bet · FW01JoU51 · 1973-12-31 00:00:00 — Utredningens förslag om distrikt medminst tre veterinärer med gemensam stationeringsort är departementschefendäremot inte beredd att nu förorda. I den plan tUl distriktsindelning, som närmareberörs i propositionen, har han därför inte tagit upp några sådana stationer utöverden beslutade i . När ytterligare erfarenhet erhållits ärdepartementschefen dock beredd att på nytt ta upp frågan om upprättandet avveterinärstationer. Utskottethar inte funnit anledning till erinran mot vad departementschefen anfört i nuförevarande avseende. Utredningenhar utarbetat normer som anger den arbetsbörda som kan anses rimlig för endistriktsveterinär. Utredningen har därvid använt sig av ett särskiltjämförelsetal. Detta utgör för ett visst distrikt summan av antalet hästar, koroch svin, varvid hästar och kor multipliceras med koefficienten 1 och svin med0,1. För en- och tvåmans-distrikt anser utredningen ett djuranderlag på 5 000djurenheter per veterinär vara lämplig norm under förutsättning attreseavståndet från stationeringsorten inte överskrider . Förstationsdistrikten föreslås 7 000 djurenheter per veterinär vid ett längstareseavstånd av . Med dessa normer som grund kommer utredningen fram tillatt landet bör delas in i utöver praktikområde sammanlagt 110 veterinärdistrikt, varav 19 stationsdistrikt. Antalet tjänstersom distriktsveterinär föreslås bli 230. Därjämte föreslås 30 tjänster somregionvikarie, tio rekryteringstjänster samt biträdestjänster. JoU 1973: 51 11 Den av utredningen tiUämpade metoden medjämförelsetal är enligt departementschefens mening värdefull, eftersom den geren uppfattning om arbetsbördans omfattning i olika distrikt. Det föreslagnajämförelsetalet 5 000 djurenheter per distriktsveterinär bör kunna tjäna somriktlinje vid bestämmandet av distriktsindelning, men det torde många gångervara motiverat att gå under, i vissa fall långt under, detta tal med hänsyntill reseavstånd och behovet av att upprätthålla en tUIfredsställandeveterinär service framför allt i glesbygdsområdena. I flertalet fall får ocksådistrikten en naturlig avgränsning på en lägre nivå i fråga om djurunderlagetgenom principen att distrikten bör följa kommungränser. Vidsin bedömning av behovet av antalet tjänster idistriktsveterinär-organisationen har departementschefen funnit att detta börvara oförändrat, dvs. Av dessa tjänster bör 255 vara placerade på olikadistrikt. 30 tjänster avses för regionvikarier. De föreslagna regionvikariernaskall fuUgöra vikariatstjänstgöring och skall tUlgodose det behov avytterligare veterinär arbetskraft som föreligger i den nya organisationen.Genom att särskilda tjänster inrättas ges vikarierna anställningstrygghet.Hela vikariatsbehovet täcks dock inte av regionvikarierna. Framför allt undersemesterperioden måste andra vikarier tas i anspråk. Departementschefentillstyrker även att rekryteringstjänster inrättas för att bereda yngreveterinärer möjlighet att skaffa sig ökad erfarenhet av veterinäryrket underdistriktsveterinärs överinseende. Tio av distriktsveterinärtjänsterna börenligt departementschefen bli rekryteringstjänster. Iett flertal motioner uttrycks farhågor för att det i propositionen föreslagnaantalet tjänster inom distriktsveterinärorganisationen skall visa sigotillräckligt. Åtskilliga motioner pekar bl. a. på att förslaget förutom attdet innebär en allmän minskning av antalet fasta tjänster inom organisationenäven, enligt en till propositionen fogad plan över den framtidadistriktsindelningen, innebär en väsentlig minskning av antalet tjänster inomskogslänen, något som inger motionärerna allvarliga betänkligheter. a.angivna bakgrund föreslås i motionen 1973: 2150 att lantbruksstyrelsen ges rättatt inom ramen för beräknade kostnader för extra veterinär inrätta fastatjänster som regionvikarier utöver de i propositionen föreslagna 30 tjänsterna.Enligt motionerna 1973: 2135 och 1973: 2139 bör antalet tjänster inomdistriktsveferinärorganisationen fastställas