bet · FW01LU15 · 1973-12-31 00:00:00 — Enutgångspunkt vid utformningen av nya regler om upphovsrätt till allmänna handlingarbör vara att det görs en åtskillnad mellan handlingar som i princip skall varahelt uteslutna från upphovsrättsligt skydd och sådana handlingar, till vilkaupphovsrätt i större eller mindre omfattning skall kunna göras gällande. Innanjag närmare behandlar frågan till vilka av dessa huvudgmpper olika slag avallmänna handlingar bör hänföras vill jag emellertid beröra en fråga avprincipiell betydelse. Offentlighetskoimnitténs förslag innebär som nämnts atthos myndighet upprättade handlingar som huvudregel helt utesluts frånupphovsrätt men att undantag görs för vissa av de tidigare berörda statligaeller kommunala förlagsprodukterna. En konsekvens av den föreslagna regleringenär att upphovsmannen i fråga om sådana hos myndighet upprättade handlingar somomfattas av huvudregeln går miste inte bara om rätten att förfoga över verketutan också om den ideella rätten, dvs. rätten ätt bli angiven som upphovsmantill verket och åtnjuta skydd mot att verket ändras eller återges på ett sättsom är kränkande för upphovsmannen. Detta förhållande har kriti- seratsav flera remissinstanser, bl. a. justitiekanslern och de juridiska fakulteterna. Ävenjag anser att upphovsmannens ideella rätt bör skyddas så långt det är möjligt.För upphovsmannen till ett verk, som i och för sig är av det slaget att det börkunna återges fritt, t. ex. en utredning eller en upplysningsskrift, kan detmånga gånger vara ett betydelsefullt intresse att hans namn anges i samband medatt verket återges. Detta gäller i synnerhet när sådana upphovsmän som ärekonomiskt beroende av sin skapande verksamhet, t. ex. free-lancejournalister, anlitas i offentlig verksamhet. Även om upphovsmannen inte kanmotsätta sig att verket återges, har han ett berättigat intresse av att dettainte sker på ett felaktigt eller förvanskat sätt. Somhar påpekats under remissbehandlingen torde inte medge attupphovsrätten helt utesluts beträffande alla de verk som här är i fråga. Dehandlingar som enligt Bemkonventionen kan helt uteslutas från upphovsrättsligtskydd är "officiella texter på lagstiftningens, förvaltningens ochrättsskipningens område". Det är nämligen överlämnat åt unionsländernaatt själva bestämma vilket skydd som skall tillkomma sådana handlingar (art.2.4.) vilket får anses innebära att de kan bestämma att något skydd över huvudinte skall tillkomma sådana handlingar. Möjligheterna att inskränkaupphovsrätten till andra hos myndighet upprättade handlingar regleras i art.9.2. Enligt denna bestämmelse kan unionsländerna tillåta att litterära ellerkonstnärliga verk mångfaldigas i vissa särskilda fall, om mångfaldigandet integör intrång i det normala utnyttjandet av verket och inte heller oskäligtinkräktar på upphovsmannens legitima intressen. Enligtmin mening medger konventionen att författningar samt beslut och yttranden avmyndighet helt utesluts från upphovsrättsligt skydd. När det gäller myndighetsyttranden kan det visserligen vara något tveksamt, om dessa faller in underart. 2.4., men utformningen av bestämmelsen ger dock enligt min mening utrymmeför en sådan tolkning. I fråga om andra hos myndighet upprättade handlingartorde bestämmelsen i art. 9.2. innebära att i varje fall upphovsmannens ideellarätt skall bevaras. Från tryckfrihetsrättsliga synpunkter är det intenödvändigt att intrång kan ske i denna rätt. som är påkallat för att enfri samhällsdebatt och en allsidig samhällsinformation skall säkerställas äratt allmänna handlingar i så stor utsträckning som möjligt kan återges utanupphovsmannens samtycke. Jagdelar sålunda den i promemorian uttalade uppfattningen att bara vissahandlingar av stats- eller förvaltningsrättslig karaktär, nämligenförfattningar samt beslut och yttranden av myndighet, bör vara helt uteslutnafrån upphovsrätt. För dessa slag av handlingar torde frågan om den ideellarätten i regel sakna betydelse. För övriga hos myndighet upprättadehandlingar bör gälla att upphovsmannen är bevarad vid sin ideella rätt. Vissasådana handlingar bör emellertid ha ett mera långtgående upphovsrättsligtskydd. Till denna fråga återkommer jag i det följande (avsnitt 4.4.4). 