bet · FW01FöU25 · 1973-12-31 00:00:00 — Försvarsutskottetsbetänkande nr 1973 FöU 1973:25 betänkande angående den militära underrättelsetjänsten m.m. Den s. k. IB-affären har väckt storuppmärksamhet. vill därför utnyttja sin initiativrätt tillatt lämna redovisning och vissa förslag med anledning av vadutskottet har inhämtat genom sin granskning av den militäraunderrättelsetjänsten. Artiklar i tidningen iBild/KuUurfront nr 9 , nr 10 och nr 17 den 27september 1973 och en av författad bok, , som kom ut , har behandlat den mUitära hemligaunderrättelsetjänsten. Innehållet i artiklarna och boken och inledandet avförundersökning, innefattande undersökning på tidningsredaktionen och beslag avhandlingar som påträffats där samt häktning av och medförfattaren tilltidningsartiklarna och av , har gett upphov till enomfattande debatt, som rört åtskiUiga frågor av vital betydelse för vårtsamhälle. En öppen debatt om underrättelse- och säkerhetstjänstenoch om den särskilda underrättelseverksamheten i försvarsstaben är naturlig ochriktig men har varit svår att genomföra för allmänheten och massmedierna,eftersom den hemUga underrättelseverksamhetens villkor, organisation och sättatt fungera varit okända för flertalet medborgare. Inlägg i debatten kan därförgrunda sig på ofullständiga eller oriktiga föreställ-rungar om de verkligaförhållandena. Självklart kan eventuella missförhållanden döljas lättare päett område som är undandraget allmän insyn. Debattenhar i huvudsak kretsat kring följande frågor: Behöver en hemlig underrättelsetjänst? Hur ledsoch inriktas den hemliga underrättelsetjänsten? Har verksamheten varit förenlig med alliansfriautrikespoli-tUc? Har underrättelsetjänsten utnyttjats av statsledningen ipartipolitiskt syfte? Har det skett otillåten registrering av medborgare hosunderrättelseorganen? Har statsmakterna haft tUlräcklig insyn iunderrättelseverksamheten och kontroll över den? Har medarbetare i den hemliga underrättelsetjänsten begåttbrott mot svensk lag? Har någon av dem som försökt avslöja delar avunderrättelsetjänsten begått brott mot svensk lag? Vilka skador har försvaret tUlfogats genomansträngningarna att avslöja delar av underrättelsetjänsten? Har det vidtagits några felaktigaåtgärder under förundersökningen ang. eventuella brott mot rikets säkerhet? Påkallar vad som har skett under förundersökningen någralagändringar? Hartryckfriheten skadats eller råkat i fara? Det är en styrka för värt land attdet finns reguljära samhäUsorgan som kan behandla frågor av detta slag.Ätskilliga av de nämnda frågorna är av den art att de skall handläggas avrättsvårdande myndigheter. Så sker också. skaU enligt riksdagsstadgan (16 §)bereda frågorom militärt försvar, civilförsvar, psykologiskt försvar,ekonomiskt försvar, vapenfri tjänst och värnpliktigas ekonomiska förmåner. Landets underrättelseverksamhet är ett led i desssäkerhetspolitik. Den särskilda organisation för underrättelseverksamhet som nuhar kommit i förgrunden ingår i försvarsstaben och därmed i det mUitäraförsvaret. Det är därför naturligt att försvarsutskottet på grund avhändelseutvecklingen har gjort en ingående granskning av de faktiskaförhållandena i vissa avseenden och bildat sig en uppfattning om behovet avåtgärder. Utskottet har i första hand ägnat uppmärksamhet åt de sex frågor somstår först i den gjorda uppräkningen i det föregående. Utskottet harsjälvfallet inte övervägt någon fråga som det ankommer på rättsvårdandemyndigliet att ta ställning till. Utskottet har haft att beakta konstitutionellabestämmelser, däribland regeln att fråga om anmärkning mot ledamot avstatsrådet ankommer på . Utskottet har i övrigt inteålagt sig andra restriktioner än som betingas av att det har varit angelägetmed en snabb behandling. Vid granskningen har utskottet inte eftersträvat attutröna sanningshalten i gjorda påståenden om enskilda gärningar utan somframgår av det följande koncentrerat sig på några frågekomplex av storprincipieU betydelse. Med hänsyn till det starka allmänna