bet · FW01LU15 · 1973-12-31 00:00:00 — Ensvensk anslutning till denna konventionstext påkallar dock endast vissa mindreändringar i den gällande upphovsrättsliga lagstiftningen. I ett senare avsnittav propositionen behandlas frågan om upphovsrätt till allmänna handlingar. Denya regler som föreslås i detta hänseende kan ses som en följd av vad somförekom i samband med riksdagsbehandlingen av upphovsrättsligalagstiftning. I denna del är de föreslagna ändringarna av mera genomgripandeslag. Idet följande återger utskottet ur propositionen sådana avsnitt, som bedömtsvara av särskilt intresse med hänsyn till innehållet i de väckta motionernaeller som eljest ansetts väsentliga för förståelsen av de framlagdalagförslagen. Det inledande huvudavsnittet (s. 1318) upptar frågor somsammanhänger med ratifikationen och därav föranledda lagstiftningsåtgärder. Iett senare huvudavsnitt (s. 1834) redovisas propositionens grunddrag i dendel som rör frågan om upphovsrätt till allmänna handlingar. Ipropositionen lämnar föredragande statsrådet inledningsvis följandeorientering om vissa viktigare lagar och konventioner på upphovsrättensområde. Bestämmelser om den rätt som tillkommer författare,kompositörer och andra konstnärer m. fl. finns i lagen (1960: 729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen, URL). Tilldenna ansluter sig lagen (1960: 730) om rätt till fotografisk bild (fotografilagen,FotoL). I fråga om hos stats- eller kommunalmyndighet förvarade handlingar,dvs. allmänna handlingar, finns hos oss dessutom vissa bestämmelser av betydelsei upphovsrättsligt hänseende i tryckfrihetsförordningen (TF). 1960års upphovsrättslagstiftning tillkom i nordiskt samarbete. Lagar som i detväsentUga överensstämmer med URL och FotoL genomfördes i ,och . Upphovsrättenär ett område med stark internationell prägel. Av grundläggande betydelse förrättsområdets gestaltning i internationellt hänseende är den tillkomnaBernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk. En redogörelseför huvuddragen av denna konvention i dess lydelse revision harlämnats i prop.1960: 134. De till konventionen anslutna staterna bildar en union förömsesidigt skydd av litterära och konstnärliga verk. Till Bernunionen är f. n.ett sextiotal stater anslutna, däribland de nordiska staterna. Bland dem stårutanför märks och . Bernkonventionenhar reviderats och kompletterats vid olika diplomatiska konferenser. Sådanahar tidigare ägt rum i , , , år 1928och . Sverigeinträdde i Bernunionen genom anslutning till den ursprungligakonventionen jämte Paristexten. Den nuvarande svenska upphovsrättslagstiftningenbygger på Brysseltexten, av vilken är bundet . Avbetydelse i internationellt sammanhang är förutom också denår ingångna Världskonventionen om upphovsrätt. Till denna konvention, somträtt 1955, är f. n. ett sextiotal stater anslutna. anslötsig till konventionen . Konventionen kan sägas ha ett dubbelt syfte.Det ena är att göra det möjligt för länder, vilkas interna lagstiftning inteuppfyller krav på upphovsrättsligt skydd, att vinnaanslutning till en internationell reglering i ämnet. Det andra och kanske meraväsentliga syftet är att överbrygga vissa motsättningar som finns på områdetmellan Bernunionens medlemsstater och de amerikanska staterna. De sistnämndakräver i regel som förutsättning för skydd att officiell registrering skett avverket eller att andra liknande formaliteter fullgjorts, något som ärfrämmande för system. En närmare redogörelse för Världskonventionenhar lämnats i prop. Viden konferens i reviderades på nytt.Revisionen avsåg ändringar dels i konventionens materiella regler (art. 120),dels i konventionens administrativa bestämmelser och slutbestämmelser (art.2238). De sistnämnda ändringama hade samband med ändringar som samtidigtföretogs i flera andra konventioner på den intellektuella äganderättens områdeoch innebar bl. a. bildandet av världsorganisationen för den intellektuellaäganderättten (eller OMPI). En närmare redogörelse för de nyaadministrativa