bet · FW01KU36 · 1973-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1973 KU 1973:36 betänkande med anledning av motionom en folkomröstning i kyrkastat-frågan. I motionen 1973 :375 av m. fl. (m) hemställs "att beslutar att slutgiltigtavgörande rörande väsentligt förändrade relarioner mellan ochstaten skall föregås av en rådgivande folkomröstning". Motionärerna erinrar om att beredning om stat ochkyrka föreslagit att 1974 skall fatta principbeslut om förändraderelationer mellan staten och . De av beredningen framlagdaförslagen i saken innebär enligt motionärerna förändringar som av mångamänniskor kommer att upplevas som djupt ingripande i deras eget och samhälletshv. Det är därför, säger de, angeläget att före den tilltänkta reformensgenomförande förvissa sig om att den äger förankring i folkopinionen. Ettbeslut, innebärande väsentliga förändringar i framtidaförhållande till staten, bör enligt motionärerna föregås av folkomröstning.Därvid bör väljarna ombedjas att genom att svara ja eller nej ta ställning tilldet slutgiltiga reformförslag som utarbetas efter avslutad remissbehandhng.Innebörden av förslaget liksom konsekvenserna av ett förkastande eller ettantagande av detsamma bör i första hand klargöras för väljarna genom denutföriiga debatt som kommer att föregå folkomröstningen. Bakgrund och frågans tidigare behandling Enligt gähandegrundlagsbestämmelser (49 § RF och 1 § RO) kan i lag, stiftad samfällt avKungl. Maj:t och , förordnas att allmän folkomröstning skallanställas. Så kan ske om "med hänsyn lill något ärendes särskilda vikt ochbeskaffenhet prövas nödigt, alt före dess avgörande folkets meninginhämtas". är enbart rådgivande. Institutet aktualiserades på ett avgörande sätt i Sverigeomkring i samband med frågan om rusdrycksförbud. Möjligheten attanordna rådgivande folkomröstning infördes i grundlagarna 1921 1922 ochanvändes första gången i just förbudsfrågan. Sedan har institutetutnyttjats år 195 5 angående högertrafiken och för frågan om allmäntjänstepensionering. Frågan om folkomröstning angående förhållandet mellanstaten och aktualiserades i 1955 i två likalydandemotioner (1:41 och 11:48), vari frågan om kyrkans skiljande från staten Då folkmeningen ansågs oviss begärdemotionärerna folkomröstning innan eventuellt beslut om utredning i fråganfattades. (KU 1955:19) avstyrkte motionernaunder hänvisning till gällande bestämmelser och motiven bakom dessa. Utskottetunderströk som ett oeftergivhgt krav, alt folkomröstningsärende skall föreliggai sådant skick att de röstberättigade verkligen har möjlighet att bilda sig enklar uppfattning i saken. Vad gällde frågan om kyrkans förhåhande till statenförutsatte delta enligt utskottet en föregående, genomgripande utredning. Dettavhlkor var inte uppfyllt och utskottet avstyrkte därför förslaget. Vid kyrkomöte aktualiserades ånyo frågan omfolkomröstning i stat-kyrka-frågan. I en motion anfördes all det varofrånkomligt att genom allmän folkomröstning låta de enskildamedborgarna/kyrkomedlemmarna ge uttryck för sin uppfattning i en fråga somgrep in i hela folkets och samhällets liv. Särskilda utskottet (SäU 1968:1)fann att en folkomröstning kunde tänkas framstå som angelägen i vissasituationer. Detta gällde särskht om en genomgripande förändring av kyrkansförhållande till staten planerades och om valet då gällde ett alternativ somkunde formuleras med rillräcklig tydlighet. Emellertid ansåg utskottet att deti dåvarande läge inte var möjligt atl uttala sig om nödvändigheten av en sådanfolkomröstning. Kyrkomötet tillkännagav i skrivelse (1968:3 1) till Kungl.Maj:t vad utskottet anfört i denna fråga. beredning om stat och kyrka Sedan 1958 års utredning kyrka-statvåren 1968 slutfört sin uppgift att framlägga material för ett senare ställningstagandei annan ordning till hur förhållandet mellan staten och iframtiden skall vara gestaltat, tillkallades enligt Kungl. Maj:ls bemyndigandeden sakkunniga för fortsatt utredning av denna fråga. Desakkunniga antog benämningen beredning om stat och kyrka. Med avlämnandet av slutbetänkandet (SOU 1972:36) jämte bilagor (SOU 1972:37-38, DsU 1972:5-8)slutfördes i huvudsak beredningens uppdrag. Huvudpunkterna i beredningens förslag kan i korthetsammanfattas sålunda. Vägledande för samhällets relationer till trossamfundenmåste enligt beredningen vara religionsfrihetsprincipen. För beredningen hardet gällt att bedöma