intresset av en sakliginformation innehåller utskottets betänkande uppgifter som har varit avhemlig art. Det ligger i sakens natur att det inte kan lämnas en öppenredovisning av utskottets hela bedömningsunderlag. Varje organ som gör engranskning av detta slag måste beakta sekretessynpunkter. Tilltron tillredovisning och bedömningar måste därför grundas pä förtroende. Med hänsyn bl. a. till pågående åtgärder av rättsvårdandemyndigheter har utskottet inte övervägt hur uppgifter om den särskildaverksamheten har blivit kända eller vilka skador försvaret kan ha åsamkatsdärav. har hittUls ägnat uppmärksamhet åthithörande frågor vid en interpellationsdebatt och i samband med denallmänpolitiska debatten under höstsessionen (). särskUdagranskning av den militära underrättelsetjänsten inleddes genomutskottsutfrågning av dåvarande försvarsministern, statsrådet ,. hade liksomöverbefälhavaren, generalen hörts av utskottet i samma ämneden , harutskottet behandlat den mUitära underrättelsetjänsten vid 11 sammanträden. 11utskottsutfrägningar har ägt rum. Vilka som hörts och tidpunkterna framgår avföljande förteckning: , utrikesminister fr. o. m.den 3 november 1973, försvarsminister BirgerElmer, chef för försvarsstabens särskilda byrå , överbefälhavare6 november , chef för , kabinettssekreterare (åtföljd av , chef för politiska avdelning) , avdelningschef , rikspolischef (åtföljdav , chef Utskottet består av 15 ledamöteroch 16 suppleanter. för den särskUda granskningen av den mUitäraunderrättelsetjänsten har utskottets ordinarie presidium förstärkts med enutskottsledamot frän vartdera och . Presidiet hardärmed haft följande sammansättning: Ordföranden () V. ordföranden () Ledamoten () Ledamoten () Presidiet har haft sammanlagt 13sammanträden för att överlägga angående arbetsplaneringen och förberedautskottsutfrågningarna. Presidiet har i samband därmed hört statsråden och , rikspolischefen , avdelningschefen , direktören , chefen för ,m. Vid studiebesök på och försvarsstabenssäkerhetsavdelningar företräddes utskottet avutskottsledamöterna () och (). Vid studiebesök ilokaler som disponeras av försvarsstabens särskilda byrå ("IB")deltog följande: () () ()() () Äke () () Som sekreterare har fungeratutskottets kanslichef . Hovrättslagmannen i hovrättKarl-Erik Skarvall förordnades att biträda utskottet. Lindowoch Skarvall har besökt försvarsstabens underrättelseavdelning ()samt med åklagarens och berörda offentUga försvarares medgivanden haft samtalmed () och , anställd 1969-1971 vidförsvarsstabens särskilda byrå (). De har vidare hört bl. a. Elmeroch Rydström, kanslirådet i statsrådsberedningen samtbefattningshavare i försvarsdepartementet, säkerhetsavdelningoch försvarsstabens särskUda byrå, däribland . Från försvarsdepartementet och försvarsstaben harinfordrats skriftligt material av betydelse för granskningen. Utskottet haräven haft tillgång tUl annat material. TUl och till utskottet harinkommit skrivelser från oUka organisationer m. fl. Utskottet vill här särskilt framhålla att det inte harrests några hinder när det gällt att tillhandahålla utskottet underlag för dessgranskning. Beträffande utskottsutfrågningarna bör nämnas att debefattningshavare som hörts av utskottet enUgt utskottets mening har varitstarkt medvetna om att de lämnat redogörelse inför representanter för riksdagenoch därmed för det svenska folket. Ar 1937 bildades försvarsstaben ochinom denna inrättades en särskild för krigsmakten gemensamunderrättelseavdelning, uppdelad på armédetalj, marindetalj, flygdetalj,mobiUseringsdetalj, personaldetalj, pressdetalj och expedition. Avdelningensverksamhet begränsades inte till enbart underrättelsetjänst utan omfattade ävenärenden rörande säkerhetstjänst, personaltjänst och information. Redan år 1938renodlade man emellertid avdelningens uppgifter till underrättelsetjänst iegentlig mening. De tre försvarsgrensdetaljerna sammanfördes till en"utländsk sektion" under gemensam ledning. Vid krigsutbrottet blev det nödvändigt att