bet · FW01LU12 · 1973-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1973 LU 1973:12 betänkande i anledning av motioner ominrättande av en ständig inom handelsflottan. I motionen 1973:619 av herrHallgren m. fl. (vpk) hemställes att uttalar sig för tillsättandet aven ständigt fungerande för handelsflottan i enlighet med deriktlinjer som anförts i motionen samt hos regeringen hemställer att förslaghärom fortast möjligt föreläggs . I motionen 1973:621 av herrar i Trobro (m) ochSchött (m) hemställes att som sin mening ger Kungl. Maj:t tiU kännavad i motionen anförts om angelägenheten av att inrätta en för handelsflottan. I motionen 1973:1088 av i Ulfsbyn m. fl. (c,fp) hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer om inrättandet av enpermanent för handelssjöfarten. Synpunkter i ärendet har införutskottet framförts av dels sjösäkerhetsdirektören i , delsföreträdare för , ,och . Det nuvarande förfarandet för utredning av sjöolycka Gällande bestämmelser om utredningav sjöolycka tillkom 1967 (prop. 1966:145 s. 111-168). Bestämmelserna är iprincip likartade inom . Reglerna återfinns i 12 kap. sjölagen (1891:35s. 1) samt i sjöförklaringskungörelsen (1967:294) och sjöförklaringscirkuläret(1967: 494). Sjöförklaring skall äga rum för svenskt handelsfartygeller fiskefartyg då i lagtexten närmare angiven typ av händelse inträffat.Även i andra fall skall sjöförklaring äga rum dä förordnar däromeller befälhavaren eller redaren påkallar det. Även lastägare och lastförsäkringsgivarekan begära sjöförklaring. För fartyg hemmahörande i , eUer Norgehålles sjöförklaring när befälhavaren, redaren eller behörig myndighet i fartygetshemland finner det påkallat. Om utredning av händelse som inträffat i sambandmed utländskt fartygs drift är påkallad från sjöfartssäkerhetssynpunkt ochfartyget befinner sig i svensk hamn, kan förordna att sjöförklaringskall äga rum. Genom sjöförklaring, som äger rum vid någon av sjusärskilt förordnade tingsrätter, eller utom riket behörig nordisksjöförklaringsmyndighet, skall händelsen och dess orsaker såvitt möjligtklarläggas. Utredningen sker genom förhör med personer som kan lämna upplysning i saken och genom granskning av handUngar såsom sjökort,dagböcker, lasthandlingar m. m. Rätten har därvid sådan sammansättning attsärskild sakkunskap anses företrädd. Beträffande sjöförklaring som hålles avsvensk konsul gäller att sådan sakkunskap skall tillkallas om det lämpligen kanske. Har sjöolyckan medfört stora förluster i liv eller egenomeller kan utredningen av annan anledning väntas bU synnerligen omfattande ellerav invecklad beskaffenhet kan regeringen förordna att händelsen och dessorsaker skall utredas av en särskild med särskildsakkunnig sammansättning. Enligt förarbetena till lagstiftningen är den avsedd för vissa exceptionella sjöolyckor dä enkommission är bättre lämpad än den vanliga sjöförklaringsmyndigheten. Särskiltgäller detta när utredningen blir synnerligen omfattande eller komplicerad. har också den fördelen att den kan ges densammansättning och de arbetsvillkor som lämpar sig just för det fall det ärfråga om. Svårighet kan dock föreligga för attverkställa utredning när ifrågavarande händelse inträffat utom riket. Antaletsjöförklaringar som håUits för svenska fartyg uppgick till ca 191stycken. Av dessa hölls 111 inom landet av svensk sjöförklaringsdomstol medan80 hölls utom riket av svensk eller annan nordisk sjöförklaringsmyndighet.Särskild har inte använts i . Nyss redovisade regler om utredning av sjöolyckor hänförsig till fall då fartyget varit i drift, dvs. undantagna är olyckor dä fartygetär taget ur drift, t. ex. under en längre varvsvistelse. Motsvarande förfarande beträffande luftfartsolycka Bestämmelser om utredning avluftfartsolycka återfinns, såvitt gäller civil luftfart, i 11 kap.luftfartslagen (1957:297) och i 122-133 §§ luftfartskungörelsen (1961.558). Närluftfartsolycka inträffat inom riket, skaU luftfartsverket ofördröjligen utseen att