bet · FW01SfU11 · 1973-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1973 SfU 1973:11 betänkande i anledning av motioner om obligatorisk begravningsförsäkring m.m. 1 detta betänkande behandlas motionen 1973:152 av herrarBörjesson i (c) och i Bäckmora (c) vari hemställs attriksdagen hos Kungl. Maj:t begär förslag om allmän obligatoriskbegravningsförsäkring inom ramen för lagen om aUmän försäkring; motionen 1973:650 av iSunne m. fl. (s) vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en översynav gällande lagstiftning i syfte att ersättning måtte utgå för hemtransport avavUdna personer; motionen 1973:1142 av () vari hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om tUlsättande av enutredning angående ändrade bestämmelser om hemtransport av stoft av i utlandetavliden svensk medborgare. Obligatorisk begravningsförsäkring GäUande bestämmelser m.m. I flera utländska lagstiftningaringår begravningshjälp som ett led i sjukförsäkringen. I vårt land inrymmer denallmänna sjukförsäkringen emellertid inte någon sådan hjälp. Bestämmelser omobligatorisk begravningshjälp finns däremot i yrkesskadeförsäkringslagen medavseende på dödsfall vid yrkesskada. Den obligatoriska yrkesskadeförsäkringenomfattar i princip varje arbetstagare i allmän eller enskild tjänst här ilandet. Begravningshjälpen vid dödsfall på grund av yrkesskada utgörs av ettbelopp motsvarande av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkringvid ingången av det år då dödsfallet inträffade. uppgår såledesersättningen tiU . En ytterligare förmån inom den obligatoriskayrkesskadeförsäkringen är livränta till efterlevande. Livränta kan utgå inteendast till efterlevande make och barn utan även till den avlidnes fader, modereller adoptant som tUl följd av dödsfallet kommer att sakna erforderligtunderhåll. har på en mycket stor del av såväl denenskUda som 1 1973. den offentliga arbetsmarknaden i tecknatstjänstegrupplivförsäkring för arbetstagare. Försäkringsavgifterna erläggs avarbetsgivarna. I allmänhet berättigar försäkringen till följande förmåner. Dåen arbetstagare, som fyllt 18 men ej , avlider utgår i regel ettgrundbelopp om . Om arbetstagaren är eller äldre reducerasbeloppet. Tilläggsbelopp med högst . utgår för omyndigt barn, som denavlidne efterlämnar. utgår med vissa undantag samma förmån även förarbetstagare som är . För arbetstagare som saknar närståendeutgår begravningshjälp med . För arbetstagare som är mensom kvarstår i arbetet även efter denna tidpunkt kan begravningshjälp med sammabelopp utgå efter särskUd prövning. Försäkringsbelopp utfaller med vissaundantag även vid arbetstagarens makes frånfälle under förutsättning attmakarna har gemensamt, hemma-boende barn . Därvid gäller, attbegravningshjälp utgår med . samt halvt tilläggsbelopp med 6 000 kr.för varje barn. Även arbetsgivare och dennes make eller maka har i vissa fallmöjlighet att ansluta sig till den försäkring som gäller för de anställda iföretaget. -Tjänstegrupplivförsäkringar omfattar ca 3,2 mUj. Vid sidan om tjänstegrupplivförsäkringar har utvecklats envidsträckt verksamhet med frivUliga grupplivförsäkringar omfattande olikakategorier människor. Försäkringarna byggs upp med de mest olikartadekollektiv som bas. De kan omfatta medlemmar i en facklig organisation ellerannan förening, mödrar med barn , fastighetsägare som belånar sinahus i ett visst kreditinstitut etc. Dessa former av grupplivförsäkringar lämnarregelmässigt utrymme för medinträde för den försäkrades maka eller make. Tillvissa försäkringar ansluts makar automatiskt, i andra fall fordras särskUdanmälan. I sistnämnda faU