bet · FW01KU20 · 1973-12-31 00:00:00 — SAS och polisen underrättades omvad som hade hänt kort efter kapningen av befälhavaren per radio genom ensärskild radiofrekvens. Planet landade på BuUtofta omkring . En avpassagerarna tilläts lämna planet för att överbringa ett meddelande frånkaparna. I detta meddelande krävdes som viUkor för att passagerarna skulle fälämna planet, att sju kroater som fanns på olika fångvårdsanstalter i Sverigeskulle friges och utlämnas tUl kaparna. Uppfylldes inte kravet skulle planetsprängas. Radiokontakt med planet etablerades från flygledartornetpä BuUtofta. Kaparna kompletterade sin begäran med namn på dekroater de viUe skulle friges och utlämnas. Av dessa kroater hade två dömtstill frihetsstraff för mordet pä den jugoslaviske ambassadören i StockholmVladimir Rolovic , tre för delaktighet i detta mord och de tvåövriga kroaterna för ockupation av det jugoslaviska konsulatet i Göteborgtidigare samma är. efter landningen anlände justitieministerLennart till BuUtofta. a. hade då ett par ytterligare passageraretillåtits lämna planet. Vidare hade polisen fått fram uppgifter om pä vUkafängvårdsanstalter de jugoslaver som begärdes utlämnade befann sig. Det gälldeHall, , och Härianda. upptog telefonkontaktmed statsministern och andra regeringsledamöter som samlats ikanslihuset i . Vid förhör med de frigivna passagerarna framkom attkaparna var beväpnade med pistoler. En av kaparna uppträdde som ledare. Dennehöll planets befälhavare under pistolhot medan de tvä andra bevakadepassagerarna. Ledaren som talade hjälplig svenska uppträdde lugnt medan de tvåandra som endast talade jugoslaviska verkade nervösa. De frigivna passagerarnahade inte gjort några särskilda iakttagelser om kaparna hade tillgång tilltyngre eldhandvapen eller sprängmedel. Passagerarna gav uttryck för denuppfattningen att kaparnas uppträdande tydde på att risk förelåg att kaparnaskulle sätta sitt hot i verket om inte deras krav tUlmötesgicks. Samma åsikthade planets befälhavare. begärde genom radioförbindelsen med planet uppgiftfrån kaparna vad man hade för avsikt att göra med de namngivna internerna. Detsvarades att männen skulle tas ombord pä planet. När sä skett skullekvarvarande passagerare få lämna planet. Härefter skulle planet medflygbesättningen, de frigivna och kaparna avgå till en icke angivendestination. meddelade kaparna efter kontakter med kanslihuset att detskulle ta att transportera alla internerna till BuUtofta. Omkring anlände bl. a.landshövdingen i samt länspolischefen i till BuUtofta. Enhalvtimme senare meddelades kaparna genom att regeringen höll på attundersöka de tekniska möjligheterna att föra de sju namngivna fångarna tillflygplatsen. Man skuUe återkomma med närmare besked härom. Enligt uppgift av expeditionschefen ijustitiedepartementet var förutom statsministern samtliga statsråd utom fyrasamlade i kanslihuset den aktuella natten. Därjämte var bl. a. rikspolischefen,expeditionschefen , statssekreteraren i försvarsdepartementet AndersThunborg och kabinettssekreteraren i . Från hovförvaltningen hade generalen infunnit sig. Regeringen beslöt att man genom polisens försorg skulleundersöka om internerna i fråga hade förberetts om kapningen. Sålunda sändes päorder av rikspolischefen polismän tiU de berörda fångvårdsanstalterna för attanställa förhör med de angivna kroaterna. Nämnda order kompletterades kortdärefter pä det sättet att det beslöts att internerna skuUe föras tillBuUtofta. I samband härmed anmodades att ta kontakt med berördafångvårdschefer och meddela dem regeringens beslut. Någon vägran fränfrångvårdschefernas sida att efterkomma regeringens beslut förekom inte. Ingen av internerna motsatte sig att medfölja tiUBuUtofta. Från början hade dock några av dem ställt sig tvekande till saken.Genom Thunborg ordnades mUitär flygtransport till BuUtofta. före fick besked om regeringensåtgärder och kunde något senare meddela kaparna, att ett flygplan startat frånBarkarby med två interner frän och två frän