bet · FW01JoU22 · 1973-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1973 JoU 1973; 22 Jordbruksutskottetsbetänkande i anledning av propositionen 1973: 68 med förslag till lag omändring i lagen (1938: 274) om rätt till jakt, m. m. jämte motioner. I propositionen 1973: 68 har Kungl. Maj:t() föreslagit att 1. antaga inomjordbruksdepartementet upprättat förslag tUl lag om ändring i lagen (1938: 274)om rätt till jakt, 2. godkänna de riktlinjer i frågaom ersättning som förordats i propositionen för vissa av rovdjur förorsakadeskador. Ipropositionen föreslås att motorfordon eller annat motordrivet fort-skaffningsmedelsom använts vid Ulegal jakt skall kunna förklaras förverkat. Vidare föreslåsen komplettering av förteckningen i 18 § 1 mom. jaktlagen över djurarter somtUlfaller kronan. En ändring föreslås också i de riktlinjer som gäller i frågaom ersättning för vissa skador av rovdjur. 1 1973.16 saml. JoU 1973: 22 2 Detvid propositionen fogade lagförslaget har följande lydelse. Lagom ändring i lagen (1938: 274) om rätt till jakt Härigenom förordnas, att 18 § 1 mom., 30 och 31 §§lagen (1938: 274) om rätt till jakt skall ha nedan angivna lydelse. 18 § 1 mom. , varg, järv, lo, 1 mom. , varg, järv, lo, fjällräv, utter, rördrom, salskrake, fjällräv, utter, svarthalsad dop- bivråk, fiskgjuse, trana, skärfläc- ping, rördrom, salskrake, bivråk, ka, lunnefågel, gråspett, vitryggig fiskgjuse, trana, skärfläcka, lunne- hackspett, mellanspett, kungsfiska- fågel, gråspett, vitryggig hack- re, biätare, blåkråka, härfågel, spett, mellanspett, kungsfiskare, bi- sommargylling eller djur tillhoran- ätare, blåkråka, härfågel, som- de någon av grupperna valar, stor- margylling eller djur tillhörande kar, örnar, glador, falkar, kärrhö- någon av grupperna valar, stor kar och ugglor, utom kattuggla, kar, trappar, örnar, glador, falkar, som dödas, fångas eller anträffas kärrhökar och ugglor, utom katt- som fallvilt, tillfaller kronan obe- uggla, som dödas, fångas eller an- roende av vem jakträtten tillkom- träffas som fallvilt, tillfaller kro- mer, om ej Konungen eller myn- nan oberoende av vem jakträtten dighot, som Konungen bestämmer, tillkommer, om ej Konungen eller förordnar annat. myndighet, som Konungen be stämmer, förordnar annat. Begår någon brott som avses i 28 eller 29 § skaUvillebråd som han olovligt dödat, fångat eller tUlägnat sig eller fallvUt somhan tillvaratagit, i den mån sådant byte ej fråntagits honom enligt 31 §första stycket, förklaras förverkat, om det ej är uppenbart obilligt. 1stället för villebrådet eller fallvihet kan dess värde förklaras förverkat. Vardet annat villebråd än som avses i 18 § 1 mom. och skedde jakten å annat områdeän i 5 § 2 mom. sägs samt med användande av tUlåtet jakt- eller fångstredskapoch under tid, då jakt efter sådant villebråd är tillåten, eller tillkommerfallvUtet jakträttsinnehavaren, tillfaller det förverkade denne eller, i fallvarom förmäles i 29 § 2 mom. första stycket, övriga delägare i allmänningeneller samfäliigheten och, i fall varom sägs i samma moments andra stycke,övriga inom jaktvårdsområdet jaktberättigade personer. >Senaste lydelse 1972: 232. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Med förverkat viUebråd, som avses i18 § 1 mom. eller som dödats eller fångats medelst annat jakt- ellerfångstredskap eller än i tredje stycket sägs, ävensom med annatän där omförmält förverkat fallvilt förfares på sätt stadgas i 36 §. Lag sammavare beträffande förverkat villebråd, som dödats eller fångats å område somsägs i 5 § 2 mom. Vapen, ammunition, annat jaktredskap och hund som använts eller medförts som hjälpmedel vid brott som avses i 28 § eller 29 § 1 mom. få förklaras förverkade, om det är påkallat till förebyggande av brott eller eljest särskilda skäl föreligga. Vapen, ammunition, annat