Kungsörnen ochKejsarkvarnarna fanns ett kartellavtal mellan dessa företag om kapacitets- ochproduktionsbegränsningar samt begränsningar av reklamkostnader m. m. Fusionenföregicks av ett gemensamt försäljningsbolag som bildades är 1970. () presenterade 1971 en utredning om kvarnindustrinskonkurrensförhållanden och kostnadsstruktur, tUlkom-men på initiativ avnäringsfrihetsombudsmannen (NO). Eftersom KF och de mindre handelskvarnarnainte erbjöd någon nämnvärd konkurrens skulle det enligt utredningen finnasmöjlighet för kartellen att utöva monopolistiskprissättning. Utvecklingen ansågs visa att kartellen hadefungerat som prisledare på mjölmarknaden. Utredningen menade dock att det vartroligt att risken för nyetablering (bl. a. från bageriföretagens sida) ochosäkerheten om KF:s och utlandets reaktioner på prishöjningar hindrat kartellenatt fungera som ett rent monopolföretag. Bristen på priskonkurrens inom kvarnindustrin har enligtSPK:s utredning lett till en prissättning som gjort det möjligt för inoptimalaäldre anläggningar att fortsätta produktionen och som förhindrat maximaltutnyttjande av befintliga moderna anläggningars kapacitet. Tillkomsten av nyaanläggningar av optimal storlek har också hämmats. Den genomfördafusionen mellan borde enligt förstudien i ochför sig kunna innebära positiva effekter pä strukturutvecklingen genom ökadsamordning. På lång sikt kunde man förvänta sig att högre kapacitetsutnyttjandei effektivare anläggningar kom till stånd och att den samlade kapacitetenminskades, vilket med nuvarande stagnerande efterfrågan är en förutsättningdärför. Bristen på konkurrens kan å andra sidan innebära att Kungsömengmp-pensincitament till stmkturrationaliseringar inte är alltför starka. I förstudienbetecknas ökad utrikeshandel med kvarnindustrins produkter som i hög gradeftersträvansvärd från allmän synpunkt. Konkurrens på export- och hemmamarknadskulle verka pådrivande på strukturrationaliseringen som tendensernatill monopol på hemmamarknaden kunde hållas tillbaka. Tillgången på råvarabetraktas inte som något hinder för en exportexpansion. I fråga om mejeriindustrin anförs i förstudien att omkring99 % av mejeriproduktionen sker vid jordbrukskooperativa anläggningar. Mejeriindustrinhar genomgått en synnerligen kraftig koncentrationsprocess i vad avser såvälföretag som driftställen. 1950, 1960 och 1970 var antalet företagrespektive 422, 263 och 50 och antalet anläggningar respektive 637, 426 och163, Mjölkinvägningen per anläggning och år var respektive 6,1, 7,8 och 16,9tusen ton. Bakom strukturomvandlingen ligger stordriftsfördelar i produktionenoch förändringar på distributionssidan. Stordriftsfördelarna anses vara sådanaatt om man bortser från de tungt vägande distributionskostnaderna de flestamejerianläggningarna även ligger tämligen långt från en "optimalstorlek". Det framhålls i förstudien att mejeriorganisationensmonopolställning inte kan utnyttjas för monopolistisk prissättning annat än iden mån det är möjligt inom ramen för jordbruksprisregleringen. Omfusioneringen framhålls att SMR som organisatorisk målsättning antogett landsomfattande mejeriföretag men att det är tveksamt om mejeriföretagen iNorrland kommer att ingå. Enligt bedömningar från branschhåU torde nästan allaföretagen i södra och ha fusionerats i mitten eller i allahändelser . Den största fusioneringen skedde år1972, när Lantbrukarnas mjölkcentral (LMC) på och Mjölkcentralen(MC) på ostkusten gick samman. Det optimala antalet anläggningar är enligtbedömningar inom branschen ungefär 60. I fråga om slakteriindustrin gäller attjordbrukskooperationen svarar för av den totala kreaturs- och svinslakten.Resterande sker huvudsakligen vid privata och konsumentkooperativa slakterier.Fjäderfäslakten har broiler som