uppstäUs krav på att en dominerande del av makarnaskaU vara anslutna för att försäkringen i den delen skall träda i kraft. Defrivilliga grupplivförsäkringarnas skydd vid makes frånfälle är i allmänhetfullständigare än tjänstegrupplivförsäkringarnas på det sättet att förekomstenay barn inte är vUlkor för ersättning. De friviUiga gruppUvförsäkringarnaomfattar f. n. ca 3,6 mUj. Det är av intresse i sammanhangetatt med några siffror belysa omfattningen av den rörelse som bedrivs avbegravningskassor samt av sjuk- och begravningskassor. Båda slagen ärföreningar som faller års lag om understödsföreningar. förstås en sådan förening för inbördes bistånd som avseratt, utan affärsmässigt drivande av försäkringsrörelse, idka verksamhet somfaller inom personförsäkringens område. Medlemsantalet i de båda typerna av kassor har undersenare år gått ned betydligt. Ar 1955 utgjorde medlemsantalet ibegravningskassorna ca 828 000 och i sjuk- och begravningskassorna ca 153 000medan motsvarande siffror för uppgick till ca 552 000 resp. 90 000. långt övervägande antalet personer är försäkrade iföreningar, som utger kapitalunderstöd till högre belopp än 500 kr.Medelförsäkringssumman i detta slag av föreningar uppgick tUl . I de fall då medel saknas tillbegravningskostnader kan ekonomisk hjälp tUl dessa utgå i form av socialhjälp.Enligt uppgift i pensionsförsäkringskommitténs ovannämnda betänkande har någrasiffror avseende omfattningen av denna hjälp för hela landet inte stått attuppbringa. Av upplysningar som införskaffats beträffande förhåUandena iStockholms stad framgår emellertid att begravningshjälpen utgör en relativtobetydlig andel av socialhjälpsverksamheten, räknat såväl i antalhjälptillfällen som i belopp. Under är 1965 utgick sålunda hjälp tUl begravninggenom rekvisition från socialbyrå i 78 fall till en sammanlagd kostnad av . HärtUl kommer av polisen rekvirerade begravningar, vUkas antal inte kanexakt anges men som enligt uppgift i betänkandet torde understiga den angivnasiffran. I fråga om kostnaderna för begravningshjälpen kan nämnasatt i socialhjälp för sådant ändamål f. n. utgår med ca 700 kr.jämte vissa tillägg avseende bl. a. annonskostnader. Kostnadsnivån i Göteborgtorde ligga på ca . medan kostnaderna i varierar mellan 400 och 500kr. m. m. I sitt slutbetänkande (SOU 1971:19)tar pensionsförsäkringskommittén bl. a. upp frågan om en allmän försäkring förbegravningshjälp (s. 89-97). Kommittén konstaterar därvid att enligt dessmening behovet av en hela folket omfattande försäkring avsedd att täckabegravningskostnader inte är framträdande. Detta motiverar kommittén bl. a. medatt omfattningen av grupplivförsäkringen ger vid handen att ett fullgott försäkringsskyddsåvitt gäller begravningskostnader torde finnas i det övervägande antalet falldå personer avlider i aktiv ålder. Kommittén redovisar viss statistik över antalet avlidnapersoner, av vUken framgår bl. a. att omkring 80 000 personer avlider iSverige. var siffran 83 352. Av dessa var drygt 65 000 folkpensionärer(59 000 ålderspensionärer samt 6 000 änke- och förtidspensionärer), medan ca 2000 av de avlidna var barn . I anslutning till dessa siffror uttalarkommittén med hänvisning till tjänstegrupplivförsäkringarnas nuvarandeutformning att frågan om behovet av en särskild försäkring för begravningshjälpi stort sett kan begränsas tUl gruppen ålderspensionärer samt tiU barn ochungdomar, som ännu inte inträtt i förvärvslivet och fått det skydd somgrupplivförsäkringarna erbjuder. Kommittén hänvisar härefter till de siffror som redovisatsrörande omfattningen av den socialhjälp som utgår för