bet · FW01JuU18 · 1973-12-31 00:00:00 — Att så ej är fallet harutskottet påvisat i föregående avsnitt. Slutligen bör beaktas att den föreslagna möjligheten atttillgripa tvångsmedel kan förväntas ha en inte obetydlig allmänpreventiv effekt.Som framhålls i kommissionens rapport kan man inte heller bortse från att endel av de utlänningar, som det här är fråga om, har möjligheter att lämna vårtland och föredrar att göra det om de blir föremål för långtgåendeövervakningsåtgärder. På anförda skäl avstyrker utskottet bifall tiU motionen1973:1608 i denna del. Beslut om tvångsmedel m. m. Enligt 10 § får förordnande omhusrannsakan, kroppsvisitation, kroppsbesiktning samt tagande av fingeravtryckoch fotografi meddelas av polismyndighet. När det gäller tillstånd tilltelefonavlyssning samt kontroll av brev och andra försändelser skall enligt 12§ frågan prövas av på yrkande av . 1 motionen 1973:1608 framställs yrkande av innebörd attäven beslut om tillstånd till tvångsåtgärder enligt 10 § skall meddelas avStockholms tingsrätt. Enligt motionären skulle härigenom åstadkommas enrelativt restriktiv och enhetlig praxis. Rätten för polismyndighet att tillgripa tvångsmedel harsom ovan framhållits till syfte att möjliggöra en effektiv brottsförebyggandespaning. Behovet av att i sådan verksamhet ingripa med husrannsakan och andratvångsmedel kan ofta uppstå snabbt. Den tidsutdräkt som inhämtande av rättenstillstånd till sådant ingripande medför skulle enligt utskottets mening kunnaäventyra ändamålet med ingripandet. Med hänsyn härtill avstyrker utskottetbifall till motionen 1973:1608 i denna del. Enligt 13 § skall uppteckning somägt rum vid telefonavlyssning ej få granskas av annan än rätten, , polismyndighet eller InnehåUer uppteckningen något som ej är avbetydelse för det ändamål som föranlett avlyssningen, skall uppteckningen i sådandel efter granskningen förstöras. I motionen 1973:1602 påpekas att uppteckningar fråntelefonavlyssning kan komma att omfatta en mängd ovidkommande samtal mellanhelt oskyldiga personer. Med hänsyn härtill anser motionärerna att den personkretssom skall kunna granska uppteckningen är onödigt stor, och motionärernaföreslår att polismyndighet bör åläggas att förstöra allauppteckningar som uppenbarligen är ovidkommande för utredningen. I motionenframhålls vidare att det är beklagligt att telefonavlyssning kommer till alltstörre användning i spaningsverksamhet som de integritetsrisker somär förbundna med avlyssning ägnats ökad uppmärksamhet under senare år.Motionärerna anser det angeläget att problemet underkastas en grundligprövning. Mot bakgrund av det anförda yrkar motionärerna att beslutarsådan ändring i 13 § att ytterligare inskränkning kan ske av den personkretssom har rätt att granska uppteckning från telefonavlyssning utan betydelse fördet ändamål som föranlett avlyssningen. Alternativt yrkas att riksdagenanhåller om administrativa tillämpningsföreskrifter i samma syfte. Vidare begärmotionärerna en översyn från rättssäkerhets- och integritetssynpunkter avsamtliga de lagrum berörande telefonavlyssning som kommer att föreligga efterriksdagens antagande av den nya lagen. Den i 13 § föreslagna bestämmelsen om granskning avuppteckning från telefonavlyssning har'sin motsvarighet i 27 kap. 16 §rättegångsbalken. Uppteckning får enligt detta lagrum granskas av rätten,åklagaren eller förundersökningsledaren. Om telefonavlyssning enligt denföreslagna lagen leder till att någon skäligen kan misstänkas för brott, blirrättegångsbalkens bestämmelser om bl. a. tvångsmedel tUlämpliga. Med hänsynhärtill är det enligt utskottet mindre lämpligt att i den nya lagen införa ensådan från avvikande regel om granskning av uppteckning fråntelefonavlyssning som motionärerna föreslär. Angeläget är emellertid att inomde myndigheter, där granskning kan äga rum, den personkrets som äger tabefattning med uppteckningen i all tänkbar utsträckning begränsas. Utskottetförutsätter att erforderliga föreskrifter härom utfärdas i