bet · FW01JoU10 · 1973-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1973 JoU 1973:10 betänkande i anledning av motioner angående hyggesplöjning. I motionen 1973:502 av m, fl. (m) hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t tUlkänna vad i motionen anförts rörande hyggesplöjningarnas skadeverkningar pårenbeteslanden. I motionen 1973:802 av (vpk) föreslås att hos regeringen hemställer om utfärdande av sådanaföreskrifter, att hyggesplöjning helt slopas i landet. I motionen 1973:1398 av herrarJohansson i Holmgården (c) och i (c) hemställs attriksdagen måtte hos Kungl. Maj:t hemställa om förslag om förbud mot s. k.hyggesplöjningar inom renskötselområdena. I motionen 1973:1430 av herrarSellgren (fp) och () hemställs att hos Kungl. Maj:tbegär att föreskrifter utfärdas om förbud mot markberedning genomhyggesplogning i avvaktan på att tillräcklig kunskap erhållits om metodernasförenlighet med ekologiska och miljömässiga krav och dess konsekvenser förrennäringen. I samtliga här behandlade motionerpåtalas skadeverkningar inom renbetesomräden av en inom skogsbruket numeraanvänd markbered-ningsmetod, s. k. hyggesplöjning, och görs uttalanden tiUförmån för förbud mot sådan plöjning. I motionen 1973:502 yrkas att riksdagensom sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om nämndaskadeverkningar. Enligt motionen 1973:1398 bör förbud mot hyggesplöjningarutfärdas inom renskötselområdena, medan ett förbud enligt motionerna 1973:802och 1973:1430 bör gälla hela landet. Enligt sistnämnda motion bör förbudetgälla i avvaktan på att tUlräcklig kunskap erhållits om metodernas förenlighetmed ekologiska och rnUjömässiga krav och dess konsekvenser för rennäringen. 1 motionerna framhålls att det enligt rennäringslagen råderförbud mot sådan ändring av markanvändningen som skulle skada rennäringensintressen. Vid hyggesplöjning rubbas enligt motionerna praktiskt taget hela dennaturliga markytan och det tar mycket innan renlav och andrarenbetesväxter på nytt utvecklas. Marken blir också svårframkom-1ig förrenarna. Hyggesplöjning på renbetesmarker utgör enligt motionärernas meningsådan ändrad markanvändning som strider mot rennärings- 16 saml Nr 10 Samerna bör dock, anser motionärerna, inte nödgastillgripa den kostnadskrävande domstolsvägen i varje särskilt fall när plöjningär aktuell. Utskottet har i samband med behandlingen av förevarandemotioner hört företrädare för domänverket, lantbruksstyrelsen, ,och . Från samernas sida hardärvid framförts synpunkter som i huvudsak överensstämt med de i motionernaanförda. Enligt vad företrädarna för domänverket och skogsstyrelsenuttalat är hyggesplöjning en markberedningsmetod som på vissa marktyper ärnödvändig, om återväxt skall erhållas inom skälig tid efter en avverkning. Metoden har uppgivits komma tiU användning på fuktiga,svårför-yngrade marker där renlav inte förekommer. Endast obetydliga enklaverhögre belägen mark med renlav har enligt domänverket berörts av plöjning.Domänverket hyggesplöjer f. n. omkring 4 000 ha och de privata bolagenungefär Uka mycket. Enligt domänverket skulle ett förbud mot hyggesplöjningbegränsa de arealer, där skogsbruk kan drivas, så mycket att sysselsättningen istatens skogar skulle minskas med 200 å 300 årsarbetare. Från domänverkets sidahar framhållits att föreskrivet samråd med samerna sker, när man planeraråtgärder av betydelse för rennäringen, t. ex. hyggesplöjning. Markberedning i form av hyggesplöjning är en relativt nymetod i . Den används enligt uppgift företrädesvis på vissa speciellamarker där återväxt eljest inte skulle erhållas inom rimlig tid. Erfarenheternaav metoden är således begränsade i , däremot har man längre tidserfarenhet av den i . Forskning rörande effekten av olika,former avmarkberedning inom skogsbruket bedrivs framför allt vid skogshögskolan.Hyggenas inverkan på renbetet utreds inom växtbiologiska institutionen vidUppsala universitet. Enligt vad jordbruksministern upplyst i ettinterpellationssvar har den arbetsgrupp som utreder omfattningenoch verkningarna av kalhyggen erhållit uppdrag att behandla även frågor omeffekterna av olika former av markberedning. Arbetsgruppens resultat kan väntaskomma att redovisas . Utskottet