begravningsändamål ochframhåller att någon exakt kartläggning av denna verksamhet inte varit 1* 1973. Materialet ger emellertid vid handen att det är iförvånansvärt få fall som socialhjälp anlitas för begravningskostnader. Även omman därför inte får dra den slutsatsen att hjälpbehov inte förelegat närsocialhjälp inte anlitats har de inhämtade upplysningarna gett kommittén denuppfattningen, att behovet av en särskUd försäkring inte är alltförframträdande. Kommittén konstaterar att det finns aU anledning anta att detbehov av hjälp som kan finnas blir mindre allteftersom fler och flerpensionärer får större belopp från den allmänna pensioneringen genomtUläggspensioneringens tillväxt, och kommittén erinrar om att allmän pensionutgår även för den månad då dödsfallet inträffat. I betänkandet uppges vidare att av de ca 80 000bouppteckningar, som inregistrerades , mindre än 10 000 inte utvisadenågon behållning medan omkring 50 000 upptog en behållning på mer än 10 000 kr.Kommittén uttalar vidare. 1 de fall då ingen nära anhöriglever efter den avlidne kan det inte riktas någon bärande invändning mot attbehållningen eller åtminstone en del därav i första hand tas i anspråk för atttäcka begravningskostnaderna. I viss mån andra synpunkter träder i förgrundennär make eller annan anhörig, som delat bostad med den avlidne och även iövrigt levt i ekonomisk gemenskap med denne, lever efter. I sådana fall kanbegravningskostnaderna när behållningen i boet är liten framstå som en börda. Även med beaktande av dessa synpunkter är det emellertidenligt kommitténs uppfattning med hänsyn till det tidigare anförda ickemotiverat att införa en aUmän hela folket omfattande dödsfallsförsäkring. Detbör tillfogas att kostnaden vid ett försäkringsbelopp om exempelvis I 000 kr.skuUe utgöra omkring 80 milj. kr. Finansieringen skulle få ske överbudgeten, genom en speciell avgift eller genom en höjning av befintligasocialförsäkringsavgifter. Vid den värdering av angelägenhetsgraden av olikaförslag till reformer inom den allmänna försäkringen som måste ske är frågan omen allmän dödsfallsförsäkring enligt kommitténs uppfattning åtminstone förnärvarande inte så angelägen att den motiverar en kostnad av denna storlek. Statens pris- och kartellnämnd Inom statens pris- och kartellnämndhar verkställts en undersökning om begravningskostnader i Sverige.Undersökningen, som grundar sig på begravningsbyråernas fakturor ,visar att genomsnittspriset för ett begravningsuppdrag nämnda år var . exklusive kostnader för gravplats, gravsten, gravvård och förtäring isamband med begravning samt att prisvariationerna mellan olikabegravningsbyråer var betydande. En av de stora utgifterna är - framhålls det -kostnaderna för inköp av kista. Genomsnittspriset för en sådan ligger omkring500 kr., men det finns kistor som kostar ända . Försäljningenav kistor och urnor är den mest lönande verksamheten för begravningsbyråerna.Det procentuella pålägget på kistor ligger genomsnittligt på avinköpspriset och i fråga om urnor på . I undersökningen konstateras att tillkomsten av defolkrörelseägda begravningsföreningarna på ett gynnsamt sätt påverkatprissättningen i Att en begravning kan bli billigare hosbegravningsföreningarna beror till viss del på att dessa ofta tUlhandahållermindre kostsamma modeller av kistor. För att ytterligare få ned kostnaderna harbegravningsföreningarna startat egen kistfabrik. Av undersökningen framgår också att föreningarna inteanlitas i särskUt stor omfattning; av alla begravningar skötsnämligen av privata företag. I motion till riksdagyrkades utredning och förslag avseende allmän