bestämmelserna har lämnats i prop. 1969: 34. Ianslutning till ändringarna i antogs vid Stockholmskonferensenäven ett tilläggsprotokoll till konventionen rörande utvecklingsländerna(u-landsprotokollet). Även för detta har redogjorts i prop. 1969: 34. Härskall endast nämnas att enligt protokollet utvecklingsländerna ges ratt att ivissa avseenden göra förbehåll om att tillämpa mindre långtgåendeskyddsbestämmelser än vad huvudtext föreskriver. Protokolletutgör en integrerande del av konventionen och medlemsländema kan, utan att varabundna av pro- tokollet,avge särskild förklaring om att ändå tillämpa protokollet eller medge att dettillämpas. nämnda propositionen 1969: 34 föreslogs att skulle dels godkännaStockholmstexten av med undantag av de materiellabestämmelserna, dels godkänna att avgav sådan särskild förklaring omtillämpning av u-landsprotokollet som nämnts. Frågan om tillträde till demateriella bestämmelsema och till u-landsprotokollet borde enligt propositionentas upp i ett senare sammanhang. harsedermera ratificerat Stockholmstexten med undantag av art. 120 samt avgettförklaring enligt u-landsprotokollet. Ratifikationsinstrumentet jämte en sådanförklaring deponerades . Sedanerforderligt antal stater ratificerat eller anslutit sig till de administrativabestämmelserna i , har dessa trätt i kraft i början av år 1970.Däremot har de materiella bestämmelserna ännu inte trätt i kraft. Detvisade sig tämligen snart efter att bara ett fåtal statervar beredda att ratificera eller ansluta sig till u-landsprotokollet. Deflesta högt utvecklade länderna, vilkas verk används i stor omfattning iutvecklingsländerna, ställde sig utanför tillämpningen av protokollet. Dettagällde t. ex. i fråga om och . framkomönskemål om en revision av den dittills inte reviderade Världskonventionen omupphovsrätt för att även inom ramen för denna konvention finna en allmäntgodtagbar lösning med avseende på utvecklingsländernas behov. Dessa bådaomständigheter gjorde det nödvändigt att företa en allmän omprövning avutvecklingsländernas ställning i de internationella upphovsrättsligarelationerna. Efter ett omfattande förberedelsearbete hölls därför endiplomatisk konferens i som resulterade i en revision avbåde och Världskonventionen om upphovsrätt. De nya texterna ärdagtecknade och undertecknades av . lämnades de materiella bestämmelserna i art. 120 iStockholmstexten av utan ändring medan »fissanya regler infördes i de administrativa bestämmelserna och slutbestämmelserna.Till Paristexten fogades vidare ett bihang med bestämmelser omutvecklingsländernas rättigheter (u-landsbihanget). Dessa bestämmelser medgermindre omfattande undantag från det upphovsrättsliga skyddet än vadu-landsprotokollet till Stockholmstexten gör. Sedan Paristexten trätt i kraft vilket ännu ej skett är det i princip inte tillåtet att ratificera elleransluta sig till tidigare texter av konventionen. Vad gällerVärldskonventionen om upphovsrätt resulterade Paris- konferenseni vissa ändringar i syfte att också inom ramen för tillämpningsområdet fördenna konvention lösa utvecklingsländernas problem. Lösningen överensstämmer iprincip med den som antogs för del. Motbakgrunden av den utveckling som sålunda skett på det mterna-tionella planetuppkommer frågan om ratificering för svensk del av Paristexten avBernkonventionen jämte u-landsbihanget och av den i revideradeVärldskonventionen om upphovsrätt. Såvittavser tillträde till den reviderade Världskonventionen om upphovsrätt och tillde administrativa bestämmelserna och slutbestämmelserna i u-landsbihanget till denna krävs inte några ändringar i den svenskalagstiftningen. Sådana blir däremot nödvändiga vid ett tillträde till demateriella bestämmelserna av Paristext. Fråganom ratificering av Paristext och den revideradeVärldskonventionen Angående själva ratifikationsfrågan anförföredragande statsrådet bl. a. följande. Dåvarande statsrådet och chefen förjustitiedepartementet underströk i den förut nämnda prop. 1969: 34 (s. 30) attdet fick ses som