bet · FW01JoU17 · 1973-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1973 JoU 1973:17 betänkande i anledning av motioner angående bevarande av mark för jordbruksändamål, m. m. I motionen 1973:89 av herrBörjesson i (c) hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller omutredning och förslag till bestämmelser om möjlighet för berörda grannar ochmarkägare att yttra sig vid tillståndsgivning för plantering av skog pååkermark. I motionen 1973:206 av m. fl. (m) hemställs att beslutar om åtgärder i syfte attskapa en jordreserv som kan underlätta snabb uppodling av tidigare hävdad jordsom nu ej brukas. I motionen 1973:322 av m. fl. (c) hemställs att måtte anhålla om att genomlantbruksorganisationens försorg en plan skyndsamt upprättas för bevarande avför livsmedelsförsörjningen angelägen högproduktiv jordbruksmark, med särskiltbeaktande av i motionen angivna områden vid och . I motionen 1973:1388 av herrFälldin m. fl. (c) hemställs, såvitt nu är i fråga (punkten 1 a), att riksdagenuttalar, att skyddandet av de värdefulla odlingsjordarna från bebyggelse ochbevarande av desamma för livsmedelsproduktion utgör ett grundläggande element ivår jordbrukspolitik. Enligt motionerna 1973:322 och1973: 1388 bör åtgärder vidtas för att bevara högvärdig jordbruksmark frånbebyggelse. I motionen 1973:1388 åberopas därvid den bristande tillgången pålivsmedel i världen och de för framtiden sannolikt växandeförsörjningsproblemen. Våra aktuella överskottsproblem framstår enligt motionärernai detta perspektiv som relativt bagatellartade och bör inte hindra att såsomgrundläggande element i vår jordbrukspolitik anges att de värdefullaodlingsjordarna bör bevaras för jordbruksändamäl. I båda de nämnda motionerna föreslås att en plan upprättasöver den mark som bör undantas från bebyggelse. I motionen 1973:322 framhållsatt det i den påbörjade riksplaneringen måste vara en huvuduppgift att tillseatt landets mest högavkastande jordar såvitt möjligt bevaras för fortsattjordbruksproduktion. Detta syfte anses inte vara tillgodosett genom den fysiskariksplan varom föregående år beslöt (prop. 1972:111, CU 1972:35, rskr1972:348). Motionen tar särskilt upp förhållandena i sydvästra . Det uppges att enligt föreliggande kommunala planer en s. k. bandstad kommer att utbreda sigöver dessa områden och fram ta i anspråk ytterligare 10 000 ha avden bästa jordbruksjorden. Genom lantbruksstyrelsens försorg bör enligtmotionen skyndsamt upprättas en plan för bevarande av högproduktivjordbruksmark, där områdena vid och särskiltbeaktas. Utskottet får erinra om att de av föregående årgodkända riktlinjerna för hushållningen med mark och vatten bl. a. innebär atti den fysiska riksplaneringen skall beaktas de areella näringarnas betydelseför vårt lands ekonomiska utveckling och välfärd och att all möjlig hänsyn till dessa näringars krav. Anspråken i fråga om jordbruk och skogsbruk börenligt nämnda riksdagsbeslut preciseras i det fortsatta arbetet bl. a. genom enförfinad gradering av jordbruksmark genom lantbruksstyrelsens försorg, genom engradering av skogsmark så att även samhällsekonomiska synpunkter beaktas ochgenom att jord- och skogsbrukets företrädare får medverka i planeringsarbetetpå ett tidigt stadium. I vad gäller konflikter mellan jordbruksintressen ochtätortsexpansion bör enhgt riktlinjerna högvärdig jordbruksmark inte tas ianspråk för tätbebyggelseändamål om en från samhällsbyggandets synpunkterlikvärdig lösning kan åstadkommas på annan för jordbruket mindre värdefullmark. I det fortsatta planeringsarbetet inom län och kommuner bör vidarepåvisas om det i vissa fall finns skäl att inom ramen för den fysiskariksplaneringen vidta särskilda åtgärder för att tillgodosejordbruksintressena. De sålunda av godkända riktlinjerna skall enligtbeslut av Kungl. Maj:t beaktas av samtliga statsmyndigheter. Maj:t harvidare uppdragit åt länsstyrelserna att i syfte att fullfölja nämnda riktlinjerföra överläggningar med kommunerna samt att till Kungl.Maj:t redovisa erforderiiga program för planering och för åtgärderfrån länsstyrelsernas sida. Förutom att angivna riktlinjer blir vägledande för Kungl.Maj:t och underställda myndigheter samt för kommunerna säkras deras genomförandei viss mån genom lagstiftning. Sålunda får Kungl. Maj:t enligt byggnadslagen,när det är påkallat till främjande av en från rikssynpunkt angelägenutveckling, besluta att för visst område skall finnas generalplan, somtillgodoser i beslutet angivet intresse. Om det är oundgängligen nödvändigt föratt det angivna intresset skall bli tillgodosett, får Kungl. Maj:t föreskrivaatt planen skall vara helt eller delvis fastställd. 