bet · FW01SfU6 · 1973-12-31 00:00:00 — betänkande i anledning avmotioner angående utredning om utvidgning av socialförsäkringen och omgaranterad minimiinkomst. har iett sammanhang behandlat följande fyra motioner, nämligen motionen 1973:24 av m. fl, (vpk), i vilken hemställs att hos Kungl. Maj:tbegär en utredning i syfte att införa en allmän social försäkring, motionen 1973:421 av m.fl. (fp), i vilken hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller, att en parlamentariskutredning tillkallas med uppgift att undersöka möjligheterna att förbättrasocialförsäkringssystemet samt att föreslå en samordning av detsocialpolitiska bidragssystemet i syfte att åstadkomma en allmänsocialförsäkring, motionen 1973:1131 av . (c), i vilken hemställs att hos Kungl. Maj:t begär enutredning om ett enhetligt grundtrygghetssystem i form av garanteradminimiinkomst med bredast möjliga samordning av socialförsäkringarna samtkartläggning av ett sådant systems konsekvenser för den framtida socialpoUtikenoch de befintliga sociala förmånerna, motionen 1973:1132 (jfr 1973:1176)av i m. fl. (c), i vilken hemställs att hosKungl. Maj:t anhåller om utredning angående ekonomisk grundtrygghet och socialrehabilitering. I motionen 1973:24 hävdas, bl. a.med hänvisning till vad arbetsgruppen för låginkomstfrågor påvisat, att detfinns behov av en allmän översyn av det nuvarande socialpoUtiskabidragssystemet i syfte att införa en allmän social försäkrmg för allamedborgare. Det påpekas i motionen att kommunisterna vidriksdagarna 1969, 1971 och 1972 väckt förslag om utredning i enUghet med vadsom anförs i förevarande motion, men att de utskott som behandlat motionernaanfört att "tiden ännu inte är mogen" eller att "frågan är förtidigt väckt". Därefter anförs i motionen följande. Utskotten har inte utvecklat sinauppfattningar om "när tiden är mogen" för en aUmän social försäkring.Det finns i utskottens skrivningar en motsättning mellan å ena sidanuppfattningen att "tiden inte är mogen" och å andra sidan ettbejakande av att det finns behov av en allmän översyn. Man talar om "attojämnheter inte kunnat undvikas och att det kan finnas brister när det gällersamordningen av olika bidragsformer inom socialpolitiken". Motionärerna påpekar vidare attförslaget inte omfattar enbart det statliga socialförsäkringssystemet utanberör också kommunernas socialhjälp och således även frågan omkostnadsfördelrung mellan stat och kommun. Bland de frågor som också börutredas vid en allmän översyn nämns i motionen särskild förtidspension tillunga handikappade. Beträffande tidpunkten för tillsättandet av en utredningmed de i motionen föreslagna uppgifterna anför motionärerna. Det kan i längden inte hävdas, sommotiv för att avvisa kravet på utredning om en allmän social försäkring, skall avvakta pågående utredningar inom socialpoUrikens område. Det är ochkommer alltid att förbli så att socialpolitiken är föremål för en kontinuerligutredningsverksamhet så länge som vi har ett ekonomiskt system med otrygghetoch ojämUkhet som bestående delar. En allmän social försäkring kan visserligeninte förändra dessa förhållanden i grunden, men den kan dock - underförutsättning att denna allmänna sociala försäkring utformas med utgångspunktfrån folkets behov - medverka till att ojämlikheten blir mindre genom att denger lika sociala rättigheter till alla medborgare oavsett var de är bosattanågonstans. Det är inte vår uppfattning att införandet av en allmänsocial försäkring i enlighet med våra förslag kommer att eliminera behovet avkartläggningar och utredningar i syfte att förbättra systemet med försäkringen.Det är dock självklart att dessa kartläggningar och utrednmgar får en annankaraktär än de nuvarande eftersom de kommer att utföras inom ramen för det nyasystemet. I motionen 1973:421 sammanfattasmotiven för tillkallande av en utredning med uppgift att undersökamöjligheterna till förbättring av socialförsäkringssystemet och samordning avdet socialpolitiska bidragssystemet på följande sätt. Strävandena att avskaffafattigdomen i utvecklade länder har krönts endast med begränsad framgång. Undersenare har andelen socialhjälpstag are i befolkningenstigit. Den i särklass vanligaste anledningen till att man behöver socialhjälpär sjukdom eller arbetslöshet. Bostadskostnaderna är den viktigaste orsakentill ökningen av socialhjälpen tiU bamfamiljerna . har visat att läginkomstproblemet istor utsträckning är en sysselsättningsfråga. Denna utredning har också påvisatsociala skUlnader i hälsotillstånd, bostadsstandard m. m. I denna motion föreslås förbättