bet · FW01JoU19 · 1973-12-31 00:00:00 — Utskottet anser i likhet med departementschefen att detföreslagna bemyndigandet har stort värde från bered- skapssynpunkt.Som anförs i propositionen innebär förslaget att Kungl. Maj:t ges möjlighet attingripa med förbud eller andra restriktioner mot t. ex. engångsemballage ochmot andra produkter som kan ha från hälso- och miljöskyddssynpunkt negativakemiska, fysikalisk-kemiska, mekaniska och andra verkningar. Inågra vid början väckta motioner tas upp frågan om införande av ettpantsystem även för engångsförpackningar i syfte att stimulera till en ökadåterlämning av förpackningarna efter användningen och att därigenom åstadkommaminskad nedskräpning och skadegörelse i naturen. I motionen 1973: 331hemställs sålunda att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag om ettgenerellt pantsystem m. m. för att av miljöskäl bekämpa engångsförpackningarna.Enligt motionärerna bör avgifter prövas i kombination med pantsystemet så attåteranvändning av förpackningarna stimuleras. Sådana produkter som vid användningeller destruering ger upphov till miljöskador genom att de innehåller ämnen somär giftiga eller mycket svåra att bryta ned bör enligt motionen förbjudas.Enligt motionen 1973: 1395 bör Kungl. Maj:t vidtaga åtgärder som innebär pantav lämplig storlek på engångsglas och återlösningsskyldighet för dem somkommersiellt handskas med dem samt standardisering till ett fåtal glastyper.Pantsystemet på förpackningar berörs även i motionen 1973: 1039, som dock tarsikte på s. k. returglas. Motionären påpekar att dittillsvarande lågapantavgift av i regel per glas gör skillnaden i pris mellan engångsglasoch returglas obetydlig. Motionären anser att pantavgiften bör höjas avsevärtför att stimulera konsumenten att returnera glasen och föreslår att riksdagenhos Kungl. Maj:t hemställer om förslag innebärande sådana anvisningar att s.k. returglas beläggs med en pantavgift av per glas. Utskottetvill i anledning av det anförda erinra om att motionsyrkanden om införande avett pantsystem på engångsglas prövats av ,senast (JoU 1972: 32). har vid behandlingen avifrågavarande motionsyrkanden starkt understrukit vikten av att verksammaåtgärder vidtas för att få bukt med de svårartade och allt snabbare växandeolägenheter för miljön som begagnandet av engångsemballage, framför allt de s.k. engångs-glasen, medför. Utskottet har inte funnit anledning att ändra ståndpunkthärvidlag. Som framgår av vad utskottet i det föregående anfört innebär nuframlagt lagförslag att Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmerfår möjlighet att, om det är av särskild betydelse från hälso- ellermiljöskyddssynpunkt, ingripa med olika åtgärder som tillgodoser syftet med nubehandlade motionsyrkanden. Utskottetvill i sammanhanget även erinra om det beslut på förslag avskatteutskottet fattat om antagande av förordning om avgift på vissadryckesförpackningar (SkU 1973: 3). 3 1973.16 saml. besluthar fr. o. m. införts en statlig avgift av för vissadryckesförpackningar, såväl engångsförpackningar som returförpackningar. Imotiveringen för införandet av nämnda avgift anförde skatteutskottet attkostnadsbelastningen på de drycker som tappas på returkärl vid en enhetligavgift blir ungefär en tiondel av avgiften på engångsförpackningarna genom attreturkärlen har en genomsnittlig användning på tio gånger. komkostnaderna för nyanskaffning av returemballage att öka med avgiftens helabelopp, vilket gjorde det möjligt att höja panten för sådana förpackningar imotsvarande mån. Såvitt skatteutskottet kunde finna måste en avgift avföreslagen typ vara den enklaste metoden för att uppnå en önskadpantprishöjning på fetur-glas. De alternativa metoder som kunde komma i frågatorde enligt utskottet alla förutsätta att de frivilliga åtaganden som nugäller i fråga om pant på returglas får ersättas med en lagstiftning, somsannolikt måste innebära en långtgående och svårövervakad reglering av näringslivetshantering av dessa kärl. Utskottet