bet · FW01LU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta resultat av lagstiftningen har sin förklaring isvårigheterna att för varje lagstiftningsområde finna lämpliga och lättkonstaterbara kriterier för att ange om aktenskapsliknande samlevnad föreliggereller inte i det enskilda fallet. Enligt utskottets mening bör dockeftersträvas att skatteregler och regler om sociala förmåner över huvud tagetfår sådant innehåll att de inte påverkar kontrahenternas val av samlevnadsform. Ett belägg för de avutskottet angivna svårigheterna utgör de i pro- LU 1973: 20 74 positionen1973: 93 föreslagna ändringarna i aktiebolagslagen. Utskottet hänvisar tillvad utskottet anfört därom i sitt betänkande LU 1973: 19, Medhänsyn till vad utskottet ovan anfört avstyrker utskottet bifall till yrkandenai motionerna 1973: 657 och 1973: 1090 om särskild utredning. Inte heller kanutskottet tillstyrka bifall till yrkandet i motionen 1973: 1791 attfamiljelagssakkunniga skall ges särskilt i uppdrag att utreda förhållandet.Utskottet utgår emellertid från att familjelagssakkunniga vid sitt utarbetandeav ett förslag till ändrade regler för äktenskapets ekonomiska rättsverkningarundersöker hur dessa regler förhåller sig till annan lagstiftning somekonomiskt påverkar äktenskapet. Såsomföredragande statsrådet anför, är det av stor betydelse att lagstiftningenrespekterar människors frihet att själva utforma sitt personliga liv och attbestämma de etiska normer som skall gälla för deras familjeliv. Utskottetdelar statsrådets uppfattning att lagstiftarens ambitioner på äktenskapsrättensområde bör begränsas till att tillhandahålla lösningar på praktiska problemoch inriktas på att reglerna skall ges en sådan utformning att de kanaccepteras av praktiskt taget alla. Detsystem av lagregler som läggs fram i propositionen, och vars detaljerutskottet kommer att behandla nedan, måste enligt utskottets förmenande settsom en enhet anses väl uppfylla den ovan angivna målsättningen. Inom de nyareglernas ram torde man kunna förena vitt skilda åsikter om äktenskapet sominstitution. De som betraktar äktenskapet som en ideologisk eller religiösöverbyggnad på samlevnaden mellan man och kvinna har alltjämt möjlighet att fådetta konstituerat genom kyrklig vigsel och därvid avlägga de löften som denkyrkliga vigselritualen påbjuder. De som vill se sitt beslut om samlevnad somett avtal, vilket kan bringas till upphörande på ena kontrahentens önskemål,kan med de förenklade vigsel- och skilsmässoreglerna utan svårighet ge sinsamlevnad äktenskapets form. Om man i det fortsatta reformarbetet kan hållasamma målsättning som , bör det enligt utskottets mening vara möjligt att,såsom föredragande statsrådet framhåller, bevara äktenskapet som den normalaoch naturliga formen för familjebildning för det helt övervägande antaletmänniskor. Såsom utskottet redan tidigare uttalat är det från flera synpunkterönskvärt att så sker. Utskottet vill här bara peka på att när kontrahenter,som vill leva tillsammans utan bindande regler, råkar i konflikt sinsemellan,detta i regel leder till att den svagare av parterna på ett allvarligt sättdrabbas härav. Idetta sammanhang vill utskottet erinra om att i motionen 1973: 1793 yrkas attbegreppet äktenskap i den nya familjerättslagstiftningen skall ersättas avbegreppet registrerad samlevnad. Utskottet kan hysa viss förståelse för dettaförslag. Om termen äktenskap utmönstras ur lagstift- LU 1973: 20 75 ningensom benämning på den i lag reglerade samlevnadsformen, framträder tydligaresom en konsekvens av den angivna målsättningen för den i propositionenföreslagna reformen att det inom rättsordningen inte finns utrymme för mer änett regelsystem för samlevnad mellan man och kvinna. De som inte vill utnyttjadet sålunda i propositionen föreslagna förenklade regelsystemet som avlagstiftaren avses motsvara det minimum av rättslig reglering som behövs påområdet kan således inte av samhället tillhandahållas ett alternativt, änmera förenklat regelsystem. Utskottet