bet · FW01KU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:t (statsrådet ) beslöt 22/1 1971 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendet åter till verket för ny behandling,eftersom med hänsyn till vad i ärendet blivit upplyst om klagandensförhållanden särskilda skäl fick anses föreligga att upptaga henne tUl svenskmedborgare. Maj:t erinrade dock om innehållet i 6 § tredje st.MbL. d) dispensgrund: gift med svensk medborgare(6 § andra st.) Exempel 10 (20/3 1970 nr 32): Ang. 29-årig brittisk medborgare,som vistats i och var gift medsvensk medborgare. avslog 16/1 1970 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyllde villkoret om viss tids hemvisti riket enligt 6 § MbL. Besvär inkom tUlinrikesdepartementet 26/2. Som särskUda skäl anförde klaganden bl. a. att honvar född och uppvuxen i som tUlhörande den indiska minoriteten och atthon i samband med självständighet 1963 som garanri till den asiatiskaminoriteten erhåUit brittiskt medborgarskap. Efter hand hade, enligt klaganden,förhåUandena försvårats för den asiatiska mmoriteten i och en omfattandeemigrarion, i första hand rill , ägt ram. Vidare framhölls de skärptaimmigrationsbestämmelserna m. m. i och motsvarande restriktivatillämpningsbestämmelser för besök även i andra europeiska länder. Dessutomuppgavs att de kenyanska myndigheterna börjat vägra indier återinresetillstånd.Klaganden, som även bifogade viss pressdokumentation, ansåg mot bakgmnden avdet anförda att hennes brittiska medborgarskap de facto inte var ettfullvärdigt medborgarskap och var förenat med betydande praktiska nackdelar.Detta i förening med den omständigheten att hennes make var anställd vidSvenska Röda Korsets internationella avdelning och uttagits tUltjänstgöring i , gjorde att famUjen riskerade attsplittras , om hon ej erhöll svenskt medborgarskap.Klaganden anhöU om skyndsamt avgörande av besvären. anförde i yttrande 11/3 1970 att det medhänsyn tUl de av klaganden i besvären anförda skälen inte hade något att erinramot bifall till besvären, oaktat hon enligt hittillsvarande praxis inteuppfyllde vUlkoret om viss tids hemvist enligt 6 § MbL. Maj:t (statsrådet ) beslöt 20/3 1970 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för ny behandling,eftersom med hänsyn tUl klagandens förhållanden särskilda skäl förelåg förhennes upptagande till svensk medborgare. Maj:t erinrade dock samUdigtom innehåUet i 6 § tredje st. MbL. Exempel II (16/10 1970 nr 52): Ang. 30-årig grekisk medborgare,som vistats i och tidigare under sammanlagt nästan ettär samt sammanbodde med svensk kvinna. avslog 2/3 1970 ansökan om svensktmedborgarskap, då sökanden inte uppfyllde villkoret om sju års hemvist i riketenligt 6 § MbL. Besvär inkom till 8/4. 1 dessaanförde klaganden bl. a. att han efter att ha varit bosatt i i fyra årkände sig helt inlemmad i det svenska samhället. Vidare hade han efteravläggandet av fU.kand.-examen (med antikens kultur ochsamhäUsUv som huvudämne) påbörjat studier för doktorsgraden, vilken examenberäknades vara avlagd ca efter det möjlighet givits honom attvistas i (för vissa utgrävningar). Han uppgav även att han sedanoktober 1967 sammanbott med en svensk kvinna och att ett svenskt medborgarskapskulle innebära möjlighet för honom att legalisera detta förhållande. Vidareframhölls att han möjligt borde få göra sin militärtjänst i Sverige.Sammanfattningsvis hemställde klaganden om att det i första hand med hänsyntill hans arbete måtte anses vara tiU gagn för riket att han upptogs tUl svenskmedborgare och i andra hand om att med hänsyn tUl hans arbete och övrigapersonliga förhållanden särskUda skäl måtte finnas föreligga för hans erhållande av svensktmedborgarskap. avstyrkte i yttrande 6/5 1970 bifall tillbesvären, då klaganden enUgt gällande praxis för dispens från hemvistvUlkorettorde uppfylla detta först och då vad han i övrigt anfört ibesvären inte kunde läggas till gmnd för att redan nu uppta honom tUl svenskmedborgare. Härvid framhölls dels att klaganden tagit