administrativordning. Någon åtgärd i anledning av motionen i denna del synes ejerforderlig. I enlighet härmed avstyrker utskottet motionen 1973:1602 i dennadel. Förutom i finns regler om rätt tilltelefonavlyssning i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel ivissa brottmål samt i lagen (1969:36) om telefonavlyssning vid förundersökningangående grovt narkotikabrott m. m. Båda lagarna har begränsad giltighetstid;lag gäller till utgången av och lag till utgångenav . Telefonavlyssning utgör som motionärerna framhåller ettallvarligt ingrepp i den personliga integriteten. Lagstiftningen är därför medrätta mycket restriktiv, och reglerna har kringgärdats med starka rättsäkerhetsgarantier. Telefonavlyssning kan sålunda i princip endast förekomma efter tillstånd av domstol, och de specialbestämmelser somfinns vid sidan av grundläggande regler har alla entidsbegränsad giltighet, vilket möjliggör en kontroll av tillämpningen medjämna mellanrum. Även om erfarenheterna av den hittiUsvarande tillämpningeninte tyder på annat än att utnyttjandet skett med tillbörlig restriktivitet,motiverar den successiva utökningen av möjUgheterna tUl telefonavlyssning ensamlad översyn av ifrågavarande lagstiftning och dess tillämpning i enlighetmed motionärernas förslag. En sådan kartläggning, som bör ske under beaktandeav integritetsskyddskommitténs arbete rörande ett förstärkt integritetsskydd påpersonrättens område, bör göras genom Kungl. Maj:ts försorg i lämpligtsammanhang. Vad utskottet sålunda i anledning av motionen 1973:1602 i denna delanfört bör ges Kungl. Maj:t till känna. Insyn, information m. m. I motionen 1973:1606 hemställs attbeslut av och invandrarverket i ärenden enligt lagen skallfattas av styrelsen in pleno. I den till grund för lagförslaget liggandekommissionsrapporten uttalas att föreskrifter bör meddelas om att den avrikspolisstyrelsen förda förteckningen med korta intervaller bör bli föremål fördiskussioner och granskning i styrelsen in pleno. Vidare bör enligt rapportenrikspolischefen kunna hänskjuta tveksamma enskilda fall tUl styrelsen inpleno. Enligt föredragande statsrådet bör framställningarna om telefonavlyssningoch brevkontroll ej bli fler än att samtliga faU kan redovisas avrikspolischefen inför styrelsens parlamentariska ledamöter. Mot denna bakgrund kan förutsättas att rikspolisstyrelsensparlamentariska ledamöter kommer att erhåUa all erforderlig insyn i rikspolisstyrelsenshandläggning av ifrågavarande ärenden. Även vad beträffar övriga ärenden enligtlagen ger nuvarande ordning enligt utskottets mening möjlighet till erforderliginsyn och medverkan från ledamöternas sida. 1 ärenden, som enligt lagen skall avgöras av Kungl. Maj:t,åligger det invandrarverket att avge yttrande. Av naturliga skäl kommerinnehållet i yttrandet att få stor betydelse för Kungl. beslut i dessa ärenden bör därför fattas avstyrelsen in pleno. Eftersom vissa ärenden kan vara av brådskande natur, kandet dock enligt utskottets mening inte komma i fråga att föreskriva enovillkoriig regel om sådan beslutsförhet. Utskottet förutsätter emellertid attnär så kan ske ärendena handläggs av styrelsen i dess helhet. Någon åtgärd i anledning av yrkandet i motionen1973:1606 i denna del anser utskottet ej påkallad. 1 motionerna 1973:1603 och 1973:1607 framhålls attinvandrare kan komma att känna osäkerhet och oro till följd av den föreslagnalagstiftningen. Enligt motionärerna skulle otryggheten kunna undvikas omsekretessen hävdes beträffande de beslut, som Kungl. fråga om vilka organisationer eller grupper som skallomfattas av lagen. I enlighet härmed framställs i båda motionerna yrkande avinnebörd att Kungl. Maj:ts beslut i detta hänseende skall vara offentliga.Vidare påpekas i motionen 1973:1603 att det från rättssäkerhetssynpunkt är avstörsta vikt att utlänning som skall avvisas enligt lagen får information omatt han ej är betagen möjligheten att söka asyl. I anslutning härtill yrkas attriksdagen hos Kungl. Maj:t begär att anvisningar utfärdas