bet · FW01LU28 · 1973-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1973 LU 1973:28 betänkande i anledning av motion angåendeutformningen av växelblankett. I motionen 1973:617 av herr förstevice talmannen () och () hemställs att hosKungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag om framstäUande av förallmänheten begripliga växelblanketter. Motionärerna erinrar inledningsvisom att det växeUag, som överensstämmer med idetta ämne, fastställs vilka uppgifter som måste finnas på en växel. Däremotbestäms det inte i lagen hur dessa uppgifter skall uppstäUas på handlingen.Enligt motionärernas uppfattning är den utformning som de nuvarandeväxelblanketterna fått nära nog obegriplig för andra än experter. Motionärernapåpekar att det inte finns några anvisningar på blanketten om vilkaförpliktelser den som skriver på en växel åtager sig. Redan seden att ett namnskrivs på tvären mitt i en tryckt text måste verka mycket förbryllande förlekmannen. Texten i övrigt ger heller inga upplysningar om vem som i förstahand är skyldig att lösa växeln eller vem som därefter bhr betalningsansvarigosv. Bevittning av namnteckningar, som vanligen förekommer på andralånehandlingar, finns inte. Ej heller i annat avseende liknar växeln andralånehandlingar, framhåller motionärerna. Andra typer av lånehandlingar är iregel uppställda så att vem som helst genom att läsa texten kan förstå vad hanförbinder sig till. Så är ingalunda fallet med växeln. Den är för flertaletmänniskor ett mystiskt trollpapper som man helst inte skall skriva på men som om man blir därtill nödd och tvungen man skall vara beredd att betala kanskeutan att begripa varför man betalar. Eftersom ingen storlek och inget formulär är fastställtför växeln finns det inget hinder mot att göra den större och med tydligaanvisningar, framhåller motionärerna. Blanketten borde enligt motionärernasuppfattning förses med tydliga anvisningar och utformas så att var och enkunde förstå vem som i första hand är skyldig att betala, vem som därnäst haratt svara för växelbeloppet osv. Det borde även klarläggas om gemensamansvarighet gäller. Motionärerna påpekar att framställningen av förallmänheten begripliga växelblanketter kan ske på olika sätt. Genom lag kanfastställas formulär för växelblanketter, bestämmelser kan utfärdas somföreskriver att växelblankett skall vara påtryckt tydliga anvisningaroch det kan också tänkas andra former för att få fram begripligaväxelblanketter. Vilken form som är den lämpligaste anser motionärerna börautredas av experter. Utskottet har inhämtat utlåtandenöver motionen för hovrätten för Nedre , konsumentombudsmannen (KO) ochexekutionsväsendets organisationsnämnd (EON). På begäran av utskottet haryttrande därjämte avgivits av . EON har bifogat yttranden från kronofogdemyndigheterna iEslövs distrikt, distrikt, distrikt, , , distrikt och distrikt. Växelns begrepp, funktion och betydelse En växel är ett särskilt slag avfordringsbevis, som för sin giltighet kräver iakttagande av en i växellagennoggrant angiven form. Av denna anledning använder man som regel trycktablanketter. Växeln är underkastad ett flertal särskilda regler, varigenomhandlingens innehavare i olika avseenden får en särskilt stark och skyddadställning. Växeln kan sägas vara ett kombinerat kredit- och betalningsmedel,som fyller viktiga funktioner inom affärslivet. TiU följd av växelns internationella prägel har maneftersträvat att få hkartade bestämmelser i olika länder. Senast skedde detta iGeneve 1930, där ett stort antal stater antog en konvention angående gemensamväxelrätt. Vår nu gällande växellag (VL; 1932:130) är utfärdad i anslutningtill denna konvention. VL skiljer mellan två huvudslag av växlar, å ena sidan e«aväxlar och å andra sidan dragna eller "trasserade" växlar. De senareär de vid växeldiskontering vanligaste. I det fallet innehåller växeln enanmaning av en person, utställaren eller trassenten, till en annan person,växelbetala-ren eller trassaten, att vid uppvisandet av