bet · FW01JuU33 · 1973-12-31 00:00:00 — Hovrätten för Nedre framhåller, att de speciellafullföljds-regler, enligt vilka tiden för överklagande räknas fråndelgivningsdagen, är betingade av den särskUda processordning som gäller idessa fall och inte lämpar sig till efterföljd i den allmänna processen. Motdet i motionen 1973: 1080 framlagda förslaget att fullföljdstiden skall räknasfrån delgivningsdagen invänder hovrätten också att det förorsakar besvär ochosäkerhet då det gäller att avgöra om tiden för överklagandet gått till ändavid utfärdande av lagakraftbevis m. m. Enligt hovrättens mening finns detingen anledning att överväga ändring av fullföljdsreglerna i angivet hänseende. framhåller att ett genomförande avförslaget om ändrade fullföljdsregler skulle medföra att domstolen fickombesörja delgivning av domen, vilket skulle innebära ett högst betydande merarbetemed åtföljande behov av personalförstärkning. Tingsrätten ifrågasätternödvändigheten av en ändring i gällande regler och anser att förslaget ej ärgenomförbart i praktiken utan betydande ändringar. Föreningen påpekar att det är avyttersta vikt att tidpunkten, från vilken fullföljdstiden skall räknas, ärbestämt angiven. Motionsförslaget skulle enligt föreningen medföra att tidpunktenbeträffande varje part blir beroende av när delgivning skett och skulledessutom innebära andra nackdelar. framför i huvudsak sammasynpunkter som domareföreningen. Publicering av domar, m. m. framhåller att helaproblematiken med publiceringen av rättsfall f. n. övervägs inomjustitiedepartementet med sikte på att med hjälp av moderna tekniska hjälpmedelpå ett bekvämare och billigare sätt än få fram trycktarättsfallssamlingar. a. är uppmärksamheten inriktad på att finna entillfredsställande ordning för publicering av hovrättsavgöranden, som f. n. barai mycket begränsad omfattning återges i . J detta betänkande behandlas tvåmotioner som tar upp olika frågor rörande expediering av domstolshandlingartill parter. I motionen 1973: 263 framhålls att föreliggande skyldighetatt betala avgift för att utfå domen i ett mål kan medföra avsevärda kostnader JuU 1973: 33 20 Enligt motionärerna bör parterna personligen erhålla en kopia avdomen utan kostnad. De framhåller också att kontakten mellan klient och ombudskulle underlättas om dessa fick var sin kopia av domen. Motionärerna påpekarvidare att det till följd av bestämmelserna om rättegångsombuds behörighet attinotta delgivning av handlingar förekommit att exempelvis skUsmässor ochägotvister handlagts utan att parterna personligen varit närvarande. Enligtmotionärerna underrättas nämligen ofta parterna inte om tidpunkten för förhandlingeller också kallas endast ombuden, vilka underlåter att underrätta sinaklienter. Det förekommer också att endast ombuden och alltså inte parternapersonligen får underrättelse om när dom i målet meddelas. Motionärerna, somanser att de påtalade problemen inte minst från rättssäkerhetssynpunkt ärallvarliga, yrkar att dels hos Kungl. Maj:t begär förslag om attdomstol alltid skall tillställa parterna personligen en kopia av domen utankostnad, dels som sin mening uttalar att domstol alltid skall låta den enskildeparten få egen kallelse till förhandling även när talan förs genom oinbud. Äveni motionen 1973: 1080 hemställs att begär förslag om att alla parteroch ombud utan särskild beställning och kostnad skall erhålla var sitt exemplarav kallelse tUl förhandling och av dom. Därjämte yrkas att parterna och derasombud på samma sätt skall tillställas protokoll från förhandling ochvadeinlagor samt att tiden-för överklagande skail räknas från den tidpunkt dåberörd part genom skriftiig delgivning av domen rimligen bort ta del av dessinnehåll. Till stöd för yrkandena anför motionärerna att det frånrättssäkerhetssynpunkt borde vara angeläget