vill också påpeka att eftersom det avsamhället erbjudna samlevnadssystemet bygger på en frivillig anslutning, kanman inte till annat regelsystem tvångsansluta dem som vill leva obundna avrättsliga samlevnadsregler. Utskottetkan emellertid inte biträda motionärernas förslag. Begreppet äktenskapinnehåller nämligen i sig så mycket av värde. Det används också av de flestafolk och nationer för att beteckna en officiell samlevnad. Med hänsyn härtillbör alltjämt äktenskapet vara beteckningen för det regelsystem för samlevnadsom samhället erbjuder. Ävenom reformema på äktenskapsrättens område kommer att leda till en ökadäktenskapsfrekvens, måste samhället emellertid räkna med som en realitet attdet även i fortsättningen kommer att finnas män och kvinnor som inte vill gesin samlevnad äktenskapets form. Detta måste lagstiftaren ta hänsyn till. Såsomföredragande statsrådet framhåller bör det givetvis inte i en modernlagstiftning få förekomma att bams intressen blir sämre tillgodosedda av detskälet att föräldrama inte vill ingå äktenskap. Utskottet instämmer därför istatsrådets uttalande att det i fråga om vårdnaden om barn och rätten till dengemensamma familjebostaden därför bör eftersträvas i sak enhetliga regler föralla samlevande oberoende av om samlevnaden sker inom äktenskapets ram ellerinte. Utskottet återkommer till dessa frågor senare men vill dock redan nuunderstryka att det i fråga om vårdnaden av barn i och för sig inte ärlikställighet mellan samlevnadsformerna som är avgörande utan att det är bametsbästa som måste vara utgångspunkten för regelsystemet. Underrubriken allmänna synpunkter diskuteras ytterligare några frågor av allmännatur. Utskottet tar här först upp frågan om bör innehållanågra bestämmelser som ger uttryck för e t i s-ka normer i relationerna mellanmakar. Förnärvarande innehåller GB vissa bestämmelser om makarnas personliga relationertill varandra. Som exempel kan nämnas föreskriften att make som grovt harkränkt den andra maken kan åläggas att betala skadestånd och regler om att makesom bär den huvudsakliga skulden till en hemskillnad och äktenskapsskillnad iprincip inte kan tillerkännas underhållsbidrag. Vad som menas med grovkränkning och efter vilka kriterier skuldfrågan skall bedömas, sägs inteuttryckligen i lagen, utan detta har överlämnats till rättspraxis att avgöra.GB innehåller också i LU 1973: 20 76 1 § vissa uttryckliga handlingsnormer för makar av etisk art. De ärsålunda skyldiga att bistå varandra, de har att verka för familjens bästa ochde skall göra detta i samråd. De skall också vara varandra trogna. Familjelagssakkunnigautgick vid utformningen av sina förslag från att en reviderad giftermålsbalkinte borde innehålla några bestämmelser som ger uttryck för etiska normer irelationerna mellan makarna. Ipropositionen föreslås att de sanktionsregler som anknyter tUl makarnaspersonliga förhållanden till varandra nu utmönstras. Förslaget har tillövervägande del tillstyrkts av remissmyndigheterna och inte föranlett någramotioner. Utskottet har inte heller något att invända mot att sanktionsreglernaförsvinner. Enligt utskottets mening har förslaget bl. a. den förtjänsten attdomstolarna i fortsättningen befrias från skyldigheten att i vissa fall behövafastställa vem av två makar som bär skulden till att söndring uppstått iäktenskapet. Genom att makarnas intima personliga förhållanden inte längreblir föremål för offentlig granskning borde man också kunna undvika att depersonliga motsättningarna skärps mellan makarna, något som i sin tur kanunderlätta för makarna att lösa frågorna om vårdnaden av barnen och rätten tillumgänge med dessa. Det kan enligt utskottets mening inte heller uteslutas attdet nuvarande blottläggandet av makars intima förhållanden inför domstol kanha varit en bidragande orsak till att somliga valt att ställa sin samlevnadutanför äktenskapet. Utskottet tillstyrker således bifall till propositionen idenna del. Iförhållande till de sakkunnigas förslag innehåller propositionen den