om att information skaUlämnas tiU varje utlänning som avvisas enligt lagens 2 § att han genomawisningen icke beskurits möjlighet att söka politisk asyl i liksom attinformation därvid lämnas om tillvägagångssättet vid anhåUan om politisk asyl. Utskottet har i och för sig förståelse för tankegången imotionerna 1973:1603 och 1973:1607 att ett offentliggörande av Kungl. Maj:tsbeslut om vilka organisationer eller grupper som skall omfattas av lagen kundevara ägnat att dämpa eventuell oro bland här bosatta utlänningar och ökamöjligheterna till insyn. Enligt utskottets mening torde emellertid ett sådantoffentliggörande i vissa fall kunna minska effektiviteten av lagstiftningen.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att den som blir föremål föringripanden enligt lagen aUtid får besked härom på det sättet att han delgesett utvisnings- eller avvisningsbeslut. På anförda skäl kan utskottet intebiträda motionärernas krav om att besluten alltid skall vara offentliga.Utskottet förutsätter emeUertid att Kungl. Maj :t där så kan ske lämnarinformation om vilka organisationer eller grupper som är aktuella. Utskottetavstyrker bifall tUl de nu behandlade yrkandena i motionerna 1973:1603 och1973:1607. Utskottet viU tillägga att de i detta avsnitt behandlademotionsspörsmålen huvudsakligen är att se som ett informationsproblem. Attviss oro yppats bland här boende utlänningar i anslutning till förarbetena tillifrågavarande lagstiftning får enligt utskottets mening hänföras till bristandekännedom om lagstiftningens närmare innebörd. Det är därför enligt utskottetsmening mycket angeläget att verkningsfulla åtgärder vidtas för att informeraallmänheten och i synnerhet invandrarna om vad lagstiftningen egentligeninnebär. Som svar på en enkel fråga i har föredragandestatsrådet uppgivit att alla tillgängliga möjligheter kommer attanvändas för att få ut information bland invandrarna. Enligt statsrådet ärinvandrarverket i förening med fackföreningsrörelsen i färd med att på fleraolika språk utarbeta information, som skall riktas tiO alla invandrare. Enhgt vad utskottet erfarit kommer den av statsrådetomnämnda informationen att översättas till 12 språk och införas i Invandrartidningen.Utskottet förutsätter att informationen även avservad som gäller i fråga ompolitiskt flyktingskap och rätten till asyl samt att informationsmaterialetkommer att finnas tillgängligt vid alla gränsstationer. Med hänsyn till det anförda får önskemålen i motionen1973:1603 om information i huvudsak anses tillgodosedda. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motionen även i denna del. 1 motionen 1973:1602 hemställs attriksdagen anhåller att Kungl. Maj:t efter antagande av det ipropositionen framlagda förslaget till lagstiftning låter föranstalta omöversyn av lagen med hänsyn till vunna erfarenheter av dess tillämpning i syfteatt ytterligare förstärka rättssäkerhetsgarantierna i samband med en eventuellframtida förlängning av lagens giltighetstid. Som framhåUits i det föregående förutsätter utskottet attriksdagen vid prövning av frågan om förlängning av lagstiftningensgiltighetstid av Kungl. Maj:t kommer att erhålla en utförlig redogörelse för deerfarenheter som vunnits av lagstiftningens tillämpning. Redogörelsen bör somföredragande statsrådet framhåller innehålla bl. a. uppgifter om antaletavvisnings- och utvisningsbeslut, antalet fall då frihetsinskränkandeföreskrifter och tvångsmedel använts, särskild redovisning i fråga omtelefonavlyssning och brevkontroU samt förutsättningarna för ingripanden ivissa fall. Utskottet utgår från att Kungl. Maj:t därvid uppmärksammar i vadmån ändringar eUer tillägg erfordras för att förebygga missbruk och garanterarättssäkerheten. Eftersom syftet med yrkandet i motionen 1973:1602 i denna delsålunda får antas bli tillgodosett, erfordras mte någon åtgärd ianledning av yrkandet. De vid propositionen fogade lagförslagen under 1, 2 och 4föreslås träda i kraft . Riksdagsbeslut i ärendet kan, trotssärskild