utgår från att denna utredningkommer att innehålla en kartläggning av forskningens hittillsvarande rön och avde praktiska erfarenheterna rörande hyggesplöjningen och dess konsekvenser förbl. a. rennäringen. Frågan om tillåtligheten av olika sätt att använda markeninom renskötselområden får bedömas mot bakgrund av rennäringslagensbestämmelser. Enligt 30 § denna lag får markanvändningen inte ändras på sättsom medför avsevärd olägenhet för renskötseln inom område där renskötsel fårbedrivas och där renskötsel därtill faktiskt idkas. Utskottet anfördevid behandlingen av förslaget till rennäringslag (JoU 1971:37) att frågan omvad som är avsevärd olägenhet för renskötseln kan bli föremål för delademeningar. Rennäringssakkunniga hade framhållit att smärre ändringar ianvändningssättet, t. ex. införandet av modernare metoder vid skogsavverkning,inte skulle behöva drabbas av I en motion hade å andra sidan anförts attdagens moderna skogsbruk kan medföra betydande ingrepp i renskötseln och attframför allt stora kalhyggen, hyggesbränningar och giftbesprutning hade gettupphov till avsevärda inskränkningar i t. ex. vinterbetesmarkerna.Jordbruksutskottet fann för sin del svårt att generellt fastslå att en vissform av markanvändning innebar avsevärd olägenhet för renskötsel. Sådana frågorborde enligt utskottets mening avgöras från fall till fall. Mot vad utskottetsålunda anfört hade inte något att erinra. Utskottet får i anledning av nu föreliggande motioneranföra att frågan huruvida hyggesplöjning i förekommande fall strider motangivna bestämmelse i rennäringslagen kan föras inför allmän domstol. Därigenomkan prejudicerande utslag erhållas. Givetvis är det önskvärt att frågor avdetta slag kan lösas i samförstånd mellan berörda parter. Samråd i hithörandefrågor förekommer redan men bör enUgt utskottets mening utvecklas vidare. Inomskogsbruket planerade åtgärder rörande bl. a. hyggesplöjning bör således tasupp till överläggningar med samerna så att en mera långsiktigplanering erhålles. I detta sammanhang bör nämnas att på lantbruksstyrelsensinitiativ en arbetsgrupp har bildats som behandlar frågor om förhållandetmellan det moderna skogsbruket och rennäringen. I gruppen ingår representanterförutom för lantbruksstyrelsen även för samerna, ochdomänverket. Vid sålunda förekommande samråd bör eftersträvasöverenskommelser där hyggesplöjning begränsas till sådan i allmänhet fuktig,svårföryngrad skogsmark som genom avsaknad av renlav är av ringa intresse förrennäringen. I regel bör det vara möjligt att träffa överenskommelse om varhyggesplöjning får ske. Av vad som framkommit vid utskottets behandling avdenna fråga synes nämligen den mark som främst är aktuell för hyggesplöjninginte sammanfalla med de områden som är av särskilt intresse såsom vinterbeteför renar. I avvaktan på resultatet av pågående undersökning om bl.a. kalhyggenas verkningar är utskottet inte berett att i anledning avförevarande motioner förorda någon ändring av gällande bestämmelser. Medhänvisning till det anförda hemställer utskottet att anser motionerna1973:502, 1973:802, 1973:1398 och 1973:1430 besvarade med vad utskottet i detföregående anfört. Närvarande: herrar Mossberger (s), i (s), (). (), (), i (s), (), (), (), herrar Krönmark (m). (vpk),i Holmgården (c), i (fp), i (c)* och (). tj närvarande vid betänkandets justering. av (vpk) som EnUgt vad företrädarna för ochlantbruksstyrelsen uttalat har hyggesplogningen påtagUgt negativa effekter. Detär motiverat att använda uttrycket plogning och inte plöjning, eftersomhumuslagret skjuts åt sidan i stället för att vändas. Vid hyggesplogningen blir40 å av markytan påverkad. betonade att de plogadeområdena i stort sett går förlorade från rekreationssynpunkt, i alla händelserför mycket . Lantbruksstyrelsens talesman framhöll att det i praktiskttaget hela renskötselområdet är vinterbetet som är styrande. Om vinterbetetskadas, måste renstammen decimeras. Men även hyggesplogning i områden, som inteutgör vinterbetesmarker, äventyrar rennäringen. Det krävs att man harsammanhängande vinter- och sommarbetesområden. Man måste också ta hänsyn tillalla ingrepp som gjorts tidigare. Om hyggesplogningen sker utan sarnråd medsamerna i området, står den i klar strid mot rennäringslagen. Även omsamebyarna sedan den I juU 1971 är juridiska personer och direktförhandlings-mässiga, är de handikappade gentemot "en så tung part somskogsintressena". 