utvidgaunderrättelseverksamheten och förstärka underrättelseavdelningen. Avdelningenålades att även svara för säkerhetsärenden, övervakning, kontraspionage ochindustriskydd. Radiospaning ombesörjdes av försvarsstabens signalavdelning medhjälp av försvarsstabens kryptoavdelning. tilUcomden s. k. G-sektionen med uppgift att bedriva inhämtande verksamhet. gjordes flera betydelsefulla ändringar. Påsommaren tillkom med uppgift att bedriva radiospaning.Underrättelseavdelningen delades upp pä två särskilda avdelningar, eninrikesavdelning och en utrikesavdelning. Dessa tvä avdelningar jämte denkrigshistoriska avdelningen sammanfördes tiU försvarsstabens sektion 2. Dentidigare G-sektionen bröts ur den gamla underrättelseavdelningen och ombUdadestUl en byrå, som kom att benämnas försvarsstabens C-byrå, med oförändraduppgift att inhämta inofficiella underrättelser. C-byrån var en föregångare tUl försvarsstabens särskUdabyrå, som bUdades . Flera omorganisationer skedde mellan åren 1942 och1965. Beträffande försvarsstabens C-byrå förekom i slutet av1940-talet en pressdebatt, som torde ha gjort känt för aUmänheten att ävenSverige hade en särskUd mUitär underrättelsetjänst. Frågor om behandling av främst säkerhetsärenden hardiskuterats i ett flertal utredningar efter andra världskriget.Parlamentariska angående flyktingärenden ochsäkerhetstjänst ("") har i ett särskUt betänkandebehandlat säkerhetstjänstens verksamhet (SOU 1948:7). industriskyddskommittélämnade tiU försvarsdepartementet en promemoria om sekretesskyddet vidföretag som tas i anspråk för hemUga projekt för totalförsvaret samt om organisatoriskaanordningar för kontroll av sådant sekretesskydd. I promemorior som kommitténavgav följande år behandlades bl. a. spörsmål om ett samarbetsorgan försekretessfrågor och om personalkontroll. iWennerströmaffären och parlamentariska nämnden i samma affär (SOU 1964:15 och17) belyste praktiskt olika säkerhetsfrågor, bl. a. ordningen för den polisiärasäkerhetstjänstens kontakter med regeringen i viktiga säkerhetsärenden.Militära säkerhetsutredningen (MSU) har i olika betänkanden analyseratmålsättning, inriktning och organisation för totalförsvarets säkerhetstjänstoch belyst anknytningen till och samordningen med den mUitärasäkerhetstjänsten. I utlåtande har parlamentariska nämndeni Wennerströmaffären (SOU 1968:4) anfört ytterligare synpunkter påhandläggningen av säkerhetsfrågor inför regeringen, dels när det gäUerförvaltningsärenden som handläggs av den departementschef under vilken deenligt vanliga regler hör, dels i fråga om fall av samma typ somWennerströmärendet, dvs. då spaningsarbete pågår eller kan ifrågasättas ochmisstanke om subversiv verksamhet föreligger eller då eljest orientering påstatsrådsnivå i ett säkerhetsärende anses böra äga rum. I utlåtandet berörsvisserUgen inte den miUtära underrättelseverksamheten men där tecknas enbakgrund tiU säkerhetstjänsten som har full gUtighet även beträffandeunderrättelseverksamheten. 1* 1973. Sverigesbehov av en hemlig underrättelsetjänst Underrättelseverksamhet är attinhämta, samla och bearbeta informationer. Nationernas underrättelseverksamhetavser informationer som de anser sig behöva för sitt handlande och sinhandlingsberedskap. Denna underrättelseverksamhet har avsevärd omfattning. Ifredstid är syftet inte minst att för eventuellt framtida behov skaffa sigkännedom om andra länders miUtära dispositioner, styrka och utrustning. Desenaste tekniska landvinningarna inom mUitära och närliggande områden harmycket stort intresse. Olika länders underrättelseorganisationer motarbetarvarandra eller samarbetar, utan relation tUl ländernas officiella inbördesförhållande men mera beroende på arten och det bedömda behovet av vissinformation. Personliga egenskaper och kontakter spelar betydande roll. Riskenför dubbelspel finns aUtid. Metoderna stämmer ofta inte överens med vedertagetumgängesskick. Mot vårt land pågår en omfattande underrättelseverksamhet.På senare år har intresset utöver mUitära