växeln betala ett visstbelopp i penningar tUl en tredje person, betalningsmottagaren ellerremittenten. Såsom remittent kan emellertid trassenten ange sig själv; växelnkan nämligen enligt 3 § VL "lyda å utställarens egen order". Detta äri själva verket mycket vanligt förekommande. Egna växlar förekommer egentligen endast som postväxel(postremiss-växel), vilket är en av bank utfärdad förbindelse att betala enviss penningsumma. Postväxeln är ett ofta använt betalningsmedel mellanpersoner på olika orter. Gäldenären köper en postväxel i sin bank och skickarden i brev till borgenären, som löser in den i bank på sin ort. Nödvändigt innehåll i växel Enligt formkraven i 1 § VL skall endragen växel för att vara giltig innehålla åtta olika ting: 1. benämningenväxel, införd i själva texten och uttryckt på det språk, vara handlingen äravfattad; 2. ovillkorliganmodan att betala visst penningbelopp (växelsumma); 3. namnet å densom skall infria växeln (växelbetalare, trassat); 4. namnet å dentill vilken eller tiU vars order betalningen skall erläggas (remittent); 5. uppgift åförfallotiden; detta är dock intet verkligt formkrav, ty om förfallotid ejangivits, anses växeln betalbar vid uppvisandet; 6. uppgift å denort, där betalningen skall erläggas; som dylik uppgift godtages emellertidenligt 2 § tredje stycket ort som utsatts vid trassatens namn; 7. uppgift å dagoch ort för växelns utställande; som uppgift åt utställningsort skall, ianalogi med vad som gäller om betalningsort, godtagas ort som är utsatt vidtrassentens namn; 8. underskrift avden som utställer växeln (utställare, trassent). Egen växel skall jämväl innehålla allt vad nu angivitsutom naturligen trassats namn, varjämte i stället för en ovillkorlig anmodanförekommer en utfästelse att betala visst penningbelopp. Handling vari saknas något av vad som enligt det nu sagdaskall finnas i den s. k. grundväxeln, är enligt 2 § första stycket ogiltigsåsom växel, men kan naturligen ha verkan som vanlig civil anvisning ellerförskrivning. Utom alla de beståndsdelar, som tillsammans bildagrundväxeln, kan en växel innehålla föreskrifter av olika slag, ofta utformadegenom olika klausuler, ävensom påskrifter av olika personer, som därigenom görasig på olika sätt ansvariga för växeln. Den egna växeln står till sitttextinnehåll skuldebrevet nära. Schemat för den egna växelns text är följande:Först datering, exempelvis "". Därefterbörjar den egentliga texten: "betalar jag mot denna växeltill . eller order Kr. 1 000:." Så underskriften: "B.Bengtsson". Och så finns där vidare angiven en betalningsort, t. ex."Betalbar i " (ev. med tillägg av "hos MellansvenskaBanken"). kan överlåta växeln genom att skriva sitt namnpå växelns baksida. Den dragna växeln har formen av enuppmaning till annan att betala ett belopp att erläggas antingen tillutställaren själv eller till en tredje person. T. ex. efter följande schema:Först datering "". Sedan följer texten:"Den 1 juh 1973 behagade Ni mot denna växel betala till . Anderssoneller order Kr. I 000:-." Så underskriften: "B. ". Den,till vilken uppmaningen att betala riktas, skall också angivas i växeln och detbrukar ske nertill till vänster. 1' 1973. Där kan alltså stå ", ,Storstad". Och så betalningsorten, angiven på samma sätt som på egen växel(se illustration i bilaga 1 till detta betänkande). De olika momenten av växels innehåll kan givetvis stå iannan ordning. Själva betalningsuppmaningens gammaldags artiga form"behagade Ni. . .betala" torde alltmer utbytas mot det enklaimperativet "Betala". Vidare kan, såsom ovan framhållits, trassenten(dvs. ) själv vara remittent. Då heter det således i texten ". .. betala till mig själv . . .". I förevarande exempel är växeln dragen (trasserad) påSvensson. En dragen växel, som ännu inte accepterats, brukar man kalla trätta.Handlingen är då ännu inte något fordringsbevis. För att den skall bh detfordras att genom påskrift på trattan åtar sig att betala. Detta skergenom att han godkänner, eller, som det heter, accepterar