vad denna princip under en överskådlig framlid börinnebära i elt demokratiskt samhälle av vår typ. Beredningen har därför påpunkt efter punkt undersökt vilka reformkrav som en i vårt samhälle naturligtolkning av religionsfrihetsprincipen kan ge anledning till. Undersökningenhar gjorts utifrån tre aspekter: innebörden av begreppen samhälletsopartiskhet i livsåskådningsfrågor, individens religionsfrihet samttrossamfundens religionsfrihet. I avsnittet om samhällets opartiskhet ilivsåskådningsfrågor konstateras, att staten kan stödja religion som sådanutan att komma i konflikt Beredningen finner attsamhället, även om det är icke-konfessionsbundet, har anledning att inta en"aktivt positiv" attityd till existensen av olika åsiktsriktningar,religiösa såväl som icke-religiösa. SamhäUets främsta uppgift måste enligtberedningens mening vara att bidra till att invånarnas individuella behov iolika avseenden kan täckas. För vitaliteten i den svenska demokratin är detockså av stor vikt att olika ideologier och trosriktningar får goda möjligheteratt göra sig gällande. Samhällets uppgift blir alltså, anser beredningen, attfinna former för stöd åt bl. a. olika trossamfund. Stödet måste, rilläggerberedningen, uppfattas som likvärdigt av de skilda trossamfunden. Grundtanken i de reformförslag som beredningen lägger framär, att det gäller att genomföra sådana reformer som ger klarare uttryck försvenska kyrkans egenskap av trossamfund och ej statlig institution. Dettauppnås genom "byte" av arbetsuppgifter mellan kyrkan och detborgerliga samhället. Genom att ge möjligheter att självständigtbesluta om trosfrågor och inre organisatoriska uppgifter av profanadministrativ art, markeras egenskap av trossamfund, anförberedningen. De kvardröjande dragen av statsinstitution tonas alltsåner enligt förslagen av beredningen. Beskattningsrätten avskaffas successivt. Istället övergås till ett medlemsavgiftssystem. Till borgerligt organ överflyttas bl. a. huvudmannaskapetför lokal folkbokföring och för allmänna begravningsplatser. Svenska kyrkansoffentligrättsliga reglering upphör enligt förslaget den 1 januari 1983.Beslutanderätten i samtliga inomkyrkliga angelägenheter skall då överförastill och där omhändertas av nya kyrkliga organ. FörsamUngarnaövergår från att vara offentligrättsliga korporationer (kommuner) tillprivaträttsliga sammanslutningar. Grundläggande för det fortsatta arbetet med frågan börenligt beredningen vara ett principbeslut av på grundval av enprincipproposition. Enligt beredningens tidsplan bör proposition framläggasoch beslut fattas . Beredningen behandlar i slutbelänkandet också frågan omanvändning av folkomröstningsinstitutet i slal-kyrka-frågan. Beredningenavstyrker ett sådant förfarande. Främst understryker den därvid de svårighetersom föreligger all ta tillbörlig hänsyn till minoriteterna. Vidare föreliggerdel enligt beredningen uppenbara problem all finna värderingsfria formuleringarpå invecklade frågeställningar. Beredningen understryker emellertid att olikaopinionspejlingar ger värdefulla antydningar om attityder till skildadetaljfrågor. Kännedom om viktiga ställningstaganden skall enligt beredningenframför allt vinnas genom ett remissförfarande med tillräckligt utmätt tid ochmed möjligheter atl höra den lokalt differentierade opinionen. Beredningens förslag är inte enhälligt. Två reservationeroch två särskilda yttranden har avgivits. I en reservation (av ledamoten ) yrkas att beredningens förslag skall underställas en rådgivande folkomröstning före ett slutgiltigt beslut avstatsmakterna. I reservationen anförs bl. a. följande: Det har mot tanken på folkomröstningi stat-kyrkafrågan invänts att de aktuella frågeställningarna skulle varaalltför komplicerade för att lämpa sig för en folkomröstning. Det ankommer iförsta hand på den debatt som föregår folkomröstningen att informera väljarnaom frågornas innebörd. Likaså synes mig invändningen, att man i denna fråga börtaga berättigad hänsyn till minoritetens krav, sakna relevans i detta sammanhang.En rådgivande folkomröstnings syfte är att klarlägga folkflertalets mening.Hänsynen till minoriteter bör däremot komma till uttryck i det konkretabeslutets materiella innehåll. Enligt min mening bör frågeställningen i en folkomröstningi stat-kyrkafrågan kunna formuleras mycket enkelt. Självfallet bör dock frågorav typ "skilsmässa eller ej" icke användas. Däremot