verkställa undersökning angående olyckan. Vid meromfattande eller svärutredda olyckor kan i stället Kungl. Maj:t tillsätta ensärskild . Har luftfartsolycka drabbat luftfartyg, somär registrerat i främmande stat vilken biträtt den i den 7 december1944 avslutade konventionen angående internationell civil luftfart, skallluftfartsverket ofördröjligen underrätta behörig myndighet i den stat, därfartyget är registrerat, och bereda myndigheten tillfälle att utse en ellerflera företrädare att närvara vid undersökningen angående händelsen. Uppkommerfråga om undersökning genom svensk försorg av luftfartsolycka inom främmande stat,skall anmälan möjligt göras till Kungl. I och särskild undersökningskommissionskall erforderlig teknisk och juridisk sakkunskap vara företrädd. Ledamöternaväljs, med hänsyn bl. a. till olyckans karaktär, ut från en särskilt upprättadlista över personer med lämplig utbildning och erfarenhet.Representanter för berörda arbetsgivares och arbetstagares organisationer ingårinte som ledamöter i kommissionen men brukar regelmässigt i egenskap avobservatörer få följa alla stadier av utredningsarbetet. Över verkställdundersökning skall kommissionen avge rapport till luftfartsverket eller närfråga är om särskild till Kungl. Beträffande militära luftfartyg meddelas bestämmelser omett likartat förfarande i kungörelsen (1966:436) om undersökning av militäraluftfartsolyckor. I sådant fall skall undersökning om olyckshändelsen och dessorsaker samt uppkomna skador verkställas av försvarets , somär permanent och består av ordförande och fyra andra ledamöter, om Kungl. Maj:tej för särskilt faU bestämmer att flera ledamöter skall ingå i kommissionen.Kungl. Maj:t utser ledamöter och ersättare samt förordnar en avledamöterna att vara sekreterare ät kommissionen. Rapport över verkställdundersökning skall avges till försvarsgrenschefen. skallvarje är avge verksamhetsberättelse till chefen för försvarsdepartementet. Utbildning av ledamöter i haverikommissionerna ägnasspeciell uppmärksamhet av berörda myndigheter. Försvaret anordnar t. ex.särskilda kurser i haveriundersökningsteknik vid Tekniska högskolan iStockholm. Motionärerna erinrar om att fleraallvarliga fartygshaverier inträffat inte bara tillsjöss utan också i hamnar och på varv. Bestämmelserna om hur fartygshaverier skall utredas ärenligt motionärernas mening långtifrån tillfredsställande. a. har deombordan-ställdas och andra arbetargruppers fackliga organisationer ytterst småmöjligheter att delta i utredningsarbetet i den utsträckning som är nödvändigför att på ett tillfredsställande sätt tillvarata medlemmarnas intressen. Särskilt otillfredsställande finner motionärerna det varaatt frågor av sjöförklaringsart i vissa fall skall handläggas underordförandeskap av konsul eller beskickningstjänsteman. Det kan inte rimligenbegäras att dessa befattningshavare skall vara tillräckligt insatta isjöfartsfrägor av det slag som det här är fråga om. Beträffande fartygshaverier och fartygskatastrofer, sominträffar i svenska hamnar och varv, erinrar motionärerna om att det i regel äryrkesinspektionen, fartygsinspektionen och polismyndigheterna som utrederorsakerna till olyckorna. Lönearbetarnas fackliga organisationer har ingen rättatt delta i utredningsarbetet. Som exempel på sistnämnda förhällande anför motionärernaexplosionsbranden på det danska fartyget den 15 juli1971. EnUgt vad motionärerna anför kallade yrkesinspektionen dagen efterolyckan till ett sammanträde med representanter för de organisationer 1 * 1973.8 saml. som kunde anses inblandade eller berörda. Ytterligare ettsammanträde med berörda parter hölls . Vid båda tillfällenakrävde fackliga representanter för hamnarbetarna och sjöfolket samt andraberörda parter att få delta i utredningsarbetet av fartygsbranden. Dessa kravavvisades av yrkesinspektionen. Berörda arbetargrupper utestängdes således frånmöjUgheten att få sina intressen bevakade. Enligt motionärernas uppfattning är det därför av