bet · FW01SkU14 · 1973-12-31 00:00:00 — Skatteutskottetsbetänkande nr 1973 SkU 1973:14 betänkande i anledning av motioner omrätt till avdrag vid inkomstbeskattningen för gåvor till allmännyttiga ändamål. I detta betänkande behandlas motionerna 1973:7 av m. fl. (fp), vari bl. a. hemställsatt hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning rörandeinförande av rätt för fysiska personer till avdrag för gåvor upp till en vissmaximigräns till bl. a. religiösa ändamål vid den statliga inkomstbeskattningen; 1973:69 av i m. fl. (m), varihemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om utredning rörande införande av avdrag vid inkomsttaxeringen för gåvor som skattskyldig skänkt till religiösa, humanitära, kulturella,vetenskapliga eller eljest uppenbart allmännyttiga ändamål; 1973:558 av m. fl. (m), vari bl. a. hemställsatt hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning angåendeinförande av rätt för fysiska personer till begränsat avdrag vid beskattningenför gåvor till bl. a. religiösa ändamål; 1973:1030 av m. fl. (fp), vari hemställs attriksdagen hos Kungl. Maj:t begär utredning rörande införande av rätt förfysiska personer till avdrag vid inkomstbeskattningen för gåvor upp viss maximigräns till u-hjälp och andra humanitära ändamål samtreligiösa, kulturella, vetenskapliga och eljest allmännyttiga ändamål. Övriga i motionerna 1973:7 och1973:558 framställda yrkanden behandlar utskottet i senare sammanhang.Beträffande motiveringen till det ovannämnda yrkandet i motionen 1973:558hänvisas till motionen 1973:241 (s. 65). Avdrag vid inkomstbeskattningen för gåvor tillallmännyttiga ändamål Vid beräkning av inkomst frånsärskild förvärvskälla skall enligt 20 § kommunalskattelagen från intäkternaavräknas alla omkostnader under beskattningsåret för intäkternas förvärvandeoch bibehållande. Avdrag får därvid inte göras för den skattskyldigeslevnadskostnader och därtill hänförliga utgifter. Enligt 2 §och 4 § I mom. förordningen om statlig inkomstskatt äger ovannämnda bestämmelser även tillämpning vid den statligainkomsttaxeringen. Frågan om avdragsrätt vid inkomsttaxeringenför gåvor till allmännyttiga ändamål har tidigare upprepade gånger varitföremål för behandling. Genom beslut vid 1938, 1939, 1941 och 1942års riksdagar föreskrevs sålunda, att skattskyldig skulle äga rätt att vidtaxering visst år enligt förordningen om statlig inkomst- och förmögenhetsskattåtnjuta avdrag för gåvor till luftvärnet och sjövärnskåren. Denna avdragsrätttillämpades senast vid taxering. Genom beslut av riksdag bemyndigades vidareKungl. Maj:t medge, att skattskyldig vid taxering till statlig inkomst- ochförmögenhetsskatt fick åtnjuta avdrag för penninggåvor tillinternationellt hjälparbete för lindrande av nöd bland civilbefolkningen ikrigshärjade länder. Avdrag medgavs endast om gåvobeloppet uppgick till . De sålunda gjorda medgivandena har föranletts av särskildaförhållanden och har varit till tiden begränsade. , dåfråga om sådan avdragsrätt varit under bedömande, har av bevillningsutskottetuttalats, att bestämmelser av detta slag innebar en uppenbar avvikelse från deprinciper som låg till grund för gällande lagstiftning. Därvid har utskottetframhållit, att främjandet av behjärtansvärda eller eljest allmännyttigaändamål inte borde ske i form av lättnader vid beskattningen utan genomdirekta bidrag från statens sida. I ett avgivet betänkande med förslagtill bestämmelser om avdragsrätt och skatteplikt för periodiskt understöd samtom avdragsrätt för studieunderstöd, m. m. har skattelagssakkunniga behandlatfrågan om avdrag för periodiskt understöd och gåvor till allmännyttiga ändamål.De sakkunniga har därvid framhållit, att enbart den omständigheten attändamålen är behjärtansvärda och att institutionerna behöver stöd ej utgörskäl för avdragsrätt vid beskattningen. Det kan vid förutsättningslöstövervägande befinnas lämpligare att understöd ges i annan form, om understödfrån det allmännas sida över huvud taget anses böra ifrågakomma. Efter att ha anfört en rad invändningar mot en utvidgadavdragsrätt har de sakkunniga inte ansett sig kunna förorda en självständigavdragsrätt för gåvor till allmännyttiga ändamål. De sakkunniga har emellertidäven framkastat tanken att - om det skulle befinnas angeläget att vid beskattningenhänsyn i någon form tas till skattskyldigs utgifter av den beskaffenhet, varomhär är fråga en annan utväg än att tillskapa en särskild avdragsform skulletillgripas. Enklast kunde detta ske genom att bestämmelserna om det nuvarandeavdraget för försäkringspremier o. d. ändrades så, att avdragsrätten omfattadeäven avgifter eller bidrag till vissa andra ändamål än försäkringar.Avdragsrätten skulle därvid såsom nu vara begränsad till vissa maximibelopp.