ett svenskt önskemål att de vid Stockholmskonferensenreviderade materiella bestämmelserna i art. 120 i liksomu-landsprotokollet trädde i kraft . I fråga om art. 120 iParistexten, vilka som tidigare nämnts är identiska med motsvarande artiklar iStockholmstexten, äger denna synpunkt alltjämt giltighet. I det förändrade lägesom föreligger med avseende på utvecklingsländerna torde gagnaderas intressen mest effektivt genom att medverka till att bihanget tillParistexten av liksom den reviderade Världskonventionen träderi kraft och vinner bredast möjliga anslutning. Jag vill i detta sammanhang framhålla att frågan omratificering diskuterades vid nordiska departementsöverläggningar i ijanuari 1972. Det förelåg då enighet om att , , och Sverigebör tillträda Paristexten av och utanatt resultatet av det pågående revisionsarbetet avvaktas. Det rådde också iallt väsentligt enighet om vilka ändringar i den upphovsrättsligalagstiftningen som bör vidtas i samband härmed. Jag anser därför inte att manbehöver avvakta resultatet av översynen inom den samnordiska kommittén för attta ställning till frågan om ratifikation Ratificering här som tidigare nämnts länge bedömts som angelägenfrån svensk synpunkt och ytterligare dröjsmål bör helst undvikas. Under åberopande av vad nu anförts förordar jag attSverige ratificerar Paristexten av , däri inbegripet bihangetrörande , och den i reviderade Världskonventionen omupphovsrätt jämte tilläggsprotokoll. Lagstiftningsom föranleds av art. 120 i Paristexten Enligt föredragande statsrådet innebär 1971 årsrevision av materiella bestämmelser i huvudsak följandejämfört med Brysseltexten. Bestämmelserna om konventionens tillämpningsområdehar i vissa hänseenden utvidgats och förtydligats. Sålunda har i frågan omvilka slag av verk som åtnjuter skydd enligt konventionen införts delvis nyaregler beträffande officiella texter samt tal, föredrag och liknande verk.Vidare har betydelsefulla ändringar gjorts i reglerna om de anknytningsmomentsom skall föreligga för skydd enligt konventionen. Den viktigaste nyheten äratt upphovsman som är medborgare i unionsland alltid skall åtnjuta skydd försitt verk; I motsats till vad som föreskrivs i Brysseltexten avBernkonventionen gäller detta också om verket först har getts ut utanförunionen. Konventionenföreskriver skydd för upphovsmannens s. k. ideella rätt, dvs. a. rätten attmotsätta sig kränkande förfaranden beträffande verket. Reglerna härom har i dennya konventionstexten utvidgats till att gälla hela skyddstiden. Denna omfattarliksom enligt Brysseltexten i princip upphovsmannens livstid och efterhans död. Den nya texten innehåller också vissa bestämmelser som gör detmöjligt för unionsländerna att föreskriva en alternativ skyddstid förfilmverk. Deviktigaste ändringarna gäller reglerna om upphovsmans rätt att mångfaldigaskyddat verk. Den nya texten ger i motsats till Brysseltexten upphovsmannengenerell ensamrätt till mångfaldigande i vilken form det vara må. Som allmäntundantag föreskrivs dock att unionsländerna i sin lagstiftning får tillåtamångfaldigande av verk i vissa särskilda fall, om sådant mångfaldigande integör intrång i det normala utnyttjandet av verket och inte heller oskäligtinkräktar på upphovsmannens legitima intressen. Ikonventionen finns en rad speciella undantag från rätten till mångfaldigande,t. ex. bestämmelser om rätt ätt göra citat, rätt att använda verk förundervisningsändamål, s. k. lånerätt för presseri och rätt att ta med verk ivissa reportage. Dessa regler har underkastats vissa jämkningar. I den nya texten har vidare tagits in bestämmelserom avtal om filmning, vilka tidigare inte fanns i konventionen. Reglerna avseratt underlätta det internationella filmutbytet. Bestämmelserna innehåller bl.a. en allmän presumtionsregel om att upphovsmän som lämnat bidrag tillframställningen av ett filmverk inte kan motsätta sig t. ex. mångfaldigande,spridning och offentligt framförande av verket. Vissa kategorier avupphovsmän, t. ex. scenarioförfattare och