storvikt för sjöfolket, hamnarbetarna och varvsarbetarna att en ständigt för handelsflottan tillsätts som snabbt kan utreda inträffadehaverier och därigenom också underlätta möjligheterna till snabba förebyggandeåtgärder. Motionärerna anser att det i en sådan böringå representanter för både de ombordanställdas och redarnas organisationer.Om haveri inträffar i hamn under pågående lossnings- eller lastningsarbeteskall enligt motionärernas mening i ingå en representantfrän var och en av hamnarbetarnas fackliga organisationer, stuvarna respektivehamnarbetarna. Om haveri inträffar på fartyg liggande på varv föreslårmotionärerna, att en representant skall ingå i kommissionen från varderavarvsarbetarnas fackliga organisation och varvsledningen. I sådant fall blirhamnarbetarrepresentation och stuveri-representation överflödig. Motionärerna erinrar, om attutförandet av förberedande undersökningar av fartygsolyckor innansjöförklaring äger rum ankommer på olika myndigheter såsom fartygs- ochyrkesinspektionerna samt lokala pohs-myndigheter. harenligt motionärerna påtalat, att det i regel drar långt ut innanfartygsolyckor blir uppklarade. har därför i skrivelser tillKungl. Maj:t begärt att det inom handelsflottan skall tillsättas en ständigtfungerande av liknande slag som redan finns inom flyget.Dessa kommissioner förefaller att arbeta snabbt och effektivt när det gälleratt utreda olyckor och avge rekommendationer om lämpliga åtgärder till förhindrandeav en upprepning. Motionärerna anför vidare, att det i den avSjöfolksförbundet föreslagna för handelsflottan skullefinnas representanter för de ombordanställdas och redarnas organisationer. Omfartygsolyckor inträffar i hamn bör enligt vad föreslagit ikommissionen också ingå representanter för de då berörda parterna. Motionärernanämner att liknande framställningar till Kungl. Maj:t gjorts även av andraorganisationer. Motionärerna framhåller att eftersom fartygsolyckornatenderar att bli mer omfattande, mer tekniskt besvärliga och mer riskfyllda böralla åtgärder vidtas, som kan tänkas lindra eller förhindra denna typ avolyckor. Motionärerna finner det också viktigt att undersökningar omfartygsolyckors orsaker och omfattning kan genomföras snabbt. motionärerna synes det därvid vara en framkomlig väg attinrätta en ständigt fungerande för handelsflottan. Motionärerna erinrar om att ensådan särskild , som anges i gällande sjölag, hittillsinte använts i . Motionärerna finner det dock troligt att användningenav kommission kommer att få ökad betydelse. De hänvisar i detta sammanhang tillatt erfarenheterna från luftfarten visar att utredning av flygolycka genomsärskild utgjort en väsentlig länk i flygsäkerhetsarbetet. Motionärerna påpekar att sjöfartens utveckling mot alltstörre och i många avseenden mera tekniskt avancerade fartyg medfört att sjöolyckorkommit att bli mera svärutredda. Det krävs därför hjälp av specialister vidutredningarna. Motionärerna fäster uppmärksamheten vid att svårigheterkan före-hgga att samla kompetent personal inom den knappa tid som ofta stårtill buds för att undersöka fartyg efter inträffade haverier. En haverikommissionmåste också vara beredd att kunna uppsöka fartyg i hamnar långt utanförSverige, påpekar motionärerna. En permanent med allsidig sammansättningskulle enligt motionärernas uppfattning skapa garantier för att kompetentpersonal med kort varsel finns beredd att deltaga i undersökningar rörandeorsaker till inträffade sjöolyckor. Motionärerna föreslår därför att en sådanpermanent inrättas. Beredning av frågan inom Såsom omnämnts i motionen 1973:621har samt även underåren 1971 och 1972 i framställningar till väckt frågaom tillsättandet av en permanent för utredning avfartygsolyckor. anser även att undersökningskommissionenskall vara verksam då olycka drabbat t. ex. fartyg som är intaget pä varv.Sjöfolksförbundet har också berört frågan om en sådan kommissionssammansättning, och förbundet anser att representanter för berördaarbetsgivares