bet · FW01CU5 · 1973-12-31 00:00:00 — Civilutskottetsbetänkande nr 1973 CU 1973: 5 Civilutskottetsbetänkande i anledning av dels propositionen 1973:11 med förslag till lag omändring I lagen (1971: 531) om ändring i vattenlagen (1918: 523) jämtemotioner, dels motioner angående utbyggnaden av Ljusnan. I propositionen 1973: 11 föreslås attantaga vid propositionen fogat förslag till lag om ändring i lagen (1971: 531)om ändring i vattenlagen (1918: 523). I propositionen sammanfattas dess huvudsakliga innehåll sålunda. Genomen ändring i vattenlagen (VL) som trädde i kraft utvidgadesväsentligt Kungl. Maj:ts rätt att pröva tillåtligheten av företag i vatten föratt tillgodose behovet av allmän planering. Enligt övergångsbestämmelsernaskall dock mål som anhängiggjorts vid vattendomstol före lagändringensikraftträdande handläggas enligt äldre bestämmelser. Vid behandlingen iriksdagen av den fysiska riksplaneringen uttalade den meningen attgarantier borde skapas för att hushållningen med återstående oexploateradehuvudälvar och källflöden i södra och norra skall kunna prövasi ett sammanhang. ansåg att detta kunde åstadkommas exempelvis genomatt nämnda övergångsbestämmelser ändrades. Mot bakgrunden härav föreslås ipropositionen en ändring av övergångsbestämmelserna som innebär att Kungl.May.t får pröva tillåtligheten av vissa företag i vatten även om ansökan omtillstånd till förelaget kommit in till före den 1 januari1972. Idetta sammanhang har utskottet behandlat dels de vid riksdagensbörjan väckta motionerna 1973: 53 av m. fl. (vpk)vari hemställs att ger Kungl. Maj:t till känna sin uppfattning, attinga ytterligare kraftbyggnader eller därmed jämförliga ingrepp bör förekomma iLjusnan, 54 av i m.fl. (fp, c, m) vari hemställs att till förtydligande av tidigaregodkända planeringsriktlinjer som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna attytterligare kraftverksutbyggnad ej bör tillåtas i Ljusnan, dels de i anledning avpropositionen väckta motionerna 1973: 1581 av herrar () och () vari hemställs att avslår propositionen 1973: 11, CU 1973: 5 2 1582 av m. fl. (fp, c) vari hemställs attriksdagen beslutar ge Kungl. 1. att, om ansökan om medgivandetill utbyggnad av vattenkraft i Mellanljusnan underställs Kungl. Maj:tsprövning, sådan ansökan bör avslås, 2. att viss ersättning tillsakägare bör kunna utgå efter skälighetspröv-ning på sätt som i motionenanförts, då Kungl. Maj:t finner det motiverat. 1971års ändring i vattenlagen Statsmakternas beslut om provisoriskändring i VL (prop. 1971: 106, JuU 1971: 13) utgick från vattenlagsutredningensdelbetänkande SOU 1970: 40. I propositionen anförde justitieministern bl. i vatten följer I allmänhet betydelsefulla långsiktigaverkningar av skilda slag. Med hänsyn härtill och till de många viktiga meninbördes motstridiga intressen som kräver beaktande när det gäller användningenav våra vattentillgångar är det uppenbarligen av stor betydelse att dessaföretag blir inpassade i samhällsplaneringen i stort. Teknikens framsteg ochden allmänna samhällsutvecklingen medför att behovet av ett samlat grepp övervattenresursernas användning gör sig gällande med allt större kraft. Denuvarande reglerna för tillståndsprövningen i vattenmål tillgodoser inte dettabehov på ett tillfredsställande sätt. Prövningen ankommer i flertalet fall påvattendomstol, som varken har den överblick över alla synpunkter som måstebeaktas eller de rättsliga befogenheter som skulle behövas. Som jag harframhållit I andra sammanhang bör den prövning det här är fråga om hellreföretas av administrativa myndigheter och nära samordnas med annansamhällsplanering. Genom miljöskyddslagen har tillståndsprövningen såvittgäller en viss typ av vattenanvändning flyttals över från vattendomstolarnatill administrativ myndighet, och vattenlagsutredningen skall enligt sinadirektiv lägga fram förslag till en liknande reform beträffande andravattenrättsliga tillståndsfrågor. Jag kan godta utredningens bedömning att tiden ännuinte är mogen för ett slutligt