bet · FW01LU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Då emellertid praktiska svårigheter här icke sällan skulle kunna befarastillstöta avstår vi från yrkande härom men anser att frågan bör ägnas fortsattuppmärksamhet i de sakkunnigas fortsatta arbete. Som anförs i motionen1973: 1779 skulle föräldrarnas gemensamma vårdnadsrätt över barn utomäktenskapet kunna göras beroende av att de anmäler sin önskan till myndighetsom Kungl. Maj:t bestämmer, varvid frågan om vårdnaden i samband medseparation bör kunna lösas i samma ordning som betr. barn i äktenskap.Utgångspunkten bör vara att förhållandet mellan barnet och dess föräldrar isamma faktiska familjesituation också rättsligt skall vara densamma vare sigföräldrarna är gifta eller inte. Ett nytt steg skulle därmed tagits mot attfamilje-rättsligt jämställa barn födda utom äktenskapet med barn i äktenskap.Utskottet tillstyrker att de föreslagna bestämmelsema införes under 6 kap. FB ien ny 12 a §. Stadgandets lydelse framgår av utskottets hemställan underpunkten 32. Den föreslagna ändringen för med sig följdändringar i 11 kap:sregler om förmynderskap, 1 och 2 §§." delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 111 börjar med "Motbakgrand" och som slutar på s. 112 med "Kungl. Maj:ts sida" bortutgå. dels ock att utskottets hemställan under 32 bort haföljande lydelse: "32. beträffande möjlighet för ogifta föräldrar attutöva vårdnaden gemensamt att med förklaring att propositionen idenna del inte kunnat oförändrad antas med bifall tUl motionen 1973:1779 ochmed anledning av motionerna 1973: 1793, såvitt nu är i fråga, och 1973: 1795för sin del a) beslutar att i förslaget till lag omändring i skall införas i 6 kap. en ny 12 a § med i nedan angivna som reservanternas förslag betecknade lydelse: Maj:ts förslag Reservanternas förslag sammanboende föräldrar tillbarn utom äktenskap att barnet skall stå under deras gemensamma vårdnad, äge degöra anmälan härom till myndighet, som Konungen bestämmer. Efter sådan anmälanskall i fråga om vårdnaden om barnet även vad som stadgas i 1 och 59 §§ medavseende på vårdnad om barn i äktenskap gälla i tillämpliga delar. Vad i första stycket sägs skall gälla även i fråga om barni äktenskap, vars föräldrar sammanbo efter dom på äktenskapskillnad.Bestämmelserna i 110 §§ skola därvid gälla i tillämpliga delar. b) antar 11 kap. 1 och 2 §§ i förslagettill lag om ändring i med i nedan angivna som reservanternas förslag betecknade lydelse: Förunderårigt barn i äktenskap vare föräldrarna förmyndare. avföräldrarna, eller kan någon av dem enligt 4 § icke vara förmyndare, ellervarder någon av dem entledigad från förmyndarskapet, vare den Dömes till äktenskapsskiUnad Dömes till äktenskapsskillnad mellan föräldrarna, vare den bar- meUanföräldrarna, vare den bar nets förmyndare, som skaU hava netsförmyndare, som skall hava vårdnaden om det. Varder eljest vårdnaden omdet; och skola be- förordnat att vårdnaden skall till- stämmelsernai första stycket gäl- komma allenast den ene av för- la, ombarnet efter föräldrarnas åldrarna, vare han ock förmyn- anmälanenligt 6 kap. 12 a § andra dåre. stycket står under deras gemen samma vårdnad. Nuvarande lydelse Reservanternas förslag ordnat att vårdnaden skall tillkomma allenast den ene avföräldrarna, vare han ock förmyndare. 2§ För underårigt barn utom akten- Förunderårigt barn utom äkten- skap varemodern förmyndare. skåp vare modern förmyndare. Har vårdnaden om bamet tUlagtsHar vårdnaden om barnet tillagts fadern, vare han dess förmyndare. fadern,vare han dess förmyndare. Stårbarnet efter föräldrarnas anmälan enligt 6 kap. 12 a § första stycket underderas gemensamma vårdnad, skall vad som stadgas i 1 § med avseende på barn iäktenskap gälla i tillämpliga delar. 