till 275 med placering på olikadistrikt och 40 för regionvikarier. Även enligt motionen 1973: 2126 bör dettotala antalet veterinär-tjänster inom förevarande organisation fastställastill minst 315. I motionen 1973: 2144 anförs att antalet fasta tjänster somdistriktsveterinär inte bör understiga 270. De föreslagna regionvikariema börenligt nyssnämnda motion erhålla beteckningen biträdande distriktsveterinäreroch antalet bör bestämmas till 40. Antalet regionvikarier berörs också i mo- JoU 1973: 51 12 tionen1973: 2140, vari utialas att antalet bör fastställas till 50, och i motionerna1973: 2132, 1973: 2133 och 1973: 2134, i vUka föreslås att antaletregionvikarier utökas från i propositionen föreslagna 30 till ett antal av 60.I motionen 1973: 2125 slutligen görs ett aUmänt uttalande rörande behovet avett större antal tjänster inom distriktsveterinärorganisationen. Utskottetvill i anslutning tUl vad nu anförts för sin del framhålla följande. Somtidigare anförts fäster utskottet i likhet med' departementschefen stortavseende vid att den veterinära servicen till lantbrukare och andra avnämareinte försämras vid tillämpningen av förordade normer för den framtida distriktsindelningenav veterinärväsendet. Som även bl. a. nämnts måste givetvis de speciellaproblemen i glesbygdsområdena tUlmätas stor betydelse och entillfredsställande veterinär servicenivå upprätthållas även där. Utskottetvill i likhet med många motionärer ifrågasätta om angivna amtiitionsnivå kanuppnås mot bakgrund av de ändrade drag i utvecklingen som under senare tidkunnat konstateras inom jordbmksnäringen bl. a. till följd av det ökadestatliga stödet till mjölkproduktionen samt omläggningen av stödet tilljordbruket i norra . Avpropositionen framgår att d£:partementschefen i arbetet med att upprätta en nyveterinärdistriktsindelning bl. a. beaktat det material som kommit fram vid1971 års lantbruksräkning och de mer begränsade uppgifter som föreligger från1972 års :företagsräkning. data som därvid erhållits ansluter sig i stortsett tUl de prognoser som Svensk husdjursskötsel gjort upp och som bl. a.finns redovisade i veterinärväsendeutredningens betänkande. Dessa uppgifterinnefattar sålunda inte siffror från den period då inverkan av bl. a. nyssnämnda reformer rörande det statliga jordbruksstödet börjat göra sig meraallmänt märkbar. Det kan inte uteslutas att de mera aktuella prognoser i frågaom utvecklingen på jordbruksnäringens område som skall redovisasgenom lantbruksekonomiska samarbetsnämndens. försorg kommer att ge uttryck förett större behov av veterinär service än vad som förutsatts i propositionen.Utskottet har mot bakgmnd av det anförda vid sin bedömning av behovet avtjänster i distriktsveterinärorganisationen funnit sig böra förorda ett någotstörre antal än vad departementschefen räknat med, eller 310. Av dessa tjänsterbör som i propositionen föreslagits 255 vara placerade på olika distrikt. I frågaom behovet av regionvikarier bygger veterinärväsendeutredningens beräkningar,som ligger till grund för Kungl. Maj:ts förslag, på statistik från budgetåret1967/68. Uppgifter avseende senare år ger emellertid vid handen att behovet avvikariatsförordnanden kan bli större än vad utredningen och departementschefenantagit. Utskottet finner för sin del skäl tala för att 40 tjänster inrättasför regionvikarier som skall användas för att täcka be- JoU 1973: 51 13 hovetav vikarier för de fast placerade distriktsveterinärerna. Som nämns ipropositionen bör tio av distriktsveterinärtjänsterna bli rekryteringstjänster. Utövervad nu förordats föreslår utskottet att inom distriktsveterinär-organisationenfasta förfogandetjänster tillskapas för veterinärer som skall anställas meravaraktigt för tjänstgöring i veterinärdistrikt där en förstärkning av deveterinära resurserna befinns nödvändig. Om behovet av sådanpersonalförstärkning visar sig på lång sikt vara av permanent karaktär skallifrågavarande förfogandetjänst omvandlas till fast distriktsveterinärtjänst.Utskottet