ställningstagande till det vattenrättsligapiövningssyste-mets utformning. Jag instämmer också i att det med hänsyn lillvikten av att kunna tillgodose allmänna planeringssynpunkter föreligger behovav provisoriska lagändringar. Det förslag utredningen har lagt fram är välägnat att tillgodose detta behov och bör därför genomföras. Jag är emellertidangelägen om att utredningen lägger fram förslag till enmera slutgiltig lösning efter de riktlinjer som har angetts I direktiven. Vidutarbetandet av ett sådant förslag bör utredningen samråda medbygglagutredningen, och det synes lämpligt alt CU 1973: 5 3 debåda utredningarna bedriver sitt arbete på sådant sätt att den fortsattabehandlingen av deras förslag kan samordnas. Somnågra remissinstanser har påpekat föreligger både enligt gällande rätt ochenligt förslaget vissa samordningsproblem i förhållande till miljöskyddslagenoch byggnadslagstiftningen. Det är nästan omöjligt att undvika sådanaolägenheter i ett övergångsskede. I praktiken torde problemen emellertid kunnalösas på ett smidigt sätt genom samarbete mellan berörda parter ocbmyndigheter. Den föreslagna utvidgningen av Kungl. Maj:ts prövningsrättunderlättar lösningen av åtskilliga samordningsproblem. I likhet med utredningen anser jag att de nyareglerna om K u n g 1. prövning lämpligen kan tas in i 4 kap. ochersätta den nuvarande 13 §. Vad gäller omfattningen av prövningsrätten innebärutredningens förslag att det i en särskild vattenrättskungörelse skall angesvisa typer av företag, som alltid skall prövas av Kungl. Maj:t(kungörelsefall), medan Kungl. Maj:t beträffande andra företag skall kunnaförbehålla sig prövningsrätten genom särskilt beslut (förbehållsfall). Somallmän förutsättning för Kungl. Maj:ts prövningsrätt skall dock för båda fallengälla att företaget är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. Ilikhet med remissinstanserna anser jag den föreslagna uppläggningen lämplig.Kungl. Maj:ts prövningsrätt bör principiellt omfatta endast företag som är avbetydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. Den närmare regleringen avvilka förelag som skall hänföras till denna kategori får, som utredningenföreslår, ske genom kungörelse och särskilda förbehåll från Kungl. Maj:t. Ienlighet med vad utredningen föreslår bör vidare Kungl. Maj:t kunna pröva ävensådana mål som har nära samband med mål som enligt gällande föreskrifter skallprövas av Kungl. Från vattendomstolshåll har framförts önskemål om attvattendomstolarna därutöver skall få möjlighet att av eget initiativ hänskjutaföretag till Kungl. Jag kan inte biträda detta förslag. Föratt den föreslagna ordningen skalLfå åsyftad effekt är det givetvis av viktatt Kungl. Maj:t utnyttjar förbehållsrätten i avsedd omfattning. Vidbedömningen av om förbehåll skall göras blir det i regel av avgörande betydelsei vilken mån allmänna planeringssynpunkter behöver anläggas vidtillståndsprövningen. Det är givetvis viktigt att Kungl. Maj:t får det underlagsom behövs för ett ställningstagande till denna fråga. Ofta torde planverketsamt länsstyrelser och kommuner som ansvariga för planläggningen ha anledningatt fästa Kungl. Maj:ts uppmärksamhet på behovet av ett förbehåll. Deskyldigheter som sedan gammalt åligger kammarkollegiet på detta område tordeböra bestå. Med hänsyn härtill bör, som kollegiet har påpekat, den gällandeskyllt 1973.19 saml. CU 1973: 5 4 dighetenatt översända ansökningshandlingarna i vattenmål till kollegiet utvidgas attomfatta också viktigare mål om grundvattentäkt. Besked om förbehåll börgivetvis lämnas i ett så tidigt skede av vattenmålet som möjligt och helst förehuvudförhandlingen. Förbehållsrätten bör inte få utövas efter det att dom ellerbeslut bar meddelats i tillåtlighetsfrågan oavsett om överklagande sker ellerinte. Ifråga om grunderna för Kungl. Maj:ts prövning delar jag utredningensuppfattning att särskilda bestämmelser bör införas vilka medger en friare ochmera mångsidig prövning av företagen än som f. n. kan ske vid vattendomstol.Ett