och att detta planskulle hämta ytterligare två interner frän på vägen till BuUtofta. Ettannat flygplan skulle snart avgå från med den återstående internen. anlände ett telegram från enligtvilket statsministern och tre statsråd skulle mördas om man gav efter förkaparnas krav. SärskUda säkerhetsåtgärder vidtogs för statsrådet säkerhet. Två sjuka passagerare tilläts lämna planet strax efter . Drygt anlände en helikopter från med en intern.Denne Uksom de interner som senare kom tUl BuUtofta var iförd skyddsutrustningoch försedd med handbojor. informerade internen genom tolk om kaparnaskrav. nämnde härvid att det var oklart om kaparna var "vänner eUerfiender" till internen. Pä fråga om internen ville utväxlas ställde hansig tvekande och förklarade att han först ville se och tala med kaparna. Kortdärefter anlände en helikopter med två interner från . Även dessainformerades av . Innan de tog ställning till utväxlingsfrägan ville dese och tala med kaparna. Internerna förde därefter samtal per radio medkaparna. efter anlände ett flygplan med övriga fyrainterner, däribland de två som dömts för mordet på den jugoslaviske ambassadören.Geijer orienterade härefter var och en av internerna. Dessa fick också tala medkaparna via radio. En av internerna förklarade vid samtal med att haninte ville medfölja planet, bl. a. därför att han snart hade avtjänat sittstraff i . Under samtalen med planet anfördesfrän kaparnas sida att vissa uppställda tidsfrister måste hållas. I annat fallskulle kaparnas hot gå i verkställighet. Omkring beslöts efter kontakter med kanslihuset attden intern som inte ville medfölja planet inte skuUe utväxlas. Vidare föreslogsvissa åtgärder om hur utväxlingen skulle tUlgå. a. förutsattes att de tvåflygvärdinnorna skuUe få lämna planet. Härefter följde diskussioner med kaparna omutväxlingsproceduren, varvid kaparna bl. a. krävde att aUa sju internernaskulle föras ombord . Omkring togs sex interner ombord i orngångar,varvid 30 passagerare fick lämna planet. Vidare medgavs ett krav från kaparnaom att planet skulle tankas innan återstående passagerare släpptes. Enhalvtimme senare begärdes från kaparnas sida att en miljon svenska kronorskulle utbetalas i skadestånd för att passagerarna skulle släppas. Det uppgavsatt det var de frisläppta fångarna som låg bakom kravet. Från början avböjdes kravet av efter kontakter medkanslihuset i . Sedermera gick man kaparna till mötes och lyckadesskaffa fram som överlämnades till kaparna, varefterpassagerarna fick lämna planet. Kvar ombord befann sig hela besättningen samtkaparna och de sex internerna. Det kan i sammanhanget nämnas att kaparnas kravpå att även den sjunde internen skulle föras ombord kom att falla bort isamband med diskussionerna om lösensumman. Omkring kl. 9 avgick planet frånBuUtofta. Piloten beordrades att flyga till . Kaparna och internernagreps där av den spanska polisen och befinner sig fortfarande i Spanien.Utlämning har begärts hos de spanska myndigheterna av kaparna och fem avinternerna. Vidare har dessa jugoslaver förklarats häktade, misstänkta föreller medhjälp tUl kapning av luftfartyg samt för utpressning. Lösensummanfinns enligt uppgift kvar hos de spanska myndigheterna. Något konseljbeslut eller någon redovisning i övrigt avregeringens åtgärder i samband med flygplanskapningen föreUgger inte. Inomjustitiedepartementet har emellertid upprättats en promemoria (nr 144 1972 1027, underbilaga till denna PM), vari en del praktiska frågor som aktualiseradesi anledning av flygplanskapningen berörs, nämligen frågor om sammankallande avstatsråd, kommunikation kanslihuset-berörda statliga ämbetsverk och vissasäkerhetsfrågor. besvarade i en enkelfråga av () angående den rättsliga verkan av frigivning avinterner i samband med flygplanskapning. har frågat mig ominterner som i samband med flygplanskapning friges och lämnar landet kan ansesha fått straffet efterskänkt. Enbart den omständigheten att interner tiUäts lämnaanstalten och landet i samband med