stadigvarande hemvist iSverige och tidigare vistats här sammanlagt ungefär 11 månaderåren 19631966, dels att han anfört att han sammanbott medsvensk kvinna med vUken han ämnade ingå äktenskap. Sedan klaganden 27/5 1970 beretts tillfäUe att senast 5/6avge påminnelser med anledning av invandrarverkets yttrande inkom dylika tUlinrikesdepartementet 4/6. Härvid anförde klaganden ytterligare bl. a. att hantagit stadigvarande hemvist i och ej i septernber 1966,vilket angetts i invandrarverkets yttrande. hade klagandennämUgen förberett sin inträdesprövning tUl Tekniska högskolan, vilken skett ijuni 1966. Klaganden ansåg mot bakgmnd härav att han enligt invandrarverketsberäkningsgrund torde uppfylla hemvistvillkoret . Av akten framgårdock att invandrarverket med hänvisning tUl bl. a. att klaganden efter sinvistelse i marsjuni 1966 återvänt till sitt hemland och vistatsdär tUl september vidhöU sin uppfattning att han tagit stadigvarande hemvisthär först . Av akten framgår även att klaganden i början av oktober1970 dömts tUl 40 dagsböter för misshandel, vilken ägt mm . Maj:t (statsrådet ) beslöt 16/10 1970upphäva invandrarverkets beslut och visa ärendet åter till verket för nybehandling, eftersom med hänsyn till vad i ärendet blivit upplyst om klagandensförhållanden särskilda skäl numera förelåg för hans upptagande till svenskmedborgare. Maj:t erinrade dock om innehåUet i 6 § tredje st.MbL. Exempel 12 (15/7 1971 nr 30): Ang. 25-ärig brittisk medborgare,som vistats i och var gift medsvensk medborgare. avslog 28/5 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyllde villkoret om viss tids hemvisti riket enligt 6 § MbL. Besvär inkom till 15/6. 1 dessaanförde klaganden bl. a. att hon var gift med svensk medborgare sedan december1968, att hon haft stadigvarande hemvist i , att hon iövrigt uppfyllde alla de krav man kunde kräva av svenska medborgare samt atthon var av internationell toppklass i frUdrott med stora möjligheter tUldeltagande vid internationella mästerskap, vilket vid fördröjande avmedborgarskapsbeviljandet skulle helt omintetgöras. På-skyndningsskrivelse för att möjliggöra klagandens deltagande i landskamp inkomfrån tUl 15/6. fann i yttrande 6/7 det tveksamt om deskäl som klaganden anfört var tillräckliga för dispens från hemvistviUkoret.Härvid framhöll verket att enligt hittillsvarande praxisuppfyllde hon inte villkoret om viss tids hemvist enligt 6 § MbL. Det krävdesnämligen enligt nämnda praxis hemvist i för icke nordisksökande som var gift med svensk medborgare och att äktenskapet varat . Om hemvisttiden var längre än kunde, erUigt verket, kravet påäktenskapets varaktighet reduceras. Maj:t (t. f. regering) beslöt 15/7 1971 upphäva invandrarverketsbeslut, och visa ärendet åter tUl verket för ny behandling, eftersom särskildaskäl förelåg att redan nu upptaga klaganden till svensk medborgare. Kungl.Maj:t erinrade dock om innehållet i 6 § tredje st. MbL. Anm. En tidigare ansökan om svenskt medborgarskap haravslagits av invandrarverket 17/4 1970. Besvär mot detta beslut har lämnatsutan bifall av Kungl. Maj:t 24/7 1970 (nr 32). Exempel 13 (8/9 1972 nr 44): Ang. 26-årig statslös kvinna (f. d.rumänsk medborgare), som vistats i endast pä kortvariga besök men var gift med svensk medborgare. avslog 8/3 1972 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyUde hemvistvillkoret enligt 6 § MbLoch tUlräckliga skäl för dispens från detta viUkor inte förelåg. Besvär, ingivna av klagandens make enligt fullmakt, inkom14/3 till . I dessa anfördes bl. a. att familjen sedanfebruari 1970 var bosatt i , där mannen var anstäUd som teknisk experti ett norskt företag. För de många och långa resor som familjen nödgades göravar det stora olägenheter med hustruns svenska främlingspass. Vidare framhöllsatt klaganden numera var statslös, vUket väUade henne särskilda problem i vissaländer. anförde i yttrande 27/6 1972 att klagandenvistats i endast pä kortvariga besök och aldrig varit bosatt här. Honhade två gånger tidigare (11/4 1969 och 6/2 1970) fått avslag på ansökningar omsvenskt medborgarskap, därför att hon inte uppfyUde hemvistvUlkoret. VerketframhöU att enligt gällande generell dispensregel kunde utländsk kvinna giftmed utomlands bosatt svensk medborgare naturaUseras utan krav på hemvist iSverige. Äktenskapet skuUe dock i sådant faU ha varat minst lika läng tid somlagen kräver hemvisttid och makarna skulle vara bosatta utanför hustrunshemland. Med tillämpning av denna regel skulle, enligt verket, klaganden kunnanaturaUseras äktenskap eller . Från denna dispensregelhade dock i praxis gjorts vissa undantag. Sålunda framhöll verket att i fall däett särskilt behov av svenskt medborgarskap förelegat pä grund av oroligapoUtiska förhållanden i bosättningslandet naturaUsation medgivits trots kortäktenskap och bosättning i hustruns hemland. Vidare hade, enligt verket, det ifall då en svensk diplomatisk tjänsteman gift sig med utländsk kvinna ansettsvara ett svenskt intresse att även hustrun var svensk medborgare.Invandrarverket framhöll avslutningsvis att en strikt tillämpning av gällandedispensregler skuUe utmynna i ett avstyrkande av klagandens besvär. Med hänsyntill hennes relativt långa äktenskap med svensk man och särskilt till denomständigheten att hon var statslös fann invandrarverket emellertid skäligt attdispens gavs från hemvistvillkoret. Verket tillstyrkte därför bifall tUl besvären. Maj:t (statsrådet ) beslöt 8/9 1972 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendet åter till verket för ny behandling,eftersom särskilda skäl förelåg att redan nu upptaga klaganden tUl svenskmedborgare. Exempel 14 (6/10 1972 nr 34): Ang. 27-årig etiopisk medborgare,som vistats i sedan knappt två är och var gift medsvensk medborgare. avslog 15/5 1972 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyUde hemvistvillkoret enligt 6 § MbL. Besvär inkom tiU 26/6. I dessaanförde klaganden att hennes make sedan tio är var anstäUd av SIDA och undertjänstgöringen i 1964-1970 varit skriven i Storkyrkoförsamlingen iStockholm, dit även klaganden anmälts för registrering i samband medgiftermålet . Vidare framhöUs att maken skulle tillträdabefattning vid SIDA:s biståndskontor i , varför det skulle bli omöjligtför klaganden att med invandrarverkets tolkning av MbL:s krav på hemvist iSverige inom rimlig tid uppfylla detta. Innehav av svenskt pass uppgavsinnebära väsentliga lättnader, särskUt från administrativ synpunkt, underklagandens vistelse i . Hon bifogade även en promemoria av chefen förSIDA.s personalbyrå i vilken det bedömdes som såväl rimligt som angeläget atthon erhöll svenskt medborgarskap. anförde i yttrande 8/9 1972 att det medhänsyn tUl de i besvären anförda skälen inte hade något att erinra mot attklaganden gavs dispens från hemvistviUkoret och att besvären sålunda bifölls. Maj:t (statsrådet ) beslöt 6/10 1972 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendet åter till verket för ny behandling,eftersom särskilda skäl förelåg att redan nu upptaga klaganden tUl svenskmedborgare. Exempel 15 (27/10 1972 nr 57): Ang. 47-årig statslös kvinna (f. d.tjeckoslovakisk medborgare), som vistats i sedan drygt fyra är ochsedan drygt tre år var gift med svensk medborgare men ej längre sammanbodde meddenne. avslog 2/5 1972 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyllde viUkoret om sju års hemvist iriket enligt 6 § MbL och skäl tUl dispens frän detta villkor inte förelåg. Besvär inkom tiU 8/6. I dessa anfördeklaganden bl. a. att hon kommit tUl för att gifta sigmed en svensk medborgare, vUket skett i juU 1969. Sedan hon avsagt sig sitttjeckoslovakiska medborgarskap var hon numera statslös. hadeemellertid dömts till hemskUlnad mellan makarna, vilket uppgavs ha sin grund imakens psykiska ohälsa (han var numera sjukpensionerad). Hon framhöU slutligendels att hon dock fortfarande betraktades som gift, dels att hon i arbetat och klarat sig bra ekonomiskt. 