bet · FW01TU16 · 1973-12-31 00:00:00 — Trafikutskottetsbetänkande nr 1973 TU 1973:16 betänkande i anledning av motion omersättning åt , . 1 motionen 1973:1344 av herrarBörjesson i (c) och () hemställs att i skrivelsetill Kungl. Maj:t anhåller om ersättning åt , , för förloradarbetsförtjänst avseende tiden 15.12.1963 till den 31.8.1966 med en summa av , varvid i nämnda belopp ingår ersättning för sveda och värk. Över motionen har yttrandeninhämtats från och . Se bilaga tilldetta betänkande. Av handlingarna i ärendet framgåratt , som är född , skadades i samband med en olyckaunder arbete vid Sr.s busstrafik i . Till följdhärav sjukskrevs han t. o. m. och uppbar under denna tidsjuklön enligt det för honom då gällande kollektivavtalet. Genom beslut den 27mars 1963 förklarade att livränta enligt yrkesskadeförsäkringslagenej kunde utgå till på grund av skadan, enär hans arbetsförmåga tillföljd av denna - efter sjukskrivningstiden - blivit nedsatt med mindre än entiondel. återgick till sitt arbete hos SJ ochkvarstod i tjänst tills han fr. o. m. - ochpensioneringsperiodens övre gräns avgick med ålderspension från SJ. Undermellantiden var han fram till sjukskriven endast . Enligt en anteckning i sjukhusjournal hade han helatiden kört buss utan särskilda svårigheter. I samband med pensionsavgång omprövades hansplacering i sjukpenningklass. Hel sjukpenning utgick med . per dag underen sjukperiod som varade t. o. m. . Efter en dagstjänstgöring som bussförare sjukskrevs på nytt. Under sjukperiodendärefter utgavs hel sjukpenning med . fann iaugusti 1966 att arbetsförmåga måste anses vara varaktigt nedsatt isådan grad att intet eller endast ringa del återstod. I följd däravtillerkändes Karisson hel förtidspension fr. o. m. . Efterprövning av förnyad framställning i ärendet förklarade riksför- säkringsverket i beslut att skäl inteförelåg till ändring i verkets tidigare beslut att livränta inte skulle utgå.Av häröver anförda besvär hos försäkringsrådet och därefter hosförsäkringsdomstolen ledde enligt utslag resp. dom den 2mars 1966 ej till någon ändring. Maj:t gjorda ansökningar i ärendethar också lämnats utan åtgärd och har i samband därmed meddelats attnågon överprövning i yrkesskadeärenden inte sker hos Kungl. I skrivelse till den 30 mars 1972hemställde med stöd av ett i samma månad utfärdat läkarintyg omomprövning av ersättningsfrågan. yrkade att verket måtte tillerkännahonom ett "skadeståndsbelopp" på . som ett skäligt beloppför dels förlorad arbetsförtjänst avseende tiden 31 augusti1966, dels sveda och värk. I sitt svar på skrivelse meddeladeriksförsäkringsverket att frågan om ersättning på grund av olycksfalletslutligt avgjorts genom försäkringsdomstolens dom och attersättning för sveda och värk inte utgår enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Såsom av den lämnade redogörelsen framgår har frågan omersättning åt i anledning av den inträffade olyckshändelsen vid fleratillfällen bedömts av vederbörande myndigheter och även prövats i högstainstans. Under hänvisning härtill samt till vad remissmyndigheterna i övrigtanfört har utskottet för sin del inte funnit sig böra ingå på någon förnyadprövning i ärendet och kan följaktligen inte heUer biträda motionärernasyrkande. attriksdagen avslår motionen 1973 :1344. Närvarande: herrar (). (), (), (), (), i Heden (c), Rosqvist (s), (), (). Östrand (s), i (s), fröken (),herrar (), Komstedt (m) och (vpk). av herrar () och Komstedt (m) som anser att dels det stycke i utskottetsyttrande på s. 2 som börjar med "Såsom av" och slutar med"motionärernas yrkande" bort ersättas med text av följande lydelse: 1 sitt yttrande över förevarandemotion har ånyo erinrat om att försäkringsdomstolen påsin tid fastställde att den vidtagna ändringen av placering isjukpenningsklass skulle gälla. Verket framhåller emellertid också att detsynes antagligt att kunnat på ansökan erhålla förtidspension i näraanslutning till avgången ur SJ:s tjänst . Hans sammanlagdaförmåner skulle då ha blivit större. Ökningen har uppskattats till ca 1 500 kr.per år . Ett eventuellt beslut om särskild ersättningtill anses av verket böra avvägas med beaktande härav. Under hänvisning till vad verket i denna del anfört finnerutskottet det för sin del motiverat att tillerkännes viss ytterligareersättning. Den