sammanfattade sin principiella synpunkt så,att utskottet accepterade att en avgift infördes för att dels förstärka statsinkomsterna,dels vilket här är av speciellt intresse medverka till en ökad användningav returförpackningar på engångs-förpackningarnas bekostnad. Utskottetunderströk emellertid att den förordade avgiften torde betraktas somett provisorium och att den därför borde kunna omprövas så snart den kundeanses ha fyllt sin uppgift som ett led i finansieringen av prisstoppet förvissa livsmedel. Om avgiften därefter skulle bestå, torde enligtskatteutskottets mening mera vara en fråga av miljöpolitisk natur än enskattefråga. Utskottet fann det emellertid angeläget att frågan om avgiftenseventuella framtida utformning med hänsyn till miljövårdseffekterna togs upptill prövning . Utskottet förutsatte därför att utredningen (1971:08) rörande kostnaderna för miljövården skulle få i uppdrag att skyndsamtutreda verkningarna av den föreslagna avgiften samt överväga det framtidabehovet och utformningen av en särskild emballageavgift. Utredningen tordedärvid vara oförhindrad att även pröva möjligheten att differentiera avgiftenför att tillgodose miljövårdsaspekterna. I en sådan differentiering inbegreputskottet även fullständig avgiftsbefrielse för förpackningar som utredningenfann särskilt miljövänliga. Enligt skatteutskottet borde emellertid samtidigtunderstrykas att de från miljövårdssynpunkt önskvärda förändringarna måstevägas mot de närings- och sysselsättningspolitiska effekterna därav, så attinte konkurrensrubbningar, monopolsituationer eller andra icke önskaderesultat blir följden av förslagen. Utskottet förutsatte också att erforderligamedel ställdes till utredningens förfogande för ifrågavarande uppdrag. Jordbruksutskottetvill erinra om att den parlamentariska utredningen rörande kostnaderna förmiljövården redan enligt sina direktiv bl. a. fått uppdraget att mot bakgrundav de mål som gäller för .miljö- vårdspolitiken analysera effekterna av olika avgiftssystem och de problem som är förenademed sådana system. Vid prövningen bör de sakkunniga utgå från attlagstiftningen liksom bör vara det grundläggande instrumentet imiljövårdspolitiken. Enligt vad utskottet inhämtat har den av skatteutskottetväckta frågan redan varit föremål för vissa överväganden inom utredningen.Sedan förevarande spörsmål behandlades har vidare panten på returglas iallmänna handeln höjts med . Utskottetfinner mot bakgrund av vad i det föregående anförts motionerna 1973: 331,1973: 1039 och 1973: 1395 inte nu böra föranleda någon ytterligareåtgärd. Somframgår av lämnade redogörelse har i motionen 1973: 1386 framfördaönskemål om en parlamentarisk utredning om de samhälls-och företagsekonomiskakonsekvenserna av miljövårdsavgifter redan tillgodosetts i direktiven förutredningen rörande kostnaderna för miljövården. Inte heller denna motionsynes därför påkalla någon vidare åtgärd. Iöverensstämmelse med miljökontrollutredningens förslag föreslårdepartementschefen att Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmerfår bemyndigande att förbjuda hantering eller import av hälso- och miljöfarligavaror av visst slag om det är av särskild betydelse från hälso- ellermiljöskyddssynpunkt. För sådana fall då en vara kan medföra betydande risk förmänniskors hälsa eller för allvarlig miljöskada skall Kungl. Maj:t ellermyndighet som Kungl. Maj:t bestämmer enligt förslaget tilläggas befogenhet attomedelbart ingripa med generellt förbud mot hantering eller import av varan.Bestämmelserna härom, som återfinns i 7 § lagförslaget, föranleder ingenerinran från utskottets sida. Imotionerna 1973: 91 och 1973: 778 framläggs yrkanden om förbud mot tillverkningoch försäljning av vissa drycker i engångsförpackningar. Vid bifalltill propositionen i senast berört avseende bör det åvila Kungl. Maj:t ellermyndighet som Kungl. Maj:t bestämmer att närmare avgöra hithörande frågor.Utskottet vill här även hänvisa till vad utskottet anfört i sinakommentarer till