20. beträffande umgängesrätt av herrIsraelsson (vpk), som anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 113 sombörjar med "Även om" och som slutar på s. 114 med "motionen1973: 1798" bort ha följande lydelse: "Mot bakgrund av det anförda anser utskottet attmotionärens förslag om ett bötesstraff i förevarande fall kan vara ettändamålsenligt medel för att åstadkomma rättelse. Utskottet biträder likasåmotionärens förslag om att domstol i samband med beslut i vårdnadsfrågan skallfastställa regler för umgängesrättens utövande." dels att utskottets hemställanunder 33 bort ha följande lydelse: "33. beträffande umgängesrätt attriksdagen med förklaring att propositionen i denna del inte kunnat ioförändrat skick godkännas med bifall till motionen 1973: 1798 beslutar attändra 6 kap. 10 § och för sin del anta stadgandet inedanstående såsom reservantens förslag angivna lydelse: Nuvarande lydelse Reservanternas förslag 6 kap. 10 § Fader eller moder, som är skild Fadereller moder som är skUd frånvårdnaden, må ej betagas till- från vårdnaden må ej betagas tillfälle tillumgänge med barnet, fälle till umgänge med barnet med med mindre särskildaomständig- mindre att synnerliga skäl därtill heter föranleder därtill. I samband med beslut i vård- Nuvarande lydelse Reservanternas förslag han ej med vad som härom be- nadsfrågan fastställer rättenregler stämmes av den som har vårdna- för umgängesrättens utövande, den, skilje rätten dem emellan. Vårdnadshavare, som i uppre- padefall åsidosätter rättens beslut, dömes till böter." 21. beträffande homosexuellas samlevnad av herrar () och (), som i fråga omutskottets motivering anser att den del av utskottets yttrande på s. 116 som börjarmed "Utskottet vill dock" och slutar med "ansestUlgodosett" bort ha följande lydelse: "Utskottet vill framhålla att det från samhällets synpunktej finns något att erinra emot samlevnad mellan personer av samma kön. Utskottethänvisar även till vad med flera remissinstanser anfört i dennafråga (prop. s. 214). Genom vad utskottet nu anfört får syftet medmotionsyrkandet anses tillgodosett." 1. beträffande allmänna synpunkter på äktenskapet av herrar i (fp), i (c), (), fra Jonäng (c) och i (c), som anför: Utskottet framhåller att det med hänsyn till de nordiskafolkens nära samhörighet är värdefullt om en rättslikhet mellan de nordiskaländernas lagstiftning, som uppnåtts inom ett centralt område, kan bevaras.Utskottet anför vidare att den nordiska rättslikheten på äktenskapsrättensområde varit av stort värde mot bakgrund av den ökade rörligheten övergränserna. Vi vill understryka dessa synpunkter. Vi finner det beklagligt att man under arbetet med den nuaktuella reformen av den svenska inte lyckats åstadkomihastörre nordisk rättslikhet än vad som blir fallet. Likaså hade det varit avstort värde om man kunnat ta ställning tUl hela famUjerätts-lagstiftningen iett saihrnanhang. Reformarbetets uppdelning på två etapper har emellertidbedömts möjligt att acceptera vid remiss- och lagrådsbehandlingen. Trotsbristerna i dessa avseenden har vi därför accepterat att en förändring avgiftermålsbalken nu genomföres. Den nuvarande har utan större ändringarvarit gällande . På griind av de förändringar i samhälletoch i människors levnadsförhållanden och värderingar som skett under dennaperiod föreligger ett klart reformbehov. Vi har sålunda i stort godtagit detföreliggande förslaget till ändringar i . Inför nästa etapp i detta reformarbete finns det skäl attslå fast vissa principiella synpunkter. Kartong: S. 141, rad 11 Står: vill" Rättat till: villdock" S. 155, rad 5 Står: 6 Rättat till: G LU 1973: 20 142 Beträffande den nordiska rättslikheten harutskottet betonat betydelsen av att man i det fortsatta reformarbetet prövarmöjligheten att få likartade nordiska bestämmelser i de avsnitt, som återståratt utreda. Vi vill starkt understryka vikten av att så sker. Enutgångspunkt för det fortsatta reformarbetet på familjerättens område måstevara att familjelivet skall främjas och att äktenskapet kommer att bestå som enför det stora flertalet lämplig samlevnadsform. Denrättsliga regleringen av samlevnad i äktenskapets form bidrar tUl att skyddaden svagare parten och