jaktredskap,hund, motorfordon, annat motordrivet fortskaffningsmedel och släpfordon somanvänts eller medförts som hjälpmedel vid brott som avses i 28 § eller 29 § 1mom. få förklaras förverkade, om det är påkallat tUl förebyggande av brotteller eljest särskilda skäl föreligga. I stället för hjälpmedlet kan dess värde förklarasförverkat. Anträffas å bar gärning någon som olovligt jagar å annans jaktområde, må jakträttsinnehavaren eller den som äger, innehar eller vårdar marken så ock deras folk i fall som avses i 30 § tredje stycket fråntaga den jagande jaktbytet och eljest taga detta i beslag ävensom beslagtaga vapen, ammunition, annat jaktredskap och hund. Anträffas å bar gärning någon somolovligt jagar å annans jaktområde, må jakträttsinnehavaren eller den somäger, innehar eller vårdar marken så ock deras folk i fall som avses i 30 §tredje stycket fråntaga den jagande jaktbytet och eljest taga detta i beslagävensom beslagtaga vapen, ammunition, annat jaktredskap, hund, motorfordon,annat motordrivet fortskaffningsmedel och släpfordon. A område där jakträtt tillkommer kronan liksom å de till lapparnas uteslutande begagnande anvisade områdena tillkomme rätt att taga jaktbyte och annan i första stycket avsedd egendom i beslag polisman och med polismans befogenhet utrustad ordningsvakt för jaktbevakning ävensom personal vid domänverket och vid kust- eller gränsbevakning samt lappfogde och tillsynsman vid lappväsendet. A område där jakträtt tillkommer kronan liksom å sådankronomark ovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbaradisposition och å renbetesfjällen tillkomme rätt att taga jaktbyte och annan iförsta stycket avsedd egendom i beslag polisman och med polismans befogenhetutrustad ordningsvakt för jaktbevakning ävensom personal vid domänverket,vid kust-eller gränsbevakning samt vid lantbruksnämndsrennäringsavdelning. Vad i första och andra styckena ärstadgat om den som olovligt jagar å annans jaktområde gälle ock i fråga om densom å bar gärning beträ- ' Senaste lydelse 1970: 192. des med jakt, som enligt 29 § 1 mom. första stycket är attanse såsom olovlig, eller med sådant tillvaratagande eller tillägnande, förvilket han enligt 29 § 1 mom. andra stycket skall straffas såsom för olovligjakt; och skola, där fråga är om djur som jämlikt bestämmelserna i 18 § tillkommerkronan, de i andra stycket här ovan omförmälda personerna äga att utöva däravsedd rätt jämväl å område, där jakträtten tillkommer annan än kronan. Har egendom tagits i beslag, skall anmälan därom görastill vederbörande polis- eller åklagarmyndighet. Den som erhåUit sådan anmälanhar att förfara som om han själv gjort beslaget. Denna lag träder i kraft . I detta sammanhang har utskottet behandlat dels den vid börjanväckta motionen 1973: 1437 av i m. fl. (vpk) vari hemställs1. att hos regeringen begär utredning av frågan om jakt ochjaktadministration, 2. att utredningen ges direktiv, som förutsätter a.jakträttens skiljande från markäganderätten, b. demokratisk lokalförvaltning avjakten med lika rättigheter för alla jägare, c. jaktens infogande i enekologiskt-vetenskap-1ig helhetssyn, 3. att de i motionen anförda övrigasynpunkterna överlämnas till utredningen för beaktande, dels de i anledning av propositionen 1973: 68 väcktamotionerna 1973:1678 avherr () vari föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer omsådan ändring i jaktstadgan att vapen ej må medföras vid färd med snöskoter, 1973: 1679 avherr m. fl. (fp) vari hemställs att i anledning avpropositionen 1973: 68 för sin del antar följande lydelse av 18 § 1 mom. ilagen om rätt till jakt: 18 § 1 mom. , varg, lo, fjällräv, utter,svarthalsad dopping, rördrom, salskrake, bivråk, fiskgjuse, trana, skärfläcka,lunnefågel, kungsfiskare, biätare, blåkråka, härfågel, sommargylling, nötkråka,rödspov, fjällgås, dvärgmås, svarttärna