skyndsamhet vid utskottsbehandlingen, antas föreligga först omkringden . Den tid som härigenom står till buds för bl. a. spridande avönskvärd information före ikraftträdandet är enligt utskottets mening alltförknapp. Utskottet finner det därför nödvändigt att ikraftträdandet bestäms något senare tidpunkt än den Kungl. I enlighet härmed ochmed beaktande av att lagstiftningens syfte kräver att onödigt dröjsmålundviks, bör tidpunkten lämpligen bestämmas till . Utöver vad sålunda anförts föranleder propositionen ellermotionerna inte några uttalanden från utskottets sida. A. att beträffandebehovet av den i propositionen 1973:37 föreslagna lagstiftningen avslår motionerna 1973:1604 och 1973:1609; B. att beträffandebehovet av särskild lag mot internationella våldsdåd, m. m. avslår motionen 1973:1605; C. att beträffandebeviskraven för avvisning med avslag pä motionerna a) 1973:1606(motionsyrkande 1), b) 1973:1607(motionsyrkande 1) och c) 1973:1608(motionsyrkande A, delvis), alla i denna del, bifaller propositionen såvittavser 1 § första stycket i förslaget till lag om särskilda åtgärder tillförebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgrund; D. att beträffandebeslutande organ m. m. med avslag på motionen 1973:1608 i denna del (motionsyrkande A, delvis) bifaller propositionen såvitt avser 1 § andra stycket i det under C ovan angivna lagförslaget; E. att beträffandeoffentlighet av vissa beslut avslår motionen 1973:1603 i denna del (motionsyrkande 1) och motionen 1973:1607 i denna del (motionsyrkande 2); F. att beträffandeinrättandet av en särskild nämnd med avslag på motionen 1973:1606 i denna del (motions yrkande 2) bifaller propositionen såvitt avser 3 § i det under C ovan angivna lagförslaget; G. att beträffandebeslutsförhet i och invandrarverket avslår motionen 1973:1606 i denna del (motionsyrkande 3); H. att beträffandeanvändande av tvångsmedel med avslag på motionen 1973:1608 i denna del(motionsyrkande B) bifaller propositionen såvitt avser 10 § i det under C ovanangivna lagförslaget; J. att beträffandetillstånd till användande av tvångsmedel med avslag på motionen 1973:1608 idenna del (motionsyrkande C) bifaller propositionen såvitt avser 12 § i detunder C ovan angivna lagförslaget; K. att beträffandegranskning av uppteckning från telefonavlyssning med avslag på motionen1973:1602 i denna del (motionsyrkande 2) bifaller propositionen såvitt avser 13§ i det under C ovan angivna lagförslaget; L. att för sin del antaren ikraftträdandebestämmelse för det under C ovan angivna lagförslaget medföljande såsom utskottets förslag betecknade lydelse: K u ngl. Maj:ts förslag Ut sko t te ts förslag Denna lag träder i kraft den 15 Denna lag träder i kraft den / april 1973och gäller och gäller till och med den/. den iO . M. att bifaller propositionen såvitt avser detunder C ovan angivna lagförslaget i den mån det icke behandlatsovan; N. att beträffande översyn av den under C ovan angivna lagen avslår motionen 1973:1602 i denna del (motion.syrkande 1); O. att beträffande översynav bestämmelserna rörande telefonavlyssningi anledning av motionen 1973:1602 i denna del (motionsyrkande 3) ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet i detta hänseende anfört; P. att riksdagenbeträffande viss information i avvisningsärende avslårmotionen 1973:1603 i denna del (motionsyrkande 2); Q. att för sin del antaren ikraftträdandebestämmelse för de i propositionen framlagda förslagen tUl lagom ändring i utlänningslagen (1954:193) och till lag om ändring i lagen(1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar medföljande såsom utskottets förslag betecknade lydelse: Maj.ts förslag Utskottets förslag Denna lag träder i kraft den 15 Denna lag träder i kraft den / R. att bifaller de ipropositionen framlagda lagförslagen i den mån de icke behandlats ovan. Närvarande: (), fröken (),(), fröken (), herrar (), Larfors (s), Jönssoni (s), i (c), (). i (fp).Polstam (c), (), herrar Schött (m), i (s)och Lövenborg (vpk). 