bet · FW01LU35 · 1973-12-31 00:00:00 — med fartyg, är han jämte bortfraktaren och enligt sammaregler som denne ansvarig för sin del av befordringen. Bestämmelserna i 196 §ha motsvarande tillämpning. Bortfraktarens och den andres ansvarighet ärgemensamt begränsad enligt 192 §. Krav på ersättning för personskadaeller försening av passagerare får väckas endast av passageraren eller dennesrättsinnehavare eller, vid dödsfall, den som hat rätt till skadestånd enligt 5kap. 3 § skadeståndslagen (1972:207). 199 § Bestämmelser om hänskjutande till vissdomstol eller till skiljemän av tvist angående ansvarighet på grund av avtal ombefordran av passagerare och resgods finnas i 337 §. Bestämmelser om preskription finnas i 284 §. Vissa bestämmelser om tillämpningen 200 § Bestämmelserna i 181198 §§ kunnaej åsidosättas genom avtal till passagerarens nackdel vid befordran inomSverige, , och eller mellan dessa stater, ej heller vidbefordran med avtalsenlig avgångsort ' eller bestämmelseort i någon av dessastater. Vad som sagts gäller även om utländsk lag i övrigt är tillämplig påbefordringen. Utan hinder av 200 § får bort- fraktaren förbehålla sig frihetfrån ansvarighetsåvitt rör passagerare för tiden innan denne går ombord och efter det att hangått iland. Detsamma gäller i fråga om Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse handresgods för tiden innan delta föres ombord och efterdet att det förts iland. För sjötransport mellan fartyg och land äro sådanaförbehåll tillåtna i. den mån transporten ej omfattas av befordrings-avgifteneller utföres med transportmedel, som annan än bortfraktaren ställer tillförfogande. Bortfraktaren får alltid* förbehålla sig frihet från ansvarighetför levande djur. Är det avtalat eller klart förutsatt, att befordringenhelt eller till bestämd del skall utföras av annan än bortfraktaren, får denneockså förbehålla sig frihet från ansvarighet för skada orsakad av händelseunder den del av befordringen som utföres av den andre. Detsamma gäller, ompassageraren, enligt befordringsavtalet har rätt att helt eller delvis anlitaannan än bortfraktaren för befordringen. ÄTTONDE KAPITLET Om skada genomfartygs sammanstötning Stöta fartyg samman så att skada uppstår på det enafartyget eller ombordvarande gods eUer personer och är sammanstötningen orsakadgenom vållande på endera sidan, skall den sidan ersätta skada och förlust somuppkommer därav. Har sammanstötningen orsakats genom vållande på båda.sidor,skola dessa taga del i skadans ersättande efter förhållandet mellan de pä ömsesidor begångna felens beskaffenhet. omständigheterna icke stöd för någonviss fördelning, skall vardera sidan ersätta hälften av skadan. Vardera sidan svarar endast för Vardera sidan svarar endast för sin delav ersättningen. För skada sin del av ersättningen. För skada på personsvara dock båda sidor på person svara dock båda sidor solidariskt, med rättför den sida solidariskt. som utgivit mera än vad som belöper på den attuttaga det överskjutande hos den andra sidan under åtnjutande av densjöpanträtt som tillkommer ersättningen. Har ena sidan utgivit mer än vad som belöper på den, fårdet överskjutande uttagas hos den- 6 Senaste lydelse 1967: 48. andra.Mot sådant anspråk kan den senare göra gällande samma rätt till befrielse fråneller begränsning av ansvarighet som han kunnat åberopa mot den skadelidandeenligt denna eller motsvarande främmande lag eller därmed förenligt förbehåll.Förbehåll må dock icke åberopas till befrielse ' från eller begränsning avansvarighet utöver vad som följer av 118, 120 eller 188194 §§ eller däremotsvarande bestämmelser i främmande lag. Vid bedömande av fråga om vållande tillsammanstötning skall särskilt beaktas om tiden medgav överläggning eller icke. Bestämmelsernai denna lag om sammanstötning mellan fartyg äga tiUämpning även när till följdav fartygs manövrering eller på annat sätt skada av ett fartyg orsakas påannat fartyg eller personer eller gods därpå, utan att fartygen stöta samman. Bestämmelsernai denna lag om -sammanstötning mellan fartyg ha tUlämpning även när, till följdav fartygs manövrering eUer på liknande sätt, skada av ett fartyg orsakas påarmat fartyg eller personer eller gods därpå, utan att fartygen stöta samman. TIONDE KAPITLET Om begränsning av redaresansvarighet Med franc förstås en enhet innehållande sextiofem och ett halvt milligramguld av niohundra tusendelars finhet. Omräkning till svenskt mynt skall skeefter kursen den dag då redaren ställer säkerhet för sin ansvarighet eller,om säkerhet icke ställes, då betalning sker. Meddräktighet avses nettodräk-tigheten, för maskindrivet fartyg ökad med detmaskinrum som vid bestämmandet av nettodräktighe-ten dragits från bruttodräktigheten. 2 mom. Med dräktighet avses nettodräktigheten, förmaskindrivet fartyg ökad med det maskinrum som vid bestämmandet av nettodräktighetendragits från bruttodräktigheten. tSenaste lydelse 1967: 48. 8 Senaste lydelse 1964: 85. Om sjöpanträtt och om preskription av fordran i vissa fall Nedanstående fordringar upphöra, vare sig ansvarighetenför dem är begränsad eller obegränsad, om talan ej väckes i laga ordning ifråga om 1. fordran påbärgarlön, från det bärgningsföretaget slutförts; 2. fordran påandel i bärgarlön enligt 229 § 1 mom. andra stycket, från detvederbörande av redaren erhåUit imder-rättelse om bärgarlönens och andelensstorlek; 3. fordran på ersättning för samanstötning, från den dag skadan inträffade; 4. fordran på utbekommande av belopp som någon enligt 220 § tredje stycket erlagt utöver vad som rätteligen belöper på honom, efter det beloppet ut givits av honom; 5. fordran på ersättning på grund av att last eller resgods för kommit eller skadats eller att i konossement lämnats oriktiga eller ofiUlständiga uppgifter, från den dag avlämnande ägt eller bort äga rum; 6. fordran på bidrag till gemen samt haveri eller annan kostnad, som skall fördelas enligt samma grund (136 och 216 §§), från dispaschens dag. Nedanstående fordringar upphöra, vare sig ansvarighetenför dem är begränsad eUer obegränsad, om talan ej väckes i laga ordning ifråga om 1. fordran påbärgarlön, från det bärgningsföretaget slutförts; 2. fordran påandel i bärgarlön enligt 229 § 1 mom. andra stycket, från detvederbörande av redaren erhållit imderrättelse om bärgarlönens och andelensstorlek; 3. fordran påersättning för sammanstötning, från den dag skadan inträffade; 4. fordran påbelopp som någon erlagt utöver vad som rätteligen belöper på honom enligt 220§, från det beloppet utgivits av honom; 5. fordran på ersättning på grund av att last skadats, gått för lorad eller försenats vid befordran eller på grund av att i konosse ment lämnats oriktiga eUer ofull ständiga uppgifter, från det godset utlämnats eller borde ha utlämnats; 6. fordran på ersättning för per sonskada eller försening vid pas sagerarbefordran, från ilandstigningen eller, om passage raren avlidit under befordringen, från den dag ilandstigning skulle ha ägt rum, eller, om passageraren avlidit efter ilandstigningen, från dödsfallet men icke se nare än från ilandstigning en; » Senaste lydelse 1967: 48. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7. fordranpå ersättning på grund av att resgods skadats, gått förlorat eller försenats vid be fordran, från det godset förts iland eller, om det 'gått förlorat, skulle ha förts iland; 8. fordranpå bidrag till gemen samt haveri eller annan kostnad, som skall fördelas enligt samma grund (136 och 216 §§), från den dag dlspaschen vann laga kraft. Svarar gäldenären i andra fall änsom avses i första stycket för ersättning eller för annan fordran medbegränsning av redareansvaret eller endast med inlastat gods, upphör .fordringen,om talan ej väckes i laga ordning, i fråga om fordran på ersättning inom två årfrån den dag skadan inträffade och i fråga om annan fordran efterdet att fordringen förföll tUl betalning. Äger borgenären för fordringen hållasig även tUl redare, lastägare eller aiinan, utan att begränsning avansvarigheten äger rum, gäller sådan rätt som för fordran