eller djur som tillhör någon av gruppernavalar, storkar, trappar, örnar, glador, falkar, kärrhökar, ugglor ochhackspettar, som dödas, fångas eller anträffas som fallvilt, tillfaller kronanoberoende av vem jakträtten tillkommer, om ej Konungen eller myndighet somKonungen bestämmer förordnar annat. JoU 1973: 22 5 Kompletteringav förteckningen över djurarterna i 18 § 1 mom. jaktlagen Enligt 18 § 1 mom. jaktlagen skall björn, varg,järv, lo, fjällräv, utter, rördrom, salskrake, bivråk, fiskgjuse, trana,skärfläcka, lunnefågel, gråspett, vitryggig hackspett, mellanspett,kungsfiskare, biätare, blåkråka, härfågel, sommargylling eller djur tillhörandenågon av grupperna valar, storkar, örnar, glador, falkar, kärrhökar och ugglor,utom kattuggla, som dödas, fångas eller anträffas som fallvilt tillfalla kronanoberoende av vem jakträtten tUlkommer, om ej Kungl. Maj:t eller myndighet somKungl. Maj:t bestämmer förordnar annat. Bestämmelsen innebär en begränsning iden rätt som tillkommer jakträttsinnehavaren och har sin grund i ett allmäntintresse att åt vår fauna bevara vissa sällsynta djurarter. Lagrummet fick sinnuvarande utformning (prop. 1972: 62, JoU 1972: 33, rskr 1972: 211).Vid behandlingen av frågan om komplettering av lagrummet anslöt sigriksdagen enligt jordbruksutskottets förslag tiU den av departementschefen ipropositionen 1972: 62 uttalade uppfattningen om de riktlinjer som borde gällaför utformningen av ifrågavarande lagrum, nämligen att ett djur som skall tasmed i förteckningen bör vara, förutom sällsynt och vetenskapligt intressant,även lätt att artbestämma för allmänheten. I annat faU blir bestämmelsernaadministrativt alltför betungande och får inte avsedd effekt. Samtidigtifrågasatte om inte bl. a. hägern, den svarthalsade doppingen ochsamtliga arter hackspettar, ugglor och trappar borde tas med i förteckningen.Riksdagen ansåg att frågan om ytterligare komplettering av lagrummet borde tasupp till övervägande, så att härav föranlett förslag om möjligt kundeföreläggas riksdag. I yttrande i anledning av beslut harnaturvårdsverket tillstyrkt att förteckningen kompletteras med svarthalsaddopping och med fåglar tillhörande gruppen trappar. Däremot har verketavstyrkt att de övriga av särskilt nämnda fåglarna tas med iförteckningen. Dessa djur är enligt verket inte så säUsynta eller mindrevanligt förekommande att de med hänsyn till lagrummets syfte bör tas med iförteckningen. Departementschefen ansluter sig till naturvårdsverketsuppfattning i frågan och Kungl. Maj:t framlägger i här förevarande propositionett häremot svarande förslag till tillägg till förteckningen. Imotionen 1973: 1679 görs en hemställan som innebär att utöver de av Kungl.Maj:t föreslagna djuren och djurarterna även nötkråka, rödspov, fjällgås,dvärgmås och svarttärna bör upptas i lagrummet som även bör innefatta kattugglaoch samtliga arter hackspettar. Utskottetfinner de skäl och departementschefen anser föreligga för ensådan begränsad utvidgning av förteckningen som föreslagits i propositionenvägande. Utskottet anser sig således böra till- Maj:ts förslag i förevarande del ochavstyrka motionen 1973: 1679. riksdag har i anledning avväckta motioner om vidtagande av sådan ändring i jaktlagstiftningen atttransportmedel som använts vid illegal jakt skall kunna förklaras förverkathemställt hos Kungl. Maj:t om erforderliga förslag i syfte att skärpaförverkandebestämmelserna i jaktlagen (JoU 1972: 60, rskr 1972: 302).Jordbruksutskottet hade inhämtat yttranden över de föreliggandemotionerna varvid samtliga remissinstanser ställt sig positiva till tanken påinförande av förverkanderegler beträffande transportmedel som använts vidillegal jakt. I förevarande proposition redogör departementschefen förden tidigare behandlingen av frågan om förverkande av