1 ytterligare en skrivelse, som inkom tUl departementet15/8, utvecklade klaganden sin talan och framhöll särskUt sin önskan att kunnaresa tUl i samband med sonens (i tidigare äktenskap) förestående examen och giftermål. Hon anförde att honnumera innehade svenskt främUngspass och i betraktades somflykting. anförde i yttrande 7/9 att klaganden såsomhemskUd med hittillsvarande praxis inte kunde ges den dispens frånvillkoret om sju års hemvist som tiUkommer utländsk person som är gift medsvensk medborgare. Verket ansåg emeUertid att dispens från hemvistvUlkoret pågrund av äktenskap med svensk medborgare borde ges, även om det dömts tillhemskillnad i äktenskapet. Vid bedömningen av dispens borde, enligt verket,hänsyn tas inte bara tUl äktenskapets varaktighet fram tUl hemskUlnadsdomenutan även tUl första året av hemskillnadstiden. Om denna princip genomfördesuppfyllde sålunda klaganden hemvistvUlkoret. Maj:t inte fannanledning att ändra de hittUlsvarande principerna för dispens, ansåg verket attklaganden borde ges dispens frän hemvistvUlkoret på grund av de ömmandeomständigheterna i ärendet. Invandrarverkets ovannämnda yttrande avgavs av fyraledamöter med instämmande av en avdelningschef och tvä byråchefer. Avvikandemening anfördes av en ledamot med instämmande av föredraganden och tvåbyråchefer, vUka ansåg att klaganden borde upptas tUl svensk medborgare pågrund av de ömmande omständigheter som förelåg. Däremot biträdde de inteförslaget om ändring av principerna för dispens från hemvistvillkoret. Maj:t (statsrådet ) beslöt 27/10 1972upphäva invandrarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för nybehandling, eftersom vad i ärendet blivit upplyst om klagandens personligaförhåUan-den fick anses visa att hon från humanitär synpunkt redan nu bordeupptagas till svensk medborgare och sålunda särskilda skäl förelåg för detta. e) dispensgrund: eljest särskilda skäl (MbL 6 § andra st.) Exempel 16(11/6 1970 nr 104): Ang. 75-årig ungersk medborgare,som vistats i . avslog ll\ 1 1969 ansökan om svensktmedborgarskap, då sökanden inte uppfyllde villkoret om sju års hemvist i riketenligt 6 § MbL. Besvär inkom till 5/12. 1 dessa anfördeklaganden att hon var och att det fattades hemvist. Vidare påpekade hon att det krävdes för attbli fri från det ungerska medborgarskapet. ville i yttrande 26/2 1970 med hänsyntUl de särskilda omständigheterna i ärendet - inte motsätta sig bifall tUlbesvären, trots att klaganden inte uppfyllde villkoret om sju års hemvistenligt 6 § MbL förrän . Verket framhöll härvid att klaganden,som var änka, kommit tUl för att förena sig med sinende son (född ), naturaliserad svensk medborgare 1964, vUken försörjdehenne helt. Som svensk medborgare skulle hon bli berättigad till svenskålderspension. Enligt verkets erfarenhet skulle det vidare ta minst ett är attfä befrielse från ungerskt medborgarskap. Kungl.Maj:t (statsrådet ) beslöt 17/6 1970 upphäva invand- rarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för nybehandling, eftersom med hänsyn till vad i ärendet blivit upplyst om klagandensförhållanden särskilda skäl förelåg för hennes upptagande till svenskmedborgare. Maj:t erinrade dock om innehåUet i 6 § tredje st.MbL. Exempel 17 (\S 11 1970 nr 14): Ang. 70-årig indisk medborgare, somvistats i och tidigare under sammanlagt knappt tvåår samt två gånger varit gift med svenska medborgare. avslog 7/11 1969 ansökan om svensktmedborgarskap, dä sökanden inte uppfyllde villkoret om sju års hemvist enligt 6§ MbL. Besvär inkom till 16/12. 