och arbetstagares organisationer bör ingå i kommission som ävenbör kunna adjungera erforderlig expertis. De tvä organisationerna har i sinargumentering anfört de omständigheter som föreligger vid olyckorna med svenskafartyget som gick förlorat utanför den 16 oktober 1969och danska fartyget vars last antändes i hamn . har den 31 januari1973 till avgett yttrande över dessaframställningar. I sitt yttrande har jämväl redovisat yttrandenoch upplysningar som inhäm- täts från följande organisationer och myndigheter,nämligen , för mindre fartyg, , , . ,, arbetarskyddsstyrelsen, luftfartsverket ochsjöfartsdirektoratet (den norska sjösäkerhetsmyndigheten). I sjöfartsverketsyttrande anges sammanfattningsvis följande. Förslagen har vid underremissförfarandet tillstyrkts avSvenska maskinbefälsförbundet. Inte heller har någotatt erinra mot att den föreslagna kommissionen inrättats. Ett direktavstyrkande av förslaget har framförts av ochSjöassuradörernas förening. ängfartygs assuransförening anser attförslagsställarnas önskemål kan tillgodoses inom ramen för nu gällandebestämmelser. Norska sjöfartsdirektoratet har meddelat att sedan bestämmelsernaom särskild trädde i kraft har sådantutredningsförfarande använts vid fyra tillfällen (uppgiften avser tiden t. o.m. är 1971). Erfarenheterna från kommissionens arbete är goda, men dröjsmålmed avfattandet av undersökningsrapporter har förelegat. Den norska undersökningskommissionenhar samma ställning som den svenska och är inte ett permanent organ. anför för sin del att enhgt verketsuppfattning kan allvarligare brister inte sägas vidlåda den nu gällandeordningen för utredning av sjöolyckor, i vart fall inte då sådan utredningverkställes av sjöförklaringsmyndighet i . anseremellertid att vissa förbättringsåtgärder bör vidtagas inom ramen för detnuvarande systemet. I många fall skulle sålunda ett bättre underlag förolycksförebyg-gande åtgärder erhållas om utredningen kunde ske i närmaresammanhang beträffande tid och plats för olyckan och utföras av experter päförebyggande åtgärder mot olyckor inom sjöfarten. Detta mål kan uppnås genomatt i likhet med vad som redan skett vid vissa olyckor rutinmässigt utför inspektion av ett fartyg efter en inträffad olycka.Sjöfartsverket överväger att bilda en arbetsgrupp för sådana utredningar inomsin organisation. En effektivisering av utredning av sjöolycka genomsjöförklaring skulle enligt verkets uppfattning också uppnås omsjöförklaringsmyndigheterna i större utsträckning använde sig av möjligheternaatt tillkalla person med särskild sakkunskap att inträda i rätten som ledamot. påpekar att uppskattningsvis avde svenska handelsfartygen bedriver sjöfart utanför svenskt farvatten. Av dennaanledning måste man räkna med att ett stort antal haveriutredningarnödvändigtvis kommer att ske utom riket. Det skuUe bli mycket kostnadskrävandeoch mången gång av formella skäl mycket svårt att genomföra en ordning medutredning av olyckor som inträffat utom riket genom , framhåller . anser emellertid att det i vissa lägen börtillsättas en sådan som anges i gällande sjölag.Olyckor av sådan beskaffenhet att en kommission kan anses befogad uppskattar till ca fem . I anslutning härtill framhåUersjöfartsverket att en kommission inte kan fungera utan att vissa förberedandeåtgärder vidtagits. Det bör därför vidtagas åtgärder för att skapa möjUgheterför en särskild att kunna arbeta. Den detaljutredning somdärvid erfordras bör till en början göras av som därefter gererforderliga förslag. ansluter sig till förslagsställarnasönskemål om att arbetsfältet för kommissionen bör utvidgas till att omfattaäven olyckor som inte inträffar under fartygs drift, t. ex. vissa olyckor påfartyg under varvsuppehåll. Beträffande kommissionens sammansättning är sjöfartsverketej berett att godtaga förslaget att företrädare för fackliga organisationer idenna sin egenskap bör ingå i en . Enligt verketsuppfattning bör kommissionen vara ett opartiskt utredningsorgan. De