transportmedel somhjälpmedel vid brott. Han erinrar bl. a. om att en viss återhållsamhet av olikaskäl ansetts böra iakttas i fråga om förverkande i förmögenhets-reducerande ochbestraffande syfte. Mot bakgrunden av i propositionen lämnade uppgifter om denenligt departementschefen oroväckande ökningen avbrottsligheten såvitt avser jakt från motorfordon framstår det särskilt frånnaturvårds- och djurskyddspunkt som angeläget att med all kraft bekämpa sådanbrottslighet. I vad gäller fordon som använts vid jakt finns särskilda skäl somtalar för en förverkande-påföljd. Redan nu kan, framhåller departementschefen,enligt 30 § femte stycket jaktlagen vapen, ammunition, annat jaktredskap ochhund som använts eller medförts som hjälpmedel vid gärning som bedöms somolovlig jakt förklaras förverkade om det är påkallat till förebyggande av brotteller eljest särskilda skäl föreligger. Det förefaller troligt att risken attvid jakten använt fordon kan förverkas kommer att verka starkt brottsavhållande. Mot nu angiven bakgrund föreslår departementschefen att i30 § femte stycket jaktlagen görs tUlägget att också motorfordon, annatmotordrivet fortskaffningsmedel och släpfordon som använts som hjälpmedel skallkunna förklaras förverkat. Under begreppet annat motordrivet fortskaffningsmedelfaller bl. a. snöskotrar. Med släpfordon avser departementschefen i dettasammanhang även terrängsläp som dras av t. ex. snöskotrar. Utskottet vill för sin del förorda att 30 § jaktlagenkompletteras i enlighet med departementschefens förslag. Det får, som anförs ipropositionen, givetvis inte bli fråga om något schablonmässigt förverkande avmotorfordon m. m. utan förutsättningarna skall vara desamma som gäller förförverkande av andra hjälpmedel, nämligen att det är påkallat till förebyggandeav brott eller att det annars föreligger särskilda skäl. På grund av föreskriften i 30 §sjätte stycket jaktlagen kan värdeförverkande användas även i fråga omfortskaffningsmedel. Värdeförverkande är alternativt till sakförverkande ochkan därför begagnas även om fortskaffningsmedlet skulle finnas i behåll.Härigenom blir det, såsom nämns i propositionen, möjligt att förverka en delav värdet, om det i ett visst fall skulle vara obilligt att förverka helaegendomen. Beträffande frågan om vem förverkande bör kunna riktas mot m. m. ärbestämmelserna i 36 kap. 412 §§ utan särskilda föreskrifteranalogt tillämpliga. I 31 § jaktlagen lämnas regler om rätten att, när någonanträffas, som olovligt jagar på annans område, ta i beslag vapen, ammunition,annat jaktredskap och hund. Departementschefen föreslår sådan ändring avlagrummet att jämväl motorfordon, annat motordrivet fortskaffningsmedel ochsläpfordon, som använts som hjälpmedel vid brottet, hänförs till sådan egendom,som får tas i beslag. Utskottet tillstyrker föreliggande förslag till ändring av31 § jaktlagen. Det bör här nämnas att departementschefen anmäler sinavsikt att, om antar här berörda förslag, föreslå Kungl Maj:t att motsvarande ändring görs av förverkandebestämmelserna i jaktstadgan. I en i anslutning tUl förevarandeproposition väckt motion, 1973: 1678, föreslås att hos Kungl. Maj:themställer om sådan ändring i jaktstadgan att vapen ej må medföras vid färdmed snöskoter. Undantag härifrån bör, anför motionären, kunna medges.Exempelvis skulle vapen kunna få medföras vid färd till fritidshus. Utskottet vill erinra om att samma yrkande framfördes iett flertal motioner vid förra årets riksdag. Yrkandena prövades i samband medbehandlingen av propositionen 1972: 99 angående lag om körning i terräng medmotordrivet fordon (JoU 1972: 52). I nämnda proposition förutskickadedepartementschefen att han hade för avsikt att föreslå en skärpning avjaktstadgans bestämmelser om förvaring m. m. av vapen vid färd med snöskotereller annat motordrivet