4.4.3Författningar, beslut m. m. I enlighet med vad jag har anfört bör vissahandlingar av speciell stats- eller förvaltningsrättslig karaktär heltuteslutas från upphovsrätt och bestämmelser om detta tas in i 9 § URL.Beträffande dessa verk talar främst starka tryckfrihetsrättsliga skäl för att detas undan från upphovsrättsligt skydd. Härför talar emellertid också vissarent upphovsrättsliga skäl. Som uttalas i auktorrättskommitténs betänkande(SOU 1956: 25 s. 166) utgör en lag, en dom, ett beslut eller annat yttrande avoffentligt organ visserligen resultatet av en författande verksamhet, vilken ioch för sig kan gmnda upphovsrätt. I och med den stats- eller förvaltningsrättsligaakt varigenom texten blivit en lag, en dom osv. måste emellertid ett aktstyckeav annan rättslig valör anses ha tillkommit än de litterära arbetsprodukter somär föremål för upphovsrätt. Som jag förordat bör därför författningar samtbeslut och yttranden av myndighet inte vara föremål för upphovsrätt. Jag delarockså utredningens uppfattning att bestämmelsen bör vara tillämplig också påutländska författningar och beslut som fattats av utländska myndigheter. Ifråga om utländska myndigheters yttranden talar som utredningen anfört vissaskäl för att de ges upphovsrättsligt skydd i . I många länder är sådanayttranden skyddade och enligt utredningen torde något större behov av att härmedge fritt eftertryck inte föreligga. Jag är beredd att godta denna ståndpunktoch förordar således att dessa yttranden ges skydd i . Ifråga om översättningar gäller som allmän upphovsrättslig princip att den somhar översatt ett verk har upphovsrätt till verket i denna gestalt (4 § URL). Avden föreslagna huvudregeln i 9 § följer emellertid att översättningar, somingår i en författning eller i beslut eller yttrande av myndighet, inte ärföremål för upphovsrätt. Exempelvis får översättning av en internationellkonvention återges fritt om den har tagits in i en proposition. I andra fallskulle, om inte annat sägs, den som översatt en författning, en dom etc. haupphovsrätt till det översatta verket trots att originalet inte är skyddat. Ilikhet med vad som förordas i promemorian bör emellertid officiellaöversättningar av både svenska och utländska texter till författningar ochmyndigheters beslut liksom 0///-1 ciella översättningar av svenska myndighetersyttranden vara uteslutna från skydd. Med officiella översättningar avses sådanaöversättningar som har upprättats inom en myndighet. Sammanfattningsvisinnebär den av mig föreslagna huvudregeln i 9 § att från upphovsrätt heltundantas författningar samt beslut av in- och utländskamyndigheter samt yttranden av svenska myndigheter. Från skydd undantas vidareofficiella översättningar av sådana handlingar. Emellertidkan det i vissa mycket speciella fall förekomma att i författningar ellerbeslut eller yttranden av myndigheter ingår verk, som framstår som ensjälvständig litterär eller konstnärlig arbetsprodukt och ger uttryck för sinupphovsmans individualitet. Som exempel kan nämnas att i ett betänkande läggsfram förslag till tonsatta eller inte ton-satta psalmer. Hit hör också det avoffentlighetskommittén nämnda fallet att alster av bildkonst ingår i enupprättad allmän handling, t. ex. ett betänkande. Enligtmin mening kan man inte helt bortse från de upphovsrättsliga intressen som kanföreligga i fråga om de verk som jag nu har berört. Det förtjänar därför attövervägas att ge ett visst upphovsrättsligt skydd i dessa fall. Självfalletmåste därvid beaktas att särskilt tryckfrihetens och den allmänna debattensintressen tillgodoses. De kategorier av verk där skydd kan komma i fråga ärenligt min uppfattning alster av bildkonst, musikaliska verk och diktverk.Däratöver kan av andra skäl övervägas att i detta sammanhang ge skydd också