bet · FW01JuU36 · 1973-12-31 00:00:00 — Ocksånär det gäller ersättning för tidsspillan vill utskottet biträdadepartementschefens bedömning, vilken bl. a. motiveras med att sådan kostnad imånga fall kan undvikas. Maj:ts förslag talar också vikten av attersättningsgilla rättegångskostnader hålls inom en begränsad och förutsebarram. Det bör i tydlighetens intresse framhållas att ersättning för parts eUerställföreträdares kostnader för resor och uppehälle i samband med sammanträdeskall kunna utdömas. Vadbeträffar motionärernas förslag att ersättning av allmänna medel i vissa fallbör kunna utgå för biträdeskostnad kan enligt utskottets mening inte förnekas attden i propositionen föreslagna ordningen, enligt vilken biträdeskostnad inteskall ersättas som rättegångskostnad, stundom synes kunna medföra enolikställighet mellan parterna inför domstolen såsom motionärerna påpekat.Spörsmålet har också uppmärksammats såväl under remissbehandlingen som vidlagrådsgranskningen. En ledamot av lagrådet har därvid uttalat sig till förmånför en sådan ordning som innefattas i motionsförslaget. Problemetom likstäUighet mellan parterna i komplicerade mål som handläggs enligt denförenklade ordningen kan bli aktuellt inte bara för personer som t. ex. pågrund av sina inkomstförhållanden saknar möjlighet att få allmän rättshjälputan även för personer som omfattas av rättshjälpen men har att erlägga ickeobetydliga kostnadsbidrag. Det måste emellertid enligt utskottets meningbeaktas att den i propositionen föreslagna utformningen av ersättningsreglernaoch bestämmelserna om rättens materiella processledning säkerligen, som departementschefenframhåller, kommer att innebära att det blir ovanligt att part, alltså ävenjuridisk person, kommer att anse det påkaUat att anlita biträde på egenbekostnad. När så ändå sker eller då juridisk person företräds av juridisktskolad ställföreträdare har rätten goda möjligheter att genom effektivprocessledning motverka att den andra partenkänner sig försatt i ett underläge. För många personer i små ekonomiskaomständigheter kominer också den i propositionen föreslagna möjligheten att ikomplicerade mål eller då partens personliga förhållanden påkallar det förordnabiträde enligt rättshjälpslagen att verka i samma riktning. De fall där rättenskulle behöva förordna biträde för part på det allmännas bekostnad i enUghetmed motionärernas förslag torde därför bli säUsynta. Problemet är emellertidav den art att utskottet i anledning av motionen vill understryka att det nuberörda regelsystemet måste följas med uppmärksamhet. Om svårigheter av detslag motionärerna antytt skulle uppstå får frågan övervägas på nytt. Utskottetfinner (5ckså anledning erinra om sitt uttalande i samband medrättshjälpsreformens införande (JuU 1972: 12 s. 25) angående angelägenheten avatt försäkringsbranschen alltjämt tillhandahåller rättsskyddsförsäkringar ierforderlig omfattning. Påanförda skäl bör motionen 1973: 1914 i här behandlad del inte föranleda någonriksdagens åtgärd. Tingsrättsavgörande i mål som handlagts enligt den förenklade ordningen skall fåöverprövas i hovrätt endast i vissa särskilt angivna fall efterprövningstillstånd av hovrätten. Prövningstillstånd skall kunna meddelas omdet är av vikt för ledning av rättstillämpningen att talan prövas av högre rätt(prejudikatfall), om part åberopar omständighet eller bevis som inte tidigareförebragts och som sannolikt skulle ha lett till en annan utgång:, om denrättstillämpning som ligger till grund för avgörandet måste antas vara oriktig,om målets utgång kan antas ha påverkats av falsk handling som åberopats ellerav falsk utsaga som avgivits under ed eller försäkran, om domvilla förekommiteller om målets utgång uppenbarligen beror på grovt förbiseende eller grovtmisstag. Vid behandling av fråga om prövningstillstånd skall hovrätten bestå avtvå ledamöter. Vill en av dem meddela prövningstillstånd gäller hans mening.Hovrätts dom i det förenklade förfarandet kan komma under högsta domstolensprövning under de förutsättningar som allmänt gäller i tvistemål. Motde föreslagna inskränkningarna i rätten att tiU hovrätt fullfölja talan mottingsrätts dom