föreslår att 15 förfogandetjänster av nu berört slag inrättas inomdistriktsveterinärorganisationen. Utskottetfinner det naturligt att de föreslagna förfogandetjänsterna i första handplaceras inom de regioner där den kraftigaste minskningen av antalet fastadistriktsveterinärtjänster har förutsatts i propositionen. En sådan åtgärd ärägnad att åstadkomma smidigare övergång till den nya distriktsveterinärorganisationenoch innebär också att strävandena att ge glesbygdsområdena en fullvärdigveterinär service främjas. motionen 1973: 2125 anförs rörande beräkningsunderlagets storlek synes intepåkalla någon ytterligare åtgärd. Imotionen 1973: 2144 framhåUs vikten av att speciell hänsyn tas tiU rennäringensoch skogslänens krav vid genomförandet av den nya veterinärdistriktsindelningenoch bör enligt motionärerna särskilt understryka detta. Ettprincipiellt likartat önskemål framförs i motionen 1973: 2141 vari hemställsatt antalet veterinärtjänster och stationeringsorter i inlandbibehålls oförändrade. Ivad gäller önskemålet att tillgodose skogslänens behov av veterinär servicevill utskottet hänvisa tUl sina uttalanden i det föregående i anslutning tillförslaget att inrätta en ny typ av förfogandetjänster inom veterinärväsendet,vari framhållits de ökade möjligheterna att tUlgodose glesbygdsområdenasbehov. Möjligheterna att särskilt beakta rennäringens krav synes ocksåförbättras vid ett bifall till utskottets nyssnämnda förslag. I sistnämndafråga vill utskottet emellertid tUlfoga följande. Somredovisas i propositionen har veterinärväsendeutredningen föreslagit att någratjänster som djurslagsspecialist tillförs statens veterinärmedicinska anstaltskonsulentavdelning. Innehavarna av tjänsterna skulle placeras på olika platseri landet, där de inom resp. region skulle tjänstgöra som specialister på vissadjurslag, bl. a. ren. Departementschefen har dock inte varit beredd att idetta sammanhang ta upp frågan om ytterligare tjänster inområdgivningsverksamheten på jordbrukets område och har i sammanhanget hänvisattill den verksamhet som f. n. sker på området inom vederbörande myndigheter,forskningsorgan och organisationer. Utskottet kan för sin del godtaga departementschefensbeslut. I anslutning till veterinärväsendeutredningens förslag om inrättandeav en tjänst som djurslagsspecialist för rennäringens JoU 1973: 51 14 behovvill utskottet dock starkt understryka att det är nödvändigt att reimäringensbehov av veterinär rådgivning och övrig service verkligen blir effektiv. betänkande hänvisar utredningen till 1964 årsrennäringssakkunniga (SOU 1968: 16) vilka dragit upp riktlinjer för enstmkturell förändring av rennäringen, innebärande bl. a. en sanering avhjordens könssammansättning, en minskning av omloppstiden, en förskjutning avslaktåldern mot kalv och ungren, ett aktivt avelsarbete mot bättresnabbvuxenhet samt ett effektivare sjukdomsbekämpande. Den skisseradeutvecklingen kommer enligt veterinärväsendeutredningen otvivelaktigt attställa stora krav på insatser även från veterinärt håll. Utskottet vill för sindel fästa uppmärksamheten på att det av innevarande års riksdag godkändasystemet för prisstöd till rennäringen och klassificering av renkött (prop.1973: 96, JoU 1973: 25, rskr 1973: 232) även torde innebära ökade behov avveterinära insatser på förevarande område. Vidare må framhållas att orsakematUl inträffade svåra renförlusterna inom vissa samebyar kange anledning till överväganden också av veterinär expertis. Utskottet anser försin del att frågan om hur rennäringens behov av veterinär service i enlighetmed utvecklingens krav inom ramen för anvisade resurser bäst skall kunnatUlgodoses bör ägnas en särskild översyn genom Kungl. nu anfört i anledning av motionen 1973: 2144 i berörd del ochmotionen 1973: 2141 synes som sin mening böra ge Kungl. Iett 20-tal motioner framförs ett antal yrkanden och förslag beträffande detnärmare utseendet av den nya veterinärdistriktsindelningen. Motionsyrkandena äri huvudsak av lokal karaktär