bet · FW01FöU25 · 1973-12-31 00:00:00 — Han tog spontant kontakt med lokalavdelningen i Göteborgtill de förenade FNL-grupperna i och hörde han sig förmed sin förbindelseman i försvarsstaben om denna FNL-kontakt var av intresse.Det visade sig att man var intresserad av att nå kontakter med utländskunderrättelsetjänst i vissa gmpper bortom . Denna rörelse blevinkörsport till KFML och och förde tillkontakter med personer tillhörande en terroristorganisation. har uppgivit: Han anstäUdes 1959 vidförsvarsstaben efter att ha varit partiombudsman i . Hansuppgift blev bl. a. att kartlägga vilka industrier, kraftverk och andraanläggningar som var viktiga från försvarssynpunkt och att ta kontakt medpersoner som kunde lämna upplysningar om anställda som kunde vara opåUtligafrån säkerhetssynpunkt. tog kontakt inte bara med fackligt anslutna vidföretaget i fråga utan även med andra personer som hade god kännedom omförhållandena i den aktuella trakten. Jämte arbetade ytterligare en tiUförsvarsstaben knuten man med liknande uppgifter. De rapporter som Pauesupprättade angående inhämtade upplysningar lämnade han tiU Vad som sedan gjordes med dessa rapporter vet intePaues men antagligen lämnades de utan bearbetning vidare till försvarsstabenssäkerhetsavdelning eller tUl säkerhetspolisen. föreslog aldrig någraåtgärder i sina rapporter. Hans uppfattning var att upplysningarna insamladesmed tanke på ett eventuellt skärpt mUitärt läge. Det är ett helt oriktigtpåstående att skuUe ha lämnat rapporter tiU det socialdemokratiskapartiet om sin verksamhet. Denna upphörde och gick över tUldepartementstjänstgöring. återanställdes vidförsvarsstabens särskUda byrå och sysslade då med helt andra uppgifter än deninrikes verksamhet som han ägnat sig åt under den första anställningsperioden. Av den gjorda utredningen framgåratt det fram ankommit på den särskUda byrån att inhämtaupplysningar även avseende rikets inre säkerhet och att man vid övervakning avpersoner som kunde misstänkas vara opålitUga från säkerhetssynpunkt oftaanUtade fackliga förtroendemän på den misstänktes arbetsplats. Dessa omständigheteri förening med att den särskUda byråns verksamhet avseende rikets inre säkerhetväsentligen ombesörjdes av en aktivt verksam socialdemokrat och att förekom omfattande registreringar, bl. a. av dem som hörde till eUervisat starka sympatier för politiska ytterUghetspartier, kan ha utgjortunderlag för misstankar att den hemUga underrättelseverksamheten utnyttjades ipartipolitiskt syfte. Sådana misstankar har också uttalats i den offentligadebatten, sedan gjort direkta påståenden om otillbörligt politisktutnyttjande av den särskilda byråns verksamhet. Är 1969 fattades beslut om att den särskilda byrånsinrikes verksamhet skulle upphöra. Säkerhetspolisen skuUe i fortsättningenensam svara för säkerhetsunderrättelsetjänsten i den mån denna inte direktberörde det mUitära försvaret och därför ankom på försvarsstabens säkerhetsavdelning.Det finns därför anledning att vid bedömningen av om något otillbörligtförekommit hålla isär förhållandena före och efter det att den huvudsakligen avPaues under Elmers ledning bedrivna inrikes verksamheten upphört. Vid den avutskottet gjorda utredningen har i första hand ägnats uppmärksamhet åt densärskUda byråns verksamhet beslut men utredningen har ävenkommit att belysa förhåUandena . Påståendet att statsministern en gång på bestämdtid sammanträffat med har tiUbakavisats av dem båda och måste betraktassom helt grundlöst. hänvisade vid samtalet i oUkahänseenden till , som skuUe sitta inne med upplysningar. Vidsamtalet med Isacson uppgav denne på fråga, om han hade sig bekant någotsamröre mellan den särskilda byråns personal och den socialdemokratiskapartiorganisationen, att han följt med i en bil från en avbyråns lokaler och att under färden vid byrån anställda lämnat en pärm och andra handlingar pä densocialdemokratiska partiexpeditionen vid . , somvarit sekreterare åt , har med bestämdhet uppgivit att hon endast vid