till att skapa en ökad stabUitet i famUjelivet. DennastabUitet har ett grandläggande värde både för den enskUda människan och församhället. Tankenpå lagstiftningens neutralitet mellan olika samlevnadsformer har spelat enviktig roll i debatlen kring familjerättsreformen. Denna tanke kan emellertidinte accepteras utan viktiga reservationer och preciseringar. Somfamiljelagssakkunniga framhållit är det inte tänkbart att familjerätten iakttarneutralitet mellan olika samlevnadsformer, om man i likhet med vad som anförsi utredningens direktiv önskar bevara äktenskapets centrala ställning ifamiljerätten. Däremot bör man, som bl. a. framhålles i motion 1973: 1791, ifrämst skatte- och sociallagstiftningen eftersträva neutralitet mellan olikasamlevnadsformer, dvs. så långt det är möjligt utgå Jxån den faktiskafamiljesituationen. Dethar i olika sammanhang framhållits att både skattesystemet och olika slag avekonomiskt samhällsstöd fått sådan utformning, att makar i äktenskap i vissafall kan vara sämre ställda än samboende ogifta. Detta kan inte accepteras.Skatte- och sociallagstiftningen bör i dessa sammanhang vara neutral och någondiskriminering av äktenskapet får inte förekomma. Vinoterar att utskottet uttalar, att familjelagssakkunniga vid sitt utarbetandeav ett förslag till ändrade regler för äktenskapets ekonomiska rättsverkningarmåste undersöka hur dessa regler förhåller sig till annan lagstiftning, somekonomiskt påverkar äktenskapet. Vi utgår från att man i samband härmed sökeråstadkomma en sådan utformning av skatte- och sociallagstiftning, attneutralitet uppnås mellan olika samlevnadsformer. Vidövervägandena om äktenskapets ekonomiska rättsverkningar bör ett huvudmotiv vidreglernas utformning vara att värna om den svagare parten. Idagens samhälle består äktenskapen alltjämt i stor utsträcknmg av parter sominte kan betecknas som ekonomiskt självständiga och jämlika. Vanligen ärkvinnans situation oförmånlig i jämförelse med mannens. På grund avtraditionellt betingade skillnader i utbUdningsnivå och förvärvsintensitet, somfortfarande råder mellan män och kvinnor, kommer många kvinnor inte att inomöverskådlig tid vara ekonomiskt LU 1973: 20 143 oberoende.Särskilt påtagligt är detta i äldre äktenskap. Dessa förhållanden måstebeaktas vid det fortsatta reformarbetet. Mankan sålunda inte bortse från att ofullkomligheter och brister i samhället kanomöjliggöra en i och för sig önskvärd rättslig nyordning. Möjligheten att genomäktenskapslagstiftningen styra utvecklingen i önskvärd riktning ter sig isjälva verket om man skall skydda den svagare parten som ganskabegränsad. Detta innebär dock inte att man bör avstå från att användalagstiftningen om äktenskapet och familjen som instrument i reformsträvandena. Meddet anförda vill vi inför det fortsatta reformarbetet på äktenskapsrättensområde sålunda särskilt understryka vikten av ett förbättrat nordisktsamarbete och att neutralitet skall eftersträvas meUan olika samlevnadsformervad gäller skatte- och sociallagstiftning. Utgångspunktför arbetet bör vara att främja familjelivet och utforma äktenskapet så attdet kan bibehålla sin centrala ställning som en för det stora flertalet lämpligsamlevnadsform. 2beträffande behörighet att medla av fra (), somanför: Medanledning av det avsnitt av propositionen nr 1973: 32 som talar om medlingkonstateras först att den för hela propositionen utmärkande tendensen att"avdramatisera" äktenskapet, såväl dess ingående, dess vUlkor ochdess upplösning, präglas av medkänsla med de individer som bland annat på grundav vissa bestämmelser i den nu gällande lagen om skilsmässoförfarandet känt sigtvingade eller rent av kränkta och som upplevt en skilsmässa som en storpersonlig tragedi genom att deras privatliv prisgivits inför utomstående. Somett led i denna strävan har det i gällande lag påbjudna obligatoriskamedlingsförfarandet i den nya lagen gjorts frivUligt. Propositionen rymmerförslag om utseende av visst antal borgerliga