närmare prövningen av frågan härom bör dock ankomma på Kungl.Maj:t. Vad utskottet sålunda anfört bör av ges Kungl.Maj:t till känna. dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse: att i anledning av motionen1973:1344 som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anförtrörande viss ytterligare ersättning åt , . Yttranden över motionen 1973:1344 () I motionen hemställs att riksdageni skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om ersättning ät ,, för förlorad arbetsförtjänst för tiden 15 december 1963-31 augusti 1966med , inberäknat ersättning för sveda och värk. , som är född , skadades genomolycksfall i arbetet . Han innehade då sedan den 1 juli1955 anställning som vägbussförare hos SJ Biltrafik i Jönköping.Händelseförloppet vid olycksfallet har i en till den 10maj 1962 inkommen yrkesskadeanmälan beskrivits sålunda: "Vid påfyllning avluft till bussens reservdäck som av någon anledning blivit lufttomt exploderadedäcket p. g. a. att låsringen till fälgen lossnat. Vid explosionen träffadesKarlsson i bröstet av däcket och slogs i vägbanan." var intagenpå sjukhus i . Diagnosen var hjärnskakning och bröstkorgskontusion.Enlig' journalanteckning satt han vid däckexplosionen på huk och kastadesbaklänges i gatan, så att han slog i bakhuvudet kraftigt och blev avsvimmad 56minuter. var sjukskriven t. o. m. . fått upplysning, att uppgett sig hahuvudvärksbesvär men arbetade full tid med full lön, förklarade verket i beslutden , att skadan såvitt av handlingarna i ärendet framgick, efterupphörande av därav förorsakad sjukdom inte kunde anses ha medfört nedsättningav hans arbetsförmåga med minst en tiondel, varför livränta enligt yrkesskadeförsäkringslageninte kunde tillerkännas honom. Över beslutet anförde besvär hosförsäkringsrådet. Sedan därefter till inkommithandlingar utvisande bland annat, att varit intagen på sjukhus förundersökning 21 oktober1 , för vilken tid sjukpenningtillerkändes, och därefter varit sjukskriven t. o. m. föryrselbesvär, sockersjuka och högt blodtryck, förklarade verket i beslut den 24mars 1 964, att skäl inte förelåg till ändring i verkets beslut den 27 mars1963 att livränta inte skulle utgå. Även över verkets beslut ,som bl. a. grundades på yttrande av verkets neurologiskt sakkunnige läkare,anförde besvär hos försäkringsrådet. I utslag fann försäkringsrädet inteskäl göra ändring i beslut och den 24mars 1964. Sedan därefter fullföljt talan hosförsäkringsdomstolen föranstaltade om förnyad undersökningav honom pä neurologisk klinik. I det över undersökningen avgivna utlåtandetanfördes bl. a.: "Sammanfattningsvis har man funnit en bakgrund tillpatientens subjektiva yrselbesvär i form av en lägebetingad, vertikalnystagmus. Ett klart samband mellan olycksfallet och dennalägeyrsel anses föreligga. Övriga undersökningsresultat tillåter inga säkraslutsatser. Slutsatsen blir, att den undersökte är oförmögen att klara arbeten,som kräver rörlighet och lägeändringar eller arbete i framåtlutad ellerliggande ställning. Däremot bör hans besvär inte inverka på arbetsförmågan, närdet gäller arbete i stillasittande eller upprätt ställning. Diagnos: Vertigopositionalis + Diabetes mellitus". Utlåtandetunderställdes verkets neurolog, som fann det övervägande osannolikt att direkta läsionella (av skada orsakade)besvär förefanns. 1 dom fann försäkringsdomstolen inte skälföreligga till ändring i försäkringsrådets utslag. Domstolen hade dessförinnaninhämtat yttrande från neurologiskt sakkunnig läkare, som bl. a. uttalat:"Ur medicinsk synpunkt är K :s olycksfallet ovidkommande sjukdomar ochåldersförändringar ansvariga för de föreliggande besvären". Fotokopior avdomen och sakkunnigyttrandet bifogas. I skrivelse till den 30 mars 1972hemställde med stöd av ett i samma månad utfärdat läkarintyg omomprövning av ersättningsfrågan. yrkade att verket måtte tillerkännahonom ett "skadeståndsbelopp" på som ett skäligt beloppför dels förlorad arbetsförtjänst avseende tiden 15 december 1963-31 augusti1966, dels sveda och värk. I det bifogade läkarintyget anfördes bl. a.följande: "Jag anser det icke möjligt att styrka att pat:shalsryggsförändringar och lindriga diabetes kan vara de yrselutlösandefaktorerna. Med långvarig erfarenhet av traumatologi (kirurgi och ortopedi)anser