bet · FW01LU31 · 1973-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1973 LU 1973:31 betänkande i anledning av motion om översynav gällande åldersgränser för bam och underåriga. I motionen 1973:620 av fruHjelm-Wallén m. fl. (s) yrkas att hos Kungl. Maj :t begär en översynav de åldersgränser för barn och underåriga som lagstiftningen tillämpar. Motionärerna anför till stöd för yrkandet bl. a. att engenomgång av de åldersgränser för omyndiga, som lagstiftningen har, ger enmycket förvirrad bild. Åldersgränser har försvunnit, tillkommit ellerförändrats utan någon helhetssyn. En redovisning av vissa åldersgränser,inomolika områden ger enligt motionärerna belägg för att lagstiftningen användersig av mycket skilda åldersgränser när det gäller rättshandlingsförmåga,samtyckeålder m. m. Åldersgränserna tycks sakna inbördes sammanhang och varasatta efter vad som för det aktuella området vid lagstiftningstUl-fället ansågslämphgt. Då det är uppenbart att vår uppfattning angående barns och underårigasrättigheter och skyldigheter genomgår en ständig förändring, finns det enligtmotionärernas mening behov av en översyn av de åldersgränser för barn ochunderåriga som tUlämpas inom lagstiftningen. Utskottet har inhämtat utlåtandenöver motionen från , riksåklagaren, ,, , arbetarskyddsstyrelsen,, , , iStockholm och centrala studiehjälpsnämnden. Remissmyndigheterna har iremissvaren lämnat redogörelser för ohka åldersgränser inom vederböranderemissmyndighets sakområde. I familjepolitiska kommitténs slutbetänkande (SOU1972:34) Familjestöd har ett särskilt kapitel (kap. 11) ägnats ät åldersgränservarjämte en sammanställning av vissa famUjepolitiska och andra åldersgränserfogats till betänkandet (bil. Vidare har i den nedan redovisade departementspromemorian(Ds Ju 1973:11) lämnats en redogörelse för gällande rätt, såvitt avser vissaåldersgränser. Utskottet har gjort en sammanställning av dessa uppgifter,vilken fogas som bilaga tiU betänkandet. Förslag till sänkning av myndighetsåldern till 18 år Arets riksdag har som vilande förvidare grundlagsenlig behandling antagit förslag till ny regeringsform och nyriksdagsordning m. m. 1973:90, KU 1973:26). Förslaget innebär enytterligare sänkning av rösträttsåldern. Enligt förslaget, som bygger pågrundlagberedningens 1 1973.8 samt. slutbetänkande (SOU 1972:15) Ny regeringsform och nyriksdagsordning skall rösträtt vid val tUl tillkomma varje i riketbosatt svensk medborgare som har uppnått senast på valdagen. Såvälgmndlagberedningen som departementschefen, har uttalat sig för att sambandetmellan rösträttsålder och myndighetsålder bibehålls (SOU 1972:15 s. 125, prop.1973:90 s. 163). har intagit samma ståndpunkt vid behandlingen avmotioner om sänkning av myndighetsåldern (LU 1972:19 s. 11). Mot bakgrund av det anförda har upprättatsen promomoria (Ds Ju 1973:11) Förslag om sänkning av myndighetsåldern tUl 18 årm. I promemorian läggs fram förslag om sänkning av myndighetsåldern. Vidarediskuteras vUka följdändringar som kan bli erforderliga när det gälleråldersgränser inom andra sakområden. Utskottet vUl i detta sammanhang särskUtpeka på följande. Reglerna i FB om vårdnadens upphörande och samtycke tilladoption samt i ÄB om behörighet att upprätta testamente har alla nära sambandmed myndighetsåldern och föreslås därför bli anpassade till sänktmyndighetsålder. En anpassning tUl den nya åldersgränsen föreslås vidare ilagen (1962:381) om aUmän försäkring rörande föreskrifterna om utbetalning avföräldrapenning samt i kungörelsen (1962:520) angående sättet och tiden förutbetalning av pension enligt nyssnämnda lag. Även i utlänningskungörelsens (1969:136)regler om uppehållstUlstånd m. m. föreslås sådan anpassning. På det straffrättsliga området finns vissa bestämmelser i6 kap. BrB som handlar om sedlighetsbrott och som tillmäter 20-årsgränsenbetydelse. Med hänsyn till att bestämmelserna om sedlighetsbrott ses över aven särskild utredning, sexualbrottsutredningen, föreslås nu ingen ändring iåldersgränserna. När det gäller barnavårdslagstiftningen föreslås bl. a.den ändringen att åtgärder som beslutats med stöd av 25 a § barnavårdslagenskall upphöra senast när den unge fyller . Däremot föreslås tills vidareingen ändring av 20-åTSgränsen i 25 § b). I promemorian framhålls att det isamband med den kommande allmänna översynen av socialvårdens utformning fårnärmare övervägas hur gränsen mellan olika vårdformer och åldersgränser bördras i framtiden.