framställs erinringar från rättssäkerhetssynpunkt i motionen1973: 1914 och i den ovan behandlade motionen 1973: 1931 vari yrkas avslag påpropositionen i dess helhet. I den sistnämnda motionen framhålls ar.t denföreslagna ordningen avviker från den upprätthållna principen att entvist alltid skall kuima prövas i minst två instanser och framstår som särskiltallvarlig eftersom avgörandet i tingsrätt kan komma att ske efter ett ganskasummariskt förfarande. Yrkandet i motionen 1973: 1914 går ut på att någon in- skränkningi rätten att fullfölja talan till hovrätt inte bör ske utan att de förtvistemålsprocessen i övrigt gällande reglerna skall tillämpas. Utskottetvill till en början anmärka att i lagstiftningsärendet övervägts att, i likhetmed vad på sina håll utomlands föreskrivits för förenkladerättegångsförfaranden, införa ett totalt förbud mot fullföljd från förstainstans. Vidare har övervägts tanken att låta mål som handlagts av tingsrätt iden förenklade ordningen kunna överprövas av tingsrätt enligt de allmännareglerna för civilprocessen. Båda dessa lösningsförslag avvisas avdepartementschefen, som förordar att som utgångspunkt för den nya ordningen börgälla att fullföljd skall ske enligt instansordning.Utskottet ansluter sig till denna princip. När det gäller möjligheterna till fullföljd fråntingsrätt till hovrätt måste enligt utskottets mening beaktas att en i principoinskränkt full-följdsrätt i hög grad skulle komma att motverka syftet med denföreslagna lagstiftningen, nämligen att skapa en handläggningsordning somenkelt, snabbt och billigt leder tiU avgörande av tvister rörande mindrevärden. Vid en obegränsad rätt till fullföljd skulle naturligtvis förlorandeparter i stor utsträckning utnyttja möjligheten till överprövning. Härigenomskulle både partskostnader och domstolskostnader komma att stiga väsentligt,och en annan av reformens fördelar, nämligen möjligheten för part att påförhand något så när överblicka kostnadskonsekvenserna, skuUe på så sättäventyras. Med hänsyn till det anförda är det enligt utskottets meningnödvändigt att rätten till fullföljd begränsas. Den i propositionen i sådantsyfte föreslagna lagtexten, vilken utformats med dispensgmnderna vid fullföljdtill högsta domstolen som förebild, synes utskottet utgöra entillfredsställande avvägning mellan intresset av att kunna ändra klart oriktigaavgöranden och intresset av att åstadkomma ett snabbt och från kostnadssynpunktrimligt förfarande. Utskottet vill särskilt peka på den föreslagnabestämmelsen i 22 § 3 i den den särskilda lagen, enligt vUken omprövning ihovrätt kan ske om den rättstillämpning som ligger till grund för domen ellerbeslutet måste antas vara oriktig. Utrymmet för dispens vid oriktigrättstillämpning är således enligt förslaget större än som enligt 54 kap. 10 §första stycket 2 gäller vid motsvarande situation i högstadomstolen, där rätten till dispensprövning förutsätter att rätts-tiUämpningenuppenbart strider mot lag. Även om dispensmöjligheten främst är avsedd förklara fall av oriktig rättstillämpning, bör den enligt utskottets mening iicke obetydlig utsträckning kunna möjliggöra att oriktiga domar blir omprövadeoch korrigerade. Sådana fall då utgången i målet påverkats av att grovtförbiseende eller misstag förekommit med avseende på sakmaterialet kanföranleda överprövning enligt 22 § 6 i den föreslagna lagen. Vid sidan av sålunda föreliggande möjligheter tillöverprövning bör i anledning av motionärernas arjmentering även beaktas vissaovan berörda moment i det föreslagna systemet som är särskilt ägnade attmotverka felaktiga avgöranden. Utskottet åsyftar härvidlag bl. a. reglerna omden materiella processledningen, förfarandets flexibilitet och möjligheten attföra över vissa målgrupper till ordinärt förfarande. Mot angiven bakgrund måsteenligt utskottets mening de farhågor från rättssäkerhetssynpunkt sommotionärerna yppat anses överdrivna. Utskottet anser således att den ipropositionen föreslagna ordningen bör godtas. I enlighet härmed avstyrkerutskottet bifall till motionen 1973: 1914 såvitt gäller rätten till fullföljdav talan. Självfallet bör emellertid fullföljdsfrågan ägnas särskUduppmärksamhet