vissa motioner i anslutning till 6 § lagförslaget; Utskottetfinner under angivna förhållanden motiverat, att lämnar motionerna1973: 91 och 1973: 778 utan åtgärd. Enligtmotionen 1973: 92 bör regeringen framlägga förslag om förbud mot tillverkningoch försäljning av tvättmedel innehållande fosfat och optiska vitmedel.Motionen berör en viktig fråga, och utskottet har tidigare i anslutning tillmotionsyrkanden i ämnet framhållit angelägenheten av att effektiva åtgärdervidtas i syfte att komma till rätta med bl. a. nu aktualiserade problem. Ävendetta är emellertid av den arten att det vid bifall till nuföreliggande lagförslag bör prövas av Kungl.Maj:t eller av myndighet som Kungl. Motionen bör därför inteföranleda någon ytterligare åtgärd. I8 § lagförslaget föreskrivs skyldighet för den som yrkesmässigt hanterar ellerimporterar ämne eller beredning eller annan vara att till myndighet som Kungl.Maj:t bestämmer och i den ordning sådan myndighet föreskriver lämna deuppgifter om varans sammansättning, egenskaper i övrigt och hantering som ärnödvändiga för utredning om varans hälso- eller miljöfarlighet. I den allmännamotiveringen till stadgandet anför departementschefen att det bl. a. börfinnas möjlighet att ålägga producenter och importörer skyldighet attkontinuerligt redovisa resultatet av kemiska undersökningar inom olikavaruområden. Behovet av att kunna ingripa mot en farlig vara som tidigareansetts riskfri kan göra det angeläget att ha tillgång till uppgifter om varansanvändning för att åtminstone i efterhand snabbt kunna spåra upp riskfaktorer.Med hänsyn till de resurser som står till buds anses rapporteringsskyldighetentill en början främst få inriktas på varor som kan tänkas medföra risker frånhälso- eller miljösynpunkt. Utskottetansluter sig till departementschefens synpunkter och förordar således enutformning av lagrummet i enlighet med i propositionen framlagt förslag. Detbör som också nämns i propositionen anmärkas att den föreslagnarapporteringsskyldigheten inte är begränsad till hälso- och miljöfarliga varor.Skyldigheten omfattar såväl kemiska varor i allmänhet utan hänsyn till derasfarlighet för människor som andra varor som det är av särskild betydelse frånhälso- och miljöskyddssynpunkt att få uppgifter om. Ett bifall till vadutskottet förordat synes även tillgodose syftet med yrkandet i motionen1973: 1405 om åtgärder för att få till stånd en kontinuerlig statlig kontrollav innehållet i tvätt- och rengöringsmedel. Någon särskild åtgärd frånriksdagens sida i anledning av nyssnämnda motionsyrkande synes därför intebehövas. Informationenpå miljövårdsområdet berörs även i motionerna 1973: 1429, 1973: 1599 och 1973:1601. I sistnämnda motion hemställs sålunda att miljökontrollutredningen måttefå i uppdrag att framlägga förslag till organisation av ett datorbaseratlitteratursökningssystem inom området för hälso- och miljöfarliga ämnen. Imotionen 1973: 1599 föreslås att uttalar sig för inrättandet av ettregister över de ämnen som omfattas av lagen om hälso- och miljöfarliga varor,vilket fortlöpande skulle tillföras all den information som en pågåendeforskning inom och utom landet kan ge. Enligt motionen 1973: 1429 slutligen bördet datasystem över miljöfarliga varor som är under upprättande även innefattarapporter om förgiftnings- och allergirisker. Dessa uppgifter bör utan onödigförsening ställas till skyddsombudens förfogande när de så begär det. Med anledning avförevarande motioner vill utskottet erinra om att avmiljökontrollutredningens uppgifter kvarstår att i ett särskilt betänkanderedovisa ett samlat förslag beträffande utformningen i stort och finansieringenav de undersökningsverksamheter som anses böra ligga till grund för ettmiljövårdens informationssystem. Arbetet, som bedrivs inom en särskildavdelning inom utredningen, avdelning 1, beräknas enligt riksdagsberättelsenbli slutfört under detta år. Maj:ts beslut har utredningen fått uppdraget attintill utgången av juni månad 1973 ansvara för ett