etttillfälle besökt partiexpeditionen, då hon lämnade ett kuvert med för henneokänt innehåll, och att hon vid det tillfället var ensam och i varje fall intehade sällskap med Isacson. EnUgt Isacson hade vidare livaktigaförbindelser med framför allt . har uppgivit att han under den tidhan var internationell sekreterare i det socialdemokratiska partiet träffadeElmer högst fem eUer sex gånger bl. a. i dennes bostad och med honomdiskuterade allmänna internationella politiska frågor. Utskottet anser att utredningen inte ger stöd åt Isacsonsuppgifter. Oavsett om dessa är riktiga eller ej är det uppenbart att av dem ochav vad i övrigt framkommit inte kan dragas någon slutsats om att det förekommitnågot obehörigt samröre mellan byrån och det socialdemokratiska partiet. har förnekat att inhämtade upplysningar pä någotsätt har utnyttjats i partipolitiskt syfte. Ingenting har framkommit som tyderpå att , som också har tillbakavisat alla beskyllningar mot honom omotUlbörligt handlande, i samband med sitt arbete åt särskilda byrån före ellerefter ålagts eller av eget initiativ ägnat sig ät partipoUtisk verksamhetmed utnyttjande av inhämtade underrättelser. Utskottet har inte gått vidare i frågan om obehörigtpartiinflytande på den särskUda byråns verksamhet . Slutsatsen förutskottets del blir att det såvitt kunnat utrönas saknas verklighetsunderlagför påståendet om en av regeringen eller närstående organ styrd verksamhet inomförsvarsstabens särskilda byrå i partipolitiskt syfte. När det härefter gäUer tiden efter det säkerhetspolisenövertagit hela ansvaret för den icke-militära säkerhetstjänsten, tiUdrar sigGunnar verksamhet särskild uppmärksamhet. Om har inhämtats att han efter att tUl en början hagjort tjänster åt försvarsstabens särskilda byrå framåt arbetade åtsåväl särskilda byrån som säkerhetspolisen. Det är genom aUmän åklagare utrettatt medverkade vid fotografering avmedlemsuppgifter m. m. som han kommit över genom att nästla sig in i olikaorganisationer i . Dessa åtgärder har inte såvitt visats skett påföranstaltande av eUer efter medgivande av någon överordnad. Åtgärdernahar inte heller, såvitt utskottet kunnat finna, ingått som led i någonsystematisk kartläggning av medlemmarna i organisationerna och torde inteheller ha upprepats. Med undantag för nämnda fotografering finns enligtförsvarsutskottets bedömande ingen anledning till annat antagande än attEkbergs rapportering från politiska och andra organisationer bl. a. densvenska palestinarörelsen har legat inom ramen för den av uppdragsgivarnautstakade verksamheten, sådan den beskrivits i dåvarande försvarsministernsuttalanden i . Inteheller i övrigt har för den tid granskningen huvudsakligen har avsett enligt utskottets mening kommit fram någonting somger belägg för eller ens tyder på att den särskilda byråns verksamhet harutnyttjats i partipoUtiskt syfte. Utskottet vill i detta sammanhang närmare behandlagränsdragningen mellan å ena sidan den militära säkerhets- och underrättelsetjänstenoch å andra sidan den polisiära säkerhetstjänsten. har i dendelen uppgivit bl. a. följande: Den gäUande uppgiftsfördelningen har tiUämpatsfr. o. m. efter diskussioner och beslut . Hela regeringen varengagerad i beslutet. gav och klaradirektiv om att polisen ensam skuUe svara för åtgärder som gäUde rikets inresäkerhet. Vidare ålades försvarsstabens säkerhetsavdelning att förstöra dedubletter av personuppgifter från säkerhetspolisens register som hadeförvarats där efter genomförda personalkontroller. I samband härmed gjordes enomorganisation inom försvarsstabens särskilda byrå. Anteckningar som hadegällt den tidigare inrikes verksamheten förstördes. a. uppgivit att det inte längresker någon övervakning av misstänkta terrorister från försvarsstabens sida.Uppgiftsfördelningen gentemot polisen är klar men ett visst samarbete måsteäga rum, eftersom hela basen för den särskilda byråns verksamhet ligger iSverige. a. uppgivit: Gränsdragningen år 1969var angelägen och riktig. Den innebär