iallmänhet. Har fordran som avses i första eller andra stycket kommitunder dispaschörs behandling, anses talan om fordringen väckt. Den som infriat fordran som avses iförsta stycket 5 kan väcka återkrav mot tredje man efter utgången av den därangivna tiden. Sådan talan får dock ej väckas senare än från den dag huvudanspråketinfriades eller talan väcktes därom. Avtal om förlängning av preskriptionstid som avses idenna paragraf är giltigt endast om det ingåtts efter fordringens tillkomstoch äger ej verkan än åt gången, räknat föravtalet. Preskriptionstid kan dock icke i något fall genom avtal förlängas medsammanlagt eller, i fall som avses i första stycket 6 eller 7,med från det ilandstigning eller ilandföring ägt rum ellerskulle ha ägt rum. Fråga om preskription av fordran som avses i denna paragrafbedöms här i riket enligt svensk lag, även om utländsk lag i övrigt ärtillämplig på rättsförhållandet. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse FJORTONDE KAPITLET Om laga domstoloch rättegång i sjörättsmäl 337 §10 I fråga om behörigheten förde tingsrätter som anges i 336 § första stycket att upptaga tvistemål enligtdenna lag äga bestämmelserna om laga domstol i tvistemål i allmänhetmotsvarande tillämpning. Talan får även väckas vid den av tingsrätterna som ärdomstol för den ort där fartyget finnes. Har säkerhet för fordran ställts hosmyndighet till befrielse från kvarstad eller annan handräckning, får talanväckas även vid den av tingsrätterna som är domstol för den ort där säkerhetenställts. Talan angående fordran som säkerheten avsett får väckas vid sistnämndatingsrätt, även om säkerheten frigivits. Överenskommelse att framtida tvistangående ansvarighet på grund av avtal om befordran av passagerare ellerresgods skall hänskjutas till viss domstol eller till skiljemän är ogiltig.Utan hinder härav får dock avtalas, att talan efter kärandens val endast skallkunna väckas vid domstol 1. för denort där svaranden är varaktigt bosatt eller har sin huvudsakliga rörelse; 2. för denavtalsenliga avgångs-eller bestämmelseorten; eller 3. i denstat där käranden har sitt hemvist eller eljest är varaktigt bosatt, förutsattatt svaranden har driftsslälle för sin rörelse i den staten och är underkastaddess domsrätt. Om domstolen för den ort där svaranden enligt i första stycket angivna grunder kunnat sökas icke är tingsrätt som anges i 336 § första stycket, väckes talan vid den av dessa tingsrätter som är närmast den orten. Om domstolen för den ort där svaranden enligt i förstastycket eller andra stycket 1 eller 2 angivna grunder kunnat sökas icke ärtingsrätt som anges i 336 § första stycket, väckes talan vid den av dessatingsrätter som är närmast den orten. Äro flera redare i ett fartyg,skall fartygets hemort anses som rederiets hemvist. FEMTONDE KAPITLET Särskilda bestämmelser Med franc förstås i denna lag envärdeenhet innehållande sextiofem och guld 10 Senastelydelse 1970: 919. LU 1973: 35 32 avniohundra tusendelars finhet. Omräkning till svenskt mynt skall ske efter denofficiella kursen den dag då betalning sker eller, om säkerhet ställes förbetalningen, då säkerheten ställes. Dennalag träder i kraft den dag Konimgen förordnar. Lagom ändring i lagen (1936: 277) i anledning av tillträde till 1924 årsinternationella konvention rörande konossement Härigenom förordnas i fråga om lagen (1936: 277) ianledning av tillträde till internationella konventlonrörande konossement delsatt föreskriften i lagens ingress angående lagens tillämpningsområde skallupphöra att gälla, dels att 4 § 2 och 5 mom.skall ha nedan angivna lydelse, delsatt i lagen skall införas en ny paragraf, 8 §, av nedan angivna lydelse. 