bet · FW01LU4 · 1973-12-31 00:00:00 — erinrade i sitt av godkändabetänkande (1971:10) om att den rättstekniska metod som valts för att beredakonsumenten avsett skydd vid hemförsäljning innebär att köparen skall ha rättatt frånträda sin rättshandling frän försäljningstillfället ochatt en fömtsättning för att han över huvud taget skall bli bunden av sinrättshandling är att han i samband därmed skriftligen underrättas om sinarättigheter enligt lagstiftningen. Metoden bygger följaktligen pä att köparensammanträffar med säljaren eller dennes ombud vid försäljningen, och den ärdärför inte praktisk användbar vid telefonförsäljning. Vidare skallutgångspunkten för ängerfristens beräkning vara sammanträffandet med säljareneller dennes ombud. Vid telefonförsäljning skulle det bU utomordentligt svårtatt bestämma utgångspunkten för fristen på ett sätt som undanröjerbevissvärigheterna. Med hänsyn till det anförda fann utskottet det intelämpligt att dä införa regler om telefonförsäljning. Utskottet ansåg detemellertid viktigt att man undersökte i vilken män de nya reglerna kom attkringgås och om allvarliga missförhållanden alltjämt kvarstod. Vid en sädanefterhandsgranskning borde enligt utskottet telefonförsäljning särskiltuppmärksammas. Vid 1972 ärs riksdag konstaterade lagutskottet i sittbetänkande (LU 1972:5) att nämnvärda erfarenheter av lagstiftningen och dessverkningar uppenbarligen ännu inte vunnits. Med hänsyn härtill förelåg enligtutskottets mening inte skäl att då föranstalta om utredning i syfte attkonstruera en rättsteknisk metod som gjorde det möjligt att bereda konsumenterskydd ocksä vid telefonförsäljning. Utskottet förutsatte attförsäljningsformens utveckling följdes med uppmärksamhet bl. a. avkonsumentombudsmannen (KO). Såsom framgår av det föregående (s. 4) har KO underåberopande av bl. a. lagutskottets uttalanden i skrivelse tilljustitiedepartementet den 19 aktualiserat vissa problem som sammanhängermed hemförsäljningslagens tillämpning. KO har vidare anfört att han fått denbestämda uppfattningen att telefonförsäljningen ökat i omfattning på senare tidsom en följd av det skärpta konsumentskyddet vid heniförsälj-ning. Ettbetydande antal anmälningar som rör olika metoder använda vidtelefonförsäljning har inkommit tiU KO. Även om det i och för sig finnsmöjlighet att ingripa mot otUlbörliga metoder bl. a. med stöd avmarknadsföringslagen ligger det enligt KO i försäljningsformens natur attkontrollmöjligheterna är begränsade. KO anser därför att ytterligare åtgärderbehöver vidtas för att bereda konsumenterna skydd vid telefonförsäljning. KOföreslår att frågan om förbättrat konsumentskydd vid telefonförsäljning blirföremal för särskild utredning. Av KO:s skrivelse och av de upplysningar KO lämnat vidföredragning inför utskottet har framgått att hemförsäljningslagen efter vissainitial-svårigheter torde lojalt ha tillämpats av de flesta företag sombedriver hemforsäljning. Det är dock tydligt att några företag medvetet söktkringgå lagens bestämmelser och att detta bl. a. lett till att telefonförsäljningenökat i omfattning. De försäljningsmetoder som därvid används har i vissa faUvarit sädana som uppenbart inte bör fä förekomma. Även om den rättstekniskametod som använts vid hemförsäljningslagens uppbyggnad gör det svårt attinordna telefonförsäljningen i lagens regelsystem finner utskottet mot bakgrundav utvecklingen på området det angeläget att möjligheterna att skapa ett bättreskydd för konsumenterna vid telefonförsäljning närmare utreds. Utskottet villdock understryka att utskottet därvid inte åsyftat införandet av ett förbud mottelefonförsäljning, eftersom denna försäljningsform i vissa fall innebärbetydande fördelar för konsumenterna. Frågan har aktualiserats hos Kungl. Maj:t gertom KO:sskrivelse till . Utskottet förutsätter att den av KObegärda översynen av hemförsäljningslagen kommer till stånd. Nägot initiativfrän sida anser utskottet därför inte erforderligt. Motionen börföljaktligen i denna del avslås. Beträffande frågan huruvida kontantköp bör omfattas avhemförsäljningslagen uttalade lagutskottet i sitt ovan redovisade betänkandevid 1971 ärs riksdag att det enligt utskottets mening förelåg skäl för attocksä kontantköp skulle omfattas av hemförsäljningslagen. Sålunda, framhöllutskottet, gäller också vid kontantförsäljning att köparen befinner sig i ettpsykologiskt underläge och att han saknar möjlighet att jämföra pris, kvalitetm. m. i fråga om konkurrerande produkter pä det sätt som han kan göra vid besöki varuhus eller i flera med varandra konkurrerande butiker, dvs. justomständigheter som föranlett den aktuella lagstiftningen. A andra sidan fannutskottet de i propositionen anförda skälen (se s. 6 ovan) för att kontantköpinte skall omfattas av lagstiftningen vara tungt vägande, och utskottet ansägsig efter övervägande böra inta samma ståndpunkt i frågan som kommit tilluttryck i propositionen. Utskottet framhöll att det vid sitt ställningstagandehade beaktat att just i fräga om kontantköp den allmänna meningen torde vara att