1 avvaktan på attgeneralplan upprättats och fastställts kan Kungl. I anledning av de båda nu behandlade motionerna fårutskottet hänvisa till de riktlinjer för hushållningen med mark och vatten ochi anslutning därtill antagna lagbestämmelser som sålunda gäller. I detfortsatta planeringsarbetet bör såsom förut nämnts påvisas om det i vissa fallfinns skäl att i riksplaneringen vidta särskilda åtgärder för att tillgodosejordbruksintresset. Det synes utskottet naturligt att den i motionerna upptagnafrågan om bevarandet av viss jordbruksmark vid fullföljandet av riksplanearbetet kommer att prövasutifrån angivna bedömningsgrund. Enligt vad utskottet erfarit pågår inom denstatliga lantbruksorganisationen arbete med metodutveckling och med praktiskgradering av jordbruksmark. Därigenom preciseras inför det fortsattaplaneringsarbetet jordbrukets anspråk på mark. Med hänsyn till attjordbruksintresset på angivet sätt kommer att beaktas vid fullföljandet av denfysiska riksplaneringen finner utskottet att syftet med föreliggandemotionsyrkanden kommer att bli tillgodosett utan någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida. Utskottet vill i övrigt hänvisa till att hithörande problemäven behandlats av civilutskottet i betänkandet CU 1973:11 i anledning avmotioner rörande den fysiska riksplaneringen m. m. har därvidframhållit att redan genom propositionen 1972:111 klarlagts att bevarandet avjordbruksmark för sitt ändamål inom riktlinjernas ram är ett riksintresse. I motionen 1973:206 påtalas de risker för vårt landsförsörjning i händelse av avspärrning eller annat krisläge som är förknippademed igenväxning av tidigare odlad mark. Förnyad uppodling, som enligtmotionärerna snart kan bli aktuell, blir kostsam och besvärlig. Genom att hållaen viss del av jorden öppen kunde, menar motionärerna, en jordreserv skapas,färdig för snabb uppodling. Utskottet får i anledning av motionen erinra om attnedläggningen av åker enligt den officiella lantbruksstatistiken under senareår har gått långsammare . Snabbast går nedläggningen i de norradelarna av landet. Den förbättring av stödet till jordbruket i norra beslöt om kan enligt utskottets mening väntas motverkanedläggningen av åker i denna landsdel. Utskottet vill i sammanhanget ocksåerinra om den försöksverksamhet med landskapsvård i odlingsbygder sompåbörjades föregående år. Detta innebär en möjlighet att hålla vissajordbruksmarker, som är av betydelse för landskapsvården, öppna med statligtstöd. Med hänsyn till det anförda finner utskottet inte tillräckliga skäl att ianledning av motionen 1973:206 föreslå någon särskild åtgärd från riksdagenssida. Enligt motionen 1973:89 bör lantbruksnämnd vidhandläggning av ärende enligt jordhävdslagen rörande tillåtligheten av attåkerjord övergår till skogsmark vara skyldig att inhämta yttrande från berördagrannar och markägare. Detta motiveras med den förändring av landskapsbildensom en skogsplantering innebär. Största möjliga hänsyn bör enligt motionen tastill de önskemål som kommer fram i sådana yttranden. Utskottet får erinra om att lantbruksnämnden, närnedläggning av jordbruksmark aktualiseras, med stöd av jordhävdslagen endasthar att bedöma om marken behövs för jordbruksändamål. Utskottet utgår från attlantbruksnämnd tar den kontakt med berörda markägare som erfordras for dennabedömning. Det är inte nämndens uppgift att ge tillstånd till skogsplantering.Det blir närmast en fråga för vederbörande skogsvårdsstyrelse att i samband medbidragsgivning till skogsplantering bedöma lämpligheten av att visst markområdeplanteras. Merparten av den skogsplantering som sker på f. d. jordbruksmarkgörs nämligen med stöd av statsbidrag förmedlat av skogsvårdsstyrelse. Isamverkan