bet · FW01SoU24 · 1973-12-31 00:00:00 — framhåller attinnan en översyn företas det är nödvändigt att beakta vad som inträffat underde smittskyddslagen varit i kraft med avseende på gonorrésjukdomensfrekvens och eventuella förändring i de kliniska manifestationerna samt att detbör ingående övervägas vad som kan göras för att förbättra situationen inom dennu existerande lagstiftningens ram. anför dock att anledning inte finns attmotsätta sig en översyn av bestämmelserna i smittskyddslagen ochsmittskyddskungörelsen och att detta särskilt gäller (1) kontrollen avbehandlade fall, (2) blankettformulärens utseende samt (3) utformningen ochdriften av enheterna för undersökning och behandling av smittsamma sjukdomar.Socialstyrelsen anför vidare att (4) åldersgränserna i 7 § smittskyddskungörelsen dvs. åldersgränsen eller i vissa fall för underrättelse omvenerisk sjukdom till den som har vård om patienten - bör bli föremål förövervägande och att det kan eventuellt också vara befogat att (5) ta upp fråganom de veneriska sjukdomarnas inordnande under begreppet allmänfarligasjukdomar. föreslår emellertid att dessa övervägandenoch åtgärder kommer till stånd först sedan en av styrelsen stöddförsöksverksamhet i för undersökning och behandling enligtepidemiologiska principer av misstänkta fall av gonorré utvärderats. Dennautvärdering avses enligt uppgift från ske . anför attsamtliga de i ärendet hörda sektionerna inom tillstyrkt enöversyn samt att vill instämma i motionen. framhåller attvärldshälsovårdsorganisationens (WHO:s) statistik inte endast visar attgonorré är en vanlig sjukdom i men också att den svenska statistiken pådetta område är bland de mest sannfärdiga i väriden. därför är angeläget, att en förändradsmittskyddslagstiftning utformas så att den inte leder till atttillförlitligheten av denna statistik försämras. tillstyrker att en översyn avsmittskyddslagstiftningen kommer till stånd. a. att i handlingsprogram fastståsatt spridandet av venerisk smitta bör avkriminaliseras samt att vill iövrigt medverka till att all sådan särbehandling av de veneriska sjukdomarnaundgås, som kan vara till skada för deras bekämpande och till hinder förbehandling av smittade och smittbärare. Det påpekas att det dock å andra sidanär tveksamt, om man kan undvara tillgång till tvångsmedel för de sällsyntafall, då den som misstänks vara smittad undandrar sig undersökning ochbehandling. Gonorréns omfattning och komplikationer anger beträffandefrekvensen av gonorré tal som visar att antalet registrerade fall av gonorréunder successivt sjunkit . Beträffande sjukdomens kliniska manifestationer framhållersocialstyrelsen att från olika håll i landet har patientmaterial redovisatssom talat för att gonorré i ökande omfattning uppträder utan nämnvärda symtomoch att i dylika fall diagnosen ställts först efter det vederbörande sökt vårdpå grund av personlig misstanke om infektion eller som angiven smittkälla tillkänt fall av gonorré eller upptäckts i anslutning till läkarbesök av annananledning. Det anförs att kunskaperna om antalet fall som behandlas under annandiagnos och som kan ge upphov till spridning av sjukdomen är relativt okända. framhåller vidare att i ett inteobetydligt antal fall - - föreligger hos kvinnan en allvariigkomplikation i form av äggledarinflammation, vilken i slutar medsterilitet. Det framhålls att hos mannen kan komplikationer uppstå genom enofta "tyst" infektion i blåshalskörteln (prostata). anför att det är otvetydigt att gonorré ärbetydligt allvarligare än som tidigare förmodats och att det förhållandet attca 300 unga kvinnor blir sterila är utan tvekan ett skäl att nogaöverväga fortsatta och intensifierade åtgärder. påpekar att man konstaterat ett växandeantal fall av inflammatoriska besvär från könsorganen, vilka besvär inte ärvenerisk sjukdom i lagens mening och att dessa sjukdomstillstånd krävermöjlighet till undersökning och behandling. Utformningen och driften av enheterna