helt dominerande produkt; härvidlag svarar ettjordbrukskooperativt företag för av produktionen. Närmaste förädlingsled efter slakten är styckningen. Härvar andelarna när det gällde nöt- och griskött förjordbrukskooperationen, för KF och för privata företag. Denjordbrukskooperativa andelen av den totala styckningen ökar successivt. Inom charkuteriindustrin var de olikaägarkategoriernas produktionsandelar för slakteriorganisationen, förKF och för privata företag. Siffrorna täcker inte köttkonserver ochfärdiglagad mat. Utvecklingen har inneburit att KF och framförallt slakteriorganisationen ökat sina andelar och att de privata företagens andel minskat. Slakteriföreningarnas produktermarknadsförs under det gemensamma varumärket . Detta betyderdock inte att en centralisering av marknadsföringen tUl hargenomförts. Ett särdrag för slakteriorganisationen är den uppdelningav landet i regioner som tillämpas. Den innebär att slakteriföreningar i enregion är begränsade till regionens marknad och inte får konkurrera medslakteriföreningar i andra regioner. Detta gäller såväl slakteri- somcharkuteripro-dukter. För Stockholms- och Göteborgsmarknaderna råder speciellaförhållanden. Efter de fusioner som lett till bildandet av i östraMeUansverige och i västra är marknadsföringen i ochGöteborg uppdelad så att handhar försäljningen av bl. a. heladjur medan på de nybildade slakteriföreningarna faller all övrig försäljningmed vissa undantag. Jordbrukskooperationen haren mycket stark dominans på råvarusidanbåde när det gäller slaktdjur till slakterier och när det gäller nöt- ochgriskött till charkuteriindustrin. En del av importen går dessutom viaslakteriorganisationen. Eftersom produktionen är större än konsumtionen harorganisationen därmed en utomordentligt stark ställning pä den svenskamarknaden. Dominansen sammanhänger med flera faktorer. Den inhemskaproduktionens omfattning styrs genom prisregleringen och andrajordbrukspolitiska medel. styrs den inhemska förbrukningen genom prissättningen.Vid nuvarande prisnivå innebär detta en större inhemsk produktion än fullsjälvförsörjning och en relativt obetydlig import. Köttproduktionens storlek ärdock i hög grad avhängig av utveckhngen inom andra delar av jordbruksnäringen.Nötköttsproduktionen är sammankopplad med mjölkproduktionen. Produktionen avgriskött är bl. a. beroende av tillgång och priser på foderspannmål.Spannmålsproduktionen karakteriseras av besvärande överskottsproblem. Mellan slakteriföreningarna och medlemmarna (djuruppfödarna)råder ömsesidiga skyldigheter. Medlemmarna är skyldiga att leverera samtligaslaktdjur till sin förening. Denna å sin sida är skyldig att motta allaleveranser från medlemmarna. En djuruppfödare har alltså att ta ställning tUlom han vUl stå helt innanför eller utanför jordbrukskooperationen. TämUgenhårda medlemsvillkor motiveras från slakteriorganisationens sida med att detför att man skall kunna tillgodose medlemmarnas ekonomiska intressen krävs ettvisst mått av säkerhet att alla i den samverkande gruppen samarbetar lojalt.Vidare hävdas att man utan leveransåtagande skulle belastas med enkostnadskrävande inköpsfunktion och högre transportkostnader. En ytterligarefördel anses vara att systemet ger möjlighet till ett högt och jämnt kapacitetsutnyttjandei slakterierna. Den fasta bindningen av djuruppfödarna innebär, sägs det iförstudien, risker för bristande effektivitet ur långsiktig synvinkel.Slakteriförbundet har för varje förening faststäUt ett verksamhetsområdeutanför vilket föreningen inte får driva handel med slaktdjur ochslaktdjursprodukter. På detta sätt förhindras konkurrens mellan föreningarna. behandlat frågan om leveranspUktsbestämmelserna inomslakteriorganisationen. Under NO:s handläggning av ärendet genomfördes