1 dessaanförde klaganden bl. a. att han ingått äktenskap med svenskmedborgare och varit gift med henne till dess hon avlidit ; makarnahade flyttat till och skaffat vUlafastighet. Vidareanfördes att han var i stort behov av svenskt medborgarskap i första hand föratt kunna få arbete efter genom arbetsförmed-Ungen och i andra hand,om arbete inte skulle kunna beredas honom, komma i åtnjutande av folkpension. tillstyrkte i yttrande 26/2 1970 - medhänsyn till de särskUda omständigheterna i ärendet bifall tUl besvären.Härvid framhölls bl. a. att klaganden, född är 1900, varit gift med svenskamedborgare två gånger (1943-1953 och 1953-1966). Han hade tagit hemvist iSverige och hade tidigare , 1953, 1956, 1959 och1962 vistats här sammanlagt och . Vidare påpekades att klagandenpå gmnd av sin ålder inte fick behåUa sin anställning, som han haft sedannovember 1966, längre än till . Maj:t (t. f. regering) beslöt 15/7 1970 upphäva detöverklagade beslutet och visa målet åter till invandrarverket för ny behandling,eftersom klaganden borde upptagas till svensk medborgare; ingen motiveringlämnades i beslutet. Exempel 18 (\6/\0 1970 nr 53): Ang. 25-årig statslös kvinna, somvistats i samt var adopterad av svenskmedborgare, gift med sökandens mor. avslog 13/3 1970 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyllde villkoret om sju års hemvist iriket enligt 6 § MbL. Besvär inkom till 21/4. 1 dessaanförde klaganden bl. a. att hon var dotter genom adoption till svenskmedborgare, som i ingått äktenskap med hennes mor.Då klaganden utflyttat tillsammans med modern från hade honmåst avsäga sig sitt tjeckiska medborgarskap för att få utresetillstånd, varförhon numera var statslös. anförde i yttrande 11/9 att det inte hadenågot att erinra mot bifall tUl besvären. Härvid framhölls att genom beslut 6/71970 verket upptagit klagandens mor tUl svensk medborgare. härtUI och tiU omständigheterna i övrigt fann verket detskäligt att ge dispens frän hemvistviUkoret. Maj:t (statsrådet ) beslöt 16/10 1910upphäva invandrarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för nybehandling, eftersom med hänsyn tiU vad i ärendet numera blivit upplyst omklagandens förhållanden särskilda skäl förelåg för hennes upptagande tUl svenskmedborgare. Exempel 19 (20/11 1970 nr 48): Ang. 38-årig kinesisk medborgare,som vistats i och tidigare under . avslog 5/6 1970 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyllde villkoret om sju års hemvist iriket enligt 6 § MbL. Besvär inkom till 30/7. 1 dessaanförde klaganden att han vid sitt giftermål i inte insettatt mantalsskrivning var avgörande för om han skulle anses bosatt i riket. Hanframhöll att hans fm bott och arbetat i , medan han själv för attförsörja familjen arbetat tUl sjöss . Han åberopade även att hanvistats och arbetat i () . ansåg i yttrande 15/9 1970 att klagandenenligt hittillsvarande praxis inte kunde räkna hemvisttid i förrän fr.o. m. , varför han inte uppfyllde kravet hemvist i riket.Med hänsyn till omständigheterna motsatte sig dock inte verket att klagandengavs dispens från nämnda villkor. Härvid anförde verket bl. a. att klagandenkommit till och gift sig här med en tyskmedborgare, bosatt här sedan 196 1. Familjen hade därefter haft gemensam bostadhär. Under tiden september 1963mars 1965, då klaganden haft anställning på ettnorskt handelsfartyg i utrikes fart, hade familjen vistats i landet. Klaganden,som tidigare tjänstgjort på norska fartyg , hade ej blivitmantalsskriven här förrän han återkommit tUl landet efter den senastetjänstgöringen till sjöss. Maj:t (statsrådet ) beslöt 20/11 1970upphäva invandrarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för nybehandling, eftersom med hänsyn tUl vad i ärendet bUvit upplyst om klagandensförhållanden särskilda skäl förelåg för hans upptagande tUl svensk medborgare. Exempel 20 (14/1 1971 nr 51): Ang. 19-årig fransk medborgare, somvistats i . avslog 26/6 1970ansökan om svenskt medborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyllde villkoret hemvist i riket enligt 6 § MbL. Besvär inkom till 11/8. 