försäkring förbegravningskostnader. I ett av godkänt betänkande (SfU 1971:20)avstyrkte socialförsäkringsutskottet bifall till motionen. Utskottet åberopadedärvid i allt väsentligt de skäl mot en allmän begravningsförsäkring somredovisats av pensionsförsäkringskommittén. Även vid riksdag väcktes en motion med förslag omen aUmän obligatorisk begravningsförsäkring. avstyrktebifall tiU motionen och framhöU därvid bl. a. att andra reformer inom denallmänna försäkringen måste anses angelägnare än införandet av en allmänbegravningsförsäkring. biföll utskottets hemstäUan. Kostnader för hemtransport avperson som avlidit utomlands eller i kan inte bestridas inom ramen förden allmänna försäkringen. Vid återresa efter sjukhusvård inom ersättsi viss utsträckning erforderlig resekostnad. Likaså kan enligt 1 § kungörelsen(1962:388) angående ersättning för sjukvård utom riket enligt lagen om allmänförsäkring den som är omfattad av sjukförsäkringen och bosatt i få vissersättning för läkarvård och sjukhusvård om han under tUlfäUig utlandsvistelseblir i behov av sådan vård. Om han med anledning härav hemtransporteras och tasin på sjukhus här i landet utgår ersättning för resekostnaden med högst detbelopp som skulle ha utgått om behovet av sjukhusvård uppkommit i den sjukesbostad i hemorten. I ett betänkande avgivet i maj 1966av statens konsumentråds sällskapsreseutredning (Sällskapsresor, SOU 1966:25)diskuteras för-och nackdelar med en automatisk reseförsäkring, innebärande attförsäkringsskyddet är inbakat i en resas förmåner och därmed också i priset.Utredningen konstaterar att avgörande skäl talar mot en obligatoriskreseförsäkring. En sådan försäkring strider - menar utredningen mot en allmän princip om valfrihet i vårt samhälle. I vartfall torde det enligt utredningens uppfattning inte finnas tillräckliga socialaskäl att låta reseförsäkringar bli obligatoriska. Frågan om kostnader för transportav avliden har också berörts av sjukförsäkringsutredning i dessslutbetänkande Ersättning vid vissa sjukvårdande åtgärder och sjukresor (SOU1970:56). Utredningen påpekar därvid att det finns flera former av hjälp förtäckande av kostnader i samband med dödsfall. I yrkesskadeförsäkringen ingårbegravningshjälp. De på arbetsmarknaden numera vanliga grupplivförsäkringarnam.m. är också av stor betydelse i detta sammanhang. Vidare betalar vissalandsting och, i särskilda situationer, socialnämnder kostnader för transportav avliden till hemorten. Det är emellertid obestridligt att anhöriga till denavlidne i många fall får vidkännas höga utgifter för dylika hemtransporter. Denlättnad som i sådana fall kan vara befogad bör dock enligtsjukförsäkringsutredningens mening inte lämnas inom sjukförsäkringens ram. har i ett ijanuari 1972 avlämnat betänkande Ny resegarantilag (stencU H 1972:1) diskuteratolika system för att ge deltagare i sällskapsresor samma skydd som de harenligt resegarantilagen men utan att olika företag var för sig ställer säkerhetför fullgörande av sina skyldigheter. Ett sådant system bygger påförsäkringstanken och innebär att man skulle införa en skyldighet för varjeföretag som anordnar sällskapsresor att försäkra varje deltagare i ensällskapsresa mot den skada som han kunde drabbas av genom att företaget intefullgör sina åtaganden. Utredningen tar avstånd från en sådan obligatoriskförsäkringsform och motiverar detta med att den skulle kräva en ganskabesvärlig administration och övervakning och att beräkningen av premiernasstorlek för olika företag skulle erbjuda svårigheter. Utredningen konstaterarockså att en överslagsberäkning gett vid handen att en