ändringenatt de ovannämnda bestämmelserna i 5 kap. 1 § GB föreslås kvarstå.Propositionens förslag har i denna del föranlett två motionsyrkanden. Imotionen 1973: 1796 (yrkandet 4) yrkas att skall ge Kungl. Maj:t tillkänna vad i motionen anförs att trohetsrekvisitet i 5 kap. 1 § GB även ifortsättningen måste innefatta ett krav på sexuell trohet. Motionärerna menaratt vad föredragande statsrådet i denna del anfört möjligen kan ge detintrycket att den sexuella troheten lämnas utanför trohetsbegreppet. Imotionen 1973: 1799 har motionärerna fäst sig vid att ett annat yttrande avstatsrådet skulle kunna tolkas som att 5 kap. 1 § GB kan komma att utgå isamband med reformarbetets senare del. Motionärerna yrkar därför (yrkandet 2)att redan nu skall uttala att så inte får ske. Att5 kap. 1 § får kvarstå innebär med hänsyn till vad utskottet ovan anfört att GBkommer att innehålla en allmänt deklarerad handlingsnorm, till vilken inte ärknuten några rättsliga sanktioner. Såsom föredragande statsrådet framhållerstrider detta i och för sig mot svensk lagstiftningstradition. Helt främmandeär det dock inte. Utskottet vill här endast erinra om att påhemställan av utskottet (LU 1972: 23) uttalade sig för att i FB iopinionspåverkande syfte LU 1973: 20 77 infördesen inte straffsanktionerad bestämmelse, som ger ett klart och otvetydigtuttryck för den ändrade inställningen i fråga om kroppsligatillrättavisningar av barn. Något hinder att från denna synpunkt behållalagstadgandet finner utskottet därför inte föreligga. Utskottet delarföredragande statsrådets uppfattning att ett borttagande av stadgandet skullekunna föranleda missuppfattningar beträffande intentionerna med den nuförestående äktenskapsrättsliga reformen. På grund härav tillstyrker utskottetatt lagstadgandet bibehålls i GB. Beträffandedärefter det i motionen 1973: 1796 berörda uttalandet av statsrådet har dettaföljande lydelse "formuleringen av 5 kap. 1 § är något ålderdomlig ochtill synes tillmäter den sexuella troheten i äktenskapet alltför stor vikt.Trohetskravet har emellertid i själva verket här en vidsträcktare innebörd ochär närmast liktydigt med lojalitet och ömsesidig hänsyn." Ostridigtär att trohetsbegreppet under gångna tider väl ensidigt uppfattats såsomenbart eller i huvudsak avseende sexuell trohet. Såsom föredragande statsrådetanför har emellertid trohetskravet en vidsträcktare innebörd och detinnefattar utöver sexuell trohet en trohet även i andra personliga relationermellan makarna. Statsrådet har ansett att trohetskravet här är liktydigt medlojalitet och ömsesidig hänsyn. För egen del vill utskottet betona att orden"lojalitet och ömsesidig hänsyn" på ett bättre sätt än ordet"trohet" ger utryck för den djupare gemenskap som bör råda mellan ettpar makar. Det hade därför enligt utskottets mening varit förtjänt attövervägas att i lagtexten byta ut ordet trohet mot lojalitet och ömsesidighänsyn. Utskottet anser också att ett krav på att visa lojalitet och ömsesidighänsyn borde kunna omfattas av envar som upptar samlevnad med annan. Medhänsyn till att det nu är fråga om endast en partiell reform vill utskottetdock inte förorda en lagändring. Pågrund av det anförda bör motionen 1973: 1796 i denna del inte föranleda någonriksdagens vidare åtgärd. Vadangår yrkandet i motionen 1973: 1799 hänför detta sig till ett uttalande avföredragande statsrådet, att det inte "föreligger något påtagligt behovav att slopa bestämmelsen i 5 kap. 1 § vid en partiell reform av GB".Utskottet vill i anledning av yrkandet framhålla att utskottet inte anser detlämpligt att nu uttalar sig om vilken utformning GB skall få vid denslutliga revideringen av äktenskapsrätten. Inte heller motionen 1973: 1799 böri denna del således föranleda någon åtgärd. Underrubriken allmänna synpunkter diskuterar föredragande statsrådetskilsmässoregler mot bakgrand av principen att äktenskapet skall ses som enform för frivillig samlevnad mellan självständiga personer. Vad statsrådetanfört i denna del föranleder ingen erinran