1. y\å punkten A i utskottets hemställan av (vpk) sombeträffande behovet av den i propositionen föreslagna lagstiftningen anser dels att utskottets yttrande bort ha följande lydelse: Utskottet delar den uppfattning som framförts i ettflertal motioner om att det förslag tiU lag om särskUda åtgärder tillförebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgrund som läggs fram ipropositionen 1973 :37 icke är godtagbart ur rättssäkerhetssynpunkt. Enligt utskottets bedömning är förslaget inte bara politisktoch moraliskt oförsvarligt utan det bryter dessutom på ett flagrant sätt motgrundläggande principer för vår rättsordning. I motionen 1973:1604 framhålls att lagförslaget ärsärpräglat i åtminstone tre viktiga, rent rättsliga hänseenden. Förslageteftersätter de krav på grund och bevisning som eljest gäller i svensk lag- ochrättspraxis. Det lämnar myndigheterna starkt ökade befogenheter attdiskretionärt förfoga över människor och deras förhållanden. allmänna rättsläget för en speciall kategori människor, enkategori dit personer kan komma att räknas på svagt definierade och lösligagrunder. Utskottet anser att lagförslagets uppseendeväckandeoklarheter när det gäller definitioner och dess vaga formuleringar ger utrymmeför en betydligt vidare tillämpning än som kan godtas. Rättssäkerheten sätts på spel redan därigenom attlagförslagets 1 § inte anknyts tUl en enskild invidivids planer på att användavåld och begå kriminella handlingar. Paragrafen omfattar organisationer ochinte individer. En princip som präglar straffrätten av är att ingripandenskall anknytas tUl viss person, men här frångår man helt denna regel. Det finnsi sammanhanget anledning att citera CG. - direktör i institutet föradministrativ rätt - som i en artikel i skriver bl. Den principiellt mest betänkliga iförslaget är naturligtvis att man i fråga om aUa medlemmar i en terrororganisationspringer ifrån en individuell prövning av deras förmenta fariighet och låterdet formella medlemskapet vara ensamt avgörande. Säkerligen finns detåtskilliga personer som kan sägas "tillhöra" en sådan organisationutan att de för den skull har någon tanke på att själva medverka ivåldshandlingar; de kan ju f. ö. på grund av ålder eller invaliditet varafullkomligt oförmögna att aktivt medverka. Praktiskt sett har väl dock dennafråga inte någon större betydelse; att få någon närmare klarhet om vem somverkligen "tillhör" en sådan hemlig organisation kräver förvissodetektivbragder, som nog endast finns i romaner. Man måste därför ifrågasättaom det verkligen kan vara nödvändigt att genom en sådan klumpvis bedömning göraklart avsteg från en viktig princip. Det förefaller fullt tillräckligt att manöver hela linjen bibehåller den individuella prövningen och låter frågan omorganisationstUlhörigheten endast utgöra en av flera faktorer som bör beaktas. 1 motionen 1973:1 604 kritiseraslagförslaget också ur den synpunkten att det inte upprätthåller gängsebeviskrav. I motionen heter det därom: Enligt lagförslagets §§ 1,2, 3, 6,9 och 10 skall tvångsåtgärder mot utländsk medborgare kunna tUlgripas redan omanledning finns att antaga utlännings samband med vad som tämligen svävandebeskrivs sort terroristisk organisation. Det fordras ingen grundad, på faktabaserad misstanke om någon bestämd relation mellan utlänningen och denföregivna terrororganisationen. Det räcker med ett antagande att vederbörandeverkar för en sådan organisation. Oklarheten är alltså dubbel: den ligger delsi myndighetens "antagande", dels i det diffusa begreppet "verkaför". DärtUl kommer, som senare skall beröras, oklarheten beträffandevilka organisationer som verkligen bedöms som terroristiska. Klart är att eftergivande av kravet på grundad misstankeleder tUl att myndigheterna får fria händer att i stort sett diskretionärtingripa. I stället för krav på material som stöder misstanken ges myndighetenmöjlighet att ingripa med utgångspunkt i rena antaganden. Dessa antaganden kanendast få formen av subjektivt grundade sannolikhetsbedömningar