- Inom studiestödssystemet är 20-årsgränsen av storbetydelse. Frågan om lämpligheten av en sänkning av denna åldersgräns förklarasi promemorian inte kunna bedömas förrän de eventuella följderna därav blivitnärmare utredda. Någraförslag i denna del läggs därför inte fram i dettasammanhang. Avsikten är emellertid att centrala studiehjälpsnämnden skall få iuppdrag att göra en utredning. Inte heller när det gällerrusdrycksförsäljningsförordningen (1954:521) och vissa därtUl knutnakungörelser föreslås någon sänkning från 20 tUl . Frågan om den lämpligaminimiåldern för rätt tUl inköp av msdrycker bör enligt promemorian i förstahand bedömas från alkohol- och nykterhetspolitiska synpunkter och inte från denallmänna myndighetsålderns synpunkt. Det synes lämpligt, framhålls det, att alkoholpolitiska utredningen får överväga frågan ominköpsåldern. I övrigt föreslås 20-årsgränsen sänkt till i stortantal författningar. Promemorian är nu föremål för remissbehandling. Det böranmärkas att flertalet av de till utskottet avgivna remissyttrandena lämnatsinnan promemorian offentliggjordes. Av remissinstanserna ställer sigendast en, nämligen , positiv till en översyn i enlighet medmotionärernas förslag, dock under förutsättning att den sker i samråd med deutredningar inom socialrättens område som f. n. pågår. Övriga remissinstanserhar inte funnit något behov föreligga av en allmän översyn av åldersgränserna. anför att de mångaolika åldersgränser som finns inom lagstiftningen inte helt saknar inbördessammanhang. En del av olikheterna kan enligt mening förklarasutifrån att åldersgränserna satts efter två huvudprinciper. Dels rör det sig omgränser för barns och ungdoms rättsliga ansvarighet för sina handlingar. Inomdetta område tillämpas ganska konsekvent , 18 är och somåldersgränser, t. ex. inom strafflagstiftningen, stora delar avskadeståndsrätten, delvis inom avtalsrätten osv. I andra fall haråldersgränserna satts med hänsynstagande till barns och ungdomars behov avekonomisk och social trygghet. Generellt sett är här åldersgränserna mervarierande, varvid dock den vanligaste gränsen är . Dennaåldersgräns hänger samman med att man tidigare räknat med ett inträde iyrkeslivet . 1 och med förskjutningen mot längre skolplikt ochutbildningstider har åldersgränsen i senare lagstiftning avsocialförsäkringskaraktär förskjutits uppåt. har inom t. ex.familjerätten praxis förändrats så att man numera i regel utdömer underhållupp till , medan den tidigare gränsen var . Även om alltså en del av olikheterna kan förklaras,kvarstår enligt förmenande att de skilda åldersgränsernaverkar förvirrande för den enskilda människan och gör rättstillämpningensvåröverskådlig. Detta är särskilt märkbart inom barna- och ungdomsvårdensområde och kräver ibland orimligt mycket arbete. Med hänsyn härtill kan enligtsocialstyrelsens uppfattning en översyn i enlighet med motionärernas förslagvara motiverad under förutsättning att den sker i samråd med de utredningarinom socialrätten som f. n. pågår. framhåller att om manendast gör en ytlig genomgång av de bestämmelser, som reglerar olikaåldersgränser, kan man nog få det intrycket att de skilda åldersgränsernatillkommit utan några djupare överväganden och utan hänsyn till andra tidigareredan fastställda åldersgränser. Emellertid ger en undersökning av gällandebestämmelser om åldersgränser och motiven till dessa vid handen, att olikahänsyn varit avgörande för gränsernas fastställande inom skilda områden samtatt 1* 1973. åldersgränsen i varje enskilt fall, så gott somundantagslöst, bestämts först efter särskilda överväganden. Så är t. ex.