för undersökning ochbehandling av smittsamma sjukdomar anför att det äromvittnat att formerna för behandlingen är av stor betydelse för att stimulerade rådsökande att i största möjliga utsträckning komma till undersökning ochbehandling. Det framhålls att lokalernas belägenhet och utformning, personalensattityd från den som först får kontakt med patienten till den behandlandeläkaren är av utomordentlig betydelse. Underrättelse om venerisk sjukdom hos patienter under 16(18) år anför attbestämmelsen i 7 § smittskyddskungörelsen om att vid fall av venerisk sjukdomhos patienter eller i vissa fall föräldrarna ellervårdnadshavarna skall underrättas tillämpas i många fall så att den sjuke avkurator eller motsvarande uppmanas be föräldrarna ta kontakt med behandlandeläkare och kurator. anför att den finner skäl tala för attdenna åldersgräns justeras nedåt till förslagsvis men att emellertidstörsta möjliga nordiska enighet bör uppnås och att styrelsen därför förnärvarande inte anser sig kunna ta definitiv ställning i frågan. framhåller att nackdelen medföreskriften är risken för att det sjuka barnet underiåter söka läkarhjälp avrädsla för den föreskrivna anmälan till föräldrarna. påpekar att för dessa barn kan såvälbarnavårdslagen (1960:97) som straffbestämmelserna om otukt med barn (i BrB 6kap.) vara tillämpliga samt att hänsyn bör tas till samordning med övriga lagartill barns skydd. Den s. k. pappersexercisen påpekar att vidsjukdom, som faller under smittskyddslagen, sker anmälan härom av vederbörandeläkare på en blankett som är densamma för alla typer av dessa sjukdomar. Detanförs att anmälaren skall uppge på vad sätt smittan överförts - det må gällatuberkulos, difteri eller gonorré för att den för smittskyddsövervakningenansvarige länsläkaren skall kunna vidta åtgärder mot fortsattspridning. framhåller att om patienten erhålleradekvat behandling och fullföljer densamma erfordras inte någon ytteriigare"pappersexercis". påpekar vidare att vid fall av anmäldsmittkälla ("kontakt") vare sig det gäller salmonella eller gonorré- bör denna enligt erkända epidemiologiska principer undersökas ochatt den misstänkte smittbäraren måste på ett eller annat sätt kallas tillundersökning för att hindra smittspridning, vilket kan ske genom den sjukesdirekta medverkan, genom insatser från den behandlande läkaren och kuratorneller med hjälp av länsläkare vilken kallar personen i fråga därvidtillvägagångssättet beror på de olika leden i åtgärdskedjan. anför emellertid att erfarenheterna talarför att vissa av de formuleringar, som fastställts av styrelsen, tarvaromarbetning för att erhålla en mer mjuk formulering. Detpåpekas slutligen att det finns personer som inte frivilligt inställer sig till undersökning och att det är ovedersägligt attdessa kan utgöra ett stort problem från smittspridningssynpunkt. Behan d Ungs ko n tro II anför att tidigarerekommenderats att patienten skulle kontrolleras efter insattmedikation mot gonorré men att erfarenheter, som framlagts i under desenaste åren, övertygande visat att det är möjligt att med tablettbehandling,given som en enda dos, ernå läkning i okomplicerade fall i . uppger att vederbörande anvisningar skallkompletteras med en föreskrift om att efterkontroll må kunna underlåtas i defall den behandlande läkaren anser att den givna behandlingen är av sådan artatt läkning i praktiskt taget alla fall är uppnådd. Det påpekas att genom ettsådant förfarande kommer ett stort antal av de ofta tidskrävande och långvarigaefterforskningarna av fall med utläkta gonorréer att försvinna. anför emellertid att vid fall av syfilis ismittsamt skede bör däremot efterkontrollen fullföljas på samma sätt som förnärvarande sker. Viss försöksverksamhet för undersökning och behandlingenligt epidemiologiska principer av misstänkta fall av gonorré anför att den avKungl. Maj:t erhållit medel för en försöksverksamhet i förundersökning och behandling enligt epidemiologiska principer av