att såväl parterna som deras ombudverkligen får del av handlingarna i ett inål. Motionärerna påpekar att omparten och hans ombud bor på skilda orter det kan medföra besvär och kostnaderför parten att per.5onligen uppsöka ombudet och få del av handlingarna ochlaget i målet. Är förhållandet mellan ombudet och klienten mindre gott ökarsvårigheterna. Ett ytterligare skäl för att parten själv skall få ett exemplarav domen är enligt motionärerna att parten bättre än ombudet känner tUl degrundläggande omständigheterna i målet och därför bäst kan avgöra om derefererats riktigt eller ej. Vidare kan det förhållandet att parten fårkännedom om domens innehåll förhindra oegentligheter från ombud som harfullmakt att uppbära utdömda belopp. I motionen påpekas också att parter medfri rättegång, som för gemensam talan, är berättigade till endast ett exemplarav domen. Slutligen anser motionärerna att domar av mer allmänt intresse börfinnas tillgängliga för allmänheten på bibliotek. Idet följande behandlar utskottet i skilda avsnitt de olika spörsmål sominnefattas i motionerna. Beträffande gällande rättsregler av intresse hänvisasi huvudsak till redogörelsen ovan. JuU 1973: 33 21 Gällande regler om parts närvaro vid förhandlingar,utfärdande av kaUelse och delgivning innebär bl. a. att part som saknar ombudalltid skall delges kallelse tUl förhandling samt att part som har ombud i deflesta faU erhåller egen kallelse. Med anledning av uppgiften i motionen 1973:263 att skilsmässor avgjorts utan att parterna personligen närvarit börframhållas att i mål angående hemskillnad eller äktenskapsskillnad liksom iövriga famUjemål parterna regelmässigt kallas att inställa sig personligensåvida de inte redan före processen är överens i samtliga frågor. Om samarbetetmellan ett ombud och hans huvudman fungerar på rätt sätt torde någraolägenheter i allmänhet inte uppkomma av att endast ombudet får kallelse tillförhandlingar. Som flera remissinstanser framhållit ingår det nämligen iombudets skyldigheter gentemot sin huvudman att hålla denne underrättad omprocessens förlopp och att informera honom om förekommanderättegångsförhandlingar. Försummelse härvidlag kan såvitt gäller advokaterbeivras av . Motdenna bakgrund bör enligt utskottets mening det i motionerna väckta spörsmåletom parts personliga kännedom om och närvaro vid förhandling väsentiigen ses somen fråga som berör förhållandet mellan ombudet och hans huvudman. Förekommandeolägenheter med nuvarande ordning torde därför i första hand böra lösas genomförbättring av kontakten dem emellan. Med hänsyn till frågans betydelse inteminst från rättssäkerhetssynpunkt bör emeUertid även andra åtgärder övervägas.Att, såsom motionärerna synes mena, i alla situationer genom personligdelgivning kalla parterna till förekommande förhandlingar kan enligt utskottetsmening inte komma i fråga med hänsyn tUl det merarbete för domstolarna och denkostnadsökning i övrigt för det allmänna som ett sådant förfarande skullemedföra. En tänkbar utväg är däremot som föreslagit att i vanligt brevtillställa part, vars personliga närvaro ej påkallas, en kopia av kallelsenmed uttrycklig erinran om att han ej är skyldig inställa sig personligen. Enannan möjlighet är att parten i likhet med vad som gällerenligt delgivningslagen då handlingen lämnas till annan än den sökte underrättasgenom vanligt brev om att ombudet mottagit delgivning av kallelse. De närmareövervägandena härvidlag synes emellertid ligga inom ramen för den översyn avdelgivningsbestämmelsema som verkställs av en särskild sakkunnig.Någon viss lösning bör därför inte nu förordas. Av enahanda skäl bör motionernai denna del ej föranleda någon åtgärd. Föreliggande skyldighet att erläggaexpeditionsavgift för protokoll och domar m. m. i mål vid aUmän domstol haransetts vila på grundsatsen