och innebär i flertalet fall krav på bibehållandeav nuvarande distriktsveterinärtjänster och stationeringsorter i den nyaorganisationen. Utgångspunkten för motionsyrkandena är i allmänhet den planför distriktsindelningen som för information bifogats propositioneni detta ärende och enligt vilken departementschefen räknar med att landet skalldelas in i 92 veterinärdistrikt, inkl. praktikområde. Sominledningsvis nämnts bestäms indelningen av landet i veterinär-distrikt f. n.av Kungl. Någon ändring häratinnan är inte avsedd med nu förevarandeproposition och förordas heller inte.av utskottet.Veterinärdistriktsuidelnihgen bör alltså som hittUls beslutas av Kungl. Maj:t.Det bör även ankomma på Kungl. Maj:t att besluta om inrättande avveterinärstationer. I vad gäUer själva sakfrågoma har utskottet självfalletinga möjligheter att inom ramen för detta ärende göra några mera detaljeradeuttalanden om motionsyrkandenas prioriteringsgrad o. d. Rent allmänt vill utskottetemellertid framhålla att utskottets förslag om inrättande av bl. a. vissaförfogandetjänster inom veterinärväsendet bör vara ägnat att tillgodoseåtskilliga av de önskemål och synpunkter som framförts i nu behandlade motionereller motionsavsnitt. JoU 1973: 51 15 föreslårunder hänvisning tUl det anförda att lämnar utan åtgärd motionerna1973: 2125, såvUt nu är i fråga, 1973: 2126, yrkande 3, 1973:2127, 1973: 2128,yrkandena 1 och 2, 1973: 2129, 1973: 2130, 1973: 2131, 1973: 2133, andraatt-satsen, 1973: 2135, yrkande 2, 1973: 2136, 1973: 2137, yrkande 3, 1973:2142, 1973: 2143, 1973: 2145, 1973: 2146, 1973: 2147, 1973: 2148, 1973: 2149och 1973: 2151. Veterinärernas inkomsteravses även i fortsättningen böra utgöras av fast lön och av behandlingsarvodenfrån djurägarna enligt fastställd taxa. Utskottet har ingen invändning häremot.Veterinärernas inkomster är emellertid, liksom veterinärernas övriga arbets-och anstäUningsvillkor, beroende av förhandlingar. Frågan om hur inkomstenskall konstmeras bör därför enligt departementschefens mening lösas i sambandmed förhandlingar som han avser att ge i uppdrag att föra.Inom ramen för nämnda förhandlingar kommer jämväl frågan omdistriktsveterinärernas arbetstids-och jourförhåUanden att prövas. NågotsärskUt uttalande härom, såsom föreslås i motionerna 1973: 2132 och 1973: 2135,erfordras därför inte från sida. Inu nämnda sammanhang bör jämväl frågan om förfogandetjänsternastjänstebenämning kunna lösas. Genomförandet av den nya distriktsindelningen. Ifråga om genomförandet av den nya distriktsindelningen föreslår utredningenatt det sker . Departementschefen är av samma uppfattning.Av hänsyn till den berörda personalen men även av praktiska skäl anses en sålång övergångstid böra väljas. SärskUda övergångsanordningar bör vidtas föratt underlätta reformens genomförande. Distriktsveterinärer som vid tidpunktenför den nya distriktsindelningens ikraftträdande har högst kvar tillpension bör således enligt departementschefens mening kunna påräkna oförändradstationeringsort. Utskottetansluter sig i princip till de anförda synpunkterna men anser attövergångsperioden bör ges en något rörligare utformning än som förutsätts ipropositionen. Utskottet föreslår sålunda att det bör vara möjligt för Kungl.Maj:t att besluta att, när särskilda skäl talar härför, övergångstiden förgenomförandet av den nya distriktsindelningen i vissa fall må utsträckas överden beräknade femårsperioden, dock längst . Övergångsperioden börsåledes inte i något fall överstiga . Vid bifall till utskottets förslagsynes önskemålet i motionen 1973: 2144 att övergångstiden bör fastställas för att förebygga indragning av tjänster i distrikt där utvecklingen kangå i annan riktning än den förutsedda i allt väsentiigt kunna bli tUlgodosett. Utskottetanser att förslaget i propositionen om att den nya distriktsindelningen börgäUa från den 1 juU 1974 bör godtas. Lantbmksstyrel-sen bör svara förverkställigheten av den nya organisationen i enlighet JoU 1973: 51 16 medde av