bet · FW01SoU27 · 1973-12-31 00:00:00 — En följd avdenna utveckling har blivit att i läkarnas utbildning inte kan inrymmas alltkunskapsmaterial och all mångskiftande metodik, som kan tänkas komma i frågaför behandling av sjukdomar. Främst de medicinska fakulteterna och derasutbildningsnämnder samt vidareutbildning, vilka följerfrågorna om vad som skall ingå i läkarnas grundutbUdning respektivevidareutbildning, måste därför göra en prioritering beträffande vad som skallinrymmas i läkarutbildningen. När från tid till annan intresset riktats mot läkemetoder,som inte nått det stöd i vetenskap och beprövad erfarenhet som krävs i vårtland för att metoderna skall få användas eller som eljest ansetts böra bliföremål för närmare utvärdering, har i egenskap av centralförvaltningsmyndighet på hälso- och sjukvårdsområdet i vissa fall inlettundersökningar rörande metoderna. Som exempel från senare tid kan nämnas att enundersökning om akupunktur slutförts och att en undersökning om THX förnärvarande befinner sig i sitt slutskede. Utskottet kan inte förorda att till förmån för viss ellervissa läkemetoder avsteg görs från de bedömningsgrunder som tillämpatsdå det gäller att i vårt land introducera nya läkemetoder. Avgörande för fråganom användningen av en viss läkemetod skall främjas måste vara dess egnabevisade fördelar. Av största betydelse är givetvis att de myndigheter ochorgan, som i enlighet med det anförda ansvarar för läkarutbildningen, noggrantföljer den medicinska forskningen i såväl som i utlandet och dådet anses befogat tar upp till närmare övervägande frågan att revidera kursplaner m. m. inom denmedicinska grundutbildningen. Motsvarande gäller för vidareutbUdningen avläkare. Det är också av betydelse att vid sina internationellakontakter fortlöpande uppmärksammar den medicinska utvecklingen i andra länderoch tar de initiativ som de där vunna erfarenheterna kan motivera. Någonriksdagens åtgärd i angivna avseenden är enligt utskottets mening inteerforderiig. Den huvudfråga, som tas upp i motionen, avser de s. k.naturläkemedlen. Möjligheterna för läkare att förskriva sådana medel ochmöjligheterna för att eljest tillhandahåUa allmänheten medlen har hvligtdiskuterats . I detta sammanhang har liksom i motionenframhåUits det stora värdet av och den ofarlighet som skulle karakteriseranaturprodukter eller biologiska medel jämfört med industriellt framställdaläkemedel. Önskemålet har framförts om att de s. k. naturläkemedlen skuUe kunnaanvändas utan att de krav uppfylls, som eljest stäUs på läkemedel.Socialstyrelsen har därför sedan tillsatt en arbetsgrupp för att,enhgt vad som framgår av en i samband med beslutet upprättad promemoria, utredahuruvida dessa önskemål helt eller delvis kan anses berättigade och hur de i såfall skall kunna tUlmötesgås. En förutsättning för en särbehandling av medlen,anförs det, måste vara en tiUfredsställande avgränsning av denna grupp, vUkenför närvarande synes oklart definierad. En närmare precisering av önskemålenom preparatens tiUgänglighet och vilka krav som skall kunna ställas på dem bör,anförs det vidare i promemorian, kunna lämnas från representanter för deorganisationer som förespråkar en särbehandling av dessa preparat, något sombör kunna utgöra utgångsmaterial för arbetsgruppens arbete. Arbetsgruppen består av fem personer. Sammankallande är enledamot av regeringsrätten. De övriga ledamöterna representerar sakkunskap ifarmaci, farmakologi och invärtes medicin. Utskottet konstaterar att genom den arbetsgrupp, somtillsatts, en förutsättningslös prövning kommer att ske av möjhgheterna atttillhandahålla s. k. naturläkemedel tiU allmänheten. Utskottet konstaterarockså att företrädare för organisationer, som förespråkar en särbehandhng avsådana medel, på sätt framgår av den lämnade redogörelsen kommer att beredasmöjlighet medverka vid utredningsarbetet. Det är med hänsyn till uppdragetssvårighetsgrad uppenbart att utredningen kommer att bli tidskrävande. Utskottetanser sig dock kunna förutsätta att arbetet kommer att bedrivas med all denskyndsamhet som är möjlig. Med hänsyn tiU det anförda påkallar enligtutskottets mening motionen ej heller i här aktuell del någon åtgärd. attriksdagen avslår motionen 1973:1174. Närvarande: herrar i (s)*, iAlvesta (c), i (s), ()*, Carishamre (m), fm Skantz(s)*, ()*, herrar Hylländer (fp), i (s)*,()*. (), (vpk), frökenAndersson i (c) och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. av herrar Carishamre (m) och Åkerhnd (m) vUka anfört: Vi delar utskottets uppfattning attresultatet av utredningen rörande naturläkemedlen måste avvaktas innan beslutkan fattas om nya bestämmelser för tUlhandahåUande av dessa läkemedel. Vi villemellertid ytterligare understryka att ärendet är brådskande, eftersom nugällande bestämmelser lett tUl konsekvenser som är stötande för rättskänslanoch knappast förenliga med grundläggande mänskliga rättigheter. Den händelsesom inträffade i då utskottet behandlade den förehggandemotionen visar klart att reglerna måste reformeras. Det är orimhgt att ett stortantal sjuka människor plötsligt skaU ställas utan preparat som de anser sigbehöva. Det är angeläget att utredningen med förtur tar upp delfrågor rörandemöjligheten att för framtiden undvika sådana händelser. Det vore därtUl synnerligen önskvärt att utredningen togsom en av sina främsta uppgifter att utröna om inte vissa interimistiskaundantag kan göras vad gäller de indragna naturläkemedlen i avvaktan på ettslutligt ställningstagande. Vi finner det rimhgt att preparat som visat sig varaoskadliga får saluföras och användas utan hinder av att de inte i vederbörhgordning testats som läkemedel. Självfallet bör de då förses medvarudeklaration, av vilken klart framgår att deras medicinska värde inte ärvetenskaphgt bevisat på det sätt som krävs för registrerade läkemedel iSverige. I den mån preparaten saluförs på apotek är vi heller intefrämmande för tanken att de, om de ordineras av läkare, skuUe kunna omfattas avläkemedelsrabatten inom sjukförsäkringen. GOTAB 73 5273 S 1973