flygplanskapning innebär inte att någotbeslut har fattats om eftergivande av svenska statens straffanspråk. a. mot bakgrund av händelsernai samband med flygplanskapningen den 15 tillkallades den 22september en kommission under ordförandeskap av statsrådet med deltagande av bl. a. parlamentariker för att utreda fråganom åtgärder för att förebygga politiska våldsdåd. Kommissionen avgav den 8december 1972 en rapport i ämnet (Ds Ju 1972:35). På grundval av kommissionensförslag har regeringen i proposition tUl årets riksdag (prop. 1973:37)föreslagit en särskild lag om åtgärder mot vissa våldsdåd med internationellbakgrund. Propositionenhar antagits av (JuU 1973:18). I årets statsverksproposition har bland oförutseddautgifter (prop. 16) redovisats ett belopp om drygt 460 000 kronortill ersättning för medel tiU lösensumma i samband med flygplanskapningen. Händelserna i samband med kapningen tUldrog sig mycketstor uppmärksamhet i pressen. a. har regeringens handlande varit föremålför intresse frän konstitutioneUa synpunkter. Flygplanskapningen föranledde ett antal JO-anmälningar. Iett beslut uttalade JO Thyresson att det inte fannsanledning tUl antagande att någon tjänsteman stående under JO:s tUlsyn gjortsig skyldig till tjänstefel och att han därför inte vidtog någon åtgärd. Ianmälan hade begärts att JO skuUe utreda huruvida den eller de personer somutbetalade lösensumman tUl flygkaparna gjort sig skyldiga till brottsligtförfarande med aUmänhetens skattemedel. I en annan JO-anmälan begärdes utrednmg av"landshövding och de inblandade anstaltsdirektörernaslagstridiga förfarande och tjänstefel vid utlämnandet av de sex internerna tiUjugoslaviska flygplanskapare". JO uttalade följande i beslutden : Jag har studerat artikeln och harföljt den aktueUa händelsen genom tidningspressen och övriga massmedia. Den bUdjag därigenom fått av det inträffade har inte gett mig anledning anta att någontjänsteman som står under min tUlsyn åsidosatt gällande regler på sådant sättatt han därigenom gjort sig skyldig till tjänstefel. Med hänsyn härtiU och dådet kan antas att de onekligen mycket intressanta juridiska frågorna kommer attbehandlas i annat sammanhang, finner jag inte påkallat att nu inleda någonnärmare undersökning av saken. 1 nuvarande grundlagar finns vissabestämmelser om statsfunktionernas utövande i händelse av krig (t. ex. RF §§ 50och 74, jfr RO § 30). Däremot saknas regler som tar sikte pä situationer avextraordinär karaktär som kan inträffa under fredstid. Ej heller innehåller dennyligen avgivna propositionen i författningsfrågan, 1973:90, några sådanaregler. Däremot föreslås vissa bestämmelser, vUka i stort överensstämmer med denuvarande när det gäller krig och krigsfara. Det kan nämnas att i yttrande övergrundlagberedningens förslag diskuterat frågan om behovet av särskUda reglerför extraordinära situationer i fredstid och därvid särskUt pekat päflygkapningsincidenten. Ang. s. k. konstitutioneU nödrätt kan hänvisas tiUFörfattningsutredningens betänkande 1963:17 s. 473, Grundlagberedningensbetänkande 1972:15 s. 214 ff. Grundlagberedningens betänkande 1972:18 s.35,(Undersökning beträffande och den norska exilregeringen under andraväridskriget) NUs Stjernquist SamhäUe och riksdag del IV s. 446 ff, m. fl. Vad som hände i"kansUhuset" vid flygplanskapningen kan ses ur olika synpunkter. Härges i det följande några stolpar sett ur handläggarsyn-punkt kontorsarbetetetc. Trots att det fanns osäkrauppgifter om var statsråden befann sig och beslut om sammankaUande avregeringen och vissa chefstjänstemän kom efter kontorstidens slut ,krävdes en förhåUandevis liten insats för att nå statsråden och övriga berördaoch att ordna deras transport tUl kanslihuset. Synpunkt för framtiden: Det är önskvärt att statsråd ochchefstjänstemän håUer sina närmaste medarbetare underrättade om var de kananträffas efter kontorstid. Kommunikationen med berörda verkfungerade relativt bra, kanske främst beroende på att berörda handläggare idepartementet fanns