att den som vänder sig till domstol och tar dessarbetskraft i anspråk också skall bidra till täckande av den kostnad som hanhärigenom orsakar det allmänna. Enligt utskottets mening kan denna grundsats sägas ha fåttförnyad aktualitet genom den av statsmakterna beslutade reformen avsamhällets rättshjälp. En grundläggande princip bakom reformen är nämligen attden som erhåller rättshjälp efter förmåga skall bidra till kostnaderna härför.Motionärernas önskemål har genom reformen så till vida tillgodosetts attenskild parts möjligheter att utan särskild kostnad erhålla domar, protokolloch andra handlingar betydligt vidgats. Om parten är utesluten frånmöjligheten att få rättshjälp, torde han i allmänhet ha ekonomiskaförutsättningar att erlägga erforderliga expeditionsavgifter, vilka för övrigtoftast utgör en ringa del av hela processkostnaden. Beaktas bör också attsåvitt gäller tvistemål om mindre värden motionärernas önskemål i vissutsträckning kommer att tillgodoses om den i prop. 1973: 87 förutskickadebefrielsen från avgift för dom i sådant mål genomförs. Utöver dessa mera allmänna synpunkter kan mot ettgenomförande av motionsförslagen åberopas skäl av bl. a. statsfinansiell natur.En skyldighet för domstol att alltid tUlställa både parten och hans ombud domaroch protokoll skulle som framhållit innebära ett inte oväsentiigtinkomstbortfall för staten av uppskattat tUl omkring 2 milj. kr. samt medföra betydande merarbete för domstolarna. Även domstolarnaskostnader för postförsändelser skulle öka. Ett tillgodoseende av önskemålet imotionen 1973: 1080 att domar skall delges parterna skulle även medföra en betydandeökning av samhällets kostnader för delgivningsförfarandet. Beaktas bör ocksåatt om part som har ombud skulle tillstiUlas ett eget exemplar av allaprotokoll från förhandlingar parten skulle kunna förledas att agerasjälvständigt i processen utan att rådgöra med ombudet och härigenom försvåraprocessföringen, eventuellt tiU sin egen nackdel. Slutligen bör påpekas attprotokoll från förhandling inte skall ge och som regel ej heller ger annat änen mycket schematisk bild av händelseförloppet vid förhandlingen. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet i likhet medremissinstanserna att övervägande skäl talar mot förslaget att part i alla målkostnadsfritt skall tillställas dom och protokoU. Angeläget är emellertidsåsom motionärema framhåller att part inte hälls i okunnighet om tidpunkten föroch innehållet i de domstolsavgöranden som berör honom. För brottmålens delinnebär gällande regler om meddelande av dom och slutligt beslut samt om underrättelse tilltilltalad om dom och beslut enligt utskottets mening tillfredsställandegarantier för att den tilltalade alltid underrättas om utgången i målet och omvad han har att iaktta för att få saken prövad i högre instans. Några motsvarandegarantier kan ej anses föreligga för tvistemålens del. Att den situationen kanuppkomma att part i tvistemål främst kanske svarande som saknar ombud ejens får kännedom om att målet avgjorts framstår inte minst frånrättssäkerhetssynpunkt som betänkligt, och utskottet ser därför medtillfredsställelse att avser att åtminstone för de mest frekventatvistemålen och då främst familjemålen söka få fram formulär för domslutmotsvarande dem som används i brottmål för att underrätta den tilltalade om utgången.Dessa formulär skulle kunna användas för ett underrättelseförfarande itvistemål liknande det som f. n. tillämpas i brottmål. En sådan ordning skulleenligt utskottets mening i väsentlig mån tillgodose syftet med motionsförslagen.De ytterligare överväganden som härvidlag erfordras kan som framhållitlämpligen ske i samband med det fortsatta arbetet med att utformadomsformulär. Någon åtgärd i anledning av motionerna i denna de!synes ej erforderlig. I såväl