1 varje fall har de inte ännu tillräcklig styrka ochekonomi att hävda sig. Det bör också understrykas att samrådsgruppen inte är enbeslutande grupp. har sedan snart ettkvartssekel påtalat de negativa" verkningarna av kalawerkningoch mekaniserad markberedning över stora ytor, första gången vid enuppvaktning inför dåvarande jordbruksministern 1950. SamernasmöjUgheter att bedriva sin huvudnäring har de senaste tvä decennierna kraftigtförsämrats till följd av den radikala markberedningen, såsom plogning ochharvning. SSR ifrågasätter uppgiften att det 1972 endast var omkring 0,3promUle av den mark som står tiU förfogande för renskötseln som blev föremålför dessa åtgärder. Denna beräkning tycks vara gjord på bruttoarealen förrenbete (innefattande även fjällområdena). En sådanberäkning ger givetvis ett helt vilseledande resultat. Som beräkningsunderlagmåste i stället användas arealen för vinterbete samt sommarbetet förskogssamebyarna eller, mera korrekt, dessa områdens lavbärande delar. Helaarealen lavmark har beräknats , därav lavbärande skogsmark (SOU 1966:12). DärtUl kommer att vissa samebyar har drabbats särskilthårt. Sålunda har enbart inom revir 3 100 ha plogats och 860 haharvats, enligt uppgifter som SSR citerar. Av dessa marker är omkring tvåtredjedelar vinterbetesmark. Huruvida hyggesplogningen från ren skogsvårdssynpunkt haren gynnsam effekt på lång sikt förefaller inte vara tillfredsställandeklarlagt. och vid institutionen förväxtekologi och marklära vid skogshögskolan har i Skogsvårdsförbunds nr 1972:5 redovisat kända fakta omskogsplogningen från hydrologisk synpunkt. Deras jämförelse mellan jordbruketstäckdikning och hyggesplogningen är värd att fundera över: "Inomjordbruket är avståndet meUan grendikena i en genomsnittlig täckdikningför styva leror 1216 meter- , torvjordar av vitmoss- typ 1525meter och av lövkärrtyp . Självfallet är avstånden beroende avlutningsgrad, arealstorlek, båtnadsgrad etc, men som regel behöver sandigajordar aldrig dikas. Vid hyggesplogningen har man mellan dikenaoch av tekniska skäl sker plogningen allför ofta vinkelrätt mot nivåkurvorna.Även en plogning snett ner mot nivåkurvorna dränerar markens ytskikt på sikt.Dessutom är jordarten som regelen sandig, sandig-moig eller en moig morän . båtnadsgradenvågar nog ingen jordbrukare dränera en sandig jordart så hårt att han endasthar mellan sina grendiken." De slutarsin kritiska översikt med följande: "skall framhållas att hyggesplogningen isin nuvarande tillämpning är en metod, som morfologiskt förändrar marken på ettsätt som i vissa avseenden endast kan jämföras med det senglaciala havetsinverkan på våra moräner. Detta torde vara skäl nog för att inte låtahyggesplogningen bli en modenyck (som alltför okritiskt sprids över landet)utan att man i stället genom teknisk metodutveckling - hand i hand med debiologiska förutsättningarna skulle söka utnyttja dess tveklöst mycket godaföryngringseffekter." Det kan utläsas ur denna översikt liksom ur andra kritiskaarbeten om modern skogsvård att "den tekniska metodutvecklingen" intehar hållit jämna steg med skogsproducenternas frejdiga framfart. De vetenskapsmänsom har sin gärning inom skogsbruket hyser, detta framgår antydningsvis ochnågon gång mera öppet av deras skrifter, förhoppningar om att tekniken förskogsföryngring och produktionsökning skaU bli mera förfinad, mindre klumpigoch primitiv, än den nu är. Vad de renskötande samerna beträffar har de tillräckligtmed negativa erfarenheter för att kräva förbud mot hyggesplogning irenskötselområdena. Ett förbud kan självfallet mjukas upp genom ettdispensförfarande efter samråd i verklig mening mellan samerna och skogsintressenterna.Det är nödvändigt med en omvänd bevisföring gentemot den som hittillsföreslagits. dels anser att utskottets hemställan bort ha följandelydelse: att i anledning avmotionerna 1973:502, 1973:802, 1973:1398 och 1973:1430 hos Kungl. Maj:themställerom utfärdande av förbud mot hyggesplogning i renskötselområdena.