4 § 2 mom. Ansvarighet föreligge ej heller förförlust, minskning eller skada i följd av: a. feleller försummelse, vartill befälhavaren, någon av besättningen, lots eUer ock annan, som utför arbete i fartygets tjänst, gjort sig skyldig vid navigeringen eller handhavandet av fartyget; b. brand, som ej vållats genom fel ellerförsummelse av bortfraktaren själv; c. för sjöfarten säregenfara eller olycka; f. sjöröveri ellerannan samhällsfientlig handling; g. beslageUer annat ingripande av regering eller annan maktägande; utmätning, kvarstad eUer annan handräckning; h. karantän; i,åtgärd eller underlåtenhet av avlastaren eUer godsets ägare eUer en-deras agenteller representant; j.strejk, lockout eller annat inställande av eller hinder i arbetet, oansettorsak eller omfattning; k. uppror elleroroligheter; 1. åtgärd för räddande avmänniskoliv eUer för bärgning; m. dolt fel hos godseteller dess beskaffenhet eller tillstånd; n. bristfälligförpackning; o. bristande ellerfelaktig märkning; p.bristfällighet hos fartyget, vilken ej kunnat upptäckas med användande avtiUbörlig uppmärksamhet; Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse q. varje annan orsak, som icke beror av fel eller försummelse av bortfraktareneUer någon för vUken han svarar. Bortfraktaren njute ej ansvarsfrihet på de under c.p.angivna grunder, där antagas må, att han själv eller någon för vilken hansvarar genom fel eller försummelse medverkat till förlusten, minskningen ellerskadan. Påkallar någon ansvarsfrihet i fall som under q. avses, ligge å honomatt visa, att fel eller försummelse varom där sägs ej medverkat. 5 mom. Bortfraktaren och fartyget svare icke i något fallför förlust eller minskning av eller skada å gods eller för skada, som därmedsammanhänger, tiU högre belopp än ettusenåttahundra kronor i guld för varjekolli eller annan enhet av godset. Har högre värde å godset, jämte uppgift omdettas art, utan förbehåll upptagits i konossementet, skall detta värde gällasåsom gräns för bortfraktarens ansvarighet och, till dess annat visas, ansesmotsvara godsets verkliga värde. Påkallar någon ansvarsfrihet i fall som under q. avses,ligge å honom att visa, att fel eller försummelse varom där sägs ej medverkat. 5 mom. Bortfraktaren och fartygetsvare icke i något faU för förlust eller minskning av eller skada å gods ellereljest till godset hänförlig skada till högre belopp än ettusenåttahundrakronor i guld för varje kolli eller annan enhet av godset. Har högre värde ågodset, jämte uppgift om dettas art, utan förbehåll upptagits i konossementet,skall detta värde gälla såsom gräns för bortfraktarens ansvarighet och, tilldess annat visas, anses motsvara godsets verkliga värde. Genom avtal mellan bortfraktaren, befälhavaren eUer agenten och avlastaren må gränsen för bortfraktarens ansvarighet bestämmas tUl högre belopp än förut sagts. I förhållande till fordringsägare som tillhör främmande stat skall vad i första stycket första punkten stadgas om att där angivet belopp skall beräknas efter guldvärde ej gälla, med mindre detta följer av fördrag med den främmande staten och denna genomfört motsvarande beräkning tiU förmån för svenska fordringsägare. Har avlastaren svikligen lämnat oriktig uppgift om godsets art eller värde och har uppgiften intagits i konossementet, vare bortfraktaren och fartyget ej ansvariga jämlikt denna lag. 1 Senaste lydelse 1953: 58. Denna lag skall, i stället för vadsjölagen (1891: 35 s. 1) i motsvarande delar innehåller, tillämpas påkonossement utfärdat i stat, som är bunden av internationellakonvention rörande konossement men icke tilläggsprotokoll därtill,och på befordran Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse enligt sådant konossement. Har konossement utfärdats istat, som är bunden av konventionen i dess genom tilläggsprotokollet ändradelydelse, tillämpas lagen i den mån det är påkallat av folkrättsligaförpliktelser gentemot stat som är bunden av konventionen men icke avtilläggsprotokollet. Lagen skall dock i intet fall tillämpas på befordran inomSverige, , eller eller mellan dessa stater. Denna lag träder i kraft den dag Konungen förordnar. När lagen (1973: 000) om ändring i sjölagen (1891: 35 s.1) trätt i kraft, får Konungen förordna att lagen (1936: 277) i anledning avSveriges tiUträde till internationella konvention rörande konossementskall upphöra att gälla. I motionen 1973: 2051 