misstänkta fallav gonorré omfattande följande. skall alla läkare erbjudasmöjligheter att med en dos penicillinpreparat behandla personer, som söker förmisstanke om gonorré, som anmälts som smittkällor, som har vissa subjektivabesvär och som vid mikroskopisk undersökning företer vissa symtom päinflammatorisk reaktion. Denna behandling beräknas ge läkninginnan svaret på en obligatorisk odlingsundersökning inkommit. Man räknar medatt diagnosen är korrekt i av fallen. Vid återbesöket skall tasslutlig ställning till frågan om gonorré förelegat. I sådant fall skall anmälanske och man skall försöka spåra varifrån infektionen kommit. I övriga fallskall ärendet avskrivas. Det anförs att hoppas kunna bedöma delsfrekvensen av gonorré bland befolkningen och antalet "tysta"infektioner, dels om denna s. k. epidemiologiska behandling är av värde för attkomma till användning i större skala. har uppgivit att försöksverksamhetenkommer att utvärderas . Straffbestämmelserna i 26 § smittskyddslagen anför attsmittskyddslagens straffbestämmelser tillämpas i mycket ringa omfattning, attden allmänpreventiva effekten av straffbestämmelserna i 26 § får betecknas som osäker menatt det emellertid onekligen är praktiskt att kunna ingripa med påföljder motspridande av veneriska sjukdomar utan att vara tvungen att visa att rekvisiteni 13 kap. 7 § eller 13 kap. 9 § är uppfyllda. påpekar att om särlagstiftningen angåendeveneriska sjukdomar skall slopas och dessa i stället inordnas under bestämmelsernaom de allmänfarliga sjukdomarna, måste ställning tas till frågan huruvidabestämmelserna i 13 kap. 7 och 9 §§ är tillräckliga somstraffrättsliga sanktioner mot spridande av veneriska sjukdomar. Socialstyrelsenanför att det torde knappast kunna komma i fråga att ha kvarstraffbestämmelserna i 26 § smittskyddslagen, om särbestämmelserna förveneriska sjukdomar tas bort. anför att den underde senaste budgetåren påbörjat en intensifierad informationsaktivitet isamarbete med bl. a. och försvarets sjukvårdsförvaltningtill olika grupper av personal inom bl. a. hälso-, sjuk- ochsocialvårdssektorn. Samhällets åtgärder mot smittsammasjukdomar regleras genom smittskyddslagen (1968:231), smittskyddskungörelsen(1968:234), kungörelsen (1968:235) med särskilda bestämmelser för beredande avvård åt sjömän vid venerisk sjukdom samt följdförfattningar utfärdade avsocialstyrelsen. Smittbekämpningen går ut på att hindra smittspridningen ochomfattar i princip följande moment, nämligen registrering av de smittsammasjukdomarnas frekvens och utbredning, kartläggning och uppspårning avsmittkällorna samt brytande av smittvägarna och neutralisering av smittkällornagenom behandling och/eller isolering. I smittskyddslagen och smittskyddskungörelsen skiljsmellan allmänfarliga sjukdomar, veneriska sjukdomar och övriga smittsamma sjukdomar.Till de veneriska sjukdomarna, könssjukdomarna, hänförs medfödd syfilis,förvärvad syfilis, gonorré, mjuk schanker och veneriskt lymfogranulom.Bestämmelserna i smittskyddslagen innebär i huvudsak följande beträffandeåtgärder mot de veneriska sjukdomarna. Den som har anledning anta att han är veneriskt sjuk ärskyldig att underkasta sig läkarundersökning och behandling och följa avläkaren meddelade föreskrifter till förhindrande av att smitta sprids. Den somåsidosätter dessa skyldigheter skall av länsläkaren anmanas fullgöra nämndaskyldigheter eller att låta sig intas på sjukhus, om det kan befaras att hansprider smitta. Om någon underlåter att följa länsläkarens anmaning, kan hanefter beslut av tvångsvis inställas hos läkare för undersökningeller behandling eller, om det kan befaras att han sprider smitta, intas påsjukhus. Den med vilken veneriskt sjuk person varit i förbindelse på sådant sätt att smitta kunnat överföras har enahanda skyldigheter, och mot honom kan samma tvångsåtgärdertillgripas. Avser länsläkares anmaning barn skall anmaningentillställas den som har vård om barnet. I smittskyddskungörelsen