1 dessaanförde klaganden bl. a. att hon bosatt sig i för gott och somstuderande önskade få möjlighet tUl stipendier m.m. Vidare framhölls att modernvar svensk medborgare. Invandrarverketanförde i yttrande 1 1/9 att klaganden tagit hemvist i och sålunda inte uppfylldehemvistvillkoret enligt 6 § MbL. Även om praxis för fall som detta inte varklar ansåg verket, mot bakgmnd av tUlämpningen i allmänhet av dispensregeln,att hemvisttiden var väl kort. Med hänsyn härtill kunde verket inte tillstyrkaatt klaganden redan nu upptogs tiU svensk medborgare. Maj:t (statsrådet ) beslöt 14/1 1971 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för ny behandling,eftersom med hänsyn tUl vad i ärendet blivit upplyst om klagandens förhäUandensärskilda skäl måste anses föreUgga att upptaga henne till svensk medborgare. Exempel 21 (29/1 1971 nr 47 och 48): Ang. två makar (mannen ochhustrun ) från , som vistats i sedan resp. fyra och sex åroch tidigare vistats här . avslog 13/3 1970 genom skUda beslutansökningar om svenskt medborgarskap, eftersom sökandena inte uppfylldevillkoret om sju års hemvist i riket enligt 6 § MbL. Besvär inkom tUl 13/4. 1 sina besväranförde mannen (snickare) bl, a. att hans hustru på gmnd av sin estlandssvenskahärkomst redan nu syntes vara kvalificerad tiU svenskt medborgarskap och attdet från allmän synpunkt var önskvärt att äkta makar hade samma medborgarskap,varför han önskade bli upptagen till svensk medborgare tUlsammans med sinhustm. Han framhöll vidare att han var och skuUe bli pensionerad nästa åroch att det därför var av synnerlig betydelse för honom att före dess bU svenskmedborgare, eftersom han annars inte kunde få folkpension. I sina besväranförde hustrun (sömmerska) bl. a. att hon var av estlandssvensk härkomst, föddpå , och vid sin ankomst 1944 tUl omhändertagits av kommittén förestlandssvenskarna. Hon framhöll vidare att enligt gäUande praxisestlandssvenskarna dispenserats från vUlkoret om sju års hemvist i riket,varför hon nu torde vara kvalificerad tUl svenskt medborgarskap. avgav 4/12 1970 yttranden över besvären.Härvid anförde verket bl. a. att det inte klarlagts om hustrun var av estlandssvenskhärkomst, men att möjligheten härav inte kunde uteslutas. Med hänsyn härtUI ochtUl att förhållandevis kort tids ytterligare vistelse här erfordrades för atthemvistvillkoret skulle vara uppfyllt motsatte sig inte verket att hon redan nuupptogs till svensk medborgare. Vidare anförde verket att det, vid bifall tillhustruns besvär, inte ville motsätta sig att även mannen upptogs tUl svenskmedborgare, oaktat han ännu inte uppfyllde hemvistvillkoret enligt 6 § MbL. Maj:t (statsrådet ) beslöt 29/1 1971 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendena åter tUl verket för ny behandling,eftersom med hänsyn tUl vad i dessa blivit upplyst om klagandenas förhållandensärskilda skäl måste anses föreligga för att upptaga dem tiU svenskamedborgare. Exempel 22 (12/2 1971 nr 39): Ang. 46-årig tjeckoslovakiskmedborgare, som vistats i . avslog 3/9 1970 ansökan om svensktmedborgarskap, eftersom sökanden inte uppfyUde villkoret om sju års hemvist iriket enligt 6 § MbL. Besvär inkom till 8/10. I dessaanförde klaganden bl. a. att hon kommit tUl med sin man och nyföddadotter . De hade lämnat av politiska skäl;mannen hade tidigare suttit i fängelse av politiska skäl och klaganden hadesjälv dömts tUl fängelsestraff för att hon Ulegalt lämnat landet. De betraktadesig sålunda som politiska flyktingar. I aprU 1968 hade mannen övergivitklaganden och dottern och försvunnit tUl okänd ort utan att lämna någotunderhåll. Klaganden framhöll vidare att hon arbetade inom sjukvärden(sjukvårdsbiträde) och att hon som ensamstående mor hade en speciellt svårsituation, då det krävdes svenskt medborgarskap för att komma i åtnjutande avt. avstyrkte i yttrande 4/12 1970 bifall tUlbesvären, då de skäl klaganden anfört, enligt verkets mening, inte kunde läggastUl grund för dispens från hemvistviUkoret i 6 § MbL. Maj:t (statsrådet ) beslöt 12/2 1971 upphävainvandrarverkets beslut och visa ärendet åter tUl verket för ny behandling,eftersom med hänsyn till vad i ärendet blivit upplyst om klagandensförhållanden särskilda skäl fick anses föreligga att upptaga henne till svenskmedborgare. Maj:t erinrade dock om innehållet i 6 § tredje st.MbL. Anm. Invandrarverket upptog 26/3 1971 sökanden till svenskmedborgare med villkor att hon inför styrkte att honbefriats från tjeckoslovakiskt medborgarskap.