en visshberalisering av slakteriföreningarnas stadgar. NO synes räkna med attförändringen kommer att medföra ökad konkurrens. Även områdesindelningen hartagits upp av NO (se nedan, s. 11). I förstudien uttalas att slakteriföreningarna har en såstark dominans att det inte kan förutsättas att ändrade konkurrensförhållandenkan komma tUl stånd annat än i begränsade områden. heltdominerande stäUning på slaktdjurssidan bedöms komma att förbli opåverkatstark. Det påpekas att detta konstaterande inte innebär ett ställningstagandetill huruvida nuvarande situation i slaktdjurs- och slakterileden är skadligeller fördelaktig från det allmännas synpunkt. Köttprisregleringen avser partipriset för slaktade,ostyckade kroppar. Det framhålls i förstudien att det finns två viktigarestriktioner för den jordbrukskooperativa slakteriorganisationens prispolitik.Dels kan priset inte röra sig utanför de fastlagda prisgränserna utan att dettautlöser motåtgärder från statens jordbruksnämnds sida, dels kan det normaltinte överstiga importpriset. a. privata företag och slakteriorganisationenråder oenighet om huruvida importen är fri eller ej. De flesta länder är tillföljd av höga veterinärhygieniska krav uteslutna som handelspartners.Två tredjedelar av köttimporten kommer från . De danska och svenskaslakteriorganisationerna samarbetar så att en viss del av importen sker iSlakteriförbundets regi. Områdesindelningen meUan slakteriföreningarna får, sägsdet i förstudien, allt mindre betydelse som konkurrensbegränsande faktorallteftersom föreningarna fusioneras, så att organisationen tUl slut kanväntas bestå av fyra eller fem stora enheter. Storföreningarna omfattar såstora regioner att de flesta slaktdjursleverantörer under alla omständigheterav transportkostnadsskäl torde vara hänvisade till en enda förening. Det som istället träder i förgrunden är slakteriorganisationens dominans över huvud taget.NO har, påpekas det, i sin handläggning av problemet fäst avseende vid att deformella möjligheterna för leverantörer att utträda ur slakteriorganisationenökar med den liberalisering av föreningsbestämmelserna som har skett. Dettaelement av frihet är emellertid enligt förstudien ofta illusoriskt, eftersomicke-producentkooperativa slakterier finns etablerade i helt obetydligutsträckning. Orsaken tiU detta är i sin tur bl. a. att försörjning i storskala med slaktdjur är ett svårlöst problem så länge djurleverantörerna i såstor utsträckning är knutna till jordbrukskooperationen av solidaritet ellerav andra skäl. Möjligheten av att icke producentkooperativ djuruppfödning ochslakt skulle kunna etableras bedöms i förstudien innebära en potentiell konkurrensfaktorsom åtminstone i någon mån kan påverka slakteriorganisationens agerande. Vid ett isolerat betraktande av slaktledet synesslakteriorganisationens dominerande ställning enligt förstudien kunna innebäraföljande negativa respektive positiva effekter. Negativt kan det vara omställningen utnyttjas tiU monopolistisk prissättning och omeffektivitetshöjande strukturomvandhngar uteblir Vid prissättningen kan denstarka stäUning- en dock inte utnyttjas annat än inom ramen för denbegränsade handlingsfrihet som prisregleringssystemet ger. Den intensivafusionsverksamheten innebär att en omfattande strukturomvandling pågår.Positiva faktorer bedöms vara ett förhållandevis billigt inköps- ochintransportsystem, möjligheter till planerad råvarutillförsel och jämntutnyttjande av produktionsapparaten samt möjligheter att utnyttjastordriftsfördelar i produktionen. 