av fruAsbrink m. fl. (s) hemställs att beslutar att uttrycket högre hand i118 § d) förslaget till lag om ändring i sjölagen skall utgå ur lagtexten ochersättas med orden naturhändelse av osedvanlig karaktär. Genom propositionen läggs framförslag till nya regler om dels sjötransport av gods, dels befordran tillsjöss av passagerare och resgods. De regler om sjötransport av gods som nått den vidasteinternationella tillämpningen är de som ingår i den i avslutadekonventionen om konossement, vanligen kallad Haagreglerna. Med konossementavses en handling som är undertecknad av fartygsbefälhavaren eller hansställföreträdare och som innehåller erkännande om mottagande av gods förbefordran samt förbindelse att transportera detta tUl viss bestämmelseort.Konossementet kan vara ställt till innehavaren eller vilket är det bmkliga till order. Genom konossementets överlåtande överflyttas äganderätten tillvarorna på handlingens mottagare. Konossementet har därför fått en förvaruomsättningen och kreditväsendet viktig funktion som substitut för godset. Konventionen har ratificerats av ett stort antal stater.Även i fall som ligger utanför konventionens tUlämpningsområde kommer konventionensregler i stor utsträckning till användning genom att partema genom en s. k. paramountklausul i avtalet överenskommer attHaagreglerna skal! Den harinförlivats med svensk rätt genom lagen (1936: 277) i anledning av Sverigestillträde till internationella konvention rörande konossement, vanligenkallad konossementlagen (KonL). Lagen, som innehåller i stort settkonventionens regler i översättning till svenska, har gjorts tillämplig påbefordran från till främmande stat och på befordran till frånstat som tillträtt konossementkonventionen. Inrikesfart och befordran mellan, åena sidan, och, å andra sidan, , eller harundantagits från KonL:s tillämplighet. För sådan fart liksom förinternationell fart som inte är konventionsbunden gäller i stället bestämmelsernai 5 kap. sjölagen (SjöL). I samband med antagandet av KonL infogadeskonventionens regier i 5 kap. SjöL med vissa modifikationer..Dessutom finns iSjöL kompletterande regler som, under förutsättning att svensk lag ärtillämplig, kan komma till användning också på transporter som är underkastadeKonL:s bestämmelser. Haagreglerna företer vissa påtagliga brister. Behovet avatt förbättra och komplettera reglerna har blivit alltmeruppenbart. antogs ett tiUäggsprotokoll tiU konossementkonventionen.Den reviderade konventionen brukar kallas Haag-Visbyreglerna. I propositionen föreslås på grundval av ett avsjölagskommittén avgivet betänkande (SOU 1972: 10) att godkännernämnda till-läggsprotokoll. Vidare föreslås att Haag-Visbyreglerna i motsatstill vad som skedde vid godkännandet av Haagreglerna fuUstän-digtinarbetats i 5 kap. SjöL. I samband därmed förordas också en viss moderniseringav gällande bestämmelser. Vidare föreslås vissa följdändringar i KonL.Godkännandet av tiUäggsprotokollet och införlivandet av detta med svensk rättinnebär framför allt att bortfraktarens (redarens) ansvar för godset skärps.Beträffande övriga viktigare ändringsförslag hänvisar utskottet tUl vad som pås. 1 intagits under rubriken propositionens huvudsakliga innehåll. Reglerna om befordran av passagerare och resgods tillsjöss vilar inte på internationellt fördrag. De nuvarande reglerna, somtillkom genom sjölagsändringar, är infogade i 5 kap, SjöL. Vid enkonferens i antogs ett utkast till en konvention om befordran avsåväl passagerare som resgods till sjöss (Tokyoutkastet). Inom denmellanstatliga sjöfartsorganisationen (IMCO) pågår nu arbete med att pågrundval av Tokyoutkastet forma en internationell konvention i ämnet. En nykonvention kan dock inte väntas bli antagen förrän tidigast . Pågrundval av Tokyoutkastet har lagberedningen lagt fram förslag till nylagstiftning i ämnet (SOU 1971:90). LU 1973; 35 36 De i propositionen föreslagna lagändringarna byggerpå sjölagskommitténs förslag. Bestämmelserna innebär i huvudsak attbortfraktarens ansvar för passageraren