bet · FW01LU9 · 1973-12-31 00:00:00 — förutsätter att personligt skadeståndsansvar föreliggerför viss befattningshavare. Talan om skadestånd kan nämligen grundas påanonyma fel skadevållaren kan inte utpekas eller kumulerade fel fleramindre fel som inte vart för sig uppfyller kravet på culpa. Redan med hänsynhärtill uppkommer ett i förhållande till gällande rätt förbättrat läge förskadelidande patienter. Enligt vad utskottet inhämtat pågår arbete med att utformaett sådant försäkringssystem som departementschefen åsyftar. en arbetsgrupp från olika försäkringsbolagsedan något år tillbaka möjligheterna att utforma en försäkringsanordning somtillgodoser behovet av ett förbättrat skydd för patienter som skadas i sambandmed sjukvård. Förslag till lösning har utarbetats. Det må dock framhållas attLandstingsförbundets ställningstagande i fråga om föreslagenförsäkringsanordning bara kan få formen av en rekommendation till landstingen,som sedan, vart för sig, har att besluta om det vill ansluta sig tillanordningen. Utskottet har också upplysts om att de privatpraktiserande läkarnaoch tandläkarna genom sina organisationer är angelägna att ansluta sig till detsystem som i samarbete med försäkringsbolagen kan kommafram till. Det har också framkommit att är intresserat av enanslutning med avseende på den vård som kommunerna har att svara för. Därmedskulle också bl. a. åldringsvård vara uppmärksammad. I detta sammanhang vill utskottet erinra om att det ocksåförekommer statlig sjukvård. Utskottet förutsätter att staten med avseende pädenna vård gör åtaganden som svarar mot det ersättningssystem som kan komma attgälla beträffande vården inom den kommunala sektorn. I samband med utskottets behandling av förevarandemotioner har företrädare för och ifrågavarande arbetsgruppvarit närvarande och lämnat upplysningar rörande förslaget till ersättningsanordning.Förslaget förväntas innehålla att landstingen bl. a. skall äta sig att utgeersättning för kroppsskada som uppkommer genom en misslyckad operation, ävenom ingreppet gjorts på vedertaget sätt. Ersättning skall vidare utgå för skadorgenom felaktig medicinering eller felaktiga injektioner. Även rena olycksfall,t. ex. om en patient skadas vid fall ur sängen, skall ersättas. Ersättningenskall i huvudsak följa gällande skadeståndsrättsliga regler och således bl. a.innefatta gottgörelse för sveda och värk samt för lyte eller annat framtidamen. Åtaganden enligt den sålunda tänkta anordningen föreslåslandstingen täcka genom ansvarighetsförsäkring. Eftersom ersättning till densom lidit skada skall betalas ut efter objektiva normer kan skaderegleringenförväntas ske snabbt och enkelt. Man räknar med att det skall dröja 1 innanifrågavarande ersättningssystem kan börja tillämpas. Utskottet anser det tillfredsställande attLandstingsförbundets arbete med att tillskapa ett ersättningssystem påförevarande område nått så långt att man nu kan skönja riktlinjerna för hursystemet bör utformas. Självfallet återstår åtskilliga svårigheter attövervinna, bl. a. vissa kvarstående gränsdragningsproblem. Som exempel månämnas ansvaret för att bristfällig diagnos leder till skador. Visstidsutdräkt torde därför vara ofrånkomlig. Med hänsyn till kravet på trygghetför patienterna vill utskottet emellertid uttrycka förhoppningen om att detfortsatta utrednings- och förhandlingsarbetet bedrivs med skyndsamhet. Utskottet vill också peka på att hela sjukvårdsområdetinte täcks genom åtaganden från landstingen eller staten. Kvar står den vårdsom bedrivs av privata läkare t. ex. i läkarhus och som åtminstone istorstäderna är av stor omfattning. Härjämte förekommer i inte ringa utsträckning vård pä sjukhus och i sjukhem, som drivs avorganisationer eller enskilda personer. Som ovan nämnts har det upplysts attockså de privata yrkesutövarnas organisationer är angelägna om att få tillstånd ett ersättningssystem