fackhgaorganisationerna bör, i likhet med vad som sker inom luftfarten, deltaga iutredningsorganets verksamhet i egenskap av intressent med rätt att framställaförslag och yrkanden. Mot bakgrund av vad sålunda anförts föreslårsjöfartsverket att praktiska möjligheter skapas för användningen av enligt 314 § sjölagen och att en även bör tilldelas uppgiften att utreda olycka påfartyg som ej är i drift. Som sagts anser verket att detutredningsarbete som erfordras av denna anledning till en början bör utföras avsjöfartsverket. I konsekvens härmed är inte berett att nuförorda en permanent för sjöfarten utan anser atterfarenheterna från den särskilda verksamhet böravvaktas. erinrar också om att möjligheten attförordna om sjöförklaring för utländskt fartyg enligt gällande rätt ärbegränsad till fall då fartyget befinner sig i svensk hamn. Detta utgör enolägenhet från utredningssynpunkt. föreslår därför att sjölagenförses med regler som gör det möjligt för verket att dels förordna omsjöförklaring för utländskt fartyg som befinner sig inom svensktsjöterritorium, dels genom lämpliga medel genomdriva att sjöförklaring kommertill stånd efter meddelat förordnande. I svar pä en enkel fråga av herrRosqvist (s), om kommunikationsministern avsåg att tillsätta en för undersökning av sjöolyckor, upplystekommunikationsministern i ett anförande i kammaren attremissbehandling av framställningarna från då nyUgen hade avslutats och att beredning av fråganför närvarande pågick inom departementet. Kommunikationsministern räknade medatt ställning till frågan skulle kunna tas . Kommunikationsministern erinrade vidare om att han vid åtskilliga tillfällen betonat betydelsen av en god säkerhet till sjöss. Vidsådana tillfällen hade han också framhållit att det förebyggandesäkerhetsarbetet är starkt beroende av de erfarenheter som kan erhållas genomutredningar och kartlägganden av sjöolyckor. I anslutning härtill pekadekommunikationsministern pä att fått ökaderesurser och att årets statsverksproposition innehåller förslag om inrättandeav ett sjöfartsinspektionskontor i . Förslaget härom ansåg kommunikationsministernutgöra ett betydelsefullt steg i strävandena att tillhandahålla enbehovsanpassad tillsynsorganisation. Kommunikations-jninistern förklaradeavslutningsvis att oin de nuvarande systemet för utredning av sjöolyckor intehåller måttet måste nödvändiga åtgärder vidtas för att förbättraförutsättningarna i detta avseende. Vid den pågående beredningen inomdepartementet skulle därför behovet av och möjligheterna till ändradeutredningsformer komma att prövas ingående. Beslut om skyndsam utredning av frågan Maj:t har den 23 mars 1973beslutat uppdraga åt att med utgångspunkt i den ordning förundersökning av olyckor som tillämpas inom den civila och militära luftfartenskyndsamt lägga fram förslag till åtgärder för att tillskapa en organisationoch handläggningsordning som säkerställer behovet av utredningsresurser ipersonellt, administrativt och tekniskt avseende vid allvarliga olyckor inomsjöfartsområdet. Verket skall därvid också överväga frågan hur utredning börske av sädana olyckor på fartyg när det inte är i drift, t. ex. undervarvsuppehåll. Vid uppdragets fullgörande skall verket samråda med arbetsgivar-och arbetstagarparter inom berörda näringar. Inträffar sjöolycka skall i de fallsom anges i 301 § sjölagen (1891 nr 35 s. 1) sjöförklaring äga rum. Harhändelse som påkallar sjöförklaring medfört stora förluster i liv eller egendomeller kan utredningen av annan anledning väntas bli synnerligen omfattandeeller av invecklad beskaffenhet, kan Kungl. Maj:t enligt 314 § sjölagenförordna om utredning genom särskild , som skall beståav personer med juridisk, nautisk och teknisk sakkunskap. Vissa allmännaföreskrifter om kommissionen och dess utredningsarbete har med stöd av 315 §sjölagen meddelats i sjöförklaringskungörelsen (1967:294). Utredning genomsärskild har inte förekommit sedan institutetinfördes . Anledningen därtill torde