1 slaktledet synes nuvarande situation tillövervägande del innebära fördelar från effektivitetssynpunkt. Inom stycknings-och vidareförädlingsleden föreligger risk att jordbrukskooperativa företaggenom att behärska råvaran kan utnyttja fördelar som andra företag inte har. av dessa fördelar består av möjligheter om vilkas utnyttjande iverkligheten inget kan sägas utan närmare undersökningar. Fördelen avintegrerad produktion inom en och samma anläggning av slakt å ena sidan,styckning och eventuell vidareförädling å den andra torde däremot vara ettfaktum. Det konstateras att slakteriorganisationen för närvarandekarakteriseras av en stark satsning på expansion, såvitt gäller styckningsverksamhetoch charkuteritillverkning i konkurrens med privata företag. Fusioneringen inomden jordbrukskooperativa slakteriindustrin kan innebära en utveckling iriktning mot optimal anläggningsstruktur och dessutom möjliggöra enspecialisering av tillverkningen vid olika anläggningar. Remissyttranden över förstudien iSverige Industridepartementets förstudieLivsmedelsindustrin i har remissbehandlats. Problem rörandejordbrukskooperationen behandlas i flera remissyttranden. () tar upp dekonkurrensbegränsningar som råder inom slakteribranschen. Utvecklingen därinnebär enligt hans mening risker från effektivitetssynpunkt, särskilt medhänsyn till gällande gränsskydd och reglering av marknaden förjordbruksprodukter, NO framhåller att den nuvarande jordbruksregleringen harbidragit till att skapa de monopolstäUningar som föreligger inom flera områdenbeträffande jordbruksprodukter. Det gränsskydd som en högprislinje förutsätterläggs i stor utsträckning på förädlade produkter. Genom att det på så sätt oftablir den av jordbrukets föreningsrörelse ägda förädlingsindustrin som mottarjordbruksstödet kan industrin använda detta stöd till finansiering av sinexpansion, medan producentledet inte uppnår avsedd intäktsökning. JordbrukarnaerhåUer sålunda endast på mycket lång sikt det statliga stödet. I den måneffektiviteten i förädlingsledet inte är den högsta går jordbrukarna miste omstödet. Det betecknas som angeläget att åtgärder vidtas som för framtiden imöjligaste män medverkar till att stödet omfattar endast produktionssidan. Detsäkraste sättet att åstadkomma att jordbruksstödet blir det lägsta möjligainom ramen för produktionsmålsättningen är enligt NO att skapa förutsättningarför en effektiv konkurrens inom förädlings- och distributionsleden. Ävenstatens pris- och kartellnämnd (SPK) anför att som jordbruks- regleringen är utformad inte blott närproduktion utan ävenviss förädlingsindustri ägd av jordbrukskooperationen kommer att ligga inomdet skyddade området. På sådana områden kan incitament komma att saknas tilleffektivitetsförbättringar eller hänsynstagande tiU konsumentintressen som ärutmärkande för en fri marknad, säger . Den kapitalbildning som äger rum inomjordbrukskooperationen kan i ett senare skede komma att medföra ökad dominanseller ren monopolställning för jordbrukskooperationen beträffande såvälframställning som förädling av jordbruksprodukter, uttalar SPK vidare. Eftersomhandlandet inom marknaderna för jordbruksprodukter i grunden bestäms eUerpåverkas av jordbruksregleringen är det svårt förde konkurrens- ochprisövervakande myndigheterna att bedöma dess effekter inom även icke-regleradesektorer inom förädling och distribution av jordbruksprodukter. Den ytterligare monopolisering som skett inomkvarnindustrin genom fusionen mellan gör detenligt SPK viktigt att pris- och marginalutvecklingen i branschen följs i minstsamma utsträckning som . Trots överkapacitet i branschen som helhet ochnedläggningar av större kvarnanläggningar har, påpekar SPK, under 1960-talethelt nya kvarnar byggts. Dessa anläggningar är inte fullt utnyttjade mednuvarande teknik. Detta förhållande tyder enligt SPK på att marginalerna vidmjölproduktionen varit av den storleksordningen att kvarnarna ejtillvaratagit stordriftsfördelarna tiU maximal produktion.