växeln. Det gör hanantingen genom att han skriver "godkännes" eller "accepteras"på växeln och underskriver det eller också genom att han bara skriver sitt namnpå framsidan på växeln. Det är således tillräckligt att namnet bara skrivs påframsidan utan särskild text. 1 allmänhet skrivs det på framsidan på tvärentill vänster. blir d'år/id acceptant och växeln benämnes därefter oftahelt enkelt öccepf. Överlåtelse av den accepterade växeln sker genom attöverlåtaren (endossenten) tecknar överlåtelse (indossament) tvärs över växelnsbaksida. Om namnet på mottagaren (indossatarien) sätts ut, kallas detfullständigt indossament; eljest är det indossament in , varvidöverlåtaren vanligen endast skriver sitt namn. Växelpersonernas ansvarighet m. m. Växelrätten är mycket invecklad och detaljrik. I detföljande lämnas endast en översiktlig redogörelse för några av dess mestutmärkande drag, främst med avseende på ansvaret för växelns infriande. På förfallodagen (eller senast på därefter)skall innehavaren visa upp växeln för betalning pä den plats som angivits sombetalningsställe {domiciliat). Om sådant ej angivits skall växeln uppvisas hostrassaten. När växeln betalas, skall betalaren erhålla växeln i kvitteratskick. Om acceptanten inte betalar skulden, måsteväxelinnehavaren för att behålla sin växelrätt låta protestera växeln. Dettainnebär att han senast på efter förfallodagen lämnar växeln tillutmätningsmannen på orten eller publicus i stad, varefter denne hosdomiciliaten respektive trassaten kräver betalning för växeln. När betalning ejerhålls, tecknar vederbörande ett bevis om detta på växeln och upprättarprotokoll om förrättningen. För en är en växelprotest konkursanledning.I och med att växeln protesteras blir varje överlåtare ansvarig för växelnsbetalning. Växelinnehavaren blir således berättigad att kräva de övrigaväxelpersonerna på betalning. Detta kallas rätt till återgångstalan(regressrätt). Sådan talan riktar sig mot alla växelpersoner, som står föreinnehavaren, och man behöver inte kräva dem i tur och ordning utan kan vändasig mot vem man vill. Ett återgångskrav omfattar: 3. ersättning förkostnaderna 4. provision till1/av växelsumman. Den som löst växeln pä grund av återgångstalan har i sintur rätt att kräva sina föregångare på växeln på allt han själv fått betalasamt ersättning enligt 24 ovan. Växelinnehavaren måste emellertid iaktta ytterligare enformalitet utom protesten, nämligen vad som kallas notifikation. Detta innebär,att han efter protesten skall underrätta den senasteöverlåtaren och trassenten om att betalning uteblivit. Överlåtaren skalldärefter underrätta sin närmaste företrädare osv. Försummelse avnotifikationen medför ej förlust av återgångstalan men eventuelltskadeståndsskyldighet. När återgångstalan avslutas är det trassenten som fåttbetala. Man har därmed så att säga återvänt till utgångspunkten kvar finnsalltså acceptantens ursprungliga skuld till trassenten. Växelfordringar är underkastade korta preskriptionstider.Sålunda preskriberas: 1. fordran motacceptanten från växelns förfallodag, 2. växelinnehavarensfordran mot endossent och trassenten från protesten och 3. endossentsåtergångsfordran mot tidigare endossent och trassenten frånden dag, då vederbörande själv löste växeln. Vid sidan av reglerna om de olika växelpersonernasansvarighet för växeln framstår reglerna om dennas egenskap av löpande pappersåsom en av de betydelsefullaste delarna av växelrätten. Det är här fråga om deväxelrättsliga indossamentets s. k. transportfunktion. På dessa regler berorytterst växelns egenskap av en för omsättning lämpad handling. a. att växeln, oberoende av om den innehåller en orderklausul eller inte,är ett legitimationspapper. Enligt 16 § första stycket VL skall den som harväxel i händer anses som rätt innehavare av densamma, såframt han styrker sinrätt till växeln genom en oavbruten följd av överlåtelser, även om den sista ärin . Detta innebär att formell legitimation är tillräckhg ocherforderlig, vilket givetvis