åtofficiella kartor. Upphovsrätten till ett verk innebär bl. a. attupphovsmannen har uteslutande rätt att förfoga över verket genom att framställaexemplar därav och genom att göra det tillgängligt för allmänheten. Ett införandeav en oinskränkt ensamrätt när det gäller de nämnda slagen av verk somingår i författning eller myndighets beslut eller yttrande skulle innebäraväsentliga inskränkningar i andras möjligheter att utnyttja verket. Dettagäller såväl allmänhetens som i fall myndigheten inte själv inneharupphovsrätten myndighets hantering av det skyddade materialet. Upphovsrättenär visserligen inskränkt genom vissa generella bestämmelser i 2 kap. URL somtillkommit främst av hänsyn till allmänna intressen. Sålunda får i vissomfattning citat göras ur offentliggjort verk, konstverk återges i kritiskeller vetenskaplig framställning eller avbildas i tidning i samband medredogörelse för dagshändelser och mindre verk eller mindre delar av verk tas ini samlingsverk till bmk vid gudstjänst eller undervisning. Ensamrätten tilloffentligt framförande är också inskränkt bl. a. så att sådant framförandealltid får ske vid gudstjänst eller undervisning. Vidare föreligger generellrätt att referera innehållet i skyddat verk. Vadangår de officiella kartorna omfattas stora grupper av upphovsrätt redan nuoch skall skyddas också enligt mitt förslag till 9 §. Några särskildainskränkningar i det upphovsrättsliga skyddet utöver vad som följer av denämnda reglema i 2 kap. har inte ansetts erforderliga och kan inteheller anses påkallade i fortsättningen för officiella kartor. När det gäller andra typer av verk som enligt mittförslag skall ges skydd i 9 § är emellertid enligt min mening de angivnainskränkningarna inte tillräckliga för att tillgodose behovet av att kunnaåterge verken. Som exempel kan nämnas att en myndighet som avgett ett yttrandei vilket ett alster av bildkonst ingår, måste ha möjlighet att förfoga övermaterialet för fortsatt bearbetning av ämnesområdet eller för att ge ut en nyupplaga av yttrandet. Ett annat exempel föreligger när psalmförslag ellermusikaliskt verk, som omfattas av en författning, skall tas in i ettsamlingsverk till bmk vid gudstjänst. I detta fall finns visserligen möjlighetatt använda regeln i 16 § URL enligt vilken mindre delar av verk eller sådantverk av ringa omfång mot ersättning får tas in i sådant samlingsverk. Enkarenstid från utgivningen gäller emellertid och härigenom föreliggeri realiteten ett hinder för det allmänna intresset av att kunna utnyttjaifrågavarande verk. Ettsätt att lösa nämnda och närliggande problem är att införa en tvångslicens,dvs. ge envar rätt att mot ersättning utnyttja verken. Frågan om sådan licensavseende utnyttjande av verk som skapats av myndighet diskuterades från delvisandra utgångspunkter av offentlighetskommittén. Denna ville emellertid inteförorda något sådant system främst därför att det skulle innebära ett störreingrepp i skyddet för upphovsmännen än vad som kunde anses nödvändigt för atttillgodose tryckfrihetens krav. a. anfördes att en handling kunde ha blivittillgänglig enligt då upphovsmaimen ännu intebetraktade den som färdig för publicering. Det ansågs inte rimligt att den dåskulle få bringas till offentligheten genom en tidigare publicering på grund avtvångslicens. Enligtmin uppfattning är det synnerligen viktigt att tillräckliga möjligheter verkligenfinns att för olika ändamål nyttja de alster av bildkonst, musikaliska verkoch diktverk som föreslås få skydd enligt undantagsbestämmelserna i 9 §. Vadupphovsmännens intressen kräver är främst att ersättning utgår vid sådantnyttjande. Denna avvägning mellan allmänna och enskilda intressen kan enligtmin mening tillgodoses genom en tvångslicensregel så att envar utanupphovsmannens samtycke men mot ersättning får återge de verk av ifrågavarandeslag som är skyddade enligt 9 §. Någon särskild karenstid av det slag somgäller enligt 16 § URL är enligt min mening inte nödvändig eller lämplig. Deskäl mot en