av allmännatur och i sämsta fall utan minsta anknytning till den individ som utsätts förkvalificerade och för hans eller hennes livsförhållanden kanske helt avgörande,drastiska tvångsåtgärder. Enligt § i 1 kan kontroll tillgripas mot telefonapparatsom "kan antagas" komma att begagnas av utlänning. även enligt gällande lag men uteslutande i fall därgrundad misstanke om brott föreligger. I lagförslaget upphävs detta krav,vilket öppnar möjligheter för betydligt vidsträcktare och lättvindigareavlyssningsverk-satnhet. Dessutom finns inget nämiare sagt om vilka kriteriersom skall ligga tUl grund för antagandet att utlänning skulle begagna annanstelefonapparat. Myndigheterna får uppenbarligen tämligen fria händeratt utväljasvenska medborgares telefoner för avlyssning, därest dessa svenskar i något avseendehaft - eWer antages ha haft - beröring med den utlänning, som antages"verka för" en terroristisk organisation. Som synes kan en myndighet på ett ytterst betänkligt sättstapla antaganden och förmodanden ovanpå varandra och därmed finna grund för ingripandenav allvarlig natur. Faran med bestämmelser av detta slag ligger ju inte endasti eftergivandet av för rättssäkerheten grundläggande krav. Det är ocksåuppenbar risk för att det faktiska innehållet i diffusa bestämmelser tänjesutöver det ursprungligen avsedda under intryck av skärpta politiska stämningaroch konflikter. De allmänt lösa grundvalarna, i förening med det särskildaregister som skall föras över s. k. presumtiva terrorister och den föreslagnaskärpningen av sekretessen enligt lagförslag nr 4, gör att utlänning somoskyldigt utsätts för de tilltänkta åtgärderna får sina möjligheter att vinnarättelse allvariigt beskurna. Som bekant kan myndigheters"antaganden" om enskildas förhållanden egentligen varken bevisaseller motbevisas. Desto svårare blir det att vinna rättelse, om antagandetsinnehåll inte ens behöver redovisas. Flera uttalanden i kommissionsrapporten belyser på ettmycket pregnant sätt hur medvetet beviskraven sänks och rättssäkerheten offrasför en summarisk tUlämpning av svävande bestämmelser. På s. 83 i propositionensägs rent ut att det är väsentligt " att avvisningskri- teriernainte utformas så att de 'förutsätter någon mer kvalificerad bevisning. Förstora krav på bevisning skulle helt förta effekten av en legal utvidgning avavvisningsmöjligheterna." Enligt propositionen är det alltså en angelägenuppgift att sä sänka rättssäkerheten, att myndigheterna kan ingripa motenskilda på rena antaganden. Det heter vidare på samma sida: "En grundläggande förutsättning för att avvisningskall få ske bör med detta synsätt vara att den politiska organisation ellergrupp till vilken vederbörande utlänning kan antas ha anknytning, kan befaraskomma att utföra eller medverka i politiska våldsdåd i vårt land." (Vår kurs.) Vid minsta kritiska granskning formligen staplas frågornapå varandra. Vad innebär "kan antas"? Vad är "anknytning"?Vad innebär "befaras"? Vad skall man göra för att beskyllas för"medverkan"? Klart synes vara, att ett eftergivande i så hög grad avelementära krav på konkret bevisning och grund för misstankar inte kan godtas ien rättsstat. Utskottet delar dessa invändningarsom också framförs i motionerna 1973:1605 och 1973:1609. Utskottet vill också fästa uppmärksamheten på att lagförslagetinte bara handlar om att avvisa presumtiva terrorister utan att däri ocksåinnefattas åtgärder mot utlänning på svensk botten. Ifrågavarande utlänningarkan för det första drabbas av utvisning enligt § 3 om det finns "grundadanledning anta att han tillhör eller verkar för organisation eller grupp som pågrund av vad som är känt om dess verksamhet kan befaras här i riket användavåld, hot eller tvång för politiska syften". Om utvisning ej sker avperson som betecknats som "presumtiv terrorist" kan individen i fråga utsättas för kroppsvisitering,husrannsakan, telefonavlyssning osv. I motionen 1973:1602 påpekas också de faror som skapasgenom en vidgad telefonavlyssning.