och hans resgods vmderkastas tvingandeoch väsentligt skärpta regler. Utskottet kommer nedan att närmare beröra dessa.Beträffande de huvudsakliga ändringarna i övrigt hänvisar utskottet till vadsom anförs därom på s. 1. Dennya lagstiftningen har tillkommit i nordiskt samarbete. Den föreslås träda ikraft den dag Kungl. Visbyreglerna innefattar endast en begränsadrevision av Haagreglerna. Det internationella arbetet på detta fält äremellertid ej avslutat. En mera genomgripande revision av Haagreglema pågår sedannågra år tillbaka inom FN:s kommission för internationell handelsrätt'(UNCITRAL). Under sådana omständigheter kan det sättas i fråga om det finnstillräckliga skäl att nu ratificera tilläggsprotokollet till konossementkonventionen,särskilt som konventionen uppvisar stora rättstekniska brister och i fleraavseenden ger uttryck för en ålderdomlig syn på problemen kring godsbefordrantill sjöss enligt konossement. Föredragande statsrådet förklarar sig också hahyst en viss tvekan inför steget att i det internationella sjörättsarbetetsnuvarande läge tUlträde Visbyreglerna. Det finns enligt statsrådet risk föratt allvaret i vår strävan efter moderna, rättspolitiskt och rättsteknisktändamålsenliga regler i ämnet sätts i fråga, framför allt på utvecklingsländernassida där misstron mot de traditionella sjöfartsländema är ganska utbredd.Vidare kan det uppkomma vissa praktiska problem genom att vi under en övergångstidkan tänkas få två, eventuellt tre olika konventionsbindningar i förhållanderill andra länder. Utskottetvill för sin del uttrycka förståelse för föredragande statsrådets tvekan.Såsom statsrådet också anfört innebär emellertid Visbyreglerna vissa påtagligaoch väsentliga förbättringar av Haagreglerna, särskUt för befraktarsidan.Utskottet vill här peka på bl. a. höjningen av ansvarsbeloppet förbortfraktarens transportansvar. De nya reglerna innebär också en önskvärdanpassning tUl moderna transportformer, såsom containertransporter.Remissinstanserna ställer sig positiva till en ratifikation avtilläggsprotokollet och flera av sjöfartens organisationer understryker viktenav att denna sker . Enligt utskottets mening bör vidaresärskilt beaktas att man i de övriga nordiska länderna gjort den bedömningenatt Visbyreglema bör tiUträdas. Den nordiska lagstiftningen på detta område ärför närvarande ensartad, och det är enligt utskottets mening angeläget attdenna enhetlighet inte rubbas. Medhänsyn tUl det anförda tillstyrker utskottet att godkännertilläggsprotokollet. Utskottet biträder härjämte föredragande statsrådets mening att tidpunkten för ratifikation avprotokollet om möjligt bör samordnas med de övriga nordiska länderna. Visbyreglerna ändrar inte påHaaglagens grundläggande ansvarighetsregler. Dessa är i svensk översättningintagna i 4 § KonL. Motsvarande bestämmelser i återfinns i 118 §.Eftersom nämnda regler inte är Uka utformade har inarbetandet avHaag-Visbyreglerna i SjöL medfört att vissa ändringar har måst göras i 118 §SjöL. 1 samband med dessa ändringar har även en bearbetning skett av konventionstexten.Bearbetningen har enligt föredragande statsrådet gjorts i klarhetens intresse. I förslaget till ny lydelse av 118 § tas i första stycketupp som huvudregel att bortfraktaren skall bära ett på fel eller försummelsefrån hans sida grundat presumtionsansvar för godset. Ansvaret omfattaruttryckligen även skada som uppkommer genom dröjsmål under transporten. I andra stycket återfinns regler om bortfraktarensansvarsfrihet. Dessa innebär att bortfraktaren kan gå fri från ansvarighet omhan kan visa att skadan beror på vissa under punkterna ap angivna skadeorsaker(i rättsvetenskaplig debatt ofta kallad eller stundom barakatalogen). Av särskUd vikt är föreskrifterna om ansvarsfrihet för skada pågrund av a) nautiskt fel och b) brand, som bortfraktaren inte våUat själv. Deövriga i katalogen uppräknade skadeorsakerna, som skaU medföra ansvarsfrihet,får anses sakna självständig betydelse vid sidan av huvudregeln i paragrafensförsta stycke.