jag absolut att man icke kan bortse från det kraftiga skalltraumat.Härför talar ju också pat:s tidigare besvärsfrihet". I intyget angavs attKarlsson hade vid olycksfallet kastats bakåt och varavsvimmad obestämd tid. I sitt svar på skrivelse meddeladeriksförsäkringsverket att frågan om ersättning på grund av olycksfalletslutligt 3Vgjorts genom försäkringsdomstolens dom , och attersättning för sveda och värk inte utgår enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Frän har inhämtats, att iersättningsfrågan även hänvänt sig till Kungl. Maj:t. Genomdepartementskrivelse har han meddelats att någon överprövning iyrkesskadeärenden inte sker hos Kungl. I motionen har angetts, att efter olyckan varsjukskriven och att det sedan visade sig att han på grund avbestående sviter efter olyckan ej klarade av att åter gå ut i förvärvslivet. Avhandlingarna i ärendet framgår, att återgick till sitt arbete hos SJ ijuli 1962 och kvarstod i tjänst tills han fr. o. m. - , pensioneringsperiodens övre gräns - avgick med ålderspension från SJ.Under mellantiden var han fram till sjukskriven endast . Enligt en anteckning i sjukhusjournal hade han sedan juli1962 kört buss utan särskilda svårigheter. Frän var hansjukskriven i stort sett i en följd under nära tre är för yrselanfall av s. k.Méniéretyp, lätt sockersjuka och lätt hypertoni. 1 samband med pensionsavgång omprövades hansplacering i sjukpenningklass. Hel sjukpenning , som varade t.o. m. , utgick med per dag. Efter en dagstjänstgöring som bussförare sjukskrevs pä nytt. Försäkringskassanhade beräknat hans årliga inkomst av förvärvsarbete efter pensioneringen frånSJ till 2 600 men ej . I följd därav utgavs hel sjukpenning undersjukperioden fr. o. m. med per dag.Försäkringskassan fann att arbetsförmåga måste ansesvara varaktigt nedsatt i sådan grad att intet eller endast ringa del återstod.I följd därav tillerkändes hel förtidspension fr. o. m. september1966. Vid telefonsamtal med har riksförsäkringsverketnu inhämtat, att han besväras av yrsel och illamående, ävenom en viss förbättring har inträtt. Han bor med sin hustru i egen fastighetsom är taxerad till och belastad med en skuld av ca Här ej bilagda. Efter avgången från SJ harhan inte kunnat utföra något förvärvsarbete. På grund därav anser han att hanskäligen bort få behålla den högre sjukpenningen till dess han erhöllförtidspension eller också bort erhålla förtidspension redan från december1963. sammanlagda pensionförmåner, inklusive kommunaltbostadstillägg, utgör . 1 läkarintygen har förekommit olika bedömningar av frågan,1962 kan antas ha medverkat till uppkomsten av Karlssonsbestående besvär i form av yrselattacker m. m. De av ochförsäkringsdomstolen hörda sakkunniga hade som bedömningsunderlag ävensjukdomsjournaler med utförliga uppgifter om symtomutvecklingen. Enligt detillämpliga bestämmelserna 7 § yrkesskadeförsäkringslagen i dess lydelseföre - skulle orsakssamband anses föreligga såvida inte övervägandeskäl talade däremot. Försäkringsdomstolen fastställde att den år1963 vidtagna ändringen av placering i sjukpenningklass skulle gälla.Det synes antagligt, att han kunnat på .ansökan erhålla förtidspension i näraanslutning till avgången ur SJ:s tjänst . Hans sammanlagdaförmåner skulle dä ha blivit större. Ökningen 1964-1966 kan uppskattastill ca . Ett eventuellt beslut om särskild ersättning tillKarlsson synes böra avvägas med beaktande härav. (I 973-04-1 2) har varit anställd vidstatens järnvägar 1 955 , då hanavgick med ålderspension. På grund av olycksfallet var Karlssonsjukskriven från olycksfallsdagen till och med och uppbarunder sjuklön enligt för honom då gällande kollektivavtal. förklarade genom beslut den 27 mars1963 till dåvarande järnvägsstyrelsen, att livränta enligtyrkesskadeförsäkringslagen ej kunde utgå till Karisson på grund av yrkesskadanden , enär hans arbetsförmåga till följd av skadan - eftersjukskrivning.s-tiden - blivit nedsatt med mindre än en tiondel. Dä utbetalat den ersättning, vartillKarlsson avtalsen-Ugt varit berättigad under ovannämnda sjukskrivningstid, ochdå hans senare arbetsoförmåga ej synes ha samband med yrkesskadan i februari1962, avstyrker bifall till ersättningsanspråken. Enligt uppgift från uppgårKarlssons pensionsförmåner samt bostadstillägg sammanlagt till .