huvudsyfte med reformen är att viktigare företags tillåtlighet skall kunnabedömas inte bara enligt nuvarande tillåtlighetsregler utan även och framförallt från allmänna planeringssynpunkter. Detta bör givetvis komma till uttryckI lagtexten. Prövningen skall innefatta en allsidig bedömning, varvid alla deaspekter som tillmäts betydelse i planeringssammanhang skall beaktas. Hit hörgivetvis intresset av att effektivt kunna utnyttja vattnet förelkraftsproduktion samt för privat och industriell konsumtion men ocksåexempelvis intresset av att förhindra ekonomiskt olämplig lokalisering ochonödig förstörelse av miljövärden. Som utredningen påpekar kan ävenarbetsmarknadspolitiska Intressen komma att tillmätas betydelse I dettasammanhang. Att som Näringslivets Byggnadsdelegation förordar inriktaprövningen uteslutande på markanvändningsfrågor och bortse från s. k.verksamhetsplanering synes mig varken lämpligt eller möjligt. I praktiken skerverksamhetsplaneringen och markanvändningsplaneringen i så nära samband attdet inte går att isolera den ena från den andra. Detsynes mig självklart att Kungl. Maj:t vid sin prövning från allmännaplaneringssynpunkter får ta hänsyn inte bara till det förelag ansökningen avserutan också till företag som kan väntas bli aktualiserade av detta. Jag anseremellertid att det kan vara lämpligt att i lagen ta in en erinran om att Kungl.Maj:t skall beakta sannolika följdföretag enligt VL. Bestämmelsen bör ges enmera generell utformning än utredningen föreslår. anför bör Kungl. Maj:t vid sin tillståndsprövning kunna väga olikasamhällsintressen mot varandra på ett friare sätt än VL:s tillåtlighetsreglerf. n. medger. Maj:t bör alltså inte vara ovillkorligen bunden avsärskilda hindersbestämmelser i utan kunna med bortseende från dem getillstånd till företag som är av synnerlig betydelse från allmän synpunkt.Detta innebär att Kungl. Maj:t bör ges en dispensbefogenhet motsvarande den somnu finns enligt 2 kap. 3 § tredje stycket och 44 § tredje stycket VL.Dispensbefogenheten bör gälla även binder som avses i 2 kap. 11 § och 12 §första stycket, dvs. sådana som har samband med farleds- ochflottledsintres-sen samt klimat- och hälsosynpunkter. Det är självfallet attdispensbe- CU 1973: 5 5 fogenhetenskall utnyttjas endast då mycket starka skäl talar för att ett företag börtillåtas. Från flera håll ifrågasätts om inte det allmännaplaneringskravet som tillåtlighetsrekvisit bör gälla också de mindre företagsom fortfarande kommer att ligga kvar under vattendomstolarnas prövning. I likhetmed utredningen anser jag emellertid att de provisoriska ändringar som skallföretas bör inskränkas till att gälla Kungl. Syftet medden föreslagna reformen är ju f. ö. att vattendomstolamas prövning ifortsättningen inte skall gälla andra företag än sådana som är av mindrebetydelse för samhällsplaneringen i stort. tar i sitt yttrande upp vissakostnadsfrågor och framhåller att ersättning har vägrats för sakägareskostnader i samband med underställning hos Kungl. Maj:t men utdömts förkostnader vid utomprocessuellt förberedelseförfarande. Samfundet anser att rätttill ersättning för kostnader bör föreligga i båda dessa fall. För min delanser jag det inte lämpligt att ta upp dessa frågor . De bör anstå till denslutliga översynen av VL. Utredningen diskuterar frågan om den betydelse somvid tillståndsprövning enligt VL skall tillmätas gällande bebyggelseplaner ochhänvisar i detta sammanhang till vissa uttalanden i förarbetena tillmiljöskyddslagen enligt vilka tillstånd inte får lämnas till företag somstrider mot fastställd plan. Vattenöverdomslolen tar upp samma fråga i sittremissyttrande. I avsaknad av särskild lagbestämmelse torde enligt domstolenbristande överensstämmelse mellan etl företag enligt VL och fastställd planinte kunna föranleda att tillstånd till företaget vägras. Möjligen kantillståndet förknippas med ett villkor eller en erinran om att det inte får tasi anspråk förrän planen har ändrats. För egen del vill jag i detta sammanhangendast påpeka