är ägnat att underlätta omsättningen av växlar. Iän högre grad befordras emellertid överlåtelse av växlar genom reglerna om detskydd växelinnehavare i god tro åtnjuter mot växelgäldenärs invändningar.Härom stadgas i 17 § VL att den, mot vilken talan på grund av växel görsgällande, ej äger mot växelinnehavaren framställa invändningar, som grundas påden förres särskilda förhållande till utställaren eller till föregåendeinnehavare, med mindre innehavaren vid växelns förvärvande uppsåtligen handlattill gäldenärens förfång. Genom detta stadgande vinner växelförvärvaren ettsärskilt starkt skydd mot växelgäldenärens invändningar, såvitt dessa avser detbakomliggande rättsförhållandet, t. ex. invändning av acceptanten om att hanaccepterat växeln för att hkvidera ett köp, som han emellertid sedan nödgatshäva på grund av fel i leveransen. gäller betalnings- och kvittningsinvändningar samt andrainvändningar om gäldenärsförhållandets upphävande eller ändring. I propositionen 1973:138 medförslag till konsumentköplag, m. tn., som ännu inte behandlats av ,har lagts fram förslag om ett straffsanktionerat förbud för säljaren att avköparen ta emot växel eller annan löpande fordringshandling beträffande det sominte har erlagts av köpeskillingen. En bestämmelse härom har upptagits i 17 §förslaget till konsumentköplag. Det föreslagna förbudet mot växlar syftar i första handtill att hindra att säljaren betingar sig sådan handling beträffandekreditbeloppet (prop. 1973:138 s. 278). Härigenom avses att ett effektivt skyddskapas för köparen mot förlust av rätten att framställa invändningar på grundav köpet mot den som förvärvar säljarens fordran på resterande köpeskilling.Enligt förslaget gäller förbudet mot växlar endast fall då köparen ärväxelgäldenär (acceptant, trassent eller endossent). Från förbudet föreslås attundantag görs med avseende å egen växel (postväxel) som utställts avbankinstitut och upptar köparen som betalningsmottagare samt av honom överlåtstill säljaren för att likvidera mellanhavandet med denne. KO, EON samtkronofogdemyndigheterna i distrikt, , och distrikt tillstyrker bifall till motionen.Kronofogdemyndigheten i distrikt ifrågasätter om inte motionen ärför sent väckt mot bakgrund av att växeln som fordringshandling ochbetalningsmedel håller på att försvinna mer och mer. Myndigheten förklarar sigdock inte ha någon erinran mot att utredning verkställes i ärendet i enlighetmed motionärernas förslag. i distrikt anser attutformningen av växel bör tas upp i ett större sammanhang, nämligen vid enöversyn av växellagen, och att man därvid genom att ge växeln enskuldebrevslik-nande utformning kan komma till rätta med de brister sommotionärerna påtalat. Hovrätten för Nedre , ochkronofogdemyndigheten i distrikt avstyrker motionen. De remissinstanser som tillstyrker motionen delarmotionärernas uppfattning att de nuvarande växelblanketterna inte är utformadepå ett för lekmän begripligt sätt och att det således föreligger ett behov avatt ge blanketterna en ny utformning. KO framhåller att det måste ansesotillfredsställande att det inte på något sätt klargörs för den lekman, somexempelvis accepterar en växel, hur växelansvaret är utformat och vad han haratt göra för att uppfylla sitt åtagande. Andra lånehandlingar är, sommotionärerna påpekat, tydligare i detta hänseende, anmärker KO. EON anför attväxelblanketterna i sin nuvarande utformning inte synes vålla de exekutivamyndigheterna några problem från verkställighetssynpunkt men att det får ansesföreligga ett behov av att göra växelblanketterna mer begripliga förallmänheten. i Eslövs distrikt anser att motionärerna ärute i ett angeläget ärende och framhåller att myndigheten i den exekutivaverksamheten i åtskilliga fall fått bevis för att gäldenärernas kunskaper omväxelrätten är mycket bristfälliga. En väsentlig anledning härtill är enligtmyndighetens uppfattning att växelblanketten - till skillnad från andralånehandlingar saknar upplysningar om växelns verkningar. i distrikt har