utvecklingsarbete avseendeuppbyggnaden av ett miljövårdens informationssystem. behandlademotionsyrkanden berör samtliga frågor som faller inom ramen för vad utredningeni förevarande avseenden har att behandla. Som nämnts kan resultatet avutredningens överväganden väntas föreligga i slutet av detta år. Mot bakgrundav det anförda finner utskottet inte anledning att nu påfordra någon särskildåtgärd av till följd av nu berörda yrkanden i motionerna 1973: 1429,1973: 1599 och 1973: 1601. Miljökontrollutredningenhar tagit upp frågan om det skall åligga myndigheterna att utöva enresponsaverksamhet, dvs. en skyldighet att på begäran ge besked huruvida enviss vara är att anse som hälso-eller miljöfarlig. Utredningen föreslår att ensådan skyldighet som f. n. föreligger enligt giftförordningen såvitt avserhälsofarligheten hos ett ämne eller en beredning bibehålls. Skyldigheten hardock inte ansetts kunna utsträckas till att omfatta även den speciellamiljöfarligheten hos kemiska produkter, bl. a. av det skälet att en sådanutvidgning av responsaverksamheten enligt utredningens mening skulle ställaalltför stora krav på undersökningskapaciteten. Utredningens förslag har delvismött skarp kritik. Departementschefen har även funnit i hög grad önskvärt attbesked skall kunna lämnas på förhand inte bara om en kemisk varas eventuellahälsofarlighet utan även om dess miljöfarlighet. Han anför dock att detsamtidigt inte går att komma ifrån att en utvidgad responsaskyldighet med allsannolikhet skulle låsa produktkontrollens resurser till förfång för andraangelägna uppgifter. Vidare måste frågan om en begränsning av responsa numerabedömas från fall till fall. Departementschefen förordar för sin del att Kungl.Maj:t får bemyndigande att meddela bestämmelser om skyldighet för myndighetatt i vissa fall på begäran meddela beslut huruvida ämne, beredning ellerannan vara är att anse som hälso- eller miljöfarlig. Avgift anses böra utgå isamband med all responsaverksamhet. 10 § i lagförslaget har utformats enligtde riktlinjer departementschefen anfört. Utskottetfinner den av departementschefen gjorda bedömningen väl avvägd och föreslår attreglerna i 10 § om responsaskyldigheten fastställs i enlighet meddepartementschefens förslag. Som angivits i propositionen måsteresponsaskyldigheten utformas så att myndigheten får ta ställning till huruvidaen vara vid visst angivet användningssätt i en viss konkret situation är att betrakta som hälso- ellermiljöfarlig eller inte. I överensstämmelse med vad nu anförts finner utskottetinte skäl biträda yrkandet i motionen 1973: 1598 om att en direkt preciseringav responsaskyldigheten bör göras i lagtexten. förslagtill organisation för kontrollen av hälso- och miljöfarliga varor innebar attnaturvårdsverket borde bli central tillsynsmyndighet på området och att ettsärskilt organ, kallat produktkontrollnämnden, inrättades vid naturvårdsverketför frågor om hälso- och miljöfarliga varor. föreslogsbli ett specialistorgan med både beslutande och rådgivande funktioner.' Dessuppgifter skulle bestämmas av styrelse. Giftnämndenföreslogs härigenom upphöra, och skulle överta dessarbetsuppgifter. Utredningens organisationsförslag har fått ett blandatmottagande vid remissbehandlingen. Den kritik som många remissinstanser riktatmot förslaget har i huvudsak sin grund i farhågor för att arbetarskyddsfrågorinte kommer att bli tillräckligt beaktade inom . Departementschefen erinrar om- att effekterna såväl påmänniskans hälsa som på hennes miljö skall omfattas av den nya lagen. Den helhetssynsom måste läggas på dessa problem bör enligt departementschefen även kommatill utryck vid utformningen av den organisation som fordras förlagstiftningens tillämpning. Organisationen måste enligt departementschefensmening utformas så att såväl naturvårdens och miljöskyddets som arbetarskyddetsintressen kan tillgodoses. Men även andra intressen än de nu nämnda bör beaktasi sammanhanget. Departementschefen avser då närmast den allmänna hälsovårdenoch