obligatorisk försäkringskulle ställa sig förhållandevis dyr från konsumentsynpunktjämfört med det nutillämpade resegarantisystemet. Vid 1 riksdag väcktes enmotion vari begärdes utredning i syfte att lösa frågan om kostnader förhemtransport av sjuka eller avlidna personer som befann sig utomlands.Socialförsäkringsutskottet infordrade yttranden över motionen frånriksförsäkringsverket, försäkringskasseförbundet och . Såväl som Svenska resebyråföreningenifrågasatte lämpligheten av att lösa frågan om kostnader för hemtransport avsjuka eller avlidna inom ramen för den allmänna försäkringen. Riksförsäkringsverketkonstaterade att en sådan lösning skulle innebära att alla de som inte resteutomlands tvingades delta i finansieringen av försäkringen, medanresebyråföreningen hänvisade till de möjligheter resenärerna redan nu hade att på frivillig väg skydda sig mot kostnader av den art Föreningen underströk också attinförandet av en obligatorisk försäkring skulle innebära att många blevdubbelförsäkrade och att priset för resan höjdes, vUket skulle innebära en klarorättvisa mot de resenärer som ordnat sitt skydd genom frivUlig försäkring. ansåg i sitt remissvar enförsäkringsform där avgiften inkluderades i priset för en charterresa mindretUlfredsställande, eftersom en sådan försäkring innebar skydd endast för endel resenärer. Försäkringen borde i stället - menade förbundet - utformas ilikhet med den danska reseförsäkringen, som var allmän och inkluderadeersättning för merkostnader vid hemtransport i samband med sjukdom ellerdödsfall. avstyrkte - med riksdagensgodkännande -bifall till motionen och åberopade därvid i huvudsak de synpunktersom framförts av och . De motioner utskottet behandlar idetta betänkande syftar alla tUl att - inom den aUmänna försäkringens ram -införa en rätt tUl ersättning för kostnader i samband med dödsfaU. Motionärernai motionen 1973:152 anser att man bör införa en aUmän obligatorisk begravningsförsäkring,medan motionerna 1973:650 och 1973:1142 mnehåller yrkanden om utredning avfrågan om rätt tiU ersättning för hemtransport av avlidna personer. Isistnämnda motion är dock yrkandet begränsat tUl sådana faU då dödsfaUet ägtrum utomlands. Frågan om en allmän obligatorisk begravningsförsäkringprövades av pensionsförsäkringskommittén i dess slutbetänkande Familjepensionsfrågorm.m. (SOU 1971:19). De skäl av statsfinansieU och annan art som kommitténanfört mot att införa en sådan försäkringsform har utförligt redovisats i detföregående. har såväl 1971 som 1972 Öfr SfU 1971:20 och SfU 1972:27)avvisat motionsyrkanden om en allmän obligatorisk begravningsförsäkring ochdärvid i aUt väsentligt anslutit sig till den bedömning av frågan somredovisats av pensionsförsäkringskommittén. Enligt utskottets mening saknarriksdagen anledning att inta en annan ståndpunkt än . Utskottetavstyrker föUaktligen bifaU tiU motionen 1973:152. Även frågan om hemtransport av avlidna från utlandetprövades av 1972 (jfr SfU 1972:27). Med anledning av motion i ämnetinhämtades då yttranden från , försäkringskasseförbundetoch . Såväl som avstyrkte bifaU tUl motionen. Därvid uppgavriksförsäkringsverket bl. a. att en lösning inom den aUmänna försäkringens ramav frågan om kostnader för hemtransport från utlandet av sjuka eller avlidnapersoner skuUe innebära att alla de som inte reste utomlands tvingades delta ifinansieringen av försäkringen, medan hänvisade tiU demöjligheter utlandsresenärer redan nu hade att på frivUlig väg skydda sigmot sådana kostnader som Föreningen underströk också attinförandet av en obligatorisk försäkring skuUe innebära att många blevdubbelförsäkrade