finns bl. a. närmare föreskrifterom underrättelser och anmälningar om inträffade sjukdomsfall. Bestämmelsernasyftar till att distriktsläkare, länsläkare m. fl. instanser skall få kännedomom inträffade sjukdomsfall för att de skall kunna vidta behövliga åtgärder försmittbekämpningen. När det är fråga om venerisk sjukdom, skall läkarebeträffande patient, som på grund av sjukdom eller psykisk utvecklingsstörningär ur stånd att ta vård om sig i detta hänseende eller som är ,lämna den som har vård om patienten underrättelse om sjukdomen och om deföreskrifter som meddelats. Om läkaren med hänsyn till omständigheterna anserdet påkallat, får han lämna sådan underrättelse även om patienten fyllt 16 meninte . I motionen 1973:1215 begärs en översyn avsmittskyddslagstiftningen i vad avser behandlingen av veneriska sjukdomar.Motionärerna anför att gonorrén ökat i omfattning och är en bland vårastörsta infektionssjukdomar. Det påpekas att i en diskussion i bl. a. Läkartidningenkritik riktats mot smittskyddslagstiftningen och att smittskyddslagen därvidbetecknats som ett hinder för rationella åtgärder mot gonorrén. Motionärernaåterger följande av den anförda kritiken. Den omständigheten att de veneriska sjukdomarnalagstiftningsmässigt behandlas som en särskild kategori bidrar till att gedessa sjukdomar en mindre önskvärd särställning i människors medvetande ochvidmakthålla föreställningen om könssjukdomar som "skamliga"sjukdomar, vilket försvårar en förtroendefull behandling och leder till attmänniskor drar sig för att söka läkare vid misstanke om smitta. Det administrativa förfarandet i samband med anmälning ochsmitt-spårning av veneriska sjukdomar försvårar en snabb och adekvatbehandling. Härmed torde avses det förhållandet att länsläkaren skall inkopplasför uppspårningen av "smittkontakter" och beslut om åtgärder mot patientensvilja, medan dylika beslut beträffande fall av allmänfarliga sjukdomar kanfattas av distriktsläkare. Vidare har i kritiken framhållits att skyldigheten attunderrätta målsman om den smittade är kan förmodas ha effekten attungdomar håller sig borta från behandling. På utskottets begäran har . samt () avgivityttranden över motionen. anför att anledning inte finns attmotsätta sig en översyn av smittskyddslagstiftningen. Socialstyrelsenframhåller att särskilt följande frågor bör omfattas av en översyn, nämligenkontrollen av behandlade fall, utformningen av blanketter, utformningen ochdriften av enheterna för undersökning och behandling av smittsamma sjukdomar,åldersgränsen för underrättelse til! vårdnadshavare om venerisk sjukdom hosunga samt inordnande av de veneriska sjukdomarna under begreppet allmänfarligasjukdomar. och tillstyrker en översyn. Det är ett samhällsintresse att deveneriskt sjuka kommer under adekvat behandling så att de upphör att varasmittförande samt att smittkällorna blir uppspårade. Lagstiftningen om deveneriska sjukdomarna vilar med hänsyn härtill på den principen att det inteär den enskildes privatsak om han vill söka och få vård för sin veneriskasjukdom. Den utbredning gonorrén fått visar emellertid att den nuvarandelagstiftningen inte är så utformad att den kan anses utgöra ett effektivthjälpmedel i kampen mot veneriska sjukdomar. I motionen har påpekats vissaförhållanden som torde göra sjuka och smittbärare mindre benägna att söka vård,och har i vissa avseenden instämt i den kritik som riktats motsmittskyddslagstiftningen. anser mot denna bakgrund att enöversyn av smittskyddslagstiftningen bör företas i vad avser behandlingen av deveneriska sjukdomarna. I enlighet med det anförda tillstyrker utskottetmotionen 1973:1215. att med bifall tUlmotionen 1973:1215 hos Kungl. Maj:t hemställer om en översyn avsmittskyddslagstiftningen i vad avser behandlingen av veneriska sjukdomar. Närvarande: herrar i (s), iAlvesta (c), i (s), ()*. (), iÖskevik (c), (), herrar (). (), (), i (s), Nisser (m)* och (vpk)*. * Ej närvarande vid betänkandets justering.