affären är avslutad när varan betalats, varför detskulle te sig mindre tUltalande att ge köparen rätt att riva upp en sådanaffär. Ocksä denna fråga prövades vid 1972 ärs riksdag ianledning av motioner i ämnet. Inte heller när det gällde kontantförsäljningförelåg det enligt utskottet emeUertid nägot material som visade attkontantförsäljning till men för konsumenterna blivit speciellt vanlig och attomedelbara lagstiftningsåtgärder därför var påkallade. Utskottet hemställde isitt ovannämnda av godkända betänkande att motionen skulle avslås.Utskottet förutsatte dock att bl. KO skulle ha sin uppmärksamhet riktad påspörsmålet. Frågan om kontantköp har inte berörts i KO:s i detföregående redovisade skrivelse. KO har vid sin föredragning inför utskottetupplyst att erfarenheterna av lagens tillämpning ännu inte gett vid handen attförsäljning mot kontant betalning i nämnvärd utsträckning skett i former sominnebär men för konsumenterna. KO har därför inte funnit omedelbaralagstiftningsåtgärder påkallade. Mot bakgrund av vad utskottet vid tidigare ärsriksdagsbehandling uttalat i ämnet kan frågan om en utvidgning avhemförsäljningslagens tillämpning till att avse även försäljning mot kontantbetalning, om varan levereras, således synas något tidigt väckt. Omhemförsäljningslagen, såsom utskottet i det föregående förutsatt, blir föremalför en översyn utgår likväl utskottet frän att även förevarande fräga kommeratt prövas. Nägot initiativ frän sida kan inte anses erforderligt.Utskottet avstyrker följaktligen bifall till motionen även i denna del. Pä grund av det anförda hemställerutskottet att 1. avslär motionen1973:274, såvitt avser frågan om telefonförsäljning, 2. avslär motionen1973:274, såvitt avser frågan om kontantköp. Närvarande: herrar i (fp), ()*, fröken i (s), herrar (), (), fruÄsbrink (s), (), (), ()*, herrarAndersson i (s), ()*, (vpk), i (c) och i (s). Ej närvarande vid betänkandets justering. av herrar i (fp), (), (), (), herrar () och i (c), vilkaansett dels att det stycke i utskottetsbetänkande som pä s. 10 börjar med orden "Frågan har" och slutar medorden "del avslås" bort ha följande lydelse. "Frågan har aktualiserats hos Kungl. Maj:t genomKO:s skrivelse till . Enligt vad utskottet erfarit harKungl. Maj:t ännu inte tagit ställning till KO:s framställan. Utskottet anserdet angeläget att den av KO begärda översynen och utredningen kommertUl stånd. Utskottet tillstyrker därför att med bifall till motioneni denna del hos Kungl. Maj:t begär att frågan om ett bättre konsumentskydd vidtelefonförsäljning utreds." dels att det stycke i utskottetsbetänkande som pä s. 11 börjar med orden "Mot bakgrund" och slutarmed orden "denna del" bort ha följande lydelse. "Utskottet har i det föregående tillstyrkt att fråganom bättre konsumentskydd vid telefonförsäljning blir föremål för utredning.Även om kontantförsäljningen ännu inte fört med sig problem av den omfattningsom förekommer vid telefonförsäljning anser utskottet det lämpligt att vid denbegärda översynen av hemförsäljningslagen även förevarande fräga prövas.Utskottet tillstyrker därför motionen även i denna del." dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse. "På grund av det anfördahemställer utskottet att 1. med bifall tUlmotionen 1973:274, såvitt avser telefonförsäljning, hos Kungl. Maj;themställer att frågan om ett bättre konsumentskydd vid telefonförsäljningsnarast blir föremål för utredning, 2. med bifall tillmotionen 1973:274, såvitt avser kontantköp, hos Kungl. Maj:t hemställer att denunder 1. begärda utredningen även prövar frågan om en utvidgning av hemförsäljningslagenstillämpning till att avse jämväl kontantköp vid samtidig leverans avvaran." av (vpk), som anför; Vid behandlingen är 1971 ilagutskottet av Kungl. Maj :ts proposition med förslag till lag omhemförsäljning jämte motioner förelag en motion 1971 ;1437 av m.fl. (vpk). I denna motion yrkades bl. a. att undantag inte skulle göras förkontantförsäljning i vad gällde lagens tillämpningsområde. I en reservationuppföljdes detta yrkande dock med den modifikationen att lagen skulle omfatta kontantköp somöversteg . Reservationen vann inte bifaU. Hemförsäljningslagen, som trädde i kraft ,kom följaktligen inte att omfatta kontantförsäljning. Sedan hemförsäljningslagen nu varit i kraft drygt ett ochett halvt är har viss erfarenhet vunnits. Vid den föredragning som konsumentombudsmannen(KO) gjort inför utskottet, i samband med behandlingen av de motioner somföranlett detta betänkande, framgick att de hittUls-vararide erfarenheternainte gett vid handen att försäljning mot kontantbetalning i nämnvärdutsträckning skett i former som innebär men för konsumenterna. KO påfordrardärför inte några omedelbara lagstiftningsåtgärder. Att jag i detta sammanhang inte ansluter mig tillreservationen innebär inte att kravet frän är 1971 i princip frånfaUits. Jagvill framhålla att utvecklingen i fråga om kontantköp noga följes av KO och attfrågan tas upp pä nytt så snart det kan beläggas att kontant hemförsäljningsker till men för konsumenterna.