tUlgängliga. För framtiden bör man allvarligt överväga att getjänstemän som kan behöva användas i en krissituation närmare kunskap om vUkatele- och radiokommunikationer som finns att tUlgå (polis, tuU, SJ etc). Nattkopplingarna ute i verken fungerade dåligt. Det varvid flera tUlfällen inte möjligt att nä handläggare som arbetade i verken undernatten (). Det här ären detalj som kan förbättras med enkla medel. En annan synpunkt gäller behovet av telelinjer inom SB men det gäller också departement - som alltid är öppna för utgående samtal. Detkan kanske ordnas så att några direkttelefoner ges "hemliga nummer".Möjligheterna att använda konferenstelefon bör uppmärksammas. En fråga som aktualiserades undernatten och som diskuteras efteråt i viss utsträckning gäUer frågan hur personalpä "linjen" skulle kunna vara säkra på att instruktioner som lämnadesper telefon från kanslihuset inte lämnades av obehörig person eller att de intevar falska på annat sätt. Personalen på linjen godtog instruktionerna sannoliktfrämst därför att de kände igen rösterna pä handläggarna i kanslihuset. 1 någrafall tUlämpades motringning. Säkerhetsfrågorna är värda en närmare genomgång för skaU kunna nå fram tUl aUmänna riktlinjer för framtiden. Vi har inte någrakonkreta förslag just . PM ang. Kungl. lVlaj:ts förordnande om tillämpning av allmänna prisregleringslagen m. m. 't beslöt vid (närvarande: Hans Maj:t Konungen samt statsrådenSträng, , och , föredragande) utfärda kungörelse omtiUämpning av allmänna prisregleringslagen. 1 kungörelsen (1972:807)förordnades med stöd av 1 § tredje stycket allmänna prisregleringslagen att2-4, 6, 8 och 9 §§ samma lag skulle äga tillämpning tUl och med den 20 december1973. Kungörelsen, som utkom från trycket , skulle enligtbeslutet träda i kraft . Vid samma konselj beslöt Kungl. Maj:t med stöd av 3 § 1mom. allmänna prisregleringslagen utfärda kungörelse (1972:808) om prisstopp.Denna kungörelse, som avser vissa viktigare livsmedel (nämUgen kött, fläsk och charkuterivaror,mjölk, grädde och ost), utkom frän trycket och skulleenligt beslutet träda i kraft och gäUa till utgången av juni1973. 1 § tredjestycket allmänna prisregleringslagen lyder: Har av annan orsak uppkommitbetydande fara för allvarlig stegring av allmänna prisläget inom riket, äger Konungen förordna att vad i 29 §§ stadgas, helt eller delvis, skaU , högst varje gång, äga tiUämpning. Förordnandet skall inom en månad eller, om riksdagssession icke pågår, inom en månad från början av nästkommande session underställas riksdagen.- Paragrafens första och andrastycken avser prisreglering i fall av krig eller krigsfara. 29 §§ allmännaprisregleringslagen innehåller bestämmelser om formerna för prisreglering. AUmänna prisregleringslagen(1956:236), som trädde i kraft , har efter mönster från deallmänna förfogande- och ransoneringslagarna utformats såsom en fuUmaktslag.Den innebär att den tidigare tidsbegränsade prisregleringslagen ersatts av enpermanent beredskapslagstiftning med syfte att i vissa extraordinärasituationer möjUggöra åtgärder, som anses nödvändiga för att motverka prisstegringar. Förutsättningarna för tillämpning av lagen anges i dess 1§. Första och andra styckena i denna paragraf avser krig eller krigsfara. Iparagrafens tredje stycke föreskrivs att Kungl. Maj:t äger förordna omtillämpning av lagens bestämmelser om prisreglering även i det fall att avannan orsak än krig eller krigsfara "uppkommit betydande fara förallvarlig stegring av allmänna prisläget inom riket". Sådant förordnandeskall gälla , högst varje gäng. Förordnandet skallunderställas inom en månad eUer, om riksdagssession ej pågår, inom enmånad från början av nästkommande session. Om underställning ej sker, eller omriksdagen inte frän det underställningen skedde gillarförordnandet, är detta förfallet. Av departementschefens (statsrådet ) uttalanden ipropositionen 1956:147 med förslag till allmän prisregleringslag framgår bl. ansåg att en förutsättning för att ej vidare