åldersgränserna inom arbetarskyddslagstiftningen i övervägande grad grundadepå den underåriges fysiska utveckling, medan åldersgränserna i t. ex. namnlagenfastställts med hänsyn till underårigas genomsnittliga psykiska utveckling. Manhar även eftersträvat att nå överensstämmelse mellan åldersgränser, därhuvudsakligen samma överväganden gjorts i fråga om var gränsen skulle Hovrätten anför vidare att berörd lagstiftning i vissutsträckning är av relativt färskt datum. Att lagstiftningen ändock uppvisarett system av rikt differentierade åldersgränser beror enligt hovrättens meningi hög grad pä att samhället i sig självt har blivit mera komplicerat. Även ommångfalden av åldersgränser inte visat sig vara förknippad med några påtagligaolägenheter, anser hovrätten det eftersträvansvärt att i största möjligautsträckning söka undvika en långt driven uppspaltning på olika åldersgränser.En aUmän översyn av den omfattning motionärerna föreslår måste emellertid kommaatt omspänna en mångfald rättsområden av skiftande innehåll, och det tordeenligt hovrättens uppfattning vara förenat med betydande svårigheter att inomen sådan utredning erhålla fackkunskap på alla de områden som översynen skulleomfatta. Syftet med motionen synes därför hovrätten inte på ett lämpligt sättkunna uppnås genom att en särskild utredning tUlsätts för att verkställa denföreslagna översynen. Den utredning angående myndighetsåldern som enligt vadovan sagts pågår inom torde bli föremål för en omfattanderemissbehandling. Remissen torde därvid kunna utformas på sådant sätt att denomfattar samtliga åldersgränser inom respektive remissmyndighets område. Genomremissvaren kan man enligt hovrättens mening vinna en allsidig belysning avåldersgränserna. På grund av det anförda finner hovrätten icke behovföreligga av en allmän översyn av åldersgränserna. Riksåklagaren () erinrar om attdet vid den senaste reformen beträffande myndighetsålder gjordes en allmänanpassning inom olika rättsområden till den nya myndighetsåldern. När detgällde kriminallagstiftningen gjordes dock flera undantag härifrän. Ianslutning härtill vill RÅ anföra följande. När det gäller såväl förebyggande och beivrande av brottsom bestämmande av påföljder för brott måste mot bakgrund av de lärdomar somvunnits inom de kriminologiska disciplinerna de yngre lagöverträdarnasärbehandlas i olika avseenden. Detta gäller inte bara inskränkningar i derasrättigheter i förhållande tUl äldre personer utan framför allt när det gälleratt skydda dem mot sädana bestående eller nya ingrepp i deras tillvaro som ärägnade att skada deras fortsatta utveckling i samhället. Bakgrunden till detanförda är att söka i det självklara förhållandet att individens utvecklingtill en mogen människa och samhällsmedborgare tar och individuellt settinte låter sig fångas inom fixerade åldersgränser. I vissa hänseenden, som närdet gäller rösträttsåldern, torde man utan fara för den enskilde eller samhället kunnageneralisera gränserna. Från kriminalpolitiska utgångspunkter måste emellertidhävdas att riskerna för den enskilde liksom för samhället är alltför stora föratt man i lagstiftningen skall låta binda sig vid för snäva eller framför alltför låga åldersgränser i olika hänseenden. Faktorer som utvecklingsgrad,omdöme, utbildning och social situation har även i en tämligen normalt utrustadmänniskas liv stort spelrum ända upp till tjugufem-ärsåldern. Det framstårdärför enligt RÄ:s uppfattning som särskilt angeläget att man inom strafflagstiftningenoch på närhggande områden bibehåller de flexibla och vid jämförelse med andrarättsområden disparata åldersgränser, som tillåter lämpliga åtgärder tillbemötande av kriminella handlingar från yngre lagöverträdare. RÄ ställer sigdärför tveksam till möjligheterna att genom ytterligare utredning finna någrahållpunkter för ett närmande endast av uniformitetsskäl avkriminallagstiftningens nuvarande åldersgränser till vad som gäller ellerkan komma att bli gällande på andra områden. , som i och försig instämmer i motionärernas konstaterande att vår uppfattning angående barnsoch underårigas rättigheter och skyldigheter genomgår en ständig förändring,ifrågasätter dock om ur polisiär synpunkt en generell översyn av dessa åldersgränserär av behovet påkallad. Härvid har beaktats att man har att göra medförfattningar med sinsemellan väsensskilda betingelser för fastställande av enviss ålder. Vidare fortskrider utvecklingen olika snabbt inom olikasamhällsområden, vilket i sin tur ger oregelbundna impulser till författningsändringar.