huvudregissör, är dock undantagnafrån presumtionsregeln. Beträffande det närmare innehållet i Paristexten avBernkonventionen och den reviderade Världskonventionen hänvisar utskottet tillredogörelsen i propositionen s. 1938. Frågan om vilka lagstiftningsåtgärder som fordrasför att skall kunna tillträda de nya materiella bestämmelserna iBernkonventionen har utretts av en särskilt tillkallad arbetsgrupp inomjustitiedepartementet, i det följande kallad utredningen. För Sverigesanslutning till konventionen i dessa delar krävs, såsom tidigare påpekats,endast vissa mindre ändringar i den gällande upphovsrättsliga lagstiftningen.Utredningen lade fram en promemoria (Stencil Ju 1970: 1) medförslag till vissa ändringar i URL och FotoL samt i tillämpningskungörelsen(1964: 107) till dessa lagar (TK). Promemorian har remissbehandlats. Praktiskttaget alla remissinstanser har tillstyrkt att ratificerar de nyamateriella bestämmelserna i . De framlagda förslagen tilländringar i den svenska lagstiftningen har också på de flesta punkter mottagitsgynnsamt av remissinstanserna. Fören närmare redogörelse för de överväganden som gjorts i detta sammanhanghänvisar utskottet till föredragande statsrådets redogörelse i propositionen s.74100. De i propositionen framlagda förslagen tilländringar i den upphovsrättsliga lagstiftningen har begränsats till vad somansetts nödvändigt för ett tillträde till Paristexten av . Ettundantag från denna principiella begränsning har dock ansetts påkallat i frågaom upphovsrätten till allmänna handlingar. Till belysning av denna särskildafråga anför föredragande statsrådet i den allmänna motiveringen tilllagförslagen i huvudsak följande (prop. s. 131156). 4.4.1Bakgrunden till den föreslagna lagstiftningen En gmndläggande princip i svensk rätt är att varoch en skall ha fri tillgång till allmänna handlingar och rätt attoffentliggöra dem i tryckt skrift. Denna tryckfrihetsrättsliga princip haransetts vara så betydelsefull att den har slagits fast i gmndlag. Allmänna handlingar är i vissa fallav sådanbeskaffenhet att de i och för sig uppfyller fömtsättningarna för att betraktassom verk i upphovsrättsligt hänseende. Den upphovsrättsliga lagstiftningen gersom huvudregel upphovsmannen till ett verk ensamrätt att bestämma över desspublicering. Tidigarehade den principiella motsättningen mellan dessa tryckfrihetsrättsliga ochupphovsrättsliga principer inte så stor praktisk betydelse. De tryckfrihetsrättsligaprinciperna gavs emellertid företräde. Med några få undantag var allmännahandlingar uteslutna från upphovsrättsligt skydd och kunde fritt återges.Frågan kom emellertid i ett annat läge. Redan vid tiden förtillkomsten av URL framstod det inte längre som rimligt att allmänna handlingargenerellt skulle vara fria för eftertryck. Statliga organ hade i en omfattningsom var okänd börjat ombesörja affärsmässiga och kulturella uppgifteri former som organisatoriskt och praktiskt motsvarade den enskildaföretagsamhetens. Också i fråga om handlingar som enskilda personer gav in tillmyndigheter och som därigenom fick karaktären av allmänna handlingar i TF:smening framträdde ett ökat behov av skydd. Motbakgrunden av de förhållanden som jag här i korthet har berört föreslogauktorrättskommittén i sitt betänkande (SOU 1956:25) att man skulle beredaskydd för de här angivna allmänna och enskilda intressena. I betänkandet, ochsenare också i propositionen med förslag till URL (prop. 1960: 17), utformadesreglerna härom på olika sätt för handlingar som upprättats hos myndighet, ifortsättningen kallade upprättade allmänna handlingar, och för handlingar somfrån enskilda inkonmiit till myndighet, i fortsättningen kallade inkomna allmännahandlingar. För den förstnämnda kategorin föreslogs som huvudregel atthandlingarna skulle omfattas av upphovsrätt men att undantag skulle gälla förförfattningar samt beslut och yttranden' av myndighet. Beträffande den andrakategorin föreslogs en reglering som väsentligen innebar att upphovsrätt iregel skulle gälla