resurser i ökande grad gällt bl. a.industriella och ekonomiska förhållanden. Verksamheten är riktad såväl motrikets säkerhet som mot enskilda personer, inte minst flyktingar och andrautlänningar som vistas i landet. Enligt beslut av statsmaktema har liksom andraländer såväl en säkerhetstjänst som en underrättelsetjänst. Säkerhetstjänstenbrukar indelas i säkerhetsunderrättelsetjänst och säkerhetsskydd. TiU säkerhetsunderrättelsetjänst hör att inhämta ochbearbeta underrättelsematerial som behövs för att upptäcka och bekämpa angreppmot landets yttre och inre säkerhet. Syftet är att ta reda pä vad en eventuellangripare vet om våra resurser och avsikter samt att kartlägga och bekämpa hansunderrättelsetjänst för att möjUggöra skyddsåtgärder. Inhämtning avunderrättelsematerial sker genom öppna källor, genom liemUga kanaler och genomspaning. Bearbetning innebär att det inhämtade materialet görs tillgängligt förstudium genom översättning, sammanställning, m. m. Säkerhetsskyddet omfattar infiltrationsskydd,sekretesskydd, kontroll av säkerhetsskydd samt utbUdning i säkerhetsskydd. Vår underrättelseverksamhet i säkerhetspolitiskt syfteavser informationer om en angripares (krig) eUer tänkbara angripares (fred)resurser och avsikter att använda resurserna. I fredstid är syftet attförebygga överraskningar och skapa underlag för beredskapsåtgärder. För att hindra och upptäcka brott mot landets säkerhetfinns en polisiär säkerhetstjänst som leds av . Underrättelsetjänstenoch säkerhetstjänsten inom det militära försvaret leds av överbefälhavaren. Omsorgen om det egna landets yttretrygghet är ett grundläggande drag i alla nationers säkerhetspolitik. Syftetmed säkerhetspolitik har bekräftats av och1973 och har beskrivits på följande sätt (FöU 1972:17 s. 31): säkerhetspolitik, liksomandra länders, syftar tiU att bevara landets oberoende. Vårt säkerhetspolitiskamål bör därför vara att i alla lägen och i former som vi själva väljer tryggaen nationeU handlingsfrihet för att inom våra gränser bevara och utveckla vårtsamhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseendeefter våra egna värderingar samt i samband därmed utåt verka för internationellavspänning och en fredlig utveckling. har vidare beslutat attvår säkerhetspolitik, i en värld av poUtiska spänningar och stora miUtäraresurser, även i fortsättningen skaU bygga på aUiansfrihet i fred och syfta tUlneutraUtet i krig. För att denna neutralitetspolitik skall vara trovärdig ochrealistisk måste den genomföras med stabU politisk inriktning och med stöd avett totalförsvar som är avpassat och uppbyggt för att värna vårt oberoende, iförsta hand genom att vara fredsbevarande. Tilltron till neutraUtetspolitikenkräver att hela landet kan försvaras och att försvaret kan anpassas till skildalägen och möta oUka hot och angripare. Totalförsvarets främsta uppgift är att varakrigsavhållande. Det skall enligt beslut vara i stånd att tvinga enangripare tUl sådana uppoffringar av tid och resurser samt tUl sädana förlusteratt han avhälls från att företa angreppet. Om blir indraget i ett framtidakrig har den på aUiansfrihet och neutralitet grundade politiken inte lyckats.De resurser som vi då kan disponera måste koncentreras på kraftfulla åtgärderför att till det yttersta försvara landets frihet. Beträffande totalförsvarets utformning har såväl1972 som 1973 uttalat bL a. följande (FöU 1973:16 s. 19): Totalförsvaret bör vara såorganiserat att det står klart för en angripare att han kommer att möta folketssamlade motstånd. Det mUitära försvaret skaU även i fortsättningen bygga på denallmänna värnpUktens grund. Genom en aUsidig underrättelsetjänst och genomsmidiga och effektiva former för beredskapsändringar skall möjUgheterna tUlförvar-lung tillvaratas och utnyttjas. har sålunda beslutat atten allsidig underrättelsetjänst skall ingå i det svenska totalförsvaret.Betydelsen av en sådan har utvecklats något i de anvisningar förplaneringsinriktning m. m. perioden /75 1978/79 inom det militäraförsvaret som