livsmedelskontrollen. Konsumentintresset kommer också in' i bilden. Detanförda talar enligt departementschefen för att ett särskilt produktkontrollorgani form av en självständigt beslutande nämnd bör göra de centrala bedömningarsom blir aktuella i fråga om hälso- och miljöfarliga varor. Detta organ böräven överta giftnämndens arbetsuppgifter. Produktkontrollorganet börorganiseras så att de i det föregående angivna intressena blir representerade. Produktkontrollorganet bör administrativt knytas tillnaturvärdsverket, vars styrelse skulle svara för frågor om ekonomi ochadministration som berör produktkontrollorganet". Enligtdepartementschefens mening bör produktkontrollorganet företräda såvälmyndighets- som andra intressen. Detta bör enligt propositionen ske genom attsom självskrivna ledamöter i organet ingår cheferna för naturvårdverket,arbetarskyddsstyrelsen, , livsmedelsverket och konsumentverket.Depar- tementschefenanser vidare att representanter för arbetstagarna och näringslivet bör ingå iorganet. Det förutsätts ankomma på Kungl. Maj :t att besluta omproduktkontrollorganets sammansättning och benämning. Utskottetfinner för sin del departementschefens nu redovisade förslag till lösning avorganisationsfrågan väl avvägt och vill för sin del tillstyrka att riksdagengodkänner de av departementschefen förordade riktlinjerna i här förevarandeavseende. I likhet med departementschefen anser utskottet att den förordadelösningen ger möjligheter att tillvarata arbetarskyddsintressena i sådanutsträckning att de synpunkter i frågan som anförts vid remissbehandlingen avmiljökontrollutredningens förslag blir tillgodosedda. Vadnu sagts innebär att utskottet avstyrker yrkandena i motionen 1973: 1600 om attnaturvårdsverket bör få huvudmannaskapet för produktkontrollen och attproduktkontrollorganet i första hand skall bli ett expertorgan. Liksomdepartementschefen vill utskottet allmänt betona att det kan bli anledning attse över organisationsfrågorna i deras helhet när resultatet avarbetsmiljöutredningens och miljökontrollutredningens fortsatta arbeteföreligger. Intill dess får alltså den föreslagna organisationen betraktas somett provisorium. 1motionen 1973: 1597 anförs att den nu föreslagna lagen är att betrakta som entämligen långtgående fullmaktslagstiftning, vilket från vissa synpunkter kaninge betänkligheter. Enligt motionärerna måste under angivna förhållandefinnas möjligheter till en betryggande parlamentarisk insyn i hur lagentillämpas, och bör därför uttala att det föreslagnaproduktkontrollorganet bör ha ett parlamentariskt inslag. det vidaregäller arbetstagarnas och näringslivets representation i produktkontrollorganetunderstryker motionärerna nödvändigheten av att jordbruket och skogsbruket blirrepresenterade på samma villkor som industrin. bör enligtmotionärernas mening göra ett uttalande härom. Utskottethar i det föregående anslutit sig till departementschefens förslag att det börankomma på Kungl. Maj:t att besluta i nu berörda frågor. Utskottet räknar medatt Kungl. Maj:t skall finna det möjligt att tillgodose önskemål om en bredrepresentation av olika berörda intres-. Mot bakgrund av vad nu anförtsfinner utskottet inte anledning att förorda någon åtgärd i anledningav nu behandlade yrkanden i motionen 1973: 1597. Imotionen 1973: 1601 understryks, att redovisningen av beslut i produktkontrollorganetmåste innehålla ett klargörande av de totala hälsor och miljöaspekterna och avde ekonomiska hänsyn som tagits. Motionärerna påpekar att man med denorganisation som föreslås får en avvägning mellan olika intressen inom detblivande miljökontrollorganet,; vilket gör det ytterst angeläget att argumentenöppet särredovisas. dagen bör enligt motionäremas mening uttala sig tillförmån för en sådan öppen redovisning av produktkontrollorganets beslut. Utskottet finner inte tillräckliga skäl att i fråga ombesluten av nu ifrågavarande myndighet förorda annan ordning än vad som enligtförvaltningslagen gäller beslutsfattandet vid