tvångslicens som offentlighetskommittén anfört saknar i stort settrelevans i detta sammanhang, eftersom det här väsentligen gäller verk som upphovsmannenredan har ansett färdiga för publicering. Jag vill därför förorda en regel omatt alster av bildkonst, musikaliska verk och diktverk som är skyddade i 9 § iprincip får återges utan upphovsmannens samtycke och att upphovsmannen ges rätttill ersättning för sådant återgivande. Tvist om ersättningen bör liksom t.ex. tvist omersättning enligt 14 § andra stycket avgöras av domstol. Forumbestämmelsen i58 § URL bör gälla även sådana mål. Vid återgivande bör upphovsmannen varatillförsäkrad samma ideella rättigheter som vid fria återgivanden enligt 2 kap.URL. Ivissa fall är det emellertid inte rimligt att ersättning skall utgå för detfria återgivandet. En sådan situation föreligger när myndighet återger verketsom ett led i sin verksamhet. I den mån fråga inte är om ett kommersielltutnyttjande av verket utan om användning av detta i samband medmyndighetsutövning bör ersättning inte utgå. Eftersom det kan vara olikamyndigheter som har att ta del i bearbetningen av samma material bör regelngälla sådan användning hos myndigheter över huvud taget och inte bara nyttjandehos t. ex. den som ursprungligen avgett det yttrande vari verket innefattas.Rätten till återgivning som avses här bör däremot begränsas till myndigheteroch inte tillkomma t. ex. enskilda organisationer. Med hänsyn till det anfördavill jag föreslå att återgivande utan ersättning skall få ske i samband medmyndighets verksamhet. Det förutsätts att denna användning begränsas tillmyndighetens offent-ligrältsliga verksamhet och inte sker i affärssyfte. som får skydd i 9 § kan i vissa situationer både möjligheten att frittnyttja verket enligt 2 kap. URL och rätten att mot ersättning fritt återge detframstå som otillräckliga med hänsyn till den allmänna debattens intressen. Detkan ifrågasättas om inte särskilda möjligheter bör finnas att utan ersättningåterge verken i debatt- och informationssyfte. Jag vill i sammanhangetframhålla att man i nuvarande 24 § för en viss kategori av inkomna allmännahandlingar har en särreglering som avser att tillgodose dessa intressen. Enligtbestämmelsen får utlåtanden, som bevis åberopade handlingar och dylikt i vissomfattning återges i redogörelse för mål eller ärende. I vad angårförfattningar samt beslut och yttranden av myndighet föreligger självfallet ettbetydande allmänt debattintresse. För att tillgodose detta intresse vill jagförorda att från skyddsbestämmelsen i 9 § URL, såvitt angår alster avbildkonst, musikaliska verk och diktverk, efter mönster av den nämnda regeln i24 § görs det undantaget att skyddat verk får återges utan ersättning isamband med redogörelse för mål eller ärende vari det förekommit. Liksomenligt den nuvarande regeln i 24 § bör den begränsningen gälla att återgivandetfår ske endast i den omfattning som betingas av ändamålet med redogörelsen. 4.4.4Allmänna handlingar som inte är av stats- eller förvaltningsrättslig karaktär Frågan om upphovsrätt till allmän handling som inteutgör författning, beslut och yttrande av myndighet bör, som tidigare anförts,regleras inom ramen för 24 § URL. Som framgått av redogörelsen för offent- lighetskommitténsbetänkande och departementspromemorian har olika meningar yppats om hur dennareglering bäst bör ordnas från lagteknisk synpunkt. För egen del vill jag idenna fråga anföra följande. Inkomnaallmärma handlingar är som huvudregel föremål för upphovsrätt. Vissa undantaghärifrån föreskrivs emellertid i 24 § URL. Enligt denna får vad som muntligeneller skriftligen anförs inför myndighet eller i statlig eller kommunalrepresentation eller vid offentlig överläggning om allmäima angelägenheteråterges utan upphovsmannens samtycke. I fråga om utlåtanden, såsom bevisåberopade skrifter o. d. föreskrivs emellertid att de får återges bara isamband med redogörelse för mål eller ärende i vilka de förekommit och i denomfattning som betingas av ändamålet