chefen för försvarsdepartementet med stöd av Kungl. Beträffande den operativa styrkanpå kort sikt bör vid planeringen bl. a. beaktas att värdet för en främmandestat av att miUtärt kontrollera uppstår först i en akut krissituationeller vid krig mellan stormaktsblocken i . En noggrann uppföljning av densäkerhetspo- litiska situationens utveckling och en aUsidigunderrättelsetjänst bör ge oss förvarning om att en skärpning av läget ärförestående. Denna möjUghet till förvarning innebär att mobiliserings- ochkuppförsvarsbered-skapen kan hållas på en lägre nivå än dennuvarande. Incidentberedskapen för förband och enheter med uppgifter attfastställa, hindra och beivra kränkningar av vårt territorium börupprätthällas på i stort samma nivå som . Organisation m. m. Den utan jämförelse största delenav de för vår säkerhetspoUtik intressanta underrättelserna hämtas ur öppnakällor. Uppgifter ur officiellt tryck, tidskrifter m. m. förmedlas bl. a. avvåra beskickningar utomlands. För sammanställning och bearbetning av underrättelsersvarar bl. a. och försvarets myndigheter. Omfattandesystem för delgivning av sammanställningar, rapporter etc. möjliggör att underrättelsernabUr kända för befattningshavare som behöver dem för sin tjänst. Inom det militära försvaret har flertalet staber ochämbetsverk redan i fred vissa resurser för att ta del av underrättelser ochbearbeta dessa. Av bilaga 1 tUl detta betänkande framgår vilka myndigheter m.m. på central nivå som i första hand är berörda av underrättelseverksamheten. Den militära underrättelsetjänstens ändamål i fred är attlämna underlag för överbefälhavarens och militärbefälhavarnas beslut angåendeåtgärder vid kränkning av vårt territorium och angående det militära försvaretsberedskap och vår krigsplanläggning. Den skall även ge underlag förstatsmakternas beslut om åtgärder i syfte att höja vår beredskap.Underrättelsetjänsten skall vidare lämna underlag för statsmakternas ochcentrala myndigheters, däribland överbefälhavarens, beslut och förslag angåendekrigsmaktens uppbyggnad och utveckling i stort. Vidare skallunderrättelsetjänsten ge underlag för beslut om utformning av och taktiskaföreskrifter för våra krigsförband samt beträffande utveckling av vårkrigsmateriel och utformning av våra befästningar. Det finns mänga exempel på hur underrättelsetjänsten harkunnat lämna underlag för statsmakternas beslut i krislägen. När under sommaren1968 krisen mellan och de övriga Warszawapaktslän-dernautvecklades kunde vår underrättelsetjänst steg för steg hålla regeringen välunderrättad om händelseutvecklingen. före invasionen iTjeckoslovakien kunde den meddela regeringen att alla förberedelser varslutförda för att en invasion skulle kunna sättas i gång. Likaså kundeunderrättelsetjänsten tala om att det inte fanns tecken på att NATO-ländernaförberedde några motåtgärder. kunde vår underrättelsetjänsttillsammans med säkerhetstjänsten konstatera att vårt land med all säkerhetinte skulle komma att beröras av de militära operationer som kunde sammanhängamed en sådan invasion. Regeringen hade aUtså ett gott underlag för de beslut omvår beredskap som kunde behöva fattas. I detta fall kunde man sannolikt undvikastora kostnader genom att avstå från beredskapshöjningar som man med ettsämre underrättelseunderlag kunde ha tvingats att genomföra. Underrättelser inhämtas genom studium av tidningar,tidskrifter och böcker, genom resor och studiebesök, signal-, radar-, fartygs-och flygspaning samt genom studium av rapporter, bl. a. frän försvarsattachéer,och fackorgan av oUka slag. Härtill kommer den inhämtandeverksamheten vid försvarsstabens särskilda byrå. Bearbetning av underrättelser är att värdera derassakriktighet, att jämföra och sammanställa dem med tidigare kända förhållandenoch att ur detta underlag dra slutsatser om läget samt om möjliga och sannoUkautvecklingsalternativ. Man strävar bl. a. efter att kartlägga "normalbilden"för aktiviteter i vårt närområde, så att man mot den bakgrunden kan lättare ochsäkrare