av samma slag som håller på attutarbeta. Utskottet vill betona vikten av att dessa intentioner förverkligas. Såsom framgår av vad utskottet har anfört föreligger förnärvarande vissa oklarheter beträffande det tänkta ersättningssystemet.Utskottet anser sig dock kunna hysa förhoppningar om att kvarstående problemskall kunna lösas allteftersom utredningsarbetet fortskrider. Enligt utskottetsmening finns det därför skäl att avvakta resultatet av utredningen. Skulletidsutdräkten bli större än avsett eller visar det sig att räckvidden avföreslagen ersättningsanordning blir otillräcklig eller denna anordning intefyller de krav på säkerhet och snabbhet, som man med hänsyn till patienternastrygghet måste ställa, bör man dock enligt utskottets mening allvarligtöverväga att tillgripa lagstiftning eller andra åtgärder för att åstadkommaönskvärda lösningar. sålunda anfört bör ges Kungl. Maj.t till känna. Det har förutsatts att SkL inteskall bli bestående i sin nuvarande utformning . Tvärtomhar man utgått från att det kommer att ske en fortlöpandereformering av skadeståndsrätten och att SkL måste ändras och kompletterasefter hand som reformarbetet skrider framåt. Vad som då främst syftas pä är skadeståndskommitténsfortsatta utredningsarbete. Detta har redan avsatt ett par betänkanden,nämligen Skadestånd III. En allmän regel om jämkning av skadestånd (SOU1971:83) samt Skadestånd IV. Värdesäkring av skadeståndslivräntor (SOU1972:12). Sistnämnda betänkande har lagts till grund för prop. (1973:14) medförslag till lag om ändring av skadeståndslivräntor m. m. Ytterligare förslagfrån kommittén kan väntas . I första hand skall kommitténunder sitt fortsatta arbete föreslå nya personskaderegler (direktiv 1967Ju:68). De nya reglerna om skadestånd vid personskada kan väntas innehålla bl.a. bestämmelserom invaliditetsprövning, om efterlevandes skadeståndsrätt, omsamordning mellan skadestånd och andra förmåner samt om ersättningens form(livränta eller engångsbelopp). Det andra område där utredningsförslag är att vänta rörförsäkringsgivares regressrätt, dvs. ett försäkringsbolags rätt att av enskadeståndsskyldig 'återkräva utgiven försäkringsersättning (direktiv 1972Ju:30). Utredningsuppdraget omfattar också andra frågor, bl. a. en översyn avreglerna om den skadelidandes medvållande samt om fördelningen avskadeståndsansvaret mellan flera skadeståndsskyldiga. Av stor betydelse också på skadeståndsområdet är denöversyn av yrkesskadeförsäkringen som yrkesskadeförsäkringskommittén nu gör ochsom bl. a. går ut på att förändra invaliditetsbegreppet inom den grenen avsocialförsäkringen (direktiv S:32). Man skall därvid undersökamöjligheterna att bedöma invaliditeten mindre tabellmässigt och mer efter skadans inverkan i det särskilda fallet. Vidareskall utredas om ideell ersättning, närmare bestämt ersättning för lyte ellerannat men, bör införas inom yrkesskadeförsäkringen. Det av landstingsförbundet remitterade förslaget om vidgatpatientskydd styrelsebeslöt att låta utreda förutsättningarna för landstingskommunatt åta sig ett vidgat ersättningsansvar för skada som drabbar patient isamband med sjukvård. Därvid anfördes bl. a. att motivet för ett vidgatersättningsansvar i detta avseende är att skapa förutsättningar för ett medhänsyn till en skadas art och konsekvenser mer rättvist ersättningssystem änskadeståndsrättens. Den sålunda beslutade utredningen har bedrivits isamverkan med de svenska försäkringsbolagen. En arbetsgrupp bestående avrepresentanter för landstingsförbundet och försäkringsbolagen redovisade ifebruari 1972 en översiktlig analys av förutsättningarna för och utformningenav ett sådant vidgat ersättningsansvar som skulle kunna försäkras. Landstingsförbundetsstyrelse beslöt vid sammanträde att preliminärt godkänna deföreslagna principerna för avgränsning av ett vidgat ersättningsansvar.Samtidigt uppdrogs ät förbundskanshet