med redogörelsen. Upphovsmannen ägervidare ensam rätt att ge ut samling av sina anföranden. Någonkritik mot dessa regler har såvitt känt inte framförts. Offentlighetskommitténsförslag att reglerna skall behållas i oförändrat skick har inte mött erinringarvid remissbehandlingen. Vad angår det i departementspromemorian särskiltberörda fallet angående verk som har getts in för godkännande eller antagandeav myndighet får sådant verk anses skyddat redan enligt gällande rätt. Jaganser därför för egen del att någon ändring av bestämmelserna inte är påkallad. Tillde nu nämnda reglerna i 24 § bör lämpligen fogas de bestämmelser som krävs ifråga om andra hos myndighet upprättade handlingar än dem som avses i denföreslagna 9 §. I enlighet med vad jag har anfört (avsnitt 4.4.2) böri fråga om dessa handlingar som huvudprincip gälla att de skall anses varaföremål för upphovsrätt men att de utan hinder därav får återges utanupphovsmannens samtycke. Vidsådant återgivande skall som fömt nämnts upphovsmannens ideella rätt enligt 3 §iakttas, dvs. hans namn skall anges i den omfattning och på det sätt som godsed kräver och verket får inte ändras eller göras tillgängligt för allmänhetenpå ett sätt som är kränkande för upphovsmannen. Det säger sig självt att godsed i fråga om sådana handlingar som det här gäller inte alltid kräver attnamnet på upphovsmannen anges. Framhållas bör att den ideella rätten inte kanöverlåtas. Den kan däremot enligt 3 § tredje stycket efterges såvitt gäller entill art och omfattning begränsad användning av verket, t. ex. en viss upplaga(jämför prop. 1960:17 s. 72). Vidare bör märkas att reglerna i 26 § om vissasärskilda ideella rättigheter vid återgivande enligt 2 kap. URL blirtillämpliga. Enligt dessa regler gäller att källan skall nämnas i denomfattning och på det sätt som god sed kräver och att verket inte utanupphovsmannens samtycke får ändras i vidare mån än som krävs för den medgivnaanvändningen. Dessa rättigheter kan fritt överlåtas och efterges. Somframgått av vad jag tidigare anfört föreligger det i fråga om vissa upprättadeallmänna handlingar ett behov av ett mera omfattande upphovsrättsligtskydd än som skulle följa av den förordade huvudregeln. Från huvudregelnbör därför undantag göras för de kategorier av verk beträffande vilka ettfullständigare upphovsrättsligt skydd är påkallat. Idepartementspromemorian förordas i överensstämmelse med vadoffentlighetskommittén föreslagit att man genom en uppräkning i lagtexten angervilka grapper av verk som inte skall få återges fritt. Flertalet av deremissinstanser som har yttrat sig över offentlighetskommitténs förslagansluter sig också till denna principiella uppfattning. Juridiska fakultetenvid imiversitet förordar emellertid att man skall ange de skyddadekategorierna genom en allmän formel av innehåll att upprättade allmännahandlingar inte får återges utan upphovsmannens samtycke, där återgivandetuppenbarligen sker i annat syfte än att säkerställa ett fritt meningsutbyte ochen allsidig upplysning. Eftersomhuvudregeln för upprättade allmänna handlingar är att de får återges fritt, ärdet enligt min mening inte minst av tryckfrihetsrättsliga skäl viktigt attundantagen från huvudregeln anges klart och otvetydigt. Detta låter sigknappast göra genom en allmän formel. Jag anser därför att i lagtexten direktbör anges vilka slag av verk som är föremål för skydd. Detta ligger även ilinje med uttalanden om skyddet för upprättade allmänna handlingar underförarbetena till lagstiftning. Sammanfattningsvis innebär förslaget i fråga omandra hos svensk myndighet upprättade handlingar än författningar, beslut elleryttranden av myndighet, att upphovsmannens ideella rätt till verket bevaras menatt handling, vari verket ingår, får återges fritt, dock med följande undantag.Officiella kartor, tekniska förebilder, verk som är avsedda för undervisningeller utgör resultat av vetenskaplig forskning, alster av bildkonst,musikaliska verk, diktverk och verk, varav exemplar tillhandahålls i sambandmed affärsverksamhet, skall vara föremål för upphovsrätt även när de utgöreller ingår i allmän handling som upprättats hos myndighet. Sådana verk fårsåledes inte återges eller mångfaldigas utan upphovsmannens samtycke i vidaremån än som följer av de nu gällande bestämmelserna i 2 kap. URL. De nuförordade reglema i fråga om upprättade allmänna handlingar bör tas upp i 24 §URL. De nuvarande reglerna i denna paragraf om inkomna allmänna handlingar börbehållas oförändrade. 