fordon. Ändringen skulle innebära attjakträttsinnehavare vid färd även inom jaktområde till och från jaktpass tillskillnad mot vad då gällde skulle förvara vapnet oladdat och i viil tillslutetfodral. Utskottet ifrågasatte för sin del om inte skäl fanns att ytterligareskärpa jaktstadgans bestämmelser i nu förevarande avseende. Ett direkt förbudmot att medföra jaktvapen vid färd med snöskoter eller annat terränggåendemotorfordon fann utskottet dock alltför långtgående och avstyrktemotionsyrkandena som avslogs av . Utskottetvill i anledning av den nu föreliggande motionen framhålla att den av departementschefen förebådade skärpningen avjaktstadgan vidtagits genom kungörelsen 1972: 609 om ändring i jaktstadgan,vilken kungörelse trätt i kraft . Vidare kan nämnas attKungl. Maj:t uppdragit åt att följa utvecklingenav skotertrafiken och inkomma med härav föranledda förslag. Utskottet finnermot bakgrund av det anförda inte skäl föreslå någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida i frågan utan avstyrker motionen 1973: 1678. I den vid början väckta motionen 1973: 1437anförs bl. a. att rätten att jaga enligt gällande rättsprinciper ärförknippad med äganderätten tiU mark. För de många jägare som saknar eller endasti ringa utsträckning äger mark innebär detta dels minskade möjligheter attjaga, dels brist på verkligt inflytande över jaktadministrationen ochjaktvården. Motionärerna finner dessa förhållanden odemokratiska och anför attjakträtten bör skiljas från markäganderätten. Rätten att jaga bör konstruerassom en allmänningsrätt. På annan statsägd mark än sådan som disponeras avstatliga aktiebolag bör staten behålla jakträtten men arrendera ut den till jaktvårdsföreningareller enskilda jägare. Motionen utmynnar i en hemställan om en utredning avfrågan. Utskottet vill erinra om att det inom jaktmarksutredningenpågår arbete med att bl. a. söka klarlägga om möjlighet finns att ytterligareunderlätta och förenkla bildandet av jaktvårdsområden samt att undersöka omman kan stimulera till ökad upplåtelse av jakträtt inom ramen förjaktvårdssamarbetet. Utredningen bör enligt sina direktiv också över\'äga andraformer än arrende för att ge ökade jaktmöjligheter åt jägare som inte ägerjaktmark, främst olika typer av upplåtelser av jaktutövningsrätt ,s. Vidare skall utredningen lägga fram förslag i frågaom administrationen på jaktens område om den finner att dess förslag motiverardetta eller om den eljest finner det ändamålsenligt. Av det nu anförda framgår att för jakträtten väsentligafrågor är under prövning. förslag, som är att förväntainom kort, bör enligt utskottets mening avvaktas och utskottet anser sig inteböra föreslå någon åtgärd i anledning av motionen 1973: 1437. Under åberopande av det anförda och med förmälan attpropositionen och motionerna i de delar de ej särskilt berörts i det föregåendeinte föranleder något särskilt utskottets uttalande, hemställer utskottet attriksdagen 1. med bifall till Kungl. Maj:tsförslag och avslag på motionen 1973: 1679 antager det tiU propositionen 1973:68 fogade förslaget till lag om ändring i lagen om rätt tUl jakt. JoU 1973: 22 9 2. godkänner i propositionenföreslagna riktlinjer i fråga om ersättning för vissa av rovdjur förorsakadeskador samt 3. lämnar motionerna 1973: 1437 Utan åtgärd. Stockholmden På jordbruksutskottets vägnar . Närvarande:herrar i Skegrie (c), Mossberger (s), (), (), (), i (s), fm (), herrar (). (vpk),Bemdtsson i (fp), () och (). avherr (vpk) som anser dels att det avsnitt i utskottets yttrande på s. 8som börjar med "Utskottet vill" och slutar med "motionen 1973:1437" bort ha följande lydelse: Utskottetfår i anledning av motionen framhålla att i försiggår en fortskridandekoncentration av jordinnehavet. Antalet markägare och därmed antaletjakträttsinnehavare minskar, som antalet