att på grundval av dessa principerutarbeta förslag om preciserad avgränsning av ansvaret. Arbetsgruppen har redovisat resultatetav sitt arbete i en rapport med titeln (L-E-Rapport 6/73). Rapporten innehåller dels ettfullständigt förslag till utformning av bestämmelser om ersättningsansvar förkroppsskada som drabbar patient i samband med sjukvård, dels en ingåendekommentar till de föreslagna bestämmelserna. Rapporten behandlades av landstingsförbundetsstyrelse vid sammanträde , varvid beslöts att de enskildalandstingskommunerna m. fl. skulle avge yttranden över förslaget. De i det remitterade förslaget upptagna bestämmelserna harföljande lydelse. Förslag till utformning av bestämmelser avseendeersättningsansvar för kroppsskada som drabbar patient i samband med sjukvård Patient somdrabbas av kroppsskada som har ett direkt samband med under landstingskommunshuvudmannaskap bedriven sjukvård äger rätt till ersättning härför på sättnärmare anges här nedan. Med kroppsskadaförstås skada eller sjukdom av kroppslig art som 2.1 uppkommit såsom en direkt följdav sjukvård såsom undersök ning, medicinering, behandUng eller annan dyUk åtgärd och som ej utgör en naturlig eller beräknelig följd av en från medicinsk synpunkt motiverad åtgärd. Såsomkroppsskada anses däremot ej skada eller sjukdom som förelegat vidsjukvårdstillfäUet eUer som skuUe ha uppkommit oavsett vården. 2.2 uppkommit eller ej kunnatförhindras till följd av att med tekniska hjälpmedel för diagnostisering framtagna undersök ningsresultat varit oriktiga. 2.3 inträffat genom olycksfall -dvs. plötslig yttre händelse - inom lokal eller område där sjukvård bedrivs. Patient äger dock ej rätt tillersättning för kroppsskada som orsakats av 3.1 attvärdstandard eller vårdresurser vid den sjukvårdsenhet där skadan uppkom intemedger sjukvård av den art eller i den omfattning som skuUe ha krävts för attförhindra skadans uppkomst. 3.2 att patientenej följt givna föreskrifter eller att patienten själv framkaUat kroppsskadanuppsåtligen eller genom grov värdslös-het. 3.3 att patientfrivilligt ställt sig till förfogande för klinisk forskning eller prövning. 3.4 smitta ellerinfektion av annan orsak än att ej sterila ämnen eller instrument använts. Vid kroppsskada utgårersättning om den tid, varunder patienten varit sjukskriven med hel arbetsoförmåga, förlängts med mera än på grund av kroppsskada eller om han på grund av denna tillfogats sådant stadigvarande men som ej är utan betydelse eller om han avhdit. Ersättning beräknas enUgt skadeståndsrättshga regler i den mån annorlunda ejföreskrivs här nedan. 4.1 Ersättning förförlorad inkomst skall motsvara det inkomstbortfall som åsamkats patientengenom kroppsskadan. 4.2 När skadamedför bestående förlust eller nedsättning av arbetsförmågan utgår - där ejannat sägs här nedan livränta efter den grad av invaliditet som för denskadades återstående livstid skulle ha fastställts enligt de regler som gälleri lagen om yrkesskadeförsäkring. Livränta skall dock ej utgå med högre ellerlägre belopp än vad den skadade kan beräknas dels förlora i inkomst med hänsyntill invaliditetens betydelse för hans framtida yrkesutövning, dels åsamkas imerkostnader för värd eller dylikt på grund av den av kroppsskadan orsakadeinvaliditeten. Skulle denfastställda invaUditetsgraden understiga utgår ingen hvränta utan endastersättning för lyte och stadigvarande men. Därest denfastställda invaUditetsgraden uppgår till men ej överstiger utgåringen livränta utan en till fyra gånger beloppet för lyte och stadigvarande menförhöjd ersättning. Förhöjning sker dock ej av ersättning för lyte ochstadigvarande men som endast påverkar den skadades utseende. 4.3 För akutsjukdomstid utgår ersättning för sveda och värk, dock endast om helarbetsoförmåga på grund av kroppsskada varat . För därefterkvarstående besvär utgår ersättning för lyte och stadigvarande men. Ersättningutgår enhgt bifogade tabeller. 