4.4.5Närstående rättigheter m. m. och rätt till fotografisk bild I promemorian förordas att vad som har föreslagitsi fråga om upphovsrättsliga verk skall äga motsvarande tillämpning på vissaupphovs- rättennärstående rättigheter m. m. enligt 5 kap. URL och på fotografisk bild. Medhänsyn till att mekanisk eller elektrisk upptagning kan vara att anse somallmän handling bör enligt promemorian en hänvisning till 9 och 24 §§ URLinföras i bestämmelserna i 5 kap. URL om utövande konstnärers,fonogramframställares och radio- eller televisionsföretags rättigheter. Vidareföreslås i promemorian att en motsvarande hänvisning skall göras i 49 § URLbeträffande rätt till katalog, tabell eller annat dylikt arbete samt i 12 §FotoL beträffande fotografisk bild. Engenomgående princip i fråga om de s. k. närstående rättigheterna är att sådanaförfaranden är tillåtna som är medgivna när det gäller upphovsrättsligtskyddade verk. Det är sålunda tillåtet att t. ex. kopiera en grammofonskiva, enradioutsändning eller en inspelning av en utövande konstnärs framförande avett verk om motsvarande förfarande beträffande ett upphovsrättsligt skyddatverk skulle vara fritt (jfr SOU 1956: 25 s. 381 och 389). Enligt min mening bördenna princip göras tillämplig även när det gäller förfoganden över inspelningsom är att anse som allmän handling. Jag biträder därför i princip promemoriansförslag att hänvisning till de för allmänna handlingar föreslagna reglerna iURL görs i bestämmelserna om utövande konstnärers, fonogramframställares ochradio- och televisionsföretags rätt, dvs. i 45, 46 och 48 §§ URL. Hänvisningtill 9 och 24 §§ bör dessutom göras i 47 §. Enligt denna har den som framställten grammofonskiva eller annan anordning, på vilken ljud upptagits, och denutövande konstnär, vars framförande upptagits på anordningen, rätt tillersättning när skivan eller anordningen används i ljudradio- ellertelevisionsutsändning. I förarbetena till lagrummet nämns att rätt tillersättning inte bör föreligga om utsändningen sker under sådana förhållandenatt det är fritt att därvid återge upphovsrättsligt skyddat verk (prop. 1960:17 s. 150). I enlighet härmed har från ersättningsrätt undantagits fall närutsändningen är att anse som citat (14 § första stycket), när den sker undersådana förhållanden att motsvarande offentliga framförande är fritt (20 §) ochnär den avser återgivande av korta avsnitt i samband med redogörelse fördagshändelse (21 §). Enligt min uppfattning är det rimligt att ersättning uiteheller skall utgå när utsändning avser inspelning som enligt de i URLföreslagna reglerna för allmäima handlingar inte alls är skyddad eller därskyddet är inskränkt så att den får återges fritt. I 47 § bör därför tas in enbestämmelse om att vad i 9 och 24 §§ sägs skall äga motsvarande tillämpning. I 1 kap. 1 § TF föreskrivs att det skall stå varjesvensk medborgare fritt att, med iakttagande av de bestämmelser som är meddeladei TF tillskydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift yttra sina tankaroch åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter ochunderrättelser i vad ämne som helst. Enligt 2 kap. 1 § TF skall varje svenskmedborgare äga fri tillgång till allmänna handlingar med de inskränkningar somföreskrivs i den s. k. sekretesslagen. Allmänna handlingar är enligt 2 kap. 2§ första stycket TF alla hos stats-eller kommunalmyndighet förvaradehandlingar, vare sig de inkommit till myndigheten eller blivit upprättade där.Detta gäller också kartor, ritningar och bilder.