utskottet förordade riktlinjerna. Principiella problem som kan uppkomma isamband med omorganisationen bör i första hand lösas under medverkan av denföiretagsniämnd som inrättats för distriktsveterinärorganisationen enligtöverensk:ommelser mellan lantbruksstyrelsen och akademikers centralorganisation.Det bör ankomma på Kungl. Maj:t att besluta om erforderligaövergångsanordningar. Utskottetvill liksom departementschefen understryka vikten av att lantbruksstyrelsen vidgenomförandet av den nya veterinärdistriktsindelningen samråder med berördalänsstyrelser, kommuner och organisationer. Detta gäller särskUt i fråga omplacering av distriktsveterinärerna inom distrikten. ErUigt nuvarande regler skall avnämarnaav distriktsveterinärernas tjänster bära de resekostnader som åsamkasveterinären vid sjukbesök. Dessa kostnader kan i vissa fall bli betungande fördjurägaren. Detta gäller framför allt i glesbygdema eftersom reseavstånden därär stora. I likhet med utredningen och en majoritet av remissinstanserna anserdepartementschefen därför att hänsyn bör tas till avlägset boende djurägare. Iett normalt veterinärdistrikt bör reslängden inte överstiga . Med hänsynhärtill finner departementschefen det rimligt att resekostnadsersättning ochinställelsearvode inte tas ut av nyssnämnda djurägare för den del avvägsträc;kan som överskjuter enkel resa och att en utjämning skermellan djurägarna av kostnadema för distriktsveterinärernas inställelse.Utskottet finner departementschefens förslag i förevarande avseende väl avvägtoch kan alltså ansluta sig till detsamma. De förslag tUl minskning av denvägsträcka, utöver vUken ersättning inte borde uttas, sorn framförs imotionerna 1973:2128, 1973: 2135, 1973: 2137 och 1973: 2139, avstyrks såledesav utskottet. Tilldjurägare, vars till statlig inkomstskatt taxerade inkomst inte överstiger . och som ej heller påförts statlig förmögenhetsskatt, utgår statsbidragtUl bestridande av den del av veterinäfarvodet och resekostnaden, somöverstiger . Med hänsyn till vad förordats beträffande resa över femmU finner utskottet i likhet med departementschefen det inte motiverat attföreslå någon ändring av sistnämnda bestämmelser. De yrkanden om ökning avinkomstgränsen till . som framförs i motionema 1973: 2135, 1973: 2137och 1973: 2140 vill utskottet i enlighet härmed inte biträda. Utskottet får ianslutning tUl nyssnämnda motionsyrkanden jäm.väl erinra om att en eventuell omprövningav hithörande bestämmelser torde böra omfatta inte endast inkomstgränsen utanockså bl. a. frågan om storleken av det belopp som veterinär högst äger uttagaav bidragsberättigad djurägare. Under åberopande av det anförda och medförmälan att de uttalanden och förslag i propositionen som ej särskilt berörtsi det föregående inte föranlett någon erinran från utskottets sida hemställerutskottet JoU1973: 51 17 1. beträffandedistriktsveterinäremas arbetsuppgifter a. ansermotionen 1973: 2139, yrkande 5, angående tiUsyn och vård av sällskapsdjuren besvarad med vad utskottet anfört, b. ansermotionen 1973: 2139, yrkande 6, angående distrikts veterinärernas medverkan i hälsovårdsnämndernas tillsyn över djurvården besvarad med vad utskottet anfört, 2. beträffande huvudmannaskapetför distriktsveterinärorganisationen, m. m. med avslag på motionen 1973: 2138lämnar utan erinran vad i propositionen 1973: 178 anförs i denna del, a. lämnar utanåtgärd motionema 1973: 2126, yrkande 2, 1973: 2139, yrkande 2, och motionen 1973: 2125, såvitt den samma berör frågan om distriktens storlek, b. lämnar utanåtgärd motionen 1973: 2134, yrkande B, angå ende placeringen av regionvikarier, c. ansermotionen 1973:2139, yrkande 4, besvarad med vad utskottet anfört, d. lämnar utanåtgärd motionen 1973: 2125, såvitt densamma avser beräkningsunderlaget vid distriktsindelningen, e. i anledningav Kungl. Maj:ts förslag och motionerna 1973: 2125, såvitt nu är i fråga, 1973: 2126, yrkande 1, 1973: 2132, yrkande 1, 1973: 2133, första att-satsen, 1973: 2134, yr kande A, 1973: 