att, som framhållits I förarbetena till miljöskyddslagen,tillstånd i vissa fall bör kunna lämnas under förutsättning att planen ändrasså att det hinder den innebär mot företaget undanröjs. Jag vill dessutomhänvisa till vad jag har sagt om de samordningsproblem som tills vidarekan uppstå. Jag kan inte acceptera det av framförda förslaget att Kungl. Maj:t som högsta planmyndighetvid prövning av ett företag enligt VL skall kunna ompröva gällandeplanbestämmelser eller meddela erforderlig dispens. Jag vill erinra om att detI första hand ankommer på vederbörande kommun att ta initiativ i planfrågor. Oberoendeav vad som har sagts är det givelvis av stor betydelse att viss samordningsker mellan och planmyndigheterna och att upplysningar omplanförhällandena finns tillgängliga i må- CU 1973: 5 6 let.Jag instämmer därför i vad utredningen föreslår om att ansökningen skallinnehålla uppgifter om gällande planer samt att och vederbörandekommun skall underrättas i målet. I likhet med flera remissinstanser anser jagemellertid att underrättelseskyldigheten gentemot kommun inte bör varaberoende av att företaget berör område inom fastställd general- ellerdetaljplan. De nya reglerna bör som utredningen har föreslagitträ da i kraft men inte tillämpas i mål som haranhängiggjorts vid vattendomstol före ikraftträdandet och inte heller vidsyneförrättning om förrättningsman har förordnats . Statsmakternas beslut att vidga Kungl.Maj:ts prövningsrätt i de vattenmål, där företaget är av betydande omfattningeller ingripande beskaffenhet, syftade bl. a. till att tillåtligheten skulleprövas inte endast enligt reglerna i då gällande VL utan även med hänsyn tillallmänna planeringssynpunkter efter en allsidig bedömning. Ianledning av de förslag som läggs fram, nämligen att denna vidgadeprövningsrätt skall gälla bl. a. också om ansökan om tillstånd gjorts föreikraftträdandet av lagändringen , har i motioner hävdats attförslaget innebär en retroaktiv lagstiftning. Detta grundar motionsyrkandendels i motionen 1973: 1581 om att förslaget skall avslås, dels I motionen 1973;15S2 om att till förslaget skall knytas uttalanden om viss ersättningsrätt. Vadförst angår hemställan om avslag å propositionen har utskottet stannat vidföljande bedömning. Såvitt de nya prövningsreglerna kan anses ha processuellkaraktär kan yrkandet inte grundas i åberopad praxis. Inte heller synesmotionärerna dra direkta slutsatser utifrån det obestridda förbudet motretroaktiv strafflagstiftning. Hemställan grundas däremot på en avvägningmellan intresset att möjliggöra ett beaktande av allmänna planeringssynpunkter av motionärerna bedömt som inte orimligt och intresset av att inte ändravid målets anhängiggörande gällande gränser för förvärvade enskilda rättighetertill I detta fall mark och vatten av motionärerna bedömt som förrättsordningen synnerligen viktigt. Utskottet ansluter sig till utgångspunktenatt det avgörande ar en intresseavvägning men kan inte dela motionärernasslutsatser. De allmänna intressen som hävdas är av synnerligen stor vikt.Intressena är långsiktiga. Negativa effekter av ett företag i vatten kan ipraktiken inte återställas. Å andra sidan kan äganderättens gränser inte generelltanses bundna för talans väckande. Vid behandling av motsvarandefrågor vid riksdaa knöts diskussionen CU 1973: 5 7 främstinte till frågan om det allmänna fick bryta en på visst sätt manifesteradenskild rättighet utan till frågan om ersättning därför. Enligt utskottets mening skulle den av motionärerna uppställdavägningen I stället leda till slutsatsen att intresset av att hävda allmänna,långsiktiga och väsentliga planeringssynpunkter för att undvika inte reparablaföljder av en disposition av våra naturresurser klart måste väga tyngre änintresset av alt fixera vissa rättigheter som oförytterliga om blott en ansökanom tillstånd till visst utnyttjande gjorts. Detta resultat avintresseavvägningen kan inte anses stå i strid med det rättssystem som enmycket stark majoritet i anser gällande. Ett bifall