4.4 Endast den avskadan föranledda nettoförlusten skall ersättas. Ersättning utgår således ejtill den del ersättning utgått eller kan utgå, t. ex. från arbetsgivare i formav semesterersättning eller dylikt eller från socialförsäkring, från stat ellerkommun eller frän annan, av arbetsgivare helt eller delvis bekostad försäkring,eller från trafikförsäkring, hemförsäkring eller annan skadeförsäkring. Är denskadade ej skyldig att erlägga inkomstskatt på sådan i första stycket avsedd ersättning t. ex. sjukpenning från försäkringskassa eUer yrkesskadeförsäkring skaU denersättning som utges jämväl bestämmas med hänsyn tagen tiU skattefriheten. För varjeskadehändelse är sjukvårdshuvudmannens ansvarighet begränsad till ett belopp avhögst en miljon per skadad person, dock högst sammanlagt tiU fem miljonerkronor. Rätt tillersättning föreUgger ej 6.1 för ideeU skadaom patienten avlidit innan avtal träffats om ersättningens storlek ochutbetalning. 6.2 om fordrangrundas på överlåtelse. 6.3 om krav päersättning framställes senare än , räknat från den tidpunkt dåkroppsskadan orsakades. 6.4 vid atomskadaenligt definitionen i atomansvarighetslagen 1 §,ej heller vid skada, varsuppkomst eller omfattning direkt eller indirekt orsakats av eller står isamband med jordbävning, vulkaniskt utbrott, krig, invasion, fiendes åtgärd,krigsliknande operationer, vare sig krig förklarats eller inte, inbördeskrig,myteri, revolution, uppror, upplopp eller åtgärd av makthavare, som obehörigentillvällat sig makten. Har landstingetutgivit ersättning för skada, skall patienten överlåta sin rätt tilllandstinget att av annan kräva ersättning för skadan. I principieUaeller tveksamma skadeersättningsfall skall utlåtande inhämtas från en särskilttillsatt sakkunnig nämnd . I denna skall förutom medicinsk expertisingå representanter för landstingskommunerna och försäkringsgivare. Rätt att inhämta utlåtande tillkommer landstingsförbundet, den skadade ochförsäkringsgivaren. I motionen föreslås att strikt ansvarinförs inom sjukvården. Denna fråga har diskuterats under många är. Senastfrågan behandlades av var i samband med antagandet av den nyaskadeståndslagen . I detta lagstiftningsärende framhölljustitieministern (se ovan s. 7) att önskemålen om-förbättrat skydd påsjukvårdens område enligt hans mening bäst tillgodoses genomförsäkringsanordningar som verkar direkt till förmån för de potentielltskadelidande. Med hänsyn till att sjukvärdens och folktandvårdens huvudmän samtde privatpraktiserande läkarna och tandläkarna genom sina organisationerförklarat sig beredda att ta initiativ till på lämpligt sätt utformadeförsäkringssystem, ansåg justitieministern att det inte fanns skäl att ta uppfrågan om ingripande genom lagstiftning till säkerställande av attersättningsproblemen på detta område bUr lösta. instämde ijustitieministerns principiella syn pä frågan men underströk för sin delytterligare angelägenheten av att förekommande problem rörande denna typ avskador löses (se ovan s. 8). Utskottet lämnade också vissa närmareupplysningar rörande det pågående utredningsarbetet för att utforma ett sådantersättningssystem som justitieministern åsyftat (se ovan s. 9). Detta arbetehade då sedan något är tillbaka bedrivits av en arbetsgrupp bestående avrepresentanter för landstingsförbundet och de svenska försäkringsbolagen. Utredningsarbetet hade för utskottsbehandlingen nått så långt att man kunde skönja riktlinjerna för hurersättningssystemet borde utformas. Som framgår av den föregående redogörelsen (s. 11) harsedan dess stora framsteg gjorts i utredningsarbetet. Arbetsgruppen har den 2februari 1973 i en rapport med titeln redovisat ett fullständigt förslag till utformning avbestämmelser om ersättningsansvar för kroppsskada som drabbar patient i sambandmed sjukvård. Rapporten har behandlats av landstingsförbundets