och att priset för resan höjdes tiU förfång för dem som ordnatsitt skydd genom frivillig försäkring. anslöt sigtill den uppfattning som kommit tiU uttryck i och Resebyråföreningensremissvar och hänvisade också tiU att såväl statens konsumentrådssällskapsreseutredning (SOU 1966:25) som resegarantiutredningen (stencil H1972:1) tagit klart avstånd från en obligatorisk reseförsäkring. - RiksdagenbiföU utskottets hemställan om avslag på motionen. Med hänsyn tUl det anförda och då enligt utskottetsuppfattning bör inta samma ståndpunkt som avstyrkerutskottet bifaU tUl motionen 1973:1142. Vad utskottet anfört i det föregående innebär enligtutskottets mening ett besvarande också av motionen 1973:650. Vad särskilt angårfrågan om hemtransport av personer vilka avlidit inom har utskottetinhämtat att det förekommer fall då församlingar bekostar hemtransport avförsamlingsbor vUka avlidit utanför församlingen. Med hänsyn härtUl avstyrkerutskottet bifaU också tiU motionen 1973:650. Avslutningsvis vill utskotteterinra om att ett mål avseende församlings rätt att tillhandahålla fribegravning är föremål för regeringsrättens prövning. Med hänvisning tiU det anfördahemställer utskottet att avslår 1. motionen1973:152, 2. motionen1973:650, 3. motionen1973:1142, Närvarande: herrar FredrUcsson (s), (), Ringaby (m),i (s), i Nennesholm* (c), i (s),Mundebo (fp), fröken (), herrar (), i (m),i * (vpk), i (c), fröken (), herrarSigneU* (s) och * (s), * Ej närvarande vid betänkandets justering. av herrar Ringaby (m) och i (m) vUka ansett dels att det avsnitt av utskottetsyttrande som börjar på s. 7 med "Även frågan" och slutar på s. 8 med"motionen 1973:650" bort ha följande lydelse: Den ständigt ökande frekvensen av turistresor tiU utlandethar medfört att det blivit allt vanligare att svenskar avlider utanför Sverigesgränser. Kostnaderna för hemtransport av avUden uppgår ej sällan tUl mycketbetydande belopp och den avlidnes anhöriga måste i den chocksituation dödsbudetinnebär på , ofta , göra förskottsinbetalning påeller ställa bankgaranti för hemtransportkostnaden. För de allra flesta människor måste det framstå som ensjälvklar uppgift att söka ta hem och begrava en nära anförvant. Ofta kanemeUertid den anhöriges ekonomi resa avgörande hinder mot att en hemtransportsker. Enligt utskottets mening kan det inte anses tiUfredsställande att deanhörigas ekonomiska situation skall vara avgörande för om begravning skaU ägarum i eller ej. Med hänsyn härtill och då man enligt utskottets meningbör söka underlätta de efterlevandes villkor i sådana situationer det här gälleranser utskottet i likhet med motionären i motionen 1973:1142 - att frågan omde närmare formerna för hemtransport av avUdna från utlandet och kostnadernaför sådan transport bör bli föremål för utredning. En tänkbar lösning skuUeenligt utskottets mening kunna sökas inom ramen för den aUmänna försäkringen. Vad utskottet i det föregående anfört om en aUmänobligatorisk begravningsförsäkring innebär enligt utskottets mening ettbesvarande också av motionen 1973:650, vUken i första hand synes beröra fråganom hemtransport i sådana faU då dödsfallet ägt rum i . Vad särskUt angårdenna fråga har utskottet inhämtat att det förekommer faU då församlingarbekostar hemtransport av församlingsbor vUka avlidit utanför församlingen. Medhänsyn härtUl avstyrker utskottet bifall tiU motionen 1973:650. dels att utskottet under punkten 3 bort hemstäUa att med bifall tiUmotionen 1973:1142 i skrivelse tUl Kungl. Maj :t begär utredning angåendeändrade bestämmelser om hemtransport av stoft av i utlandet avliden svenskmedborgare.