statliga myndigheter. Motionsyrkandeti fråga avstyrks därför. För tillvaratagandet av konsumentintresset anges i 19§ lagförslaget vissa utvidgade besvärsmöjligheter till vilka utskottetåterkommer i det följande. I motionen 1973: 1405 föreslås att initiativ tas till enupplysningskampanj om tvätt- och rengöringsmedels effekter från miljösynpunktoch i motionen 1973: 1429 hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att enkartläggning görs av tvätt-, disk- och rengöringsmedels hälsofarlighet. I anledning av förevarande motionsyrkanden vUl utskottethänvisa till att det föreslagna produktkontrollorganet vid sidan av att meddelagenerella föreskrifter om import och hantering och att leda, samordna och istort övervaka produktkontrollen i övrigt skall fungera som centralt organ förärenden som kan aktualiseras genom den nya lagstiftningen om hälso- ochmiljöfarliga varor. Produktkontrollorganets arbete bör sålunda inriktas på attta initiativ till och samordna kartläggning och undersökning av varor som kanmisstänkas vara farliga. Det blir i överensstämmelse härmed det nyaproduktkontrollorganets uppgift att bl. a. vidta sådana åtgärder som berörs ide nu aktuella motionsyrkandena. Någon särskild åtgärd från sidatorde yrkandena därför inte påkalla. Vad nu sagts synes i tillämpliga delar även gälla ettyrkande i motionen 1973: 318 om uppdrag åt att företa vissaundersökningar rörande tvättmedel. Också detta motionsyrkande synes därförkunna lämnas utan åtgärd av . Enligt 11 § lagförslaget skalltillsynen av den nya lagen och med stöd av lagen meddelade föreskrifter ochvillkor utövas av myndighet som Kungl. Departementschefenanför i anslutning härtill att det centrala ansvaret för den löpande tillsynenöver efterlevnaden av lagstiftningen och tillämpningsbestämmelseraa avpraktiska skäl inte bör handhas av produktkontrollorganet. I stället förordasatt och arbetarskyddsstyrelsen var för sig skall ansvara förden tillsyn som har samband med deras verksamhet i övrigt. I den mån speciellauppgifter i fråga om tillämpningen av lagen bör ankomma på annan centralmyndighet än produktkontrollorganet eller de båda nyssnämnda verken bör detenligt propositionen få ankomma på Kungl. Maj:t att besluta härom iadministrativ ordning. Enligt departementschefen kan en effektivtillsynsverksamhet inte komma till stånd utan medverkan av regionala och lokalamyndigheter. Därvid bör de organ utnyttjas som regionalt eller lokalt verkarinom naturvården, miljöskyddet, arbetarskyddet, den allmänna hälsovården ochlivsmedelskontrollen. I propositionen föreslås därför att den regionala ochlokala tillsynen skall utövas av och yrkesinspektionen resp.hälsovårdsnämnden. Utskottetkan för sin del ansluta sig till att på sätt som föreslagits i 11 §ger Kungl. Maj:t bemyndigande att utforma tillsynsverksamheten enligt deredovisade riktlinjerna. De tillsynsuppgifter som i enlighet med vad nyssanförts bör tillkomma olika myndigheter och formerna för tillsynens utövandebör sålunda närmare anges i tillämpningsföreskrifter till lagen. Förslaget imotionen 1973: 1598 om omarbetning av 11 § i syfte att i lagtexten närmareklarlägga uppdelningen av tillsynsansvaret på olika nivåer anser sig utskottetsåledes inte böra biträda. Somframhålls i propositionen får även nu ifrågavarande organisation betraktas somett provisorium i avvaktan på resultatet av arbetsmiljöutredningens ochmiljökontrollutredningens fortsatta arbete. Ansvar m. m. hade för sin del inteuppställt någon regel om vem som har rätt att anföra besvär mot beslut enligtlagen om hälso- och miljöfarliga varor. Rätten att föra talan mot dylikt beslutskulle därför enligt utredningens förslag komma att regleras enligt, bestämmelsernai förvaltningslagen. Enligt 11 § denna lag får talan mot sådant beslut avmyndighet som kan överklagas genom besvär överklagas av den som beslutetangår, om det gått honom emot. Talerätt tillkommer således i första handendast sökande som fått avslag på sin ansökan om den åtgärd varom är fråga.