bet · FW01UU9 · 1973-12-31 00:00:00 — Utrikesutskottetsbetänkande nr 1973 UU 1973:9 betänkande i anledning av motion omutvidgning av folkrättens regler för krigföring. I motionen 1973:99 av herrHermansson m.fl. (vpk) föreslås "att hos regeringen hemställerom att inom vederbörliga FN-organ förorda en utvidgning av folkrättens reglerför krigföring till att omfatta de multinationella företagens delaktighet ikrigsförbrytelser". Motionärerna hänvisar till att användningen av vissa vapenstrider mot de folkrättsliga reglerna för krigföring. Vidare lämnas uppgifterom vissa amerikanska firmors tillverkning av stridsmedel. Motionärerna önskarfå tUl stånd en undersökning av de multinationella företagens verksamhet ochställa den i den internationella offenthghetens rampljus. I motionen citerasbl. a. uttalanden i amerikansk debatt av innebörd att det skulle utgöra envarning för industrin överallt om den var tvungen att med mUitärerna delaansvaret för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten. Motionen 1973:99 berör frågan ommöjligheten att kriminalisera den tillverkning som multinationella företagbedriver av vapen och andra stridsmedel, vOkas användning är folkrättsligtförbjuden. Dessa frågor har särskUt uppmärksammats av olika ideellaorganisationer i , som bl. a. varit verksamma för att upplysaallmänheten om förekomsten av kontrakt mellan amerikanska firmor ochkrigsmakten om tillverkning av delar för bl. a. vissa särskilt grymmaanti-personella vapen. Av uppgifter som publicerats av dessa organisationerframgår att ifrågavarande legotiUverkning motsvarar endast en mycket liten delav den årliga amerikanska försvarsbudgeten, ehuru ett hundratal firmor ärengagerade i verksamheten. De internationella strävandena att begränsa krigetslidanden koncentreras till förhandlingar om nedrustning och rustningsbegränsning,om fastställande av förbud mot användningen av vissa vapen och stridsmetodersamt om införande av internationeUa straffbestämmelser för brott mot folkrätteni krig. Här må erinras om att strävandena att åstadkomma förbudmot tillverkning och innehav av vissa vapen och stridsmedel huvudsakligen ettarbetsområde för nedrustningsförhandlingarna inte hittihs lett tillgenomgripande resultat. Ett förbudmot tUlverkning av kärnvapen och andra kärnladdningar har införts genom fördrag om förhindrande avspridning av kärnvapen. Varje icke-kärnvapenstat, som är fördragspart,förbinder sig sålunda att icke tillverka eller på annat sätt förvärva kärnvapeneller andra kärnladdningar. Produktionsförbud har också uppställts beträffandebakteriologiska vapen. konvention om biologiska stridsmedelföreskriver sålunda bl. a. att konventionsstaterna skah vidta nödvändigaåtgärder för att förbjuda och förhindra utveckling, tUlverkning och lagring avbiologiska vapen och toxiner inom vederbörande staters territorier, resp. underderas jurisdiktion eller kontroll annorstädes. Konventionen träder i kraft, när22 stater, däribland , och , hardeponerat sina ratifikationsinstrument. har 11 stater ratificeratkonventionen, däribland de tre nämnda stormakterna. i har beslutat att geprioritet åt utarbetande av förbud mot tUlverkning och lagring av kemiskavapen. har verkat för att en effektiv konvention på detta område skallkomma tUl stånd. Den svenske delegaten i framlade den26 på tio icke-paktanslutna medlemmars vägnar ett dokument, somredogör för hur ett avtal enligt deras uppfattning bör se ut. a. mera detaljerat än som gjorts tidigare frågan hur ettkontrollsystem kan byggas upp med en kombination av nationell ochinternationell kontroll och med ett internationellt kontrollorgan. I detta sammanhang kan vidare hänvisas tUl att FN:sgeneralsekreterare på uppdrag av generalförsamhngen utarbetat en rapportrörande napalm och andra brandvapen. Rapporten har cirkulerats tihmedlemsregeringarna för deras synpunkter. Ärendet står på dagordningen förgeneralförsamlingen . Från svensk sida har understrukits den viktsom man fäster vid att medlemsregeringarna avger synpunkter på rapporten föratt därmed förse generalförsamlingen med en fast grundval för ett beslutbeträffande den fortsatta behandlingen av frågan rörande begränsningar itillverkning och lagring av napalm och andra brandvapen. Resultaten av det internationella arbetet pånedrustningens område har hittUls inte på långt när motsvarat förväntningarna.Förhoppningen är nu att bl. a. de amerikansk-sovjetiska förhandlingarna ombegränsning av strategiska vapen skall kunna förbättra förutsättningarna ävenför de mera globalt inriktade nedrustningssträvandena. Det internationella arbetet för att utvidga reglerna förhumanisering av krigföring, bl. a. införande av förbud mot användningen avvissa vapen har avsatt flera resultat än nedrustningsarbetet. Det föreliggersålunda enighet om vissa allmänna principer om de typer av vapen som inte fåranvändas, liksom om ett antal specifika förbud mot vissa vapen och stridsmedel.Ett av skälen varför detta arbete varit mera framgångsrikt än ansträngningarnaatt åstadkomma tUlverkningsförbud torde vara att det inte föreligger sammasvårigheter att effektivt kontrollera förbud mot användning som förbud mottUlverkning av krigsmateriel. Ensvårighet är att vissa stater torde bedöma det önskvärt att fortsätta tUlverkningen och hålla