mellan länsstyrelser och skogsvårdsstyrelser sker en avgränsning avsådana områden som av naturvårdsskäl bör hållas öppna. I anslutning härtill kan vidare nämnas att riksdagenföregående år beslöt överlämna en motion, som behandlade en närliggande fråga,till naturvårdskommittén (JoU 1972:1 p. 36, rskr 1972:9). Med hänsyn härtilloch till vad som i övrigt anförts erfordras enligt utskottets mening inte någonriksdagens åtgärd i anledning av förevarande motion. Under hänvisning till det anfördahemställer utskottet att 1. ansermotionerna 1973:322 och 1973:1388, yrkande 1 a, besvarade med vad utskottetanfört, 2. lämnar motionen1973:206 utan åtgärd, 3. lämnar motionen1973:89 utan åtgärd. På jordbruksutskottets vägnarNILS G. Närvarande: herrar i Skegrie (c), Mossberger (s),i (s), (). (), (), iTanum (s), (), i (c), (), herrarTakman (vpk). i (fp), (), herrar Leuchovius(m)* och (). * Ej närvarande vid betänkandets Ju.stcring. av herrarHansson i Skegrie, och i (samtliga c), som anför: Såsom utskottet påpekar har vid ett flertal tillfällenuttalat sig för skyddandet av den bördiga åkermarken från bebyggelse ochframhållit att såvitt möjhgt bör byggandet i stället förläggas till mindrevärdefull jordbruksjord. Även det nu föreUggande betänkandet frånjordbruksutskottet är synnerligen positivt i sina uttalanden till förmån förbevarandet av bördig . Det torde råda en ganska allmän enighet ombetydelsen av att högt avkastande så långt möjligt bör utnyttjas förlivsmedelsproduktion eftersom sådan produktion kan ske såväl rationellast sombilligast på dessa jordar. Tyvärr synes den kommunala projekteringen av bebyggelseninte ta vederbörlig hänsyn till uttalademening. Ett synnerligen flagrant exempel härpå är den regionplan som uppgjortsinom Sydvästra . Inom denna region finns vårt lands Den regionplan som uppgjoj-tskommer, därest den får fullföljas, att exploatera betydande delar av denna våri särklass förnämsta . En sådan utveckling vore synnerligen olyckligoch bör så långt möjligt förhindras. Liknande exempel på bebyggelseplaneringtorde finnas även på andra håll. Iutskottsbetänkandet förklaras emellertid följande: I det fortsatta planeringsarbetetinom län och kommuner bör vidare påvisas om det i vissa fall finns skäl attinom ramen för den fysiska riksplanen vidta särskilda åtgärder för atttillgodose jordbruksintressena: --------- Kungl.Maj:t har vidare uppdragit å länsstyrelserna att i syfte attfullfölja nämnda riktlinjer föra överläggningarmed kommunerna samt att senastden till Kungl. Maj :t redovisa erforderliga program för kommunalplanering och för åtgärder från länsstyrelsernas sida. Förutom att angivna riktlinjer blir vägledande för Kungl.Maj:t och underställda myndigheter samt för kommunerna säkras deras genomförandei viss mån genom lagstiftning. Sålunda får Kungl. Maj:t enligt byggnadslagen,när det är påkallat till främjande av en från rikssynpunkt angelägenutveckling, besluta att för visst område skall finnas generalplan, somtillgodoser i beslutet angivet intresse. Om det är oundgängligen nödvändigt föratt det angivna intresset skall bli tillgodosett, får Kungl. Maj:t föreskrivaatt planen skall vara helt eller delvis fastställd. I avvaktan på attgeneralplan upprättats och fastställts kan Kungl. Statliga organ har enligt dessauttalanden möjlighet att stoppa olämplig bebyggelse genom vägran att fastställaplan. Det torde alltså få tolkas så att möjligheter redan finns att hållatillbaka de kommunala expansionsplanerna när dessa uppenbarligen strider motriksdagsbeslutet om skydd för högvärdig . Det är att hoppas att i delän där risk finns för olämplig bebyggelse, de styrinstrument utnyttjas somstår till förfogande. Vårt land är rikt på områden som är mindre värda somproduktionsunderlag för livsmedel men som i stället utgör förträfflig mark förbebyggelse. Så långt möjligt bör byggandet styras åt dessa håll. Skulle det visa sig att nuvarande styrmedel inte ärtillräckliga för ovannämnda syfte kan det enligt vår mening starkt ifrågasättasatt högvärdig jordbruksjord undantas från bebyggelse på liknande sätt som vissaområden har fredats exempelvis i form av naturreservat ellerstrandskyddsområden.