bör väljarnaombedjas att genom att svara ja eller nej ta ställning till beredningensförslag ( dess helhet. Innebörden av beredningens förslag, liksomkonsekvenserna av ett antagande eller förkastande av delsamma, bör i förstahand klargöras för väljarna genom den utförliga debatt som kommer atl föregåfolkomröstningen. Den andra reservationen (avledamoten ) avser församhngsstyrelselagen och huvudmannaskapetför begravningsväsendet. Reservanten delar inte baredningens uppfattning attden nämnda lagen skall avskaffas och därmed kyrkans rält atl uppbära skatt.Reservanten anser vidare att frågan om huvudmannaskapet för begravningsväsendetbör stå öppen i avbidan på fortsall utredning i frågan. Beredningensslutbetänkande har remissbehandlals. Kort tid före remisstidens utgång gavs iett pressmeddelande från statsrådsberedningen till känna attregeringen inte avsäg att föreslå några djupgående reformer när det gäller densvenska kyrkan. Pressmeddelandet har följande lydelse: Stat-Kyrkaberedningen tillsattes1968 med uppgift atl ta ställning i den centrala frågan om det framtidaförhållandet mellan stat och kyrka. Utredningsarbetet borde äga rum i en andaav tolerans och generositet. Det betonades att beredningen borde eftersträvasamlande lösningar. socialdemokratiska partikongress ställde sigbakom dessa riktlinjer. Beredningen lämnade sitt principbetänkandeSamhälle och trossamfund. skulle efter en längre övergångstidupphöra att vara bunden av riksdagsbeslut. Övriga trossamfund skulle uppnåstörre jämställdhet och bättre villkor. Den parlamentariska beredningen hadenått slor enighet bakom sina förslag. Den socialdemokratiska partikongressen ioktober 1972 ställde sig bakom beredningens förslag. Förslagen var att betecknasom ett generöst erbjudande till den . ankom det i första handpå kyrkan att ta ställning och lämna besked. Kongressen höll fast vidgrundsynen att det gäller att nå en samlande lösning. Reformer påreligionsfrihetens område bör enligt socialdemokratins uppfattning genomförasmed så stor politisk enighet som möjligt. Ur de remissyttranden om slat-kyrka-förslaget som inkommitliksom av de utföriigt redovisade förberedelserna för de flesta övriga kanklara tendenser utläsas. Från många håll, särskilt från allmäntsamhälleliga instanser kommer positiva reaktioner. Det slår emellertidredan nu klart att förslagen vållat stark splittring inom de kristna grupperna.Frikyrkorna liksom "invandrarkyrkorna" är i stort positiva tillhuvudprinciperna för förslagen. Inom den har däremot starka krafter ställtsig avvisande. Förutsättningarna för en bred samling över partigränsernatorde likaså vara mycket små, sedan man inom moderata samhngspartiet ochcentern icke velat hålla denna fråga utanför partipolitiken och i det närmasteavvisat beredningens förslag. Under dessa förhållanden kan något avgörande i frågan omförhållandet mellan stat och kyrka under de förutsättningar som angavs isamband med tillsättandet av beredning icke nås. Vi har eftersträvaten samlande lösning. Den kan inte i dagens läge uppnås. Under sådanaförhållanden kommer regeringen icke att utforma eller framlägga förslag i dennafråga. Därav följer att regeringen icke kommer att föreslå någradjupgående reformer när det gäller den . De förhållanden som nuråder kommer därför att i huvudsak bestå. Regeringen avvisar varje slag av lösningi form av grumUga mellanlägen som icke skapar klarhet i relationerna mellanstaten och kyrkan. Detta hindrar inte att vissa andra mindre reformer, som fårstarkt stöd av remissinstanserna genomförs. Strävandena att förbättra villkorenför övriga trossamfund kommer att fortsätta. I motionen begärs att ettslutgilrigt avgörande rörande väsentligt förändrade relationer mehan densvenska kyrkan och staten skall föregås av en rådgivande folkomröstning. Därvidförutsätts att förslag kommer att framläggas på grundval av det slutbetänkandeom samhälle och trossamfund som framlades av beredning omstat och kyrka. Sedan motionen väcktes, har regeringen tillkännagett att deninte avser att föreslå några djupgående reformer när det gäller den . I detta läge föranleder motionen enligt utskottets mening inte någonåtgärd från sida. attriksdagen avslår motionen 1973:375. Närvarande: herrar i (s).Henningsson* (s), (), herrar (), * (fp),i (c), (), i (s). Fiskesjö (c),i (s), (), Wictorsson* (s), i *(c), i (s) och (). * Ej närvarande vid justeringen.