vid den avsedda omprövningen av regelsystemet. Som framgår av det föregående kommer reformensgenomförande att ställa nya krav på domarpersonalen. Departementschefen har ocksåuppmärksammat behovet av särskilda åtgärder för att garantera att kraven kantillgodoses på ett tillfredsstäUande sätt, och han förutskickar att dennärmast berörda domarpersonalen genom kurser eller på annat sätt fårinformation och utbildning innan den nya ordningen träder i kraft. Hanframhåller också att frågan om information till aUmänheten kommer att övervägasnärmare inom . Med hänsyn till det nödvändigaförberedelsearbetet förordas i propositionen, som avläts till den 23maj , att den föreslagna lagstiftningen skall träda i kraft den 1 januari1974. Eftersom lagstiftningsärendet kan förväntas bli behandlat av riksdagenförst när endast omkring en månad återstår till nämnda tidpunkt bör ikraftträdandetuppskjutas så att erforderligt förberedelsearbete kan genomföras. Tidpunktenför ikraftträdandet bör bestämmas till . Idetta sammanhang viU utskottet peka på att reformens genomförande sannoliktkommer att leda till en viss ökning av måltillstiöm-ningen till domstolarna.Med hänsyn härtill och till de nya och delvis grannlaga uppgifter som detförenklade förfarandet medför för domarpersonalen vUl utskottet framhålla attutfallet av reformen i väsentlig grad torde bli beroende av att erforderligaresurser ställs till domstolsväsendets förfogande. Utskottet förutsätter attså sker. Utöver vad sålunda upptagits föranleder de ipropositionen upptagna förslagen inga särskilda uttalanden från utskottetssida. Utskottet tillstyrker således bifall till propositionen i dess helhet.Anledning finns dock att ånyo understryka att den föreslagna ordningen fårses som en grundval för en försöksverksamhet och att lagstiftningens tillämpning,även i andra avseenden än dem som utskottet särskilt berört i det föregående,noga bör följas så att en förnyad prövning kan göras med ledning av praktiskaerfarenheter. A. att beträffandebehovet av den i propositionen 1973: 87 föreslagna lagstiftningen avslår motionen 1973: 1931; B. att beträffandetillämpningsområdet med avslag på motionen 1973: 1914 i denna del (yrkandena 1 och 2) bi faller propositionen såvitt avser 1 och 2 §§ i förslaget till lag om rättegången i tvistemål om mindre värden; C. att beträffandeersättning för tidsspillan med av slag på motionen 1973: 1914 i denna del (yrkande 4) bifal ler propositionen såvitt avser 8 § i det under B ovan angiv na lagförslaget; D. att beträffandeersättning av allmänna medel för kostnad för rättegångsbiträde eller ombud avslår motionen 1973: 1914 i denna del (yrkande 3); E. att beträffanderätten att fullfölja talan till hov rätt med avslag på motionen 1973: 1914 i denna del (yr kande 5) bifaller propositionen såvitt avser 22 § i det under B ovan angivna lagförslaget; F. att för sin del antaren ikraftträdandebestämmelse för det under B ovan angivna lagförslaget med följande såsom uskottets förslag betecknade lydelse: Maj:ts förslag Utskottets förslag Denna lag träder i kraft den 1 Denna lag träder i kraft den 1 januari191 A. . Lagen gäller--------------------------- föreUiraftträdandet. G. att bifallerpropositionen såvitt avser det under B ovan angivna lagförslaget i den mån det inte omfattas av vad utskottet hemställt ovan; H. att för sin del antaren ikraftträdandebestämmelse för det i propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1) med följande såsom utskottetsförslag betecknade lydelse: Kungl.Maj:ts förslag Utskottels förslag Dennalag träder i kraft den 1 Denna lag träder i kraft den 1 J. att för sin del antar enikraftträdandebestämmelse för det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i lagen (1929: 145) om skiljemän med följande såsom utskottetsförslag betecknade lydelse: Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag Dennalag träder i kraft den 1 Denna lag träder i kraft den 1 Äldre lag gäller A. Äldre lag gäller i fråga fråga om avtal somträffats före om avtal som träffats före ikraft- K. att för sin del antar enikraftträdandebestämmelse för det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i