medlare. Tyvärrsynes propositionen här som på vissa andra ställen bortse från deras situationoch syn vilka betraktar äktenskapet utifrån en religiös livsåskådning. I en i ochför sig förståelig önskan att vidga lagens register till förmån för deindivider, som icke delar en religiös livssyn, har man i propositionen krymptregistret på bekostnad av dem som utifrån sin religiösa åskådning betraktaräktenskapet som ett djupt förpliktande steg i livet, hyllar ett livslångtäktenskap och därför om allvarliga slitningar uppstår i samlivet upplever eneventuell skilsmässa som en djup tragik. Det synes mig vara samhällets pliktatt dessa kontrahenter skall ha möjlighet att uppsöka en medlare som harsärskilda föratsättning att möta dem med förståelse. En präst eller en pastor ijust den kyrka kontrahenterna tillhör har här ett avgjort försteg som medlareframom alla andra. Man invänder att eftersomall medling är frivillig, spelar det ingen LU 1973: 20 I44 roUvem kontrahenterna uppsöker. Häremot kan man invända att det i så fall strängttaget är meningslöst att utse någon medlare aUs. När nu propositionenförutsätter tiUsättandet av medlare bör i konsekvensens namn också dereligiösas behov av en medlare på deras egen våglängd stå klart. Från dennautgångspunkt vidhåller jag att det skulle vara mest rättvist att behållaprincipen från nu gällande lag och förklara präster samt pastorer i samfund medvigselrätt äga behörighet som medlare i överensstämmelse med vad som stadgas iden nu gäUande lagen. 3. beträffande vr7/ca som skall utses till medlare av fröken i (s), som anför: Medlingmellan makar som önskar upplösa sitt äktenskap är en viktig och känslig frågasom kräver både takt, människokännedom och förmåga till inlevelse frånmedlarens sida. Val av medlare bör därför ske med största möjliga omsorg. har i proposition 1973: 32 pekat på lämpligheten att tillvaratagaden erfarenhet som präster inom och i frikyrkosamfunden fått sommedlare. Säkert finns det också åtskilliga borgerliga medlare som förvärvatdenna erfarenhet. Förvissa människor är det naturligt att ifråga om medling vända sig till någon medreligiös anknytning, för andra inte. Med hänsyn härtill måste det vara riktigtatt man i varje fall i större kommuner utser flera medlare. Vid valet av dessabör personliga egenskaper tillmätas större betydelse än yrkes- eller samfundstillhörighet. 4. beträffandeprocessuella bestämmelser angående betänketid avherr i (c), () och i (c),som anför: Imotionen 1973: 1791 har bl. a. tagits upp frågan om domstolsproceduren vidäktenskapsskillnad på ansökan av makar som är ense och inte har barn under 16år. Motionen byger i denna del på tanken att samhället inte har anledning attföreskriva särskild betänketid annat än av hänsyn till den andra maken ellerminderåriga barn men att tjälva domstolsproceduren bör utformas på ett sättsom beaktar mänskliga faktorer, såsom risk för beslut som fattats utan klarhetom konsekvenserna eller eljest förhastat. Det framhålls som särskilt angelägetatt tänka på den svagare parten och beakta att reglerna för äktenskapetsekonomiska rättsverkningar ännu inte blivit översedda. Videlar den principiella syn som kommit till uttryck i motionen. Enligt vårmening har motionen länmat ett konstruktivt bidrag till diskussionen i denomtvistade frågan om förutsättningarna för äktenskapsskillnad i de fall somnyss angetts. Motionens tankegång borde ha kunnat utvecklas till en från olikasynpunkter godtagbar lösning av denna viktiga fråga. Det hade enligt vår meningvarit värdefullt om frågan LU 1973: 20 145 kunnatlösas i ett någorlunda brett samförstånd. Som utskottets skrivning klart visarhar emellertid intresse saknats hos utskottets övri. ;a ledamöter för en sådanlösning. Idet läge som inträtt har vi avstått från att reservera oss för motionensförslag och därmed ytterligare komplicera frågan. Vi har i stället valt attansluta oss till det av de övriga förslagen, som bäst tUlgodoser synpunktema imotionen 1973: 1791. Detta