men att anföranden inför myndigheter m. m. skulle få återgesutan upphovsmannens samtycke. Vidriksdagsbehandlingen godtogs i allt väsentligt de föreslagna bestämmelsema omupphovsrätt till inkomna allmänna handlingar. Dessa finns nu i 24 § URL.Däremot riktades det kritik mot propositionens förslag till reglering av fråganom upphovsrätt till upprättade allmänna handlingar. I första lagutskottetsutlåtande framhölls att, i motsats till vad som föreslogs i propositionen, somhuvudregel borde gälla ätt sådana handhngar inte skulle vara föremål förupphovsrätt. Från denna huvudregel fick sedan föreskrivas de undantag sombehövdes. Utskottet ansåg dock att det inte utan ytterligare utredning kundebedömas vilka slag av hos myndighet upprättade handlingar som borde beredasupphovsrättsligt skydd. I enlighet härmed föreslog utskottet att det i 9 § URLskulle föreskrivas att handlingar som upprättats hös' myndig- hetsom avses i 2 kap. 3 § TF inte skulle vara föremål för upphovsrätt. Iöverensstämmelse med vad som redan gällde gjordes i förslaget dock undantag förvissa kartor. Utskottsförslaget bifölls av . beslötriksdagen att hos Kimgl. Maj:t hemställa om utredning humvida allmännahandlingar borde erhålla upphovsrättsligt skydd i andra fall än som följde av 9§ URL i den av beslutade lydelsen. Medanledning härav fick offentUghetskommittén i uppdrag att verkställa enutredning rörande upphovsrätten till upprättade allmänna handlingar. Kommitténavlämnade sitt betänkande i ämnet. Dess förslag innebär i huvudsak som huvudregel behåller den nuvarande bestämmelsen i 9 § om att sådanahandlingar i princip inte är föremål för upphovsrätt. Undantag frånhuvudregeln föreslås emellertid för tre grapper av handlingar, nämligen vissaofficiella kartor, verk som framställts för försäljning till allmänheten samtalster av bildkonst. Dessa kategorier av verk bör enligt förslaget omfattas avupphovsrätt. Någon ändring av nuvarande regler i 24 § URL om inkomna allmännahandlingar föreslås inte. Kommittén förordar slutligen en viss jämkning av 1kap. 8 § TF. Vidremissbehandlingen av betänkandet har förslaget att det upphovsrättsligaskyddet skall utsträckas till att avse vissa handlingar som är oskyddade iallmänhet tillstyrkts eller lämnats utan erinran. Bara en remissinstans.Svenska bokförläggareföreningen, har ställt sig principiellt ogillande tillhela förslaget. Föreningen har uttalat att det föreligger risk för attstatliga myndigheter och bolag som driver förlagsverksamhet utvecklas tillmonopolföretag inom sina verksamhetsområden. Närdet gäller den närmare avgränsningen av de slag av handlingar, som skallskyddas, har emellertid åtskilliga kritiska synpunkter framförts. Detta gälleri synnerhet utformningen av den föreslagna bestämmelsen om upphovsrätt förverk som har framställts för försäljning till allmänheten. En del instansermenar att skyddet bör vidgas utöver vad som följer av förslaget och vidare harfrån vissa håll förordats en annan teknisk lösning än den som har tagits upp ibetänkandet. Motbakgmnden av betänkandet och de däröver avgivna remissytt-. randena har deninom tillkallade utredningsgmp-pen för upphovsrättfrågori lagt fram en promemoria med förslag till vissa ändringar i URLoch FotoL. Enligt promemorian bör bestämmelserna om upphovsrätt till allmännahandlingar delas upp på två huvudstadganden. Det första bör avse sådana hosmyndighet upprättade handlingar som över huvud ej bör vara föremål förupphovsrätt, nämligen handlingar som har en särskild stats- ellerförvaltningsrättslig karaktär, såsom författningar samt beslut och yttranden avmyndigheter. Denna bestämmelse bör tas in i 9 § URL. handlingarframhåller utredningen att det tryckfrihetsrättsliga intresset inte kräver merän att handlingen skall kunna få återges utan upp-hovsmatmens samtycke. Däremotfinns i fråga om dessa handlingar enligt utredningen inte någon anledning attbegränsa upphovsmannens ideella rätt, dvs. hans rätt att bli angiven iförbindelse med verket eller att ingripa när verket