rättshjälpslagen (1972: 429) med följande såsom utskottetsförslag betecknade lydelse: Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag Denna lag träder i kraft den I Denna lagträder i kraft . Har ansökan om . Har ansökan om rätts rättshjälp gjorts före ikraftträdan- hjälp gjorts före ikraftträdandet, det, gäller fortfarande äldre be- gäller fortfarande äldre bestämmel- stämmelser. L. att bifaller de i propositionenframlagda under HK ovan angivna lagförslagen i den mån de icke omfattas av vadutskottet ovan hemställt. Närvarande:fru (), fröken (), fröken (), herrar (), i (s), i (c), (), (), (), (), herrar i (c),Henmark (fp), i (s), Leuchovius (m) och Lövenborg (vpk). 1. vid punkten A av fm (), herrarErnulf (fp), i (c). Polstam (c), i (c),Henmark (fp) och Leuchovius (m), som beträffande behovet av den i propositionen1973: 87 föreslagna lagstiftningen anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 12 med orden »Beträffande de» och slutar på s. 13 medorden »på propositionen» bort ha följande lydelse: När det gäller reformens verkningar irättssäkerhetshänseende får enligt utskottets mening konstateras att den orohärvidlag som motionärerna yppat inte är ogmndad. Med hänsyn till bristen påformella föreskrifter för förfarandets utformning hyser utskottet sålunda stortvekan inför de föreslagna begränsningarna i rätten till fullföljd av talanmot tingsrätts avgörande. Även i andra avseenden hyser utskottet viss oro förverkningarna av den föreslagna lagstiftningen. Enligt utskottets mening finnsdet t. ex. en viss risk att de grannlaga uppgifter att biträda och vägledaparterna som enligt förslaget påläggs domstolarna kan äventyra domstolarnasanseende för objektivitet. Förslaget att tvist, som huvudsakligen rör frågavaröver utiåtande avgivits av reklamationsorgan, skall kunna handläggas i denförenklade ordningen även om tvisteföremålets värde överstiger värdegränseninger också tvekan. Detsamma gäller i viss mån förslaget att biträdeskostnadinte skall ersättas som rättegångskostnad. Med hänsyn till att biträde enligträttshjälpslagen skall kunna förordnas endast om särskilda skäl föreligger kannämligen enligt utskottets mening förslaget att ombudsarvode inte skall varaersättningsgill kostnad i vissa fall leda till att parterna upplever enolikställighet inför domstolen. Sådana konsekvenser av förslaget får bedömassom särskilt betänkliga med hänsyn till att begränsningarna i fråga om möjlighetenatt få ersättning för biträdeskostnad främst kommer att drabba den som har svagekonomisk ställning. Mot bakgrund bl. a. av i lagstiftningsärendet från skildahåll framförda erinringar i nu angivna hänseenden uttalar departementschefenatt reformen i viss mån får ses som en försöksverksamhet som får följas-meduppmärksamhet och utvärderas. Utskottet, som i det följande återkommer till denbl. a. i motionen 1973: 1931 framförda kritiken av enskildheter i förslaget,vill för sin del uttala att de i propositionen framlagda förslagen i sin helhetfår ses som en grundval för en försöksverksamhet. De begränsningar i fråga omrättssäkerhetsgarantier som förslaget innebär i förhållande till gällanderättegångsordning bör enligt utskottets mening inte föranleda avslag på propositionen men de gör det nödvändigt att noga följa utvecklingen ochsamla erfarenheter av den praktiska tillämpningen så att förnyade bedömningarkan göras så snart tiUräckligt material härför föreligger. Omprövningen börenligt utskottets mening äga rum senast . Vad utskottet sålunda ianledning av motionen 1973: 1931 anfört om reformen som en grundval förförsöksverksamhet bör ges Kungl. Maj:t till känna. dels att utskottets hemställan under A bort ha följandelydelse: A. att beträffandebehovet av den i propositionen 1973: 87 föreslagna lagstiftningen i anledningav motionen 1973: 1931 ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört omreformen som en grundval för försöksverksamhet. 