bibehållaprisreglering i normala tider var införandet av en prisregleringslag avberedskaps-karaktär, som gav möjlighet att reglera priserna vid krig ochkrigsfara samt vid risk för inflation vare sig denna berodde av internationellaeller inhemska förhäUanden. Med anledning av i vissa remissyttranden uttaladefarhågor för att lagförslaget skulle medföra risk för att prisregleringtillgreps i onödan eUer i stäUet för mera effektiva, generellt verkande medelframhöll departementschefen att "prisreglering självfallet icke skallinföras annat än då så, efter noggranna överväganden, befinnes oundgängligennödvändigt". Han framhöll särskilt att "enbart en stegring avjordbrukspriserna i producentledet, som häller sig inom de gränser, vilkadragits upp av statsmakterna i samband med jordbruksregleringen, givetvis ickekan åberopas som grund för en tiUämpning av prisreglerings-lagen" (prop.s. Beträffande den specielltomdiskuterade möjligheten att införa prisreglering vid risk för inflation avinhemska orsaker ansåg departementschefen, att generellt verkande medel avfinans- och penningpolitisk karaktär i första hand borde komma tUl användning,men att prisreglering vid sidan av dessa var av betydelse. SärskUt viktigtansåg han vara att Kungl. Maj.t fick möjlighet att ingripa snabbt i dylikafall. Vidare underströk han betydelsen av att kunna förebygga såväl spekulativaprisstegringar som skärpta lönekrav tiU följd av fruktan för kommandeprisstegringar. Att i lagen på ett fullt tillfredsställande sätt avgränsa derelevanta beredskapsfallen ansåg departementschefen ogenomförbart, och hankonstaterade, att visserligen lagens "allmänna ordalag kan tänkas lämnavisst utrymme för olika meningar om när läget är sådant att lagen ger Kungl.Maj:t rätt att besluta prisreglering", men att å andra sidan "ensnävare avgränsning icke är lämplig". Han ansåg därvid att av avfattningenav lagtexten tillräckligt tydligt framgick det väsentliga, nämligen "attprisreglering vid sidan av krigs- och krigsfarefallen förutsätter ett påtagligtkrisläge med otvetydig fara för en inflationistisk prisstegring" (prop. Vidare anförde departementschefen att prisregleringslagensingrepp i den enskUdes förhäUanden inte kunde anses vara av lika ingripandenatur som förfogande- eUer ransoneringslagarnas ingrepp. Medan förfogandeinnebär tvång för den enskilde att till samhället avstå eller upplåta sinegendom och ransonering att den enskUde kan förbjudas att förfoga över sinegendom eller tvingas att ställa sig olika villkor till efterrättelse, avsernämligen prisreglering i princip blott att den enskilde företagaren i fråga ompriset för sin vara icke har full frihet. Även om också detta avdepartementschefen bedömdes vara ett tämligen allvarligt ingrepp, ansåg han detdock inte aUs vara av sä djupgående art som förfogande eller ransonering,varför jämförelsen med förfogande- och ransoneringslagarna, som utom vid krigoch krigsfara kan tiUämpas blott vid varuknapphet pä grund av utomlandsinträffad händelse, inte kunde anses bärande. Maj:ts proposition(1973:7) om tillämpning av allmänna prisregleringslagen redovisas bl. a.följande bakgrund tiU beslutet om prisstopp. januarinovember 1972steg prisnivån i konsumentledet enligt pris- och kartellnämndens beräkningarmed i genomsnitt . Priserna i dagligvaruhandeln, dvs. främstlivsmedelspriserna, steg väsentligt snabbare, nämligen , varav kanhänföras till jordbruksregleringen. träffadesuppgörelse mellan statens jordbruksnämnd och jordbrukets förhandlingsdelegationsamt konsumentdelegationen om priser på jordbruksprodukter från den 1 januari1973. Detta skulle leda tUl höjningar av konsumentpriserna på främst mjölk,ost, kött och fläsk. Detaljhandelspriset på t. ex. konsumtionsmjölk beräknadesstiga med i genomsnitt per liter. Regeringen fann, att en ytterligare höjning avUvsmedelspriserna utöver den förhållandevis kraftiga prisstegring, som redantidigare ägt rum, skulle leda tiU en höjning av konsumentprisnivån, som särskUtmed hänsyn tUl barnfamiljer och