från utskottets sida. LU 1973: 20 78 GB inleds med en definition av institutettrolovning. Enligt 1 kap. 1 § är trolovning sluten, då man och kvinna medvittnen, ringväxling eller annorledes överenskommit att ingå äktenskap medvarandra. Därpå följande paragrafer i 1 kap. upptar bestämmelser om följden avatt trolovning upplösts. I propositionen föreslås i enlighet medfamiljelag-sakkunnigas förslag att bestämmelserna i 1 kap. GB om trolovning upphävs.Härigenom förändras trolovningen från ett rättsligt reglerat institut till ensedvänja med stöd endast i traditionen. Vidlagrådsgranskningen hade lagrådet ingen erinran mot att bestämmelserna i 1kap. angående följden av trolovnings upplösning fick utgå. Lagrådet pekadeemellertid på att uttrycket trolovning alltjämt kommer att behållas i 8 kap:sbestämmelser om äktenskapsförord. Lagrådet ansåg det mindre tillfredsställandeatt i GB inte ges någon bestämning av vad trolovning är, så länge balkenalltjämt upptar bestämmelser angående trolovade. Lagrådet ville därförifrågasätta om inte 1 kap. 1 § borde bibehållas till dess den fullständigaöversynen av GB genomförts. I anledning av dessa uttalanden upplyserföredragande statsrådet i slutprotokollet att orsaken till att uttryckettrolovad står kvar i 8 kap. är att detta kapitel kommer att ses över i sambandmed det fortsatta reformarbetet på äktenskapsrättens område. Statsrådetframhåller vidare att han inte anser att upphävandet av 1 kap. 1 § tordemedföra några svårigheter vid tolkningen av lagrum, där uttrycken trolovningoch trolovad förekommer. Han har därför inte varit beredd att följa lagrådetsförslag. Imotionen 1973: 1796 (yrkandet 1) yrkas att 1 kap. § GB alltjämt skall behållas.TUl stöd för yrkandet åberopar motionärerna lagrådets ovan redovisadeuttalanden. Motionärerna anför även att ett bibehållande av detta lagstadgandeskulle medföra att balken får en mer väsentlig s. k. portalparagraf än ompropositionens förslag följs. Utskottetanser för sin del att trolovningen som ett rättsligt reglerat institut numerainte fyller någon fimktion. Utskottet har därför inget att erinra mot attbestämmelserna orn trolovnings upplösning i 1 kap. GB upphävs. Beträffandedärefter frågan huravida kapitlets 1 § bör bibehållas kan utskottet intebiträda lagrådets och motionärernas uppfattning därom. Enligt utskottets meningär det inte lämpligt att GB inleds med en definition på ett institut varsrättsverkningar skall upphöra. Om det med hänsyn till att uttrycken trolovningoch trolovade alltjämt finns kvar i vissa lagstadganden skulle anseserforderligt att i GB finns en bestämning av uttrycken borde en sådan bestämningi stället, såsom vissa remissinstanser föreslagit, intas iövergångsbestämmelserna. Utskottet vill erinra om att tidigare funnitett sådant förfarande lämpligt LU 1973: 20 79 bl.a. när det gällde antagandet av rennäringslagen (JoU 1971: 37 s. 39). I dettafall kan utskottet emellertid inte finna att ett borttagande av definitionen påuttrycket trolovning skulle kunna medföra några tolkningssvårigheter. I likhetmed de sakkunniga och föredragande statsrådet (prop. s. 94) anser utskottetdet naturligt att också i fortsättningen tolka detta uttryck som åsyftande enöverenskommelse om att ingå äktenskap. Någon övergångsbestämmelse avifrågasatt slag är därför inte påkallad. Sedande nu föreslagna ändringarna genomförts kommer GB att inledas med stadgandet i2 kap. 1 § om att den som är ej får gifta sig utan länsstyrelsenstillstånd. Utskottet delar helt motionärernas uppfattning att detta stadgandeknappast kan betecknas som en portalparagraf. Man kan dock inte gärna bibehålla1 kap. 1 § enbart av denna anledning. Att GB kommer att få en från lagteknisksynpunkt mindre lämplig inledning får enligt utskottets mening ses som ett provisoriumi avvaktan på att den fullständiga översynen av GB slutförs. Utskottet utgårfrån att gällande GB då kommer att ersättas av en helt ny giftermålsbalk. Pågrund av det anförda avstyrker utskottet bifall till motionsyrkandet. Såsom