brottmål som tvistemålgäller som huvudregel att tiden för fullföljd av talan mot dom eller besluträknas från den dag avgörandet meddelades. I fråga om sådana domstolsbeslut,som inte innebär att domstolen skiljer målet ifrån sig och som ej meddelas vidnågon förhandling, räknas dock fullföljdstiden från den dag beslutet delgavsvederbörande part. I ärenden inför hyresnämnd gällde tidigare en regel av ihuvudsak samma innebörd som förordas i motionen 1973: 1080 för mål ochärenden vid de allmänna domstolerna, nämligen att fullföljdstiden skulle räknasfrån dagen för delgivning av avgörandet. Efter ändring i jordabalken, som trätti kraft , skall numera fullföljdstiden i hyrestvister räknasfrån den dag avgörandet meddelades. Under förarbetena tUl lagändringenframhölls att den tidigare gällande ordningen innebar påtagliga nackdelar.Sålunda dröjde det ofta länge innan det blev klarlagt huruvida nämndens beslutstod fast eller ej. Vidare kunde part utsträcka klagotiden genoin att försvåradelgivningsförfarandet, vilket var särskilt otillfredsställande i de fall dåmotparten hade ett starkt intresse av att tvistefrågan snabbt avgjordes.Otillfredsställande var också att klagotiden kunde bli olika för parterna.Slutligen medförde skyldigheten att delge beslut en betydande arbetsbörda förhyresnämndskanslierna. Vad sålunda för hyrestvisternas del anförts om nackdelarnamed en fullföljdsordning, enligt vilken klagotiden räknas fråndelgivningsdagen. är enligt utskottets mening giltigt även beträffande måloch ärenden inför allmän domstol. Beaktas bör också att syftet medmotionärernas förslag i väsentlig mån skulle tillgodoses genom det av utskotteti föregående avsnitt förordade underrättelseförfarandet i tvistemål. Mot dennabakgrund avstyrker utskottet i likhet med samtliga remissinstanser somyttrat sig i förevarande fråga bifall till motionen 1973: 1080 i denna del. Vad härefter angår den i motionen 1973: 1080 upptagna fråganom översändande av vadeinlagor till parter och ombud må framhållas attfullföljdsinlagor i brottmål och tvistemål alltid skall delges motparten föryttrande samt att dennes genmäle skall delges klaganden. I besvärsmål däremotföreligger inte någon absolut skyldighet för domstol att delge motpartenfullföljdsinlagan. Har delgivning ej skett får överrätten emellertid inte ändradet överklagade avgörandet såvitt gäUer motpartens rätt. Om part har ombud, ärdenne behörig att motta delgivning av fullföljdsinlagor. Frågan om part som har ombud alltid skall tillställas etteget exemplar av fullföljdsinlagor berör liksom det tidigare behandlade spörsmåletom expediering av kaUelser tUl förhandling ytterst förhållandet mellan ombudetoch hans huvudman. Som flera remissinstanser framhållit torde det ingå iombudets skyldigheter gentemot huvudmannen att hålla denne underrättad omprocessens förlopp; i särskUt hög grad gäller det sagda om fråga är om en såviktig händelse som att motparten överklagat. Det kan för övrigt förutsättasatt ombud som skall yttra sig över motpartens fullföljdsinlaga ofta måsteinhämta sin huvudmans synpunkter. Förslaget om en generell skyldighet för domstolarna attsända avskrifter av fullföljdsinlagor synes inte ägnat att komma till rättamed de undantagsfall då ett ombud undanhåller sin huvudman information. Beaktasbör också att som framhållits i föregående avsnitt part som erhålleravskrifter av protokoll och inlagor kan förledas att agera självständigt utanatt rådgöra med ombudet och härigenom försvåra processföringen. Med hänsynhärtill och då gällande ordning enligt remissinstanserna i allmänhet inte våUarnågra olägenheter avstyrker utskottet motionen 1973: 1080 även i denna del. Publicering av domar, ni. Med anledning av önskemålet imotionen 1973: 1080 om att domar av allmänt intresse skall tillhandahållas påbibliotek vUl