att polisen svarar för säkerheten inomlandet. Ett samarbete måste finnas mellan polisen och försvarsstabens organ försäkerhets- och underrättelsetjänst. PoUsen måste för sitt arbete kunna ta emotuppgifter där de står att få. Vidare måste poUsen självständigt bedömauppgiftemas värde och besluta om åtgärder med anledning av inkomna uppgifter.Polisen arbetar inte genom att ge personer direktiv att gå in i organisationerför att rapportera därifrån. I fallet befanns det mycketangeläget att ta emot de upplysningar som försvarsstabens särskilda byrå erbjödsig att förmedla. per halvår fördetta material, senare ökat till . Rapporteringen tillpoUsen avbröts när polisen inte längre bedömde materialet vara lika intressant. a. uppgivit: Är 1969 fick särskUdabyrån order att avveckla den inrikes verksamheten. I samband därmed förstördesregisteranteckningar som hade samband med denna verksamhet. Det kan vara svårtatt draga en skarp gräns mellan polisiär spanings- och utredningsverksamhet,som säkerhetspolisen svarar för, och mUitär underrättelseverksamhet, somhandhas av försvarsstabens särskilda byrå. Gränsdragningen förutsättersamarbete mellan och byrån. Detta samarbete har varit gottmen bör kunna fördjupas ytterligare. anlitades av särskilda byrånför olika uppdrag. Han gick på eget initiativ in i organisationer och fann däruppgifter som han erbjöd byrån information om. Dessa vidarebefordrades tillpolisen, som även stod för en del av ersättningen till . Utskottetanser det vara klarlagt att det fr. o. m. har skett en uppgiftsfördelning mellan ochöverbefälhavaren som innebär att försvarsstabens särskilda byrå inom landetendast bedriver verksamhet som har klart samband med den utåtriktadeunderrättelseverksamheten. FaUet är i viss mån ett undantag.Uppgifter från som gäUde rikets inre säkerhet förmedlades emeUertid tiUpoUsen. Utskottet har beretts tillfälle att ta del av ett 60-tal exempel påuppgifter som förmedlades på detta sätt och även fått en redogörelse föruppgiftemas bedömda värde för polisen. Utskottet anser att det är av allmäntintresse att huvuddelen av detta material redovisas öppet. Rikspolisstyrelsenhar på utskottets begäran utarbetat en sammanfattning, i vilkentidsangivelser, namn m. m. av sekretesskäl har utelämnats. Sammanfattningenbifogas som bilaga 3. Beträffande registren vid ochförsvarsstabens säkerhetsavdelningar och vid försvarsstabens särskilda byrå villutskottet i första hand hänvisa till den utredning som gjordes avriksdagens justitieombudsman och redovisades genom beslut den 9 augusti 1972.Utskottet har genom företrädare besökt de tre berörda organisationsenheternaoch därvid särskUt noga studerat förhållandena vid försvarsstabenssäkerhetsavdelning och särskilda byrå. Besöket vid försvarsstabenssäkerhetsavdelning gav bekräftelse på de iakttagelser och omdömen somredovisades av justitieombudsmannen. Något åsiktsregister förekommer inte.Inte heller särskilda byråns sökregister har i något avseende denna karaktär. Har hållits i okunnighet och finns det en hemligbudget? Det har påståtts att den hemligaunderrättelsetjänsten bedrivits utan att har informerats samt att detför verksamheten även finns en hemUg budget som är större än denmedelsram som anvisas över försvarets budget. Utskottet har i det föregående redogjort för det sätt påviUcet regeringen i samband med statsverkspropositionen lämnar riksdagenuppgifter om den särskilda verksamheten vid försvarsstaben. Av redogörelsenframgår att promemoria till försvarsutskottet (före är 1971 tillstatsutskottets I :a avd.) innehåller redogörelse för den särskUda organisationensuppgifter och resursbehov. För innevarande budgetår har anvisats 10,7 milj.kr., varav . avser försvarsstabens särskilda byrå (utfaUetföregående budgetår var ). Medelsbehovet för försvaretsradioanstalt redovisas också för genom hemlig promemoria tUlförsvarsutskottet. De hemliga promemoriorna har aUtid föredragits iutskottet. Såvitt gäller radioanstalten har utskottet gjort studiebesök viddess