det ofta visat sig attväxelgäldenären knappast har någon aning om vilka förpliktelser man åtar påskrift av en växel och att inte ens grundläggande regler är kända.Sålunda saknas ofta helt insikt om växelinnehavarens rätt att väcka talan motöverlåtare, utställare och andra växelgäldenärer utan iakttagande av denordning i vilken förbindelserna ingåtts liksom om den sohdariskabetalningsskyldigheten över huvud taget. Det förekommer inte sällan attväxelgäldenär, som infriat en växel, är ovetande om sin rätt gentemot dem somstår före honom i ansvarsordning. Med hänsyn till växelns stora användningutanför rena affärskretsar vid upptagande av lån, avbetalningsköp och andratUlfällen, föreligger det enligt myndighetens uppfattning ett stortinformationsbehov, i vart fall beträffande de grundläggande reglerna, till varoch en som utanför sitt yrke har anledning att befatta sig med växlar.Kronofogdemyndigheten i distrikt förklarar sig till fullo delamotionärernas synpunkter i ärendet och anser att dessa verkligen påvisatnuvarande bristfälligheter. En växelblankett bör enligt myndighetens meningvara så konstruerad och avfattad med sådan text att den "bredaallmänheten" utan besvär kan utläsa dels var namnteckningen skall skrivasoch dels vad det innebär att sätta sin namnteckning på en sådan handling. Somlämplig form och storlek på växelblankett föreslår myndigheten A 5. Flertalet av de remissinstanser som enligt vad som ovanredovisats ställer sig positiva till motionsyrkandet fäster uppmärksamheten vidatt användandet av växel som betalningsmedel torde ha minskat under senare årpå grund av att det vid avbetalningsköp i allt större utsträckning utfärdasrevers i stället för växel för avbetalningsskulden. Det framhålls vidare, attom det i det nu föreliggande förslaget till konsumentköplag intagna stadgandetom förbud mot användandet av växlar vid avbetalningsköp skulle bli upphöjttill lag, kommer därmed växelns betydelse som betalningsmedel attminska ytterligare. Även om denna utveckling blir fallet, finner ifrågavaranderemissinstanser att det likväl kvarstår ett behov av att ge växelblanketternaen ny utformning. De remissinstanser, som avstyrker motionen, fästeruppmärksamheten vid svårigheterna att i lättillgänglig form påväxelblanketterna införa tillräckligt tydliga anvisningar. Det hänvisas ocksåtill den allt mindre användningen av växlar i sådana ekonomiska situationer somberör en större allmänhet. Hovrätten för Nedre erinrar inledningsvis om attden typ av växelblanketter som vanligen förekommer i vårt land anger vem som är utställare, växelbetalare och betalningsmottagare.Härutöver framgår inte av växeln vem som kan bli betalningsskyldig för den, attväxelgäldenä-rerna är solidariskt betalningsansvariga etc. Om växelblankettensåsom motionärerna tänkt sig skulle förses med anvisningar som täcker de reglersom växellagen innehåller för olika situationer, exempelvis vad som krävs föratt en giltig växel skall föreligga, under vilka omständigheter man bliransvarig för växelns infriande, vad som skall iakttas om man nödgats infria enväxel, vilka klausuler som kan verka inskränkande respektive utvidgande påbetalningsskyldigheten osv., skulle detta föra med sig att växelns utseendemåste ändras högst väsentligt, något som torde vara praktiskt ogörligt om manvill behålla växeln som den smidiga form av urkund som den är . Man kan idetta sammanhang inte heller bortse från det faktum, att växelblanketterna iandra länder har en utformning som i huvudsak överensstämmer med de blankettersom förekommer i vårt land, påpekar hovrätten. Det av motionärerna angivnasyftet att göra växelblanketterna mer begripliga torde enligt hovrättensuppfattning inte heller kunna vinnas genom anvisningar, tryckta på blanketternaeller fogade vid desamma. Den lagstiftning som gäller i fråga om växel utgörmed sin formstränga karaktär ett tämligen invecklat regelsystem, och det finnsdärför anledning befara att om anvisningar till växelblanketterna skall varauttömmande och