utskottet framhålla att det naturligtvis är angeläget attallmänheten har möjlighet att följa verksamheten vid domstolarna. I storttillgodoses detta intresse genom reglerna om allmänna handlingars ochdomstolsförhandlingars offentlighet. Genomrättegångsbalkens bestämmelser om dombok, aktbildning och förande av dagbok är det vidare sörjt för att den, som vidpersonligt besök på en domstol önskar ta del av en viss handling, snabbt skallkunna tUlhandahållas denna. Av betydelse i sammanhanget är också att sådanaavgöranden från högsta domstolen och hovrätterna, som bedöms vara av allmäntintresse, regelbundet publiceras i tryckta rättsfallssamlingar, vilka iallmänhet finns tUlgängliga på större bibliotek. Ytterligare kan nämnas attfrågan om publicering av rättsfall f. n. övervägs inom justitiedepartementetmed sikte på att få fram tryckta rättsfallssamlingar på ett enklare ochbilligare sätt än f. n. Möjlighet föreligger sålunda för allmänheten att i enutsträckning, som väsentligen tillgodoser önskemålen i motionen 1973: 1080,följa och få inblick i domstolarnas verksamhet. att avslår motionerna 1973: 263 och 1973: 1080. Närvarande: (), fröken (),(), fröken (), herrar Larfors (s), i (s),(), (), fm Bergander (s), herrar Schött (m).Fransson (c), i (fp), Henmark (fp), i (s) och Lövenborg (vpk). av (vpk) som anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.21 med orden "Kallelse till" och slutar på s. 24 med orden"denna del" bort ha följande lydelse: Gällande regler om parts närvarovid förhandlingar, utfärdande av kallelse och delgivning innebär bl. a. attpart som saknar ombud alltid skall delges kaUelse till förhandling samt attpart som har ombud i de flesta fall erhåller egen kallelse. Med anledning avuppgiften i motionen 1973: 263 att skilsmässor avgjorts utan att parternapersonligen närvarit bör framhållas att i mål angående hemskillnad elleräktenskapsskillnad liksom i övriga familjemål partema regelmässigt kallas attinställa sig personligen såvida de inte redan före processen är överensi samtliga frågor. Även om sålunda part oftast får en egen kallelse tillförhandling, kan det som motionärerna framhåller inträffa att part med ombudhålls i okunnighet om att förhandling inför domstol skall förekomma. En sådanordning framstår inte minst från rättssäkerhetssynpunkt som betänklig. mening är det angeläget att part även om han har ombud i vidastemöjliga män får insyn i rättegångens förlopp. Ett genomförande avmotionsförslagen i nu ifrågavarande del skulle garantera att parten erhöllsådan insyn och skulle som .advokatsamfundet framhållit i remissyttrande bidra till stärkande av den enskilde medborgarens rättstrygghet. Med hänsyntill att det endast i relativt begränsat antal fall torde bli aktuellt attutfärda en extra kallelse torde kostnadsskäl ej utgöra hinder mct atttillgodose motionärernas önskemål. Utskottet tillstyrker alltså m.otionerna idenna del. Som motionärerna påpekar kangällande regler om meddelande av dom och expediering av domar medföra att ombudmen ej parterna personligen får kännedom om att dom i målet meddelats.Särskilt gäller det sagda parterna i tvistemål. Även om part får meddelande omatt dom avkunnats, kan det ofta orsaka honom åtskilligt besvär och kostnaderatt uppsöka ombudet för att ta del av handlingarna. Är förhållandet dememellan mindre gott kan än större svårigheter uppstå. I tvistemål kan ocksåparterna drabbas av avsevärda och oförutsedda kostnader till följd avföreliggande skyldighet att erlägga avgift för att utfå domen. Utskottet delar motionärernas uppfattning att de påtaladeproblemen inte minst från rättssäkerhetssynpunkt är allvarliga. Starka skältalar därför för att part alltid bör erhålla ett eget domsexemplar utankostnad. Angeläget är även att part får tillgång tUl protokoll, så att han i erforderiigomfattning