huvudanläggning . Beträffande den särskUda verksamheten vid försvarsstabenhar utskottet före "IB-affären" inte fördjupat sina kunskaper annatän i fråga om försvarsstabens säkerhetsavdelning. En föredragning angående denmilitära säkerhetstjänstens uppgifter m. m. lämnades på utskottets begäran av dåvarande försvarsstabschefen ,åtföljd av chefen för sektion 2 i försvarsstaben och dåvarande chefen förförsvarsstabens säkerhetsavdelning. Den bland personalen inom underrättelsetjänsten användabeteckningen "IB" var helt okänd för utskottet. Om förkortningensrätta urspmng och innebörd finns oUka meningar hos dem som har använt den. Utskottet har särskUt studerat sanningshalten ipåståendena om att försvarsstabens särskUda byrå skulle ha haft tiUgång tiUpenningmedel utöver dem som har anvisats tiU verksamheten enligtprimäruppdraget inom anslaget Insatsberedskap m. m. eller från motsvarandetidigare anslag. Ingenting tyder på att så skuUe ha varit fallet. Det finnsdäremot ätskilliga förklaringar till att man har kunnat uppfatta sakförhåUandetpå det sättet. Här skall främst nämnas att en rad åtgärder har vidtagits avsärskUda byrån för att dölja den fasta organisationen för verksamheten ochförsvåra dess kartläggning. Anvisade medel har förts pä flera olika konton,redovisrung har skett enligt ett speciellt system där man särskilt har beaktatnödvändigheten att hemUghålla vissa käUor till underrättelser, anställningaroch lokaler har fått maskeras genom anordningar som varit avsedda att missleda,osv. Såvitt utskottet kunnat finna har särskilda byrån varit föremål för enbetryggande revision. Utskottet anser sig aUtså kunna konstatera attförsvarsstabens särskUda byrå inte har disponerat någon hemUg budget, dvs.några för dolda resurser av det slag som har påståtts i den aktueUadebatten. Den hemliga underrättelsetjänsten i fortsättningen Utskottet har i det föregåendekonstaterat att även i fortsättningen behöver en hemligunderrättelsetjänst, däri inbegripet en verksamhet av det slag somförsvarsstabens särskilda byrå svarar för. Utskottet har också slagit fastnågra allmänna krav på den särskilda organisationen för inhämtning avunderrättelser. Även om utskottets granskning av underrättelsetjänsten intehar gett belägg för att det finns några missförhållanden av det slag som harpåståtts i boken vill utskottet fästariksdagens uppmärksamhet på att det finns ett visst behov av åtgärder i oUkaavseenden. Liksom beträffande många andra försvarsfunktioner ärunderrättelsetjänsten i fred en bas för den utvidgade verksamhet som måstebedrivas om vårt land blir anfallet. Verksamheten i fred gäller som tidigarehar redovisats dels behovet av förvarning, dels teknikutveckling m. m. avbetydelse för totalförsvaret. Försvarsstabens särskUda byrå verkar inom enblygsam kostnadsram men har enligt vad utskottet inhämtat ändå nått godaresultat. Här berörs naturligtvis en viktig förutsättning för verksamheten.Den måste även i fortsättningen vara effektiv i förhållande till kostnaden. Med utgångspunkt i de aUmännakraven på den hemliga underrättelsetjänsten anser utskottet att det krävs enfastare inriktning av dess verksamhet. Om delar utskottets mening omde allmänna kraven har redan därmed skapats vissa grundläggande riktUnjer fördetta slag av verksamhet. Härutöver bör tillkomma riktUnjer (instruktion) avKungl. Närmare bestämmelser för tjänsten bör liksom tidigare meddelas avöverbefälhavaren. Sekretessfrågan har grundläggande betydelse när manöverväger den hemUga underrättelsetjänsten i fortsättningen. Vissa förhållandenoch uppgifter måste omgärdas med djup sekretess. Den inhämtande verksamhetenmåste vara hemUg i den meningen att metoder och personkontakter m. m. samtorganisationen för verksamheten måste hållas hemliga. Utskottet återkommer medsynpunkter angående personalen för hemlig underrättelsetjänst som bl. a. avseratt ytterligare förbättra sekretesskyddet. Ä andra sidan måste det ifortsättningen redovisas öppet att en verksamhet av detta slag bedrivs