främst ha varit svårigheter avorganisatoriskt slag, bl. a. har närmare utredning saknats angående deförberedande åtgärder, som erfordras för att en sådan kommission skall kunnafungera. I förevarande tre motioner tas frågan upp om inrättande aven permanent inom sjöfartsområdet. Motionärerna har därvid framhållit värdet av den ordning som gäller för utredning av olyckor i samband med militär eller civil flygning. Fråganom en för undersökning av sjöolyckor har ocksåaktualiserats i framstäUningar till av och . De ombordanställdas fackliga organisationer har införutskottet kraftigt understrukit behovet av en försjöfartsområdet och har därvid hänvisat till vissa svårare fartygsolyckor sominträffat under senare är. De har dock förklarat att de inte anser att ettutredningsförfarande genom generellt bör ersätta det nuvarandeförfarandet med sjöförklaring. Även och harpåpekat att det i vissa lägen föreligger ett behov av . Från personalhäll har vidare framhållits att man ärytterst angelägen om att erhålla väsentligt vidgade möjligheter till insyn iutredningsarbetet vid allvarligare fartygsolyckor. Man har därvid i första handföreslagit den lösningen, att fackliga representanter bör ingå som ledamöter ikommissionen. Från sida har man häremot anfört, attkommissionen bör vara ett opartiskt utredningsorgan och att företrädare för defackliga organisationerna bör, i likhet med vad som sker inom luftfarten, deltagai utredningsorganets verksamhet i egenskap av intressent med rätt attframställa förslag och yrkanden. Även finner det erforderligtatt man slår vakt om kommissionens ställning som ett opartisktutredningsorgan. har vidare pekat pä att fartygsolyckor kanvara av mycket varierande slag och att det därför är nödvändigt attkommissionen vid varje enskilt olyckstillfälle ges en med avseende på tekniskeller nautisk sakkunskap fullt adekvat sammansättning. Sistnämnda uppfattningdelas av de ombordanställdas organisationer. Enighet har också i stort settförelegat om att arbetsfältet för kommissionen bör utvidgas till att omfattaäven olyckor som inte inträffar under fartygs drift, t. ex. vissa olyckor påfartyg under varvsuppehäll. Såsom framgår av den föregående redogörelsen (se s. 8) harKungl. Maj:t beslutat uppdraga ät att skyndsamt utredade frågor som hänger samman med en för sjöfartsområdet.Enligt de meddelade direktiven skall lägga fram förslag tillåtgärder för att tillskapa en organisation och handläggnings-ordning somsäkerställer behovet av utredningsresurser i personellt, administrativt ochtekniskt avseende vid allvarliga sjöolyckor. Utgångspunkten för arbetet börenligt direktiven vara den ordning med haverikommissioner som finns förundersökning av olyckor inom den civila och militära luftfarten. Sjöfartsverketskall därvid också överväga frågan hur undersökning bör ske av allvarligaolyckor på fartyg när det inte är i drift, t. ex. under varvsuppehåll. Viduppdragets fullgörande skall verket samråda med arbetsgivar- ocharbetstagarparter inom berörda näringar. Med hänsyn till det behov som uppenbart föreligger av atten praktiskt fungerande inrättas för sjöfarten finnerutskottet det tillfredsställande att frågan nu blir föremål för skyndsamutredning. Utskottet anser att en sådan kommission skulle fylla enangelägen och betydelsefull uppgift inte minst med avseende på det förebyggandesäkerhetsarbetet inom sjöfartsnäringen. De av Kungl. Maj:t meddeladeutredningsdirektiven synes i stort sett överensstämma med de förslag och synpunktersom framförts tUl utskottet från sjöfartsnäringens organisationer. Genom attde frågor, som hänger samman med en för sjöfartsområdet, nutas upp till närmare övervägande torde syftet med förevarande motioner kommaatt tillgodoses. Motionerna bör således inte föranleda någon vidareåtgärd. att motionerna 1973:619, 1973:621och 1973:1088 inte föranleder någon vidare åtgärd. Närvarande: herrar i (fp), ().Svanström (c), fröken i (s), (), (), (), (), herrar i (s),(), i (c), (), i (s)och (vpk).