utskottet ovan redovisat berörde 1968 årsändringar i GB även äktenskapshindren. Sålunda sänktes mannens äktenskapsålderfrån 21 till . Vidare upphörde epilepsi och könssjukdom att vara äktenskapshinder.I propositionen föreslås nu en ytterligare minskning av antalet hinder. UtskottetvUl till en början framhålla att äktenskapshindren bör vara så få som möjhgt.Man och kvinna, som lever tillsammans, skall i möjligaste mån också kunnavälja äktenskapet som samlevnadsform. Såsom utskottet framhållit ovan är deten huvuduppgift för GB att tillhandahålla lösningar på praktiska problem.Avskär GB genom regler om äktenskapshinder samlevande från att ingå äktenskapfullföljer GB sålunda inte det angivna syftet. För de samboende måste det ocksåbetecknas som en betydande olägenhet att inte ha möjlighet att bli delaktigaav GB:s regelsystem. Man kan emellertid inte bortse från att samhället på grandav socialetiska eller arvsbiologiska skäl i vissa fall måste betrakta ensamlevnad som inte önskvärd. Med den utgångspunkt som utskottet angett ovan kanifrågasättas om inte hinder mot ingående av äktenskap borde uppställas endast iden mån samhäUet funnit skäl att kriminalisera en motsvarande faktiskförbindelse. En sådan begränsning skulle dock innebära att samhälletfrånhänder sig möjligheten att markera att en familjebildning i vissasituationer inte är önskvärd även LU 1973: 20 omdet inte finns anledning att straffbelägga förbindelsen. Enligt utskottetsmening skulle en så kraftig begränsning föra för långt. Det får vidare beaktasatt samhället bör ha möjlighet att vid vissa former av förbindelser kunna genomkrav på tillstånd till äktenskapet från fall till fall pröva lämpligheten avdetta såväl för den enskilde som för samhället. Utskottet anser därför attäktenskapshinder, ehura endast i vissa begränsade fall, bör kunna uppställasäven om en motsvarande faktisk samlevnad inte medför straff. Motbakgrund av det anförda finner utskottet det tillfredsställande att i propositionenföreslås en minskning av antalet äktenskapshinder. I fråga om släktskapshinderföreslås sålunda att de nuvarande dispensabla svågerskapshindret och hindretmot äktenskap mellan ett syskon och det andras avkomling avskaffas. Avpropositionen framgår att i samtliga fall, där dispens harsökts från dessa hinder, har ansökan bifallits. Några avgörande etiska ellergenetiska skäl för att bibehålla dessa hinder mot äktenskap synes inteföreligga. Utskottet tillstyrker därför propositionen i denna del. Ipropositionen föreslås vidare beträffande släktskapshindren den ändringen attäktenskap mellan halvsyskon tUlåts efter dispens av Kungl. Maj:t ellermyndighet som Kungl. Vidare föreslås som en följd härav attsexuella förbindelser mellan halvsyskon avkriminaliseras och att bestämmelsen i6 kap. 5 § (BrB) om otukt med syskon således i fortsättningenendast skall vara tillämplig på den som har samlag med sitt helsyskon. Deföreslagna ändringarna har föranlett några motionsyrkanden. I motionerna 1973:1794 (yrkandet B.2) och 1973: 1801 (yrkandet 1) yrkas sålunda avslag på förslagetatt göra hindret för halvsyskon att ingå äktenskap med varandra dispensabelt. Imotionen 1973: 1801 yrkas vidare (yrkandet 2) att rilcs-dagen skall avslåförslaget att avkriminalisera samlag mellan halvsyskon. Som skäl för detförstnämnda avslagsyrkandet anförs i motionen 1973: 1794 att äktenskap mellanhalvsyskon är olämpligt från såväl etisk som genetisk synpunkt. I motionen1973: 1801 hävdas att socialetiska skäl talar mot äktenskap mellan halvsyskonsom vuxit upp tUlsammans. Detta förhållande kan enligt motionären visserligenbeaktas vid dispensprövningen. Något legalt avståndstagande från sexuellaförbindelser mellan halvsyskon i angivna fall kommer däremot inte attföreligga. Frånvaron av ett sådant avståndstagande från samhällets sida kanenligt motionären inte anses önskvärt. Motionären finner därför att såvälförslagen om dispensprövning som avkriminalisering f. n. inte bör biträdas. Vadförst angår de arvsbiologiika hänsynen