i allt väsentligt täcka de skUda situationer som kan uppkommabeträffande olika typer av växlar de skulle bli alltför omfångsrika ochsvårtillgängliga för att kunna tjäna till ledning för dem som saknar erfarenhetav växlar. Skall å andra sidan anvisningarna begränsas till de mer elementärareglerna och ges en mer lättfattlig avfattning och utformning, uppstår lättrisk för att de lämnar utrymme för missförstånd och feltolkningar. Det tordemed andra ord med tanke pä växelrättens komplicerade natur vara praktiskt tagetogörligt att förena önskemålen om lätt begripliga anvisningar med kraven påstringens och fullständighet. Inte heller denna av motionärerna anvisade metodanser hovrätten därför vara värd att förorda. erinrar om att i förslaget tillkonsumentköplag har intagits regler med syfte att förhindra, att köpareikläder sig ansvar som växelgäldenär vid konsumentköp, som sker på kredit.Föreningen utgår från att konsumentköplagen kommer att träda i kraft inom kort.I så fall kommer förekomsten av växlar i stor utsträckningatt försvinna i sådana ekonomiska situationer som berör den bredareallmänheten. Bruket av växlar kommer då huvudsakligen att begränsas till rentkommersiella förhållanden, där parterna är affärsmän eller andra personer, sommåste antas ha tillräckliga kunskaper om de växelrättsliga reglerna. mening kommer det därför inte att föreligga någotpåtagligt behov av anvisningar av det slag som avses i motionen. Föreningenbefarar vidare att sådana anvisningar, om de skall bli tillräckligt upplysande,knappast kan få plats på en växelblankett av hanterlig storlek. i distrikt påpekar attväxelblanketterna haft sin nuvarande utformning . utsökningsmål vid myndigheten har inte förmärkts någonolägenhet med dessa blanketter. Inte heller har man där stött på något fall därden som skrivit på en växel inte förstått sin betalningsskyldighet. Något behovav att ändra växelblanketterna eller förse dem med anvisningar kan enligtmyndighetens uppfattning således inte anses föreligga. I motionen begärs att hosKungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag om framställande av förallmänheten begripliga växelblanketter. Enligt motionärerna bör sådanablanketter vara försedda med tydliga anvisningar så att var och en som skriverpå en växel kan förstå hur växelansvaret är utformat och vad han har att göraför att uppfylla sitt åtagande. Såsom framgår av det föregående (s. 2 f.) uppställs iväxellagen (VL; 1932:130) vissa formella krav på hur en handling skall se utför att få gälla som växel. Av denna anledning använder man som regel trycktablanketter. En handling, vari saknas något av vad en växel enligt VL skallinnehålla, är ogiltig såsom växel, dock med vissa undantag. Växelblanketternasrent tekniska utformning regleras dock inte närmare i VL. De i lagen föreskrivnanödvändiga momenten av växels innehåll kan således formuleras på varierandesätt och uppställas i olika inbördes ordning. Inte heller lägger VL någrahinder i vägen för att växelblanketter förses med tryckta anvisningar av detslag, som brukar förekomma på andra lånehandlingar, t. ex. standardiseradeavbetalningskontrakt. Beträffande de nuvarande växelblanketternas utseendehänvisar utskottet till framställningen ovan (s. 3) och, såvitt gäller dragenväxel, till illustrationen i Bilaga 1. Av den föregående redogörelsen (ovan s. 6 f.) framgår attflertalet remissinstanser delar motionärernas uppfattning att de nuvarandeväxelblanketterna inte är utformade på ett för lekmän begripligt sätt och attdet således föreligger ett behov av att ge blanketterna en ny utformning. Även utskottet kan principiellt instämma i den framfördakritiken. Att växelblanketterna till skillnad mot de flesta andralånehandlingar helt saknar upplysningar om handlingens rättsverkningar fåranses mindre nöjaktigt. Ä andra sidan har det i förevarande ärende inteframkommit något konkret exempel på att avsaknaden av upplysande anvisningar påblanketterna skulle ha lett till rättsförlust i något enskilt fall.