Även om det i någon författning kan påvisas att rättsutvecklingen i förevarandehänseende stått stilla i förhällande till de samhälleliga förändringarna anserstyrelsen dock att en successiv författningsrevision är att föredraga framfören allmän översyn av åldersgränserna. () framhåUeratt från de synpunkter som SÖ särskilt har att företräda syns inte behovföreligga av den i motionen föreslagna översynen. delar i ochför sig den i motionen framförda meningen att det föreligger ett behov av enöversyn av de inom lagstiftningen tillämpade åldersgränserna för omyndigapersoner. Något behov av ändringar av gällande åldersgränser inomdet straff-och processrättsliga området såvitt rör styrelsens verksamhetsområdehar emellertid inte visat sig föreligga. Anledningen härtill torde enligtstyrelsen vara att ifrågavarande bestämmelser är så utformade att de gerutrymme för en individuell bedömning med hänsyn inte bara till den ungelagöverträdarens ålder utan även hans mognadsgrad och övriga omständigheter idet enskilda fallet. Det finns inte heller enligt styrelsens uppfattninganledning att en eventuell sänkning av myndighetsåldern skall föranleda ändringarav förekommande åldersgränser på det straff-och processrättsliga området. Frågan om ytterligare begränsningar i möjligheterna att döma unga lagöverträdare tUlfrihetsstraff bör övervägas i annat sammanhang, möjligen vid en genomgång avbrottsbalkens päföljdssystem. Sådana ändringar av åldersgränser som skullemedföra utökade möjligheter att ådöma unga lagöverträdare frihetsstraff elleratt besluta om häktning av dem motsätter sig styrelsen. Vad särskilt gäller dennedre åldersgränsen för straffbarhet nämner styrelsen att intogs ifångvårdsanstalt 31 personer, som vid tiden för domen var , varav16 var dömda till ungdomsfängelse och 15 till fängelse. Enligt dömdes under 197 1 559 personer, som vid tiden för brottslighetenvar , till skyddstUlsyn, varav beträffande 61 personerförordnades om att i skyddstillsynen skulle ingå anstaltsbehandling. Arbetarskyddsstyrelsen anför att deåldersgränser - 14, 15, 16 och - som gäller enligt arbetarskyddslagen ärföranledda av tre huvudmotiv, nämligen att slå vakt om barns och ungdomarsrätt och skyldighet till lagstadgad skolgång utan hinder av förvärvsarbete, atttillgodose behovet av skydd mot yrkesskador vid vissa riskfyllda arbeten ochatt tillförsäkra minderåriga arbetstagare tillräcklig nattvila. Styrelsenupplyser vidare att den pågående arbetsmiljöutredningen kommer att ta upp helakomplexet av särbestämmelser för minderåriga i arbetarskyddslagstiftningen tillomprövning. Styrelsen erinrar också om att genom sitt medlemskap iInternationella arbetsorganisationen () i har förbundit sig att i sinarbetarskyddslagstiftning ta hänsyn till innehållet i av utarbetadekonventioner och rekommendationer. Vid Internationella arbetskonferensens 57 :esammanträde Ouni 1972) utarbetades ett första förslag till konvention ochrekommendation om minimiålder för tillträde till arbete, som i vissa styckeninte överensstämmer med de nuvarande svenska lagföreskrifterna. I vad mån dettaskall påverka den svenska lagstiftningen är enligt styrelsen för tidigt att nuta ställning till. Avslutningsvis vill arbetarskyddsstyrelsen framhålla, attdet är angeläget, att en samordning av olika åldersgränser inte får bli ettsjälvändamål. Man måste i varje särskilt fall värdera åldersgränserna medutgående från syftet med bestämmelsen även om härigenom en i och för