framgår av ett till de sakkunnigasbetänkande fogat expertutlåtande att de genetiska riskema för avkomman i enförbindelse mellan halvsyskon kan bedömas vara desamma som för avkomman i enförbindelse mellan ett syskon och det andras avkomling. Beträffande sistnämndaförbindelse har sådan alltsedan år 1915 kunnat legitimeras genom ingående aväktenskap efter erhållen LU 1973: 20 81 dispens.I sammanhanget är också att märka att det i och över huvud tagetinte finns något förbud för syskon att gifta sig med ett annat syskonsavkomling. Från arvsbiologisk synpunkt möter således enligt utskottets meninginget hinder att låta halvsyskon ingå äktenskap. Frågauppkommer då om socialetiska hänsyn fordrar ett absolut förbud att ingåäktenskap. Utskottet kan för sin del biträda den i motionen 1973:1801framförda uppfattningen att det får generellt anses olämpligt att halvsyskonsom växer upp tUlsammans får ingå äktenskap med varandra. Uppenbart ärnämligen att sådana förbindelser kan innebära betydande påfrestningar påfamiljerelationerna. Ä andra sidan finns det fall där halvsyskon vuxit upp påskilda håll och där den ursprungliga familjegemenskapen saknas. I vissa fallhar det till och med förekommit att halvsyskon, först sedan de har upptagitsamlevnad och haft för avsikt att ingå äktenskap, fått vetskap om att de ärhalvsyskon. I sistnämnda fall föreligger ett uppenbart behov av att kunnamedge dem rätt att ingå äktenskap. Enligt utskottets mening utgör förslaget ipropositionen att äktenskap skall kunna ingås meUan halvsyskon efter dispensen lämplig avvägning mellan ovannämnda motstri-dande intressen. Utskottettillstyrker därför propositionen i denna del och avstyrker motionsyrkandena omavslag på förslaget om införande av möjlighet att ge dispens i förevarandefall. Somen konsekvens av att halvsyskon får ingå äktenskap följer enligt utskottetsmening att sexuella förbindelser mellan halvsyskon måste avkriminaliseras.Visserligen kan det inte uteslutas att det i en familj uppstårsådana förhållanden att det ter sig stötande att endast helsyskon straffas fören sexuell förbindelse och inte halvsyskon. Teoretiskt skulle man därför kunnatänka sig att behålla straffansvaret i de fall där tillstånd till äktenskapinte getts. Som jämförelse må nämnas att bestämmelsen i 18 kap. 4 § i 1864 årsstrafflag, som straffbelade otukt mellan ett syskon och det andras avkomling,upphävdes först , oaktat möjlighet tUl äktenskap efter dispens öppnatsredan år 1915. Det bör emellertid beaktas att i begreppet "otukt" i1864 års strafflag inte ingick sexuella handlingar mellan äkta makar.Straffansvaret bortföll sålunda för dem som efter dispens ingått äktenskap.Att i förevarande fall, där denna distinktion saknas, föreskriva ettstraffansvar som endast mycket sällan skulle kunna anses motiverat finnerutskottet inte påkallat. Tvärtom skulle enligt utskottets mening ettlagstadgande som gör straffbarheten av samlag mellan halvsyskon beroende av omtUlstånd till äktenskap ges eller ej vara direkt olämpligt. Pågrund av det anförda avstyrker utskottet bifall även till yrkandet i motionen1973:1801 om avslag på ändringen i 6 kap. 5 § BrB. Utskottet vill i dettasammanhang erinra om att i 7 kap. 2 § BrB LU 1973: 20 8? straffbeläggsför närvarande olaga giftermål, varmed bl. a. avses att någon gifter sig meden person, som till följd av sinnessjukdom eller tillfällig sinnesförvirringinte äger rättslig handlingsförmåga, eller att någon tvingar annan tillgiftermål. På förordande av riksåklagaren föreslås i propositionen attlagstadgandet upphävs. Enligt utskottets mening finns det inte längre någotbehov av att behålla denna brottstyp. Såsom framhålls i propositionen lärgärningar som omfattas av brottstypen för övrigt ofta ingå som ett led i ettannat kriminellt förfarande, t. ex. bedrägeri. Utskottet tUlstyrkerpropositionen i denna del. Ifråga om släktskapshindren är vidare att märka att bestämmelserna endast tarsikte på biologisk släktskap och sålunda inte är tillämpliga påadoptionsförhållanden.