förråd av ett vapen, varsanvändning är förbjuden, för att i repressaliesyfte kunna använda detsamma, ommotsidan i en väpnad konflikt skuUe begagna vapnet i strid med gällande förbud. Allmänna folkrättsliga regler öm förbud mot vissa typer avvapen finns fjärde angående lagar och bruk ilandkrig. Där uppställs bl. a. förbud att använda vapen, projektiler ellerämnen som är ägnade att förorsaka onödiga lidanden. Ur denna konvention liksomur folkrättslig sedvänja kan vidare härledas ett principieUt förbud motanvändning av vapen som urskiljningslöst drabbar civila och mUitära mål, liksommot förrädiska stridsmedel eller stridsmetoder. Specifika förbud finns uppställda i 1899 årsHaag-deklaration mot användningen av s. k. dumdum-kulor, nämndaHaag-konvention mot användningen av gifter och förgiftade vapen samt i 1925års Genéve-protokoll mot användning av kemiska och bakteriologiska stridsmedel.Däremot föreligger inte sådana specifika förbud beträffande den grupp av vapensom nämns i motionen 1973:99, nämligen napalm, fosforbrandbomber,anti-personella bofnber och minor, t. ex. stålkule-bomber, lövminor etc. Det måi detta sammanhang också nämnas att det i motionen nämnda s. k. 1923 årsHaag-reglemente för luftkrigföring inte har trätt i kraft. Frågan om att på grundval av de aUmänna folkrättsligaprinciperna utarbeta klara förbud mot användningen av vissa konventionellavapen bl. a. hela den grupp som nämns i motionen 1973:99 har aktualiseratsi det internationella arbete som pågår för att modernisera folkrättens reglerrörande väpnade konflikter. Förhandlingsverksamheten på detta område beräknas bliintensiv både inom FN och inom ramen för de avInternationella anordnade konferenserna. tar aktivdel i detta arbete och har kommit med ett flertal förslag delvis av storprincipiell betydelse. fortsätter sin strävanatt få fram ett acceptabelt förslag till nya överenskommelser som bl. a.innehåller förbud mot vapen som orsakar onödigt lidande. Enligt svensk meningbör man därutöver konkret precisera vilka vapen som här avses. Uppfattningarnai denna fråga är rätt skiftande mellan olika stater. De.svenska försöken attverka för att man tydligt skall ange vilka vapen som är förbjudna har stött påmotstånd från olika håll, men förhoppningen är att detta motstånd framdelesskall minska. har inbjudit tUl ettantal expertkonsultationer berörande bl. a. frågan om speciellt grymma konventionellavapen. Dessa konsultationer har tillkommit efter förslag av och någraandra stater. Den schweiziska regeringen planerar att sammankalla enkonferens på diplomatnivå för behandling av InternationellaRöda kors-kommitténs ohka förslag. Vad angår frågan om internationell kriminalisering av brott mot folkrätten, så har detta arbete bedrivits bl. a. i för internationell rätt, varvid man sökt få tUl stånd definitionerav brott mot krigets lagar. Verksamheten har emellertid legat nere sedan man, isamband med försök tUl kodifiering av principerna i Niirnberg-stadgan, intekunnat enas om en definition av begreppet aggression. Från svensk sida har mansenast års generalförsamling yrkat på återupptagande av arbetet påen internationell brottsbalk, särskilt i vad den berör krigsförbrytelser.Enligt svensk uppfattning bör sådant arbete inte behöva vila i avvaktan på attFN når fram till en överenskommen definition av begreppet aggression, något somsannolikt kommer att dröja ännu en avsevärd tid. Utskottet konstaterar att den svenska utrikespolitikentraditionellt varit starkt inriktad på att främja det internationella arbetetför utveckling av folkrättens regler om humanitet i krig samt för nedrustningoch rustningsbegränsningar. Vidare tiUhör de länder som har visat detstörsta intresset för att få till stånd en internationell brottsbalk. Självfallet måste målet vara att utvidga folkrätten pådessa områden, bl. a. genom att i största möjliga utsträckning åstadkommaförbud inte bara mot användning utan även mot tUlverkning av inhumana ochgrymma stridsmedel. Förbuden måste avse all tillverkning, vilket innebär att debl. a. bör vara så utformade att de effektivt stoppar även den tUlverkning sombedrivs av multinationella företag. Det må här erinras om att 1971 årskonvention om biologiska stridsmedel när den trätt i kraft kommer attålägga de till konventionen anslutna staterna att förhindra all tillverkning avifrågavarande stridsmedel inom vederbörande staters territorier, resp. underderas jurisdiktion eller kontroll annorstädes. De multinationella företagens roU i detta och liknandesammanhang förtjänar att uppmärksammas. En skärpt nationell och internationelllagstiftning som reglerar dessa företags verksamhet diskuteras inom olikamternationella fora, bl. Utskottet förutsätter att man från svensk sida ägnarsärskUd uppmärksamhet åt dessa frågor. Utskottet anser emellertid interealistiskt att , på det sätt som föreslås i motionen 1973:99, tarinitiativ för att brännmärka tUlverkningen av vissa vapen såsomkrigsförbrytelse, innan det uppställts folkrättsliga förbud mot sådantUlverkning. Med hänvisning tUl det som här anförts avstyrker utskottetmotionen 1973:99. attriksdagen avslår motionen 1973:99. Närvarande: herrar i (s), (), i (c), (), herrar (),i (s), Wu-mark (fp). (), (), ().Turesson (m), HeUström (s), i (s) och i (c). GOTAB 73 3826 S 1973