bedöma innebörden av nya underrättelser. Delgivning är att muntligt eller skriftligt överlämnaobearbetat eller bearbetat material till berörda instanser. Myndighet som harinhämtat eUer bearbetat underrättelse är ansvarig för att den delges sådanamyndigheter och befattningshavare som behöver den för sin tjänst. Överbefälhavaren skaU enligt sin instruktion leda detmUitära försvarets underrättelsetjänst. Han har fastställtunderrättelseinstruktion och underrättelsereglemente för krigsmakten. Försvarsstaben biträder överbefälhavaren vid ledning avdet mUitära försvarets underrättelsetjänst. Underrättelseärenden liksomsäkerhetsärenden handläggs vid sektion 2 inom försvarsstaben. Sektionenutarbetar överbefälhavarens order och anvisningar för försvars-attachéernasverksamhet samt för underrättelseinhämtningen vid försvarsstabens särskUdabyrå och vid . Försvarsstabens underrättelseavdelning bearbetar operativaunderrättelser, dvs. uppgifter om främmande stridskrafters styrka ochbelägenhet, beredskap och verksamhet samt uppgifter om mUitärgeografi, kommunikationeroch underhållsresurser. Därutöver behandlas miUtärpolitiska frågor samtekonomiska förhållanden av betydelse för bedömningen av andra länderskrigspotential. Inom försvarsgrensstaberna bearbetas i särskildaavdeliungar underrättelser av betydelse för försvarsgrenschefs beslut rörandeförbandens mobUisering, utbildning, taktik, organisation, utrustning ochpersonal. Inom bearbetas vid varjehuvudavdelning underrättelser om främmande makts färdiga materiel och tekniskametoder som underlag för beslut om utformning av vår materiel m. m. Enomfattande samverkan sker med främst försvarsgrensstaberna och försvaretsforskrungsanstalt. bearbetar underrättelser ommateriel, teknik och forskning av grundläggande vetenskapUg natur. inhämtar underrättelser genomsignalspaning och utför viss bearbetning före delgivning. Radioanstalten skaUenUgt sin instruktion hålla utrikes- och försvarsministrarna informerade omunder- rättelseverksamhetens inriktning och arbetets bedrivande istort. Överbefälhavaren äger meddela anvisningar för inriktningen avradioanstaltens underrättelseverksamhet. MiUtärbefälhavarna leder underrättelsetjänsten inommilitärområdena och angränsande internationellt vatten. Inhämtning med radar-,fartygs-och flygspaning leds av mUitärbefälhavare. I k r i g handläggs underrättelseärenden vid särskildaenheter i högkvarteret och i regionala staber samt vid förbanden. Öst Ekonomiska Byrån intar en särställning bland de organsom är sysselsatta med underrättelseverksamhet. Byrån drivs av staten och detsvenska näringslivet. Verksamheten består främst av utredningsarbete ochrapportering. Rapporterna avser årliga sammanfattande bedömningar avöstblocksstaternas ekonomi samt översikter angående lantbruk, energiförsörjning,olika industrisektorer och utrikeshandel m. m. Antalet rapporter är ca 40 perår. Man kan önska förändringar i denpolitiska världsbilden och hoppas på förbättringar i umgänget meUan stater menman får fördenskull inte bortse frän realiteter. Vår värld rymmer storapoUtiska spänningar och det finns avsevärda militära resurser, inte minst i vårvärldsdel. är en Uten nation med känsligt geografiskt läge.Vårt folk kan endast i Uten utsträckning påverka utvecklingen i omvärlden även i fortsättningen kunna bestämma i egna angelägenheter. Vi har valtatt vara alliansfria för att om möjligt upprätthålla neutralitet om det skuUebU krig i vår omvärld. Som stöd för neutraUtetspolitiken behöver vi ett starkttotalförsvar. Utskottet anser att så länge vi vill upprätthållaett meningsfullt försvar behöver såväl en underrättelsetjänst som en säkerhetstjänst.Båda måste vara välorganiserade och effektiva. När det gäller underrättelsetjänsten behöver vårt landutöver diplomatisk rapportering samt forskning, signalspaning ochsammanställning av information ur öppna källor m. m. även en särskildunderrättelseorganisation för aktiv inhämtning, av det slag somförsvarsstabens särskUda byrå representerar.