sigönskvärd samordning mellan i lagstiftningen för olika områden angivnaåldersgränser för barn och underåriga inte erhålls. hänvisar tillatt i famUjepolitiska kommitténs slutbetänkande ett särskilt kapitel ägnats åtåldersgränser. Kommitténs förslag har samlats i treårsprogram för utbyggnad avdet ekonomiska stödet till barnfamiljerna. En del av förslagen kommer att varagenomförda /74. Med hänsyn främst till den avkommittén verkställda genomgången av åldersgränser för barnförmåner kanriksförsäkringsverket inte finna att det föreligger något behov av en nyöversyn såvitt angår den obligatoriska socialförsäkringens område. domkapitel anför att detenligt 12 § reUgionsfrihetslagen är vårdnadshavaren som skall göra anmälan omden som är vill vinna inträde i eUer utträde ur svenska kyrkan.Enligt mening kan behörighet för underårig som står under annansvårdnad att själv avgöra om han vill inträda i eller utträda ur svenska kyrkanlämpligen anknyta till genomgången konfirmationsundervisning, då vederbörandeerhåller kunskap om vad tro och kyrkotillhörighet innebär. Domkapitletvill därför föreslå, att 12 § första meningen i religionsfrihetslagen erhållerungefär följande lydelse: "För den som står under annans vårdnad och ejfyllt göres ansökan eller anmälan som avses i 9, 10 eller 11 § avvårdnadshavare, dock att underårig som genomgått konfirmationsundervisningsjälv må göra sådan ansökan eller anmälan." ()anför bl. a. att den ojämförligt betydelsefullaste åldersgränsen inomstudiestödet är . Denna gräns avgör nämhgen huruvida gymnasialt studerandeskall betraktas som ekonomiskt fristående från sina föräldrar eller inte. CSNhänvisar vidare till att i den ovannämnda departementspromemorian anförs attCSN skall få i uppdrag att göra en utredning om 20-årsgränsen. Några sådanauppdrag har dock ännu inte lämnats tUl CSN, som avslutningsvis vill framhåUaatt det är angeläget att CSN ges det aviserade utredningsuppdraget. 1 motionen framhålls att engenomgång av de åldersgränser för omyndiga, som lagstiftningen tiUämpar, ger enmycket förvirrad bild. Motionärerna menar att åldersgränserna synes saknainbördes sammanhang och att de tycks vara satta efter vad som för det aktuellaområdet vid lagstiftningstillfället ansågs lämpUgt. Eftersom vår tidsuppfattning om barns och underårigas rättigheter och skyldigheter ständigtförändras, föreligger det enligt motionärernas mening ett behov av en översynav de åldersgränser för barn och underåriga som tillämpas inom lagstiftningen.Motionärerna yrkar därför att skaU hos Kungl. Maj:t begära en sådanöversyn. Motionen har remissbehandlats. Flertalet remissmyndigheterhar i remissvaren lämnat upplysningar om gällande åldersgränser inom vederbörandemyndighets ansvarsområde. På grundval av bl. a. dessa uppgifter har inomutskottets kansU upprättats en sammanställning över åldersgränser inom ohkasakområden. Sammanställningen är fogad som bilaga tiU detta betänkande.Utskottet vill betona att den självfallet inte utgör någon fuUständigredovisning av gällande åldersgränser inom hela lagstiftningsområdet. Även om sammanställningen inte är fuUständig ger den dockett klart belägg för att det råder en relativt långt driven uppspaltning påolika åldersgränser. Utskottet kan instämma i motionärernas påstående att dennai förstone verkar förvirrande. En närmare granskning av de skildaåldersgränserna och deras tUlkomst visar emellertid att de i regel bestämts 1 ** 1973 8 saml. först efter särskilda överväganden. Att det därviduppstått ett system med rikt differentierade åldersgränser kan enligtutskottets mening förklaras av att åldersgränserna inom olika områden har såväsensskilda syften. I vissa fall skaU de vara avgörande för barns och ungdomsrättsliga handlingsförmåga och rättsliga ansvarighet för sina handlingar, medande i andra faU tillkommit för att ge barn och ungdom ekonomisk och socialtrygghet. Understundom har barnens fysiska utveckling varit bestämmande föråldersgränsen och ibland har den faststäUts under hänsynstagande tUl den