2135, yrkande 1, 1973: 2139, yrkande 1, 1973: 2140, yrkande 1, 1973:2144, yrkandena 1 och 2, samt mo- tionen 1973: 2150 som sin mening ger Kungl..Maj:t tiU känna vad utskottet anfört angående antalet tjänster i distriktsveteri närorganisationen m. m., f. i anledningav motionerna 1973:2141 och 1973:2144, yr kande 3, som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna.yad ut skottet anfört angående översyn av rennäringens behov av ve terinär service, 4. beträffandedistriktsveterinäremas anställningsförhållanden anser motionerna 1973: 2132,yrkande 2, och 1973: 2135, yrkande 5, besvarade med vad utskottet anfört, 5. beträffande genomförandet avden nya distriktsindelningen godkänner vad utskottet i denna del i anledning avKungl. Maj:ts förslag och motionen 1973: 2144, yrkande 4, anfört, 6. beträffande kostnaderna fördistriktsveterinärorganisationen a. med bifall till Kungl.Maj:ts förslag och med avslag på motionerna 1973: 2128, yrkande 3, 1973: 2135,yrkande 3, 1973: 2137, yrkande 1, och 1973: 2139, yrkande 3, godkänner vadutskottet anfört angående uttagande av resekostnadsersättning ochinställelsearvode, JoU 1973: 51 18 b.avslår motionerna 1973: 2135, yrkande 4, 1973: 2137, yrkande 2, och 1973:2140, yrkande 2, angående statsbidrag tiU vissa djurägare, 7. beträffande plan för distriktsindelningenlämnar utan åtgärd motionerna 1973: 2125,såvitt nu är i fråga, 1973: 2126,yrkande 3, 1973: 2127, 1973: 2128,yrkandena 1 och 2, 1973:2133, andraatt-satsen, 1973:2135, yrkande 2, 1973:2137, yrkandes, 1973: 2143, 1973: 2147, 8. med bifall till Kungl. Maj:ts förslaggodkänner de av utskot tet i övrigt förordade riktlinjerna för ändring i distriktsveteri närorganisationen, m. m, Stockholmden På jordbmksutskottets vägnar . Närvarande:herrar i Skegrie (c), Mossberger (s), (), herrar (). (), (), i (s), ()*, herrAugustsson (s), fm (), herrar (vpk), i Holmgården(c), Bemdtsson i (fp). i Ankarsmm (s)* och Leuchovius (m). *Ej närvarande vid betänkandets justeiing. av herrar (), (),(), herrar i Holmgården (c). i (fp) ochLeuchovius (m): Nuvarande veterinärdistriktsindelning har varit i huvudsakoförändrad under ett fyrtiotal år. Som sägs i utskottets betänkande hardjurhållningen liksom hela jordbmksnäringen genomgått en snabb utvecklingsedan principerna för distriktsindelningen fastställdes i början av 1930-talet.Dessutom har kommunikationerna förbättrats, och även övriga förhållanden sompåverkar distriktsveterinärernas verksamhet har förändrats i sådan omfattningatt distriktsindelningen blivit föråldrad. I föreliggande proposition framlagdaförslag syftar till att anpassa organisationen till de förändringar som sketti djurtUlgången och till de krav som modern djurhållning ställer i fråga omveterinär service. Förslaget bygger på tanken att djurägare m. fl. liksom f. n.alltid skall kunna vända sig till veterinär som har skyldighet att stå tilltjänst med djursjukvård och andra förrättningar. Enligt propositionen skalllandet även i fortsättningen vara indelat i veterinärdistrikt. Däremot ansesgrunderna för denna indelning i viss mån böra ändras. Vi har i princip intenågot att erinra mot detta men anser att behovet av tjänster inom veterinärväsendetunderskattats i propositionen. Därför är vi glada att utskottet förordat enförstärkning av organisationen i förevarande avseende. Vid handläggningen av detta ärende har utskottetunderstmkit att utskottet liksom departementschefen fäster stort avseende vidatt den veterinära servicen till lantbrukare och andra avnämare inte försämrasvid tillämpningen av förordade normer för den framtida distriktsindelningen avveterinärväsendet. Därvid har särskilt pekats på att de speciella problemen iglesbygdsområdena måste tillmätas stor betydelse och att en tillfredsställandeveterinär servicenivå måste upprätthållas även där. Det är enligt vår meningatt hälsa med stor tUlfredsställelse att utskottet enhälligt kunnat samlaskring en lösning av organisationsfrågan som bör vara ägnad att främja nyssangivna syften.