låginkomsttagare inte kunde godtas. På grundhärav förordnade Kungl. Maj:t, som förut har nämnts, om tUlämpning av allmännaprisregleringslagen och om prisstopp fr. o. m. på mjölk ochgrädde, ost, kött, fläsk och charkuterivaror. Konserverade köttvaror omfattasdock inte. Prisstoppets varumässiga omfattning framgår mera i detalj avprisstoppskungörelsen och tillämpningsbestämmelser därtiU. Som stopprisergäller de priser som tUlämpades kl. 9.00. Prisstoppsbeslutet innebär för de av prisstoppet berördavarorna, att de beräknade intäktsökningarna för jordbruket måste betalas medstatsmedel. Denna utgiftsökning för staten måste täckas. Frän regeringens sidahar förklarats, att detta avses ske genom höjda skatter på bensin ochmotorbrännolja. Chefen för har lagt framförslag rörande denna fråga. Maj.ts förordnande om tiUämpning avprisregleringslagen gäller framåt. Det skaU enligt lagenunderställas . Med hänsyn till att förordnande om prisstopp får meddelasför högst varje gång, gäller det nu införda prisstoppet endast tUlutgången av . Tiden kan emeUertid förlängas, och från regeringens sidahar förklarats att stoppet avses gälla under är 1973. Frågor om tUlämpningen av prisstoppet handlägges avstatens pris- och kartellnämnd, som också kan medge företagare tUlständ attöverskrida stoppris. Avsikten är att sådant tUlstånd skaU kunna ges endast dåsynnerliga skäl föreligger. I finansutskottets betänkande (FiU1973:2) i anledning av propositionen jämte fyra motioner anförs bl. Enligt nu föreliggande uppgifterfrän pris- och karteUnämnden steg den allmänna prisnivån i konsumentledet underår 1972 med . I dagligvaruhandeln steg priserna . Av dennahöjning kan hänföras tUl effekter av jordbruksavtalet.Prisstoppet omfattar en dryg fjärdedel av konsumtionen av s. k. dagligvaror. Utskottet har intet att erinra mot de i propositionenanförda motiven för tillämpning av prisregleringslagen och det infördaprisstoppet. Genom sin tyngd i hushållsbudgeten har livsmedelspriserna storbetydelse för den allmänna prisnivåns utveckUng. Prishöjningar på livsmedelspelar sålunda en betydande roll i den allmänna debatten. Inte minst härigenomföreUgger risk för att prisstegringar på livsmedel utlöser kompensationskravoch prisstegringstendenser pä andra områden. Genom att huvudparten avkompensationen till jordbrukarna nu föreslås överförd i andra former än genomhöjda priser på dagligvaror undviks också vissa sekundära prisstegringseffekteri senare led av distributionskedjan tiU konsumenterna. FrånstabUiseringssynpunkt bör detta få gynnsamma verkningar. Utskottet är väl medvetet om att prisstopp inte kanersätta de traditioneUa stabiliseringspolitiska medlen. 14 1973.4 saml Nr 20 emellertid i vissa lägen ge rådrum för att överväga andraåtgärder som kan komma i fråga för att hålla tUlbaka prisstegringarna. Ettbegränsat prisstopp på vissa nyckelvaror kombinerat med andra åtgärder kanockså som redan nämnts vara verkningsfullt för att hejda en befarad prisstegringsprocess. Utskottet tiUstyrker sålunda att godkännerKungl. Maj:ts förordnande om tUlämpning av allmännaprisregleringslagen. Mot utskottets motivering för sittbeslut att hemställa att godkänner Kungl. Maj:ts förordnande den 21december 1972 om tUlämpning av allmänna prisregleringslagen och avslår deväckta motionerna reserverade sig två ledamöter (m). I den här aktuella delenanförde de att utskottet i stället borde ha uttalat följande: Om ett fuUföljande avjordbruksavtalet med kompensation tiU jordbrukarna fått ge utslag i höjdalivsmedelspriser skulle prishöjningen ha skett per 1/1 1973 motsvarande drygt 1procent av priserna inom dagligvaruhandeln. Utskottet finner det tveksamt om ensådan prisökning - jämförd med nyssnämnda prisstegring inom samma område med7,kan anses fyUa de krav som i prisregleringslagenuppställts för dess tUlämpning nämligen att "fara har uppkommit förallvarlig stegring av det aUmänna prisläget inom riket". Kungörelsen måstedärför anses vara utfärdad pä juridiskt och politiskt bräcklig grund.