styrelse ochundergår remissbehandling. Det remitterade förslaget ansluter sig nära till depreliminära uppgifter angående ersättningssystemets utformning vilka föregåendeär lämnades av företrädare för landstingsförbundet och ifrågavarandearbetsgrupp och som senare redovisades i utskottets betänkande. Utskottetuttrycker sin stora tillfredsställelse över att därvid angivna målsättningaroch uppgjorda tidsplaner för utredningsarbetet i stort sett kunnat hållas. Detnu presenterade förslaget anser utskottet i sina huvuddrag vara väl ägnat attskapa ett enklare, snabbare och rättvisare ersättningssystem än skadeståndsrättenspä sjukvärdens område. Visserligen uppfyUer förslaget inte de mest långtgåendekrav som frän olika håll uppställts när det gäller ekonomisk kompensation vid"medicinskt olycksfall". Det föreslagna ersättningsansvaret täckerdock de allvarliga skadefall där motiven för vidgade ersättningsmöjligheter ärmest framträdande, nämligen de direkta behandlingsskadorna. Det bör vidareunderstrykas att det föreslagna skadebegreppet är helt fristående från varjeinslag av vårdslöshet, bristande erfarenhet, bristande skicklighet ellerbristande kännedom om patientens konstitution. Detta innebär att man tillskillnad från gällande lagregler bortser från de subjektiva momenten ivårdpersonalens handlande. Härigenom uppfyller förslaget målsättningen attutjämna effekterna av culparegelns tillämpning inom sjukvården beträffande demest angelägna ersättningsbehoven. Förslaget innebär vidare att ersättningsansvaretkommer att omfatta nya skadegrupper - skador som-liittills inte registreratssom skada. Utformningen av förslaget har nödvändigtvis till stor delbetingats av de ekonomiska förutsättningarna. Det allmänna ekonomiska lägetanses inte ge utrymme för kostnadsökningar annat än i begränsadomfattning. Sjukvårdshuvudmännens ekonomiska insatser för utformningen av ettvidgat ersättningsansvar vid skada i samband med sjukvård har sålunda måsteavvägas i konkurrens med andra resursbehov inom sjukvården. Detta innebär attkostnaderna för ett vidgat patientskydd måste värderas i förhällande tillalternativ användning inom sjukvårdsproduktionen. Arbetsgruppen har påpekat attdet föreslagna ersättningssystemet utformats med viss försiktighet. Om detföreslagna ersättningsansvaret kommer att genomföras och det, sedan systemetprövats , visar sig att riskerna överskattats, dvs. att kostnadernaunderstiger de nu beräknade eller att ekonomiskt utrymme i övrigt finns, börenligt arbetsgruppen en påbyggnad av systemet övervägas. Enligt detföreliggande förslaget finns det i sådant fall möjligheter att beträffande bestämda skadegrupper vidga det nu föreslagna ansvaret. Enligt vad utskottet inhämtat från ,och representanter för de i den ovannämnda arbetsgruppeningående försäkringsbolagen bedöms preliminärt förutsättningarna som goda föratt ett ersättningssystem av liknande utformning skall kunna införas på denprivata värdsektorn. De förhoppningar, som utskottet föregående är ställde pädet inom landstingsförbundet pågående utrednings- och förhandlingsarbetet, harsåledes visat sig välgrundade. Frågan om att tiUskapa ett enklare, snabbare ochmera rättvist ersättningssystem för skador vid medicinsk behandling har underdet gångna året förts ett gott stycke närmare en lösning. I nuvarande läge börgivetvis landstingsförbundets och sjukvårdshuvudmännens slutligaställningstagande till det föreslagna ersättningssystemet avvaktas, liksom ivilken utsträckning anslutning till systemet kommer att äga rum inomangränsande värdområden. Vid dessa förhållanden bör motionsyrkandet om särskildlagstiftning i ämnet inte vinna bifall. attriksdagen avslår motionen 1973:1093. Närvarande: herrar i (fp), ().Svanström (c), ()*, ()*. (), iFalköping (c), (), (), herrar (), (vpk), i (s)*, () och i (s). * Ej närvarande vid betänkandets justering. GOTAB 733409 S 1973