ochmåste bedrivas. Det allmänna syftet och den organisatoriska anknytningen istort bör vara kända. Med en sekretess av det djup som har förekommit på senareår riskerar man att den hemliga underrättelsetjänsten saknar egentUg plattformi samhäUet. Enligt utskottets mening bör den under överbefälhavaren ansvarigechefen för den hemliga underrättelsetjänsten, i Ukhet med chefema förrikspolisstyrelsens och försvarsstabens säkerhetsavdelningar, i fortsättningenstå i öppen personalförteckning och redovisas öppet. Frågan om insyn och kontroll är mycket betydelsefull.Redan genom utskottets granskrUng har tagits ett mycket stort steg mot ökadparlamentarisk insyn. Utskottet förutsätter att kommande riksdagarsförsvarsutskott följer verksamheten i stort. Det kan också förutsättas attregeringen - som på statsmaktemas nivå har ansvaret för underrättelsetjänstensbedrivande - ägnar denna betydande uppmärksamhet. har tagit ställning till en motion omlekmannastyrelser inom försvaret. ansåg att frågan om ettlekmannainflytande inom krigsmaktens centrala staber bör prövas i samband medatt stabsorganisationen ses över. Det angavs vara en viktig fråga att övervägavilka uppgifter som i förekommande faU lämpligen bör läggas pä enlekmannastyrelse (FöU 1973:19, rskr 1973:299). Utskottet anser det möjUgt att ifredstid en eventuell lekmannastyrelse för försvarsstaben även skulle kunna fåtill uppgift att ta ställning till principiella frågor rörande den särskUdaverksamheten. Man kan även tänka sig andra former för insyn och kontroll. Genom utskottets granskning har aktualiserats en radfrågor rörande den personal som är fast knuten till den hemligaunderrättelsetjänsten. Även om underrättelsetjänsten andrasamhällsaktiviteter påverkas av den tekniska utvecklingen i olika avseenden personeUa kvalitén inom organisationen avgörande betydelse. Utan tvivelutsätts personalen för svåra påfrestningar, inte minst genom att den avsäkerhetsskäl i stor utsträckning måste dölja sin egentliga sysselsättning ävenför sina anhöriga. Den hemliga underrättelsetjänstenbehöver personal som är både effektiv och omdömesgiU. Säkerhetsskyddet ställersärskilda krav. Mot denna bakgrund anser utskottet att man i fortsättningen börägna särskild uppmärksamhet åt frågor som gäUer rekrytering ochanställningskontroU, utbUdning för underrättelseverksamheten ochvidareutbildning för annan verksamhet efter avslutad anställning. Olika medelbör stå tiU förfogande när ett anställningsförhållande måste avvecklas.Verksamhetens speciella karaktär gör det också angeläget att överväga frågorrörande den tiU särskUda byrån fast knutna personalens anställningsförhåUanden,tyst-nadspUkt m. m. Som tidigare anförts har utskottet vid sin granskningsärskilt ägnat uppmärksamhet åt medelsförvaltningen och den ekonomiskakontrollen vid försvarsstabens särskilda byrå. Systemet för ekonomisk redovisning och kontroll, grundatpå regeringens föreskrifter av , präglas av verksamhetens hemligakaraktär. För att få tUlgäng tiU värdefuUa källor för underrättelser måstekontaktmannen inom särskilda byrån kunna ge betryggande garantier föruppgiftslämnarens anonymitet och - om sådana garantier lämnats ha möjlighetatt dölja käUan både i samband med rapportering och vid redovisning förutgifter i sammanhanget. Den aktiva inhämtande verksamheten bygger alltså i höggrad på förtroende mellan kontaktman och uppgiftslämnare. Mot denna bakgmnd ärdet självklart att inte alla utgifter kan redovisas genom kvitto utan iblandmåste styrkas genom intyg som inte röjer uppgiftslämnaren. Det tUlämpade förfarandet att förstöraredovisningshandlingarna sedan både revisom och chefen förförsvarsdepartementet gjort sin återkommande granskning äruppenbarligen förenat med vissa olägenheter. Verksamhetens hemUga natur ochfrånvaron i vissa fall av utgiftsverifikationer kan vara en grogrund förmisstankar om otillbörligt förfarande i ekonomiskt avseende. Utskottet vill idetta sammanhang erinra om att den omfattande utredning som gjordesangående