till motionenskulle däremot enligt utskottets mening kunna leda till förhållanden somstrider mot allmän rättsuppfattning. Vadhärefter angår frågan om ersättning av statsmedel får utskottet .anföraföljande. Hemställan om viss ersättningsrätt i motionen 1973: 1582 utgår frånbedömningar, likartade med dem som förs fram i motionen 1973:1581 och somInnebär att anhängiggörandet av talan i vattenmålet bör sätta sökande ocbmotparter i en bättre rätt än eljest. Det förhållande att ersättningsrättenInte föreslås vara absolut utan knuten till en allmän skälighetsprövning tyderdock närmast på att de av riksdag godtagna reglerna om övergångsvisersättning vid vägrad rätt till glesbebyggelse avsetts tjäna som förebild.Enligt utskottets mening kan emellertid knappast påstås att möjligheten att utnyttjafast egendom på ett så extraordinärt sätt som genom vattenutbyggnad m. m. kanjämställas med möjligbeten att utnyttja mark för glesbebyggelse. Redan däravföljer att i vart fall ersättning för "förlorad exploateringsrätt"inte kan komma i fråga. Vadgäller rättegångskostnader skulle möjligen kunna hävdas att vissa sådanakostnader i efterhand kan bedömas som onödiga och att ett skällgbetsbetingatanspråk mot staten kan knytas till en underlåtenhet att klargöraavsikterna. Såväl det sviktande sambandet som svårigheterna att ensskönsmässigt avskilja dessa, troligen relativt små, kostnadsandelar har dockföranlett utskottet att avstyrka bifall till motionen I denna del. Deplanerlngsrlktlinjer beträffande utnyttjandet av vissa vattendrag som riksdagengodkände i anslutning till prop. 1972: 111 Innefattade Inte några långsiktigaställningstaganden i fråga om utbyggnad av Ljusnan m. tn. Riksdagsbeslutetinnebar ett uttalande till förmån för att hushållningen med återståendeoexploaterade huvudälvar och källflöden i södra och norra prövas i ett sammanhang. Riksdagsdebatten vid antagandet av nämndariktlinjer gav uttryck för en oro, att riksdagsuttalandet inte skulle innebäraden åsyftade garantin för att skulle få ta slutlig ställning tillutbygg- CU 1973: 5 8 nad närmast av Mellanljusnan. Samma utgångspunkt torde hagällt för de under allmänna motionstiden väckta motionerna 1973: 53 och 54 och,i vart fall delvis, motionen 1973: 1582. I samband med behandlingen av ändringarna i VL år 1971togs även upp vissa frågor om den betydelse som vid tillståndsprövning enligtVL skall tillmätas gällande bebyggelseplaner. I detta sammanhang lorde endastböra noteras, att planeringsriktlinjer för den fysiska riksplaneringenförutsatts beaktade även inom den kommunala planeringen och att Kungl. Maj:tgetts möjlighet att förordna om att sådan fastställd generalplan skall finnas,som tillgodoser i beslutet angivet allmänt intresse. Enligt utskottets mening bör eventuell kvarståendeovisshet i fråga om innebörden av riksdags beslut angående Ljusnan m.fl. älvar undanröjas. I anslutning till nämnda beslut och gjorda uttalanden börriksdagen otvetydigt bekräfta sin mening, att betydande eller omfattandeutbyggnad av oexploaterade huvudälvar ocb källflöden i södra norra innefattande sålunda även Mellanljusnan inte bör medgesinnan frågan om planeringsriktlinjer prövats av . Denna riksdagensprövning bör ske i ett sammanhang och på grundval av bl. a. det material somtillsatt utredning kan tillhandahålla. Enligt vad utskottet erfarit tordeproposition i ämnet kunna föreläggas riksdag. För tid intill desssådan proposition behandlats av förutsätts Kungl. Maj:t med stöd avVL och eljest givna befogenheter hävda denna ståndpunkt. Vad utskottet sålundaanfört bör som sin mening ge Kungl. Maj:t till känna. Det skulle kunna antas, att motionärernas syfte inte äratt hindra att hänsyn kan tas till det beslutsunderlag som riksdagförutsätts få tillgång till. Inte heller torde man avse att ifrågasätta 1974års riksdags kompetens. Ett syfte att få en garanti mot utbyggnad utan ettriksdagens medgivande får däremot anses helt tillgodosett. Motionerna i dennadel bör således inte föranleda någon ytterligare åtgärd. 