2, vid punkten E av (), herrarErnulf (fp), i (c). Polstam (c). i (c),Henmark (fp) och Leuchovius (m), som beträffande rätten att fullfölja talantill hovrätt anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 23 med orden »När det» och slutar på s. 24 med orden»av regelsystemet» bort ha följande lydelse: När det gäller möjligheterna till fullföljd från tingsrätttill hovrätt måste enligt utskottets mening beaktas att en i princip oinskränktfull-följdsrätt i hög grad skulle komma att motverka syftet med den föreslagnalagstiftningen, nämligen att skapa en handläggningsordning som enkelt, snabbtoch billigt leder till avgörande av tvister rörande mindre värden. Med hänsynhärtill är det som departementschefen anför nödvändigt att rätten tillfullföljd begränsas. Den i propositionen i sådant syfte föreslagna lagtexten,vilken utformats med dispensgrunderna vid fullföljd till högsta domstolen somförebild, innebär emellertid enligt utskottets mening en alltför starkbegränsning. Beaktas måste att de föreslagna dispensreglerna avser mål somprövats av endast en domare i en instans efter ett mer eller niindre summarisktförfarande. De avvikelser från det ordinära tvistemålsförfarandet som präglardet förenklade förfarandet gör-det enligt utskottets mening frånrättssäkerhetssynpunkt angeläget att principen om prövning i minst tvåinstanser bibehålls i sådan utsträckning att materiellt oriktiga avgöranden istörsta möjliga mån kan ändras. Även om de i propositionen upptagna dispensmöjligheternai viss utsträckning kommer att möjliggöra att oriktiga domar blir omprövade ochkorrigerade innebär de dock att prövningstillstånd måste vägras i åtskilligafall, trots att tingsrättens domslut framstår som oriktigt. Framför allt gällerdet sagda mål där felaktig- hetenbestår i en oriktig bevisvärdering. För sådana fall förutsätts enligtpropositionen för prövningstillstånd att utgången av målet uppenbarligenberott på grovt förbiseende eller grovt misstag. En sådan restriktivitet närdet gäller riitten till omprövning kan icke godtas från rättssäkerhetssynpunkt. Motbakgrund av det anförda finner utskottet att reglerna i 22 § i den föreslagnalagen bör kompletteras med ett stadgande enligt vilket prövningstUlstånd fårmeddelas i fall då anledning förekommer till ändring i det slut vartilltingsrätten kommit. Genom ett sådant tillägg blir den föreslagna bestämmelsen i22 § 6 om prövningstillstånd då målets utgång uppenbarligen beror pä grovtförbiseende eller grovt misstag överflödig. De invändningar som frånkostnadssynpunkt kan resas mot den av utskottet förordade utvidgningen avrätten till fullföljd till hovrätt saknar enligt utskottets mening större tyngdeftersom hovrättsförfarandet som regel skall vara skriftiigt och därmed fögakostnadskrävande för parterna. Av betydelse härvidlag är också de möjligheterhovrätt har att hålla sammanträde utanför hovriittsorten. ställningstagande tillgodoses det i detta avsnitt berörda yrkandet imotionen 1973: 1914 i betydande grad. Ävenom lagtexten ges den av utskottet föreslagna utformningen bör fullföljdsfråganägnas särskild uppmärksamhet vid den avsedda omprövningen av regelsystemet.Erfarenheterna kan därvid komma att motivera att rätten till fullföljd dåbegränsas. delsatt utskottets hemställan under E bort ha följande lydelse: E. att beträffande rätten att fullföljatalan till hovrätt med förklaring att propositionen icke kunnat antas i oförändratskick i anledning av motionen 1973: 1914 i denna del (yrkande 5) för sin delantar 22 § i det under B ovan angivna lagförslaget med den ändringen attlagrummet erhåller följande såsom utskottets förslag betecknade lydelse: Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag 22 § Prövningstillstånd får meddelas endast om 1. det är av vikt för ledning avrättstillämpningen att talan prövas av högre rätt, 2. part åberopar omständigheteller bevis som ej tidigare förebragts och som saimolikt skulle ha lett till enannan utgång, 3. den rättstillämpning som liggertill grund för domen eller beslutet måste antagas vara oriktig, Maj:ts förslag Utskottets förslag A. målets utgång kan antagas hapåverkats av falsk handling som åberopats eller av falsk utsaga som avgivitsunder ed eller försäkran, 5. domvillaförekommit, eller 6. måletsutgång uppenbarUgen 6. anledning förekommer till berorpå grovt förbiseende eller ändring i det .slut, vartill tingsräl-grovtmisstag. , Sihim 1973 31104