försvarsstabens s. k. C-byrå främst föranleddes av antydningar omekonomiska missförhållanden. Det är från personalens synpunkt av väsentligbetydelse att misstankar om brottsUgt eller eljest olämpligt förfarande i frågaom disponerade medel kan bli föremål för prövning som grundar sig på arkiveraderedovisningshandUngar. Granskningen har gett utskottet anledning att särskiltöverväga försvarets engagemang i Öst Ekonomiska Byrån. Byrån är en stiftelsemed namnet rörande östekonomiska frågor. Den skaUenUgt sina stadgar "bedriva utrednings- och informationsverksamhet rörandeföreträdesvis ekonomi och relationer till Väst". Motivet tillstiftelsens tillkomst är 1959 var att man önskade fä grundUgare kunskap omöststaternas ekonomi. Härigenom ville man förbättra möjligheterna att öka handeloch annat ekonomiskt samarbete med dessa länder såväl vid centrala statligahandelsförhandlingar som vid privata företags försäljningsansträngningar.Erfarenheter från departement och verk å ena sidan och från enskilda företag åden andra skulle erbjuda en god praktisk bakgrund till bedömningarna. Anslutna som abonnenter på rapporter och notiser från ÖstEkonomiska Byrån är f. n. två banker, ett 25-tal storföretag och någraintresseorganisationer. Från statens sida deltar bl. a. kommerskollegium,överstyrelsen för ekonomiskt försvar och . Medlemmarnabetalar avgifter av varierande storlek. Från kommerskollegium utgår f. n.bidrag med . Försvarsstaben betalar ett bidrag om 30 000 kr.Styrelsen består av elva personer, varav fyra representerar staten, sexnäringslivet och en i . Totalförsvaret företräds istyrelsen av överbefälhavaren och chefen för överstyrelsen för ekonomisktförsvar. Personalen vid Öst Ekonomiska Byrån består utöver chefenav två heltidsanställda och tre halvtidsanställda utredare jämte tvåhalvtidsan-ställda skriv- och arkivmedhjälpare. Under vissa perioder haraspiranter i utrikesförvaltningen tjänstgjort vid byrån. Lönema för dessa harbetalats av statsverket. Lönen för byråns chef betalas avmedel tUl den särskilda verksamheten vid försvarsstaben. Så har skett alltsedanRydström vid byråns tillkomst blev dess chef efter att ha varitanstäUd inom den hemUga underrättelsetjänsten. Utskottet anser att verksamheten vid Öst Ekonomiska Byråninte i första hand är ett försvarsintresse. Den speciella kompetens som byrånrepresenterar bör därför inte ges statUgt stöd som innebär organisatoriskanknytning till försvaret. Det har framhåUits för utskottet att en verksamhet av detslag som försvarsstabens särskilda byrå svarar för aldrig får stelna i sinaformer. Smärre organisationsförändringar m. m. är vanliga. Händelsema under är1973 har tvingat fram viss översyn. Den pågående interna översynen bör enligt utskottetsmening kompletteras med fördjupat studium av de frågor som utskottet harberört tidigare i detta avsnitt. Härvid bör bl. a. även övervägas om resursemaför underrättelsetjänst är fördelade på bästa sätt och om en ökad användning avtekniska hjälpmedel kan medföra fördelar. Formerna för dessa överväganden börbeslutas av Kungl. Fortsatta överväganden angående statsmaktemas insyn ochkontroll bör tidsmässigt ske senast i samband med att man utreder frågan om enlekmannastyrelse för försvarsstaben. Överväganden av det slag som utskottet här har uttalat sigför bör inte få medföra någon försening av åtgärder som snabbt kan vidtas föratt ytterligare öka effektiviteten i underrättelsetjänsten. I betänkandet redovisarförsvarsutskottet inledningsvis hur dess granskning av den s. k. IB-affären harinriktats och genomförts. Vidare lämnas en kort historik beträffandeunderrättelsetjänsten i vårt land. Sverigesbehov av en hemlig underrättelsetjänst behandlas i ett särskilt Efter att ha tecknat en bakgrund redovisarutskottet vissa beslut som statsmaktema har fattat samt organisatoriskaförhållanden m. m. Utskottet slår därefter fast att vårt land så länge det villupprätthålla ett meningsfullt försvar behöver såväl en underrättelsetjänst somen säkerhetstjänst.