kan följa processens förlopp. En sådan ordning skulle vara ägnad attunderlätta kontakten mellan klient och ombud och bespara parten onödiga besökhos ombudet. Parten känner bättre än ombudet de grundläggande omständigheternai målet och kan bäst avgöra om de relaterats riktigt i domen eller ej. Om defår var sitt exemplar av domen, kan var och en av dem i lugn och ro penetreraresultatet och avgöra om talan skall fullföljas. Om part personligen erhöllkännedom om domens innehåll, skulle detta som framhålls i motionen 1973: 1080också kunna bidra till att förhindra oegentligheter från ombudets sidabeträffande utdömda belopp. För att säkerställa att parten verkligen erhållerdomen bör den delges honom. En skyldighet för domstolarna att tillställa partema domoch protokoll utan kostnad skulle givetvis medföra ett visst inkomstbortfallför stats- verket och merarbete för domstolama. Som hovrättframhållit kan det ifrågasättas om inte gällande expeditionsavgifter överstigersjälvkostnadspriset för ett exemplar eftersom domstolarna förfogar över modernkopieringsapparatur. Beaktansvärt är även att enligt vad tingsrättanfört det merarbete för domstolarna, som skulle förorsakas av ett genomförandeav motionsförslagen, i viss mån skulle kompenseras av ett bortfall av detarbete som består i debitering och expediering av domar till lösensskyldigaparter och beställare samt att alltså totalt sett något merarbete ej skulleuppkomma för domstolarna. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet attkostnadsskäl ej utgör något hinder för att genomföra motionsförslagen. Utskottettillstyrker alltså motionema även i denna del. I såväl brottmål som tvistemålgäller som huvudregel att tiden för fullföljd av talan mot dom eller besluträknas från den dag avgörandet meddelades. I fråga om sådana domstolsbeslut sominte innebär att domstolen skiljer målet ifrån sig och som ej meddelas vidnågon förhandling, räknas dock fullföljdstiden från den dag beslutet delgavsvederbörande part. Enligt utskottets mening kan gällande regler omfullföljdstidens beräkning medföra att part, som ej får kännedom omdomens innehåll, går förlustig sin rätt att få saken prövad av högre instans.Ett genomförande av motionsförslagen om expediering av domar till parternaskulle givetvis i viss mån vara ägnat att motverka att sådana situationeruppkommer men skulle naturligtvis inte skapa garantier för att part alltid blevbevarad i sin rätt att fullfölja målet. Från rättssäkerhetssynpunkt framstårdet som synnerligen angeläget att part alltid har möjlighet att överklaga ettavgörande som gått honom emot. Utskottet delar därför uppfattningen i inotionen1973: 1080 att fullföljdstiden bör räknas från den tidpunkt då part genomskriftlig delgivning av domen rimligen bort ha tagit del av dess innehåll. Vad härefter gäller det i samma motion upptagna spörsmåletom översändande av vadeinlagor till parten personligen, vill utskottet hänvisatill vad utskottet i tidigare avsnitt anfört om angelägenheten av att part fårinsyn i processens förlopp. På anförda skäl tillstyrker utskottet motionen 1973: 1080även i nu berörd del. dels att utskottet bort hemställa att tned bifall tillmotionen 1973: 1080 och i anledning av motionen 1973: 263 hos Kungl. Maj:themställer om förslag till sädana ändringar i berörda författningar och kun- JuU 1973: 33 28 görelseratt dels alla parter och deras ombud vid mål i svenska domstolar, utan särskUdhemställan eller kostnad för mottagarna, från domstolarna erhåller var sittexemplar av följande handlingar i kopior: kallelse till förhandling, protokoUfrån förhandling, dom och vadeinlagor, dels tiden för överklagande av domräknas från den tidpunkt då berörd part, genom skriftlig delgivning av domenmed rekommenderad postförsändelse, rimligen bort ha tagit del av domensinnehåll.