jägare ökar. De marklösajägarna är redan i majoritet. Denna utveckling medför ur demokratisk synvinkeltvå djupt stötande förhållanden. Dels hamnar jakträtten i alltmer ökadutsträckning i händerna på bolagsinstitutioner och storgods, dels utesluts enväxande majoritet av jägarna från den formella rätten till inflytande över denlokala jaktadministrationen. Man får en djupt odemokratisk kategoriskillnadmellan olika jägare. Jakträtten kommer därmed också att i allt fler fall liggai händerna på personer och grupper, som i och för sig inte har intresse föreller insikt i jakt. En annan följdföreteelse är att jaktarrendena tenderarstiga och att kostnadema för jaktens utövande hotar att göra den tUl ett nöjeför de inkomststarka snarare än tUl den rekreationskälla för den lokalabefolkningens breda lager, som den traditionellt varit. Enligt utskottetsmening finns ingen anledning att betrakta jakträtt som med nödvändighet knutentill markägande. Denna koppling är f. ö. historiskt sett en ganska senföreteelse, som medvetet drivits fram av de större jordägar- I en rad andra länder saknas denna förening avmarkäganderätt och jakträtt. På olika områden i har det erkänts attmarkägande inte medför rätt att disponera över allt som förekommer inommarkområdet. Allemansrätten begränsar markägarens diskretionära rätt,fiskerättigheterna är inte knutna till markinnehav annat än i vissa fall,skogslagstiftning, naturvårdslagstiftning, byggnadslagstiftning etc. haransetts böra från social synpunkt begränsa markägarens rätt. Logiskt sett finnsheller ingen anledning varför ägandet av mark också skall omfatta dispositionsrättöver de levande djur som råkar uppehålla sig på vissmark. Alla dessa skäl föranleder utskottet uttala, atttidpunkten nu är kommen för att demokratisera jakträtt och jaktadministration.Utskottet finner de tankegångar som framförts i motionen vara i stort settriktiga och ägnade att ligga till grund för den vidare utredning av dettaproblemkomplex, som är nödvändig. En lösning av den i motionenskisserade-typen skulle medföra betydande rättsliga och materiella vinster förmarklösa jägare och den stora gruppen av små markägare. Bolagens och storgodsensmaktposition skulle försvinna utan att fördenskull de stora markägarnaspersonliga rätt att utöva jakt på samma villkor som andra jägare skulle trädasför när. Utskottet finner det inte nödvändigt att skapa ytterligare dröjsmål idenna sak genom att avvakta jaktmarksutredningen. Jaktmarksutrednrngen har nämligeninte direktiv att ta upp problemkomplexet från de grundläggande aspekter somaktualiserats i motionen. dels att utskottets hemställanunder 3 b bort ha följande lydelse: 3 b. med bifall till motionen 1973: 1437hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning av frågan om jakt ochjaktadministration enligt i motionen angivna riktlinjer. av herrar i Skegrie (c), (), ()och Leuchovius (m): I motionen 1973: 1437 föreslås radikala förändringar ifråga om jakträtten. a. föreslås att jakträtten bör skiljas frånäganderätten. Det skulle i praktiken innebära konfiskering av markägares rätttill jakt. Utskottet har avvisat motionen under hänvisning tilljaktmarksutredningen som bl. a. har till uppgift att föreslå utökademöjligheter till jakt för personer vilka inte innehar egna jaktmarker. Vi haringen erinran emot att sådana förslag utarbetas men vänder oss bestämt emotförslag som syftar till att skilja jakträtten från markinnehavet. Åtgärder iden riktningen skulle innebära ett allvarligt ingrepp i äganderätten, direkt JoU 1973: 22 11 riktatmot självägande bönder, och bl. a. medföra betydande ekonomiskakonsekvenser för markägarna. Såvittvi har oss bekant överväger inte heller jaktmarksutredningen några förslag medsådant syfte och vi anser att ett skiljande av jakträtten från markinnehavetinte kan accepteras.