finner vi vara förslaget om tre månaders betänketidi nu avsedda fall. Särskilt med hänsyn tiU att frågorna om de ekonomiskakonsekvenserna av äktenskapsskUlnad inte kan bedömas i detta sammanhang tUlföljd av den uppläggning, som regeringen valt för reformarbetet, finner vi attvarsamhetsskäl gör en sådan lösning godtagbar trots de rent principiellainvändningar som kan resas mot betänketid i dessa fall. Motden angivna bakgrunden finner vi ingen anledning att ingå på någon kritik avutskottets skrivning om det här berörda förslaget i motionen 1973: 1791. Viinskränker oss till att uttala, att utskottet enligt vår mening inte anförtnågra bärande sakskäl utan i stället förbigått det väsentliga i förslaget. 5.beträffande möjlighet för fadern att få vårdnaden om utomäktenskapligt barn av herrar () ochWinberg (m), som anför: Utskottet har anslutit sig till förslaget ipropositionen att vårdnad om bam utom äktenskap skall kunna överföras tillfadem om det finns skäligt med hänsyn till barnets bästa. Vi finner det principielltriktigt att en tvist mellan föräldrarna om vem som skall ha vårdnad om barnetskall bedömas helt med hänsyn till barnets bästa och biträder därför utskottetsställningstagande. Detkan dock komma att föreligga åtskUliga fall till domstolamas bedömning dåväsentliga svårigheter föreligger att avgöra vad som skall anses som barnetsbästa. Detta gäller särskilt, som några remissinstanser påpekat, när den ena avföräldrarna, i regel kanske fadem, kommer från en helt annan kulturmiljö med t.ex. för nordiska förhållanden främmande uppfattningar om barns (inte minstflickors) uppfostran, 'utbildning m. m. men likväl kan bereda barnet en goduppväxt enligt de värderingar som råder i denna andra kulturkrets. Det kankomma att dröja tämligen innan någon rättspraxis hunnit utbilda sig pådetta område. Det hade varit önskvärt att i denna och liknande frågor om vadsom kan anses vara barnets bästa mer utförliga motivuttalanden skett underlagstiftningsarbetets gång. Även om svårigheter kan råda att ge entydigariktlinjer för bedömningen i angivna konfliktsituationer hade det enligt vårmening för såväl de rättsskipande organen som för de enskilda parterna variterforderligt med någon form av vägledning. LU 1973: 20 146 6. beträffande samlevnad mellan flera parterän två av (vpk) som anför: Samlevnadmellan mer än två parter är ingen ny företeelse. Sådan samlevnad har förekommiti det gamla agrara samhället och förekommer fortfarande i mindre industrielltutvecklade länder. Dessa samlevnadsformer har dock annan karaktär än de som nui viss mån börjat förekomma inom industrisaiinhället. Den äldre storfamiljenvar i första hand betingad av försörjningshänsyn. Somframhållits i motionen 1973: 1793 är det för tidigt att socialt utvärderafamiljer med samlevnad mellan mer än två parter i vårt nuvarande samhälle. Detkan också förefalla svårt att tillskapa ett regelsystem som kan reglera dylikasamlévnadsforrrier. Vid de familje-lagsakkunnigas fortsatta arbete ter det sigönskvärt att även dessa samlevnadsformer tas i beaktande och attsamlevnadsformen legalt erkännes. Det är i detta sammanhang betydelsefullt attmöjlighetema att träffa avtal mellan de deltagande parterna överses. Ett fördylik samlevnad formaliserat avtälssystem bör grundas i lag. Om avtal nuträffas kan part riskera att avtalet ej kan vinna det legala regelsystemetsstöd och sålunda sakna laglig verkan. Denna risk bör kunna undanröjas. 