utsatts för kränkandebehandling. Huvudregeln om att upphovsman inte har ensamrätt att förfoga övernu ifrågavarande allmänna handlingar bör enligt promemorian tas upp i 24 §. Idenna bör också tas in undantagsbestämmelser som ger upphovsmannen principiellförfoganderätt till vissa kategorier av handlingar. Utredningen föreslår atttill denna grupp hänförs 1) officiella kartor, 2) tekniska förebilder, 3) verksom är avsett för undervisning, 4) verk som utgör resultat av vetenskapligforskning, 5) verk som genom myndighets försorg tillhandahålls allmänheten isamband med affärsverksamhet, 6) verk som utan upphovsmannens samtycke hartagits in i allmän handling, 7) verk som har ingivits för godkännande ellerantagande av myndighet, samt 8) verk som har åberopats som bevis m. m. Vidareföreslås vissa regler om utlämning enligt 2 kap. TF av denna gmpp av handlingarsamt om rätten att utan upphovsmannens samtycke återge verk som innefattats isådan allmän handling. Enligt utredningen bör de i 24 § föreslagna reglernaockså gälla i fråga om verk som innefattats i muntliga anföranden införmyndighet m. m. Någon ändring av 1 kap. 8 § TF är enligt promemorian intenödvändig. En ledamot av utredningsgruppen har i fråga om 24 § URL redovisaten avvikande uppfattning, som skall beröras närmare i det följande. bygger vår lagstiftning pådetta område på principen att allmänna handlingar som upprättats hos myndighetinte är föremål för upphovsrätt. Denna princip slogs på nytt fast vid genomförandetav URL . Någon anledning att nu ompröva detta principiellaställningstagande föreligger inte. Det utredningsarbete som har bedrivits påsenare år har enbart syftat till att undersöka vilka slag av allmännahandlingar som bör undantas från den angivna huvudregeln. Redan nu gällerundantag för vissa kartor. Som påpekades under tillkomsten av URL haremellertid den offentliga verksamhetens expansion medfört ett ökat behov avupphovsrättsligt skydd för vissa slag av upprättade allmänna handlingar. Hithör t. ex. läroböcker, författningskommentarer, kataloger och liknandeprodukter, som framställts i den offentliga verksamheten i former och påvillkor som liknar privat företagsamhet. Oavsett om dessa produkter framställsinom den allmänna eller den enskilda sektorn föreligger här ett behov av skyddmot obehörigt utnyttjande, framför allt i form av förbud mot eftertryck.Behovet av upphovsrättsligt skydd för offentliga förlagsproduk- terhar gjort sig särskilt starkt gällande på läroboksområdet. Det är uppenbart attdet kan medföra svårigheter att anskaffa kvalificerade läroboksförfattare förden statliga förlagsverksamheten, om dessa går miste om det upphovsrättligaskydd som de åtnjuter vid utgivning av läroböcker från privatägda förlag. Menockså i fråga om andra handlingar som tillkommer i framför allt denaffärsmässigt bedrivna offentliga verksamheten finns ett behov avupphovsrättsligt skydd. Som exempel kan nämnas konstruktionsritningar somutarbetats i de affärsdrivande verken. farhågor för att en utvidgning av det upphovsrättsligaskyddet skall leda till en monopolisering av förlagsverksamheten på vissaområden anser jag obefogade. Vad det här gäller är bara att ge den statligautgivningen möjligheter att såvitt gäller det upphovsrättsliga skyddet arbetaunder samma villkor som den enskilda verksamheten genom att förhindra ettobehörigt utnyttjande av dess alster. Ienlighet med vad som uttalades vid URL:s tillkomst bör emellertid detupphovsrättsliga skyddet av offentliga handlingar inte utsträckas utöver vadsom är absolut nödvändigt. När det gäller de handlingar som är i behov av ettupphovsrättsligt skydd måste vidare lagstiftningen utformas på ett sådant sättatt den inte inkräktar på de genom TF skyddade intressena av en frisamhällsdebatt och en allsidig samhällsinformation. Rätten att ta del avallmänna handlingar får därför inte påverkas av att en handling är föremål förupphovsrättsligt skydd. Det är främst ett obehörigt kommersiellt utnyttjande avhandlingarna som skall förhindras.