ålderdå barnen normalt nått en viss psykisk utveckling. I likhet med anser utskottet att det skullevara förenat med betydande svårigheter att inom en utredning erhållafackkunskap på alla de områden som en allmän översyn av åldersgränserna skuUekomma att omspänna. En sådan utredning synes utskottet inte heller erforderlig.Flertalet av de bestämmelser som reglerar åldersgränserna har tiUkommit undersenare tid och de är föremål för en löpande översyn. Utskottet vill dock inteutesluta att det inom vissa områden kan finnas fall där gällande åldersgränserbehöver samordnas på ett bättre sätt. Detta motiverar emeUertid i och för siginte en aUmän översyn av samtliga åldersgränser. Härtill kommer att inomjustitiedepartementet upprättats en promemoria med förslag till sänkning avmyndighetsåldern m. m. Som framgår av den ovan (s. 2) lämnade redogörelsen förpromemorian kommer en sänkning av myndighetsåldem till att leda till attett stort antal åldersgränser behöver justeras. Promemorian är nu föremål fören omfattande remissbehandling. Remissvaren torde ge underlag för en allsidigbelysning av åldersgränserna. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet att motioneninte bör föranleda något initiativ från sida. Utskottet vill dockunderstryka att man i det fortsatta lagstiftningsarbetet bör eftersträva såenhetliga åldersgränser som det är möjligt. En samordning av åldersgränsernafår dock inte bli ett självändamål utan varje åldersgräns måste bestämmas såatt den verkUgen tillgodoser det syfte som den avser att tjäna. På grund av det anförda hemställerutskottet att avslår motionen 1973:620. Närvarande: herrar (), (), frökenAnderson i (s), herrar (), ()*, fm (), fruJonäng (c), herrar i (s), (). (vpk),i (c), (), i (s) och herrSöderström (m). * Ej närvarande vid betänkandets justering. ÅLDERSGRÄNSER FÖRBARN OCH UNDERÅRIGA Bestämmelser i familjerättslig lagstiftning I. a) 1 kap. 4 § 2 st. b)2 kap. 1 § c) 2 kap. 2 § d) 8 kap. 9 § om barnavlas i trolovning, som brytes och mannen bär skulden därtUI inskränkes skadeståndsskyldighetenom mannen vid hävdandet var (bestämmelsen upphör att gälla medutgången av ; se LU 1973:20) den som är mk ej ingå äktenskap utan tillståndav den som är och ej fömt varit gift får ej ingåäktenskap utan föräldrarnas samtycke (upphör att gälla med utgången av ;se LU 1973:20) omyndig äger genom äktenskapsförord överlåta egendomvaröver han själv äger råda a) 4 kap. 1 § b)4 kap. 5 § c) 6 kap. 1 § d) 6 kap. 3 § den som fyllt får antaga adoptivbarn; den som ärunder men fyUt får adoptera eget eller makes barn eller omsynnerliga skäl eljest föreligger den som fyUt får ej adopteras utan eget samtycke;dock må den som är adopteras utan samtycke om det kan antagas ländahonom till skada att han tillfrågas Qfr 20 kap. 6 §; yttrande frånbarnavårdsnämnden vid adoption av den som är ); den som är under 20år får ej adopteras utan föräldrarnas samtycke barn i. ä. står under föräldrarnas vårdnad till dess attdet fyUt eller ingått äktenskap rätt att hyra bostad för eget bruk inträder vid 18 år e) 6 kap.4 § den somfyllt får själv sluta arbetsavtal; i vissa fall ;föräldrarna äger häva sådant avtal om det anses erforderligt; om barnet fyllt18 år erfordras rättens samtycke tiU åtgärden f) 6 kap. 12 § barn u. ä. står under moderns vårdnad till dess det fyllt eller ingått äktenskap g) 7 kap. 1 § föräldrarnas underhållsskyldighetupphör tidigast h) 8 kap. 7 § barnavårdsmans uppdrag upphör då barnet fyUt ; isärskilda fall kan uppdraget förlängas tills barnet fyUt (upphör attgälla med utgången av , se LU 1973:25) i) 9 kap. 1 § den som är är omyndig j) 9 kap. 2 § den som fyllt får själv hyra bostad k) 9 kap. 3 § underårig råder över vad han genom eget arbete förvärvatefter fyllda ; gäller även avkastning av egendomen och vad som trätt idess ställe 1) 9 kap. 3 a § den som fyllt får själv uppta statligt utbUdnings-eller bosättningslån och själv råda över genom lånet uppburna medel m. m. m) 9 kap. 4 § har genom gåva eller testamente egendom erhål-