1. beträffandelagförslaget att med bifall till Kungl. Maj:ts förslag ocb med avslagå motionen 1973: 1581 antar det vid propositionen fogade förslaget till lag omändring i lagen (1971: 531) om ändring i vattenlagen (1918: 523), 2. beträffandeviss ersättning av statsmedel att avslår motionen 1973: 1582,yrkandet 2, 3. beträffandeutbyggnad av Ljusnan m. m. att a. som sinmening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört. CU 1973: 5 9 b. lämnar motionerna 1973: 53 och 54 samt 1582, yrkandet1, utan ytterligare åtgärd. Närvarande: herrar Grebäck (c). (), Tobé (fp),i (s), fröken (), herrar i (s), (). (), (), i (c), herrarWennerfors (m), (vpk), Jadestig (s), Åkerfeldt (c) och (). 1. beträffande avslag å lagförslaget av fröken () och () som anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjar med"Vad först" och på s. 7 slutar med "allmänrättsuppfattning" bort ha följande lydelse: Vad först angår hemställan om avslag å propositionenkonstaterar utskottet att lagförslaget innebär ett godtagande avtillbakaverkande lagstiftning. Frågan om ändrade prövningsnormer i VL prövadesså sent som . Efter denna prövning har inte inträffat något principielltnytt. Det föreligger på detta område inte heller sådana synnerliga skäl som ien krislagstiftning möjligen skulle kunna motivera inskränkningar av denna typi enskilda rättssubjekts godtagna handläggningsbefogenheter. Ett bifall tillpropositionen skulle innebära ett avsteg från en handlingslinje, så självklaratt övergångsregler av den typ som föreslås ändrade regelmässigt Inte ensmotiveras i lagförslag så inte heller proposition om ändring i VL.Ett sådant avsteg skulle skapa ytterligare rättsosäkerhet och bredda vägen föroförutsebara statliga ingripanden. Skälen mot ett bifall till propositionenframstår med särskild skärpa i detta fall där förutsättningarna för statligaingripanden inte kan närmare preciseras och där riksdagsmajoritetens syn påersättningsfrågorna så radikalt förändrats. Så kan t. ex. även vad i motionen1973: 1582 anförs anses innefatta anslutning till ett i grunden likartatsynsätt. Gränsen mellan å ena sidan kanske endast politiskt motiverade ingreppi planeringens namn och å andra sidan expropriation förskjuls. Mot dennabakgrund kan utskottet således inte tillstyrka att lagförslaget antas avriksdagen. CU 1973: 5 10 delsutskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande lagförslaget att riksdagenmed avslag å Kungl. Maj:ts förslag och med bifall till motionen 1973: 1581 för sin del inte antar det vid propositionen fogade förslaget till lag om ändring i lagen (1971: 531) om ändring i vattenlagen (1918: 523), 2.beträffande viss ersättning av statsmedel a. avherrar Grebäck (c), Tobé (fp). (), i (c) och () som under förutsättning av bifall till ut skottets hemställan under 1 - anser att delsden del av utskottets yttrande på s. 7 som börjar med "Vad härefter"och slutar med "denna del" bort ha följande lydelse: Vadhärefter angår frågan om ersättning av statsmedel får utskottet anföraföljande. Maj:ts beslut enligt 4 kap. 1720 §§ VL kan innebära atten exploateringsrätt - en handlingsmöjlighet som med fog uppfattats som enrätt går förlorad. Det förhållande att statsmakterna behandlat densakfråga det nu gäller utan att ens ifrågasätta tillbakaverkande kraft förbeslutet måste ha uppfattats som en sorts garanti för att ändringar inte skulleske med kort varsel. Detta har självfallet kunnat leda till dispositioner sommedfört kostnader av olika slag och som skulle ha underlåtits under andraförutsättningar. Det måste anses strida mot allmän rättsuppfattning om stateninte höll den som drabbas därav skadeslös för i vart fall de direkta ochonyttiga kostnaderna för de under denna förutsättning vidtagnadispositionerna. Den självklara svårigheten att i detalj utreda ettorsakssammanhang medför dock att ersättningsrätten inte bör göras absolut utanöverlämnas till avgöranden i de enskilda fallen på sätt som föreslås i motionen1973: 1582. Nämnda motion tillstyrks därför i denna del.