7. avherrar () och (), som anför: Utskottethar avstyrkt yrkandet i motionen 1973: 1789 om avslag på propositionen. Vi hari reservationen nr 1 framställt yrkande om avslag. Emellertid har vi, sedanvårt yrkande om avslag avstyrkts av utskottet, deltagit i behandlingen avpropositionen och framställt vissa ändringsyrkanden, vilka i de fall där deicke vunnit majoritet inom utskottet framgår av avgivna reservationer. När detgäller utskottets motivering har vi i något fall avgivit reservation i frågorav mer principiell innebörd. Detta innebär emellertid inte att vi ställer ossbakom varje formulering i olika detaljer i motiveringen i övrigt. Det har beroende på det forcerade tempo med vUket lagförslagen måst behandlas iutskottet icke varit möjligt att avge reservation i varje sådant fall. Vivill markera detta förhåUande genom detta särskilda yttrande. LU 1973: 20 147 Samlevnadmellan två parter ingås genom parternas gemensamma skriftliga anmälan tillfolkbokföringsmyndighet samt efter vederbörlig hindersprövning. Samlevnadupplöses genom endera eller båda parternas skriftliga anmälan hosfolkbokföringsmyndighet. Upplösning vinner laga kraft efter detatt folkbokföringsmyndighet mottagit anmälan. Iregistrerad samlevnad är sådan tillgång eller skuld gemensam som parternarespektive förvärvat eller ådragit sig under tid samlevnaden varat ellervilken parterna i övrigt förvärvat eller ådragit sig på grund av gemensamt ändamål.Övriga tillgångar och skulder är enskilda. Parter kan genom inbördesöverenskommelse besluta om annan fördelning. Samlevnad som ej registrerats liksom samlevnadmellan flera parter än två regleras genom enskUd överenskommelse mellanpartema, såvitt intet särskilt därom finnes stadgat i lag. Handling rörandesådan överenskommelse må av part deponeras hos rätten. Isamband med upplösning av registrerad samlevnad kan part förpliktas utgivaunderhåll till andra parten, om särskilda skäl talat härför.Underhållsskyldighet må ej omfatta än . Iäktenskap ingångna före gäller beträffande makarsrättsförhållande vad som stadgats giftermålsbalk med däri gjordaändringar. Genomskriftlig anmälan från makarna till folkbokföringsmyndighet övergår äktenskaptill samlevnad varom i 13 §§ stadgas. LU 1973: 20 148 Barntill samlevande föräldrar står under föräldrarnas vårdnad enligt vad nedan sägstill dess det fyllt eller ingått registrerad samlevnad. Förbarn till föräldrar som sammanleva utövas vårdnaden av föräldrarna gemensamt.Ha föräldrama ej sammanlevt eller har deras samlevnad upphört, beslutar rättenom vårdnaden. föräldrarna ense, förordnar rätten i enlighet härmed, såvidadet ej är uppenbart stridande mot bamets bästa. föräldrarna oense, beslutarrätten efter vad man med hänsyn till barnets bästa i varje särskilt faU finnerskäligt. Ovanstående förslag till paragrafer ersätter ävenföräldrabalkens 6 kap. 12 § mom. 1 och 3 samt 8 kap. 1 §. LU 1973: 20 149 Förslagtill finsk reform av äktenskapslagstiftningen har den tillsattafinska äktenskaps-lagskommittén i ett delbetänkande lagt fram sitt förslag tillreform av äktenskapslagstiftningen. I betänkandet föreslås civil vigsel som denenda formen för ingående av äktenskap. Då äktenskapet uppfattas som en frivilligsamlivsform bör enligt kommittén samhället inte heller uppställa hinder föräktenskapets upplösning i det fall att det inte längre uppfyller sin uppgift.Som grund för äktenskapsskillnadsdom skulle sålunda utan utredning av skuldeneller söndringen inför domstol räcka enbart makes krav på äktenskapetsupplösning. Till reformens centrala målsättningar hör makarnas likvärdighet ochprincipen om ekonomisk självständighet och på dessa principer har kommitténäven byggt sina förslag om äktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Kommittén,som består av 15 medlemmar, har dock inte varit enhällig. I sex reservationerhar elva av kommitténs medlemmar anmält avvikande åsikter. Utbredd blandreservanterna är framför allt åsikten att medborgarna bör få rätt att väljamellan civil och kyrklig vigsel och att den nya lagstiftningen inte börbefrämja brådstörtade och oöverlagda skilsmässor, vilket detskilsmässoförfarande majoriteten föreslår anses kunna leda till. Sex avkommitténs medlemmar har helt eller delvis omfattat kommittéordförandensreservation i detta hänseende. Han föreslår att möjligheten att välja mellancivil och kyrklig vigsel skall bibehållas och att för makar, som inte levatåtskilt , skall stadgas sex månaders betänketid, ävendå makama meddelat att de är eniga om skilsmässan.