Åtskilliga avgifter och bidrag till allmännyttiga ändamål eller till sammanslutningarhade från social synpunkt ett värde, som kunde jämföras medförsäkringsverksamhetens, och det kunde därför icke anses föreligga avgörandeprincipiella skäl mot att skattskyldig medgavs en friare valrätt i fråga omutnyttjandet av ifrågavarande av sociala skäl betingade avdrag. Motioner rörande avdrag vid beskattningen för bidrag tillhumanitära, htterära, religiösa, vetenskapliga eller eljest uppenbartallmännyttiga ändamål har därefter varit föremål för riksdagensuppmärksamhet, bl. a. åren 1961 och 1964-1972. I sitt av godkändabetänkande BeU 1970:13 framhöll bevillningsutskottet att införandet av enavdragsrätt för gåvor till allmännyttiga ändamål skulle innebära en avvikelsefrån grundläggande principer i skattelagstiftningen och att det skulle varaförenat med betydande svårigheter att åstadkomma en för det praktiskataxeringsarbetet lämplig avgränsning av de ändamål som motiverade enavdragsrätt vid taxeringen. Utskottet vidhöll sin tidigare uttalade uppfattningatt främjandet av allmännyttiga och liknande ändamål borde ske genom direktabidrag av allmänna medel och inte genom lättnader vid beskattningen. I sina av godkända betänkanden SkU 1971:45 och1972:34 fann skatteutskottet inte anledning frånträda tidigareintagna ståndpunkt i frågan. I de förevarande motionerna begärsbl. a. utredning om införande av rätt till avdrag vid inkomstbeskattningen förgåvor till religiösa, humanitära, kulturella, vetenskapliga eller eljestallmännyttiga ändamål. Som motivering för yrkandena anförs bl. a. att en sådanavdragsrätt avsevärt skulle förbättra de ideella organisationernas ekonomiska villkoroch deras möjligheter till från samhällets synpunkt angelägna insatser. Som framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsen hari den svenska skattelagstiftningen tidigare funnits regler om en begränsad rätttill avdrag vid den statliga taxeringen för gåvor till försvarsändamål ochinternationellt hjälparbete. Dessa bestämmelser har emellertid varittidsbegränsade och föranledda av speciella förhållanden under och efter detandra världskriget. När frågan därefter aktualiserats i motioner under en följdav år har genomgående avvisat motionärernas förslag under hänvisningtill att bestämmelser av detta slag skulle innebära en avvikelse från deprinciper som ligger till grund för skattelagstiftningen. Därvid har ocksåframhållits svårigheterna att göra en för det praktiska taxeringsarbetetlämplig avgränsning av, de ändamål som skulle kunna motivera en avdragsrätt.Allmännyttiga ändamål bör enligt den av upprepade gånger uttaladeuppfattningen i stället tillgodoses genom direkta bidrag av allmänna medel.Sådana bidrag lämnas efter ingående prövning i varje särskilt fall. Att införaen vidsträckt avdragsrätt för gåvor till vissa allmännyttiga ändamål är attjämställa med direkta anslag till dessa ändamål utan sådana prioriteringar ochbegränsningar som enligt utskottets uppfattning är nödvändiga ianslagsfrågor. I sammanhanget kan också nämnas att skatteutredningen omperiodiskt understöd i sitt avlämnade betänkande (SOU 1972:87)föreslagit regler, som avser att motverka möjligheterna att kringgå förbudetmot avdrag för gåvor till allmännyttiga ändamål genom utbetalningar i form avperiodiskt understöd. Med anledning av vad i motionerna anförts i fråga om de friasamfunden vill utskottet erinra om att anslaget för bidrag till fria kristnasamfund i årets statsverksproposition föreslås höjt med 2 milj. kr. för /74. har i sitt betänkande 1973:10föreslagit en ytterligare höjning av anslaget till 5 milj. kr. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetberörda yrkanden i motionerna. 1. motionen1973:7, i vad den behandlas i detta betänkande, 2. motionen1973:69, 3. motionen1973:558, i vad den behandlas i detta betänkande, 4. motionen1973:1030. Närvarande: herrar i (m), (),(). Josefson i Arrie (c), (), i (fp),Carlstein (s), (), (), i Trobro (m), Stadling (s),i (s), i (c). () och fruNormark (s). av herrar i (m). Josefson i Arrie (c),i (fp), (), i Trobro (m), iStockholm (c) och (), vilka under åberopande av innehållet imotionerna 1973:7, 1973:69, 1973:558 och 1973:1030 - anseU att utskottet borthemställa att med anledning avmotionerna 1973:7, 1973:69, 1973:558 och 1973:1030 hos Kungl. Maj:t begärutredning om införande av rätt till avdrag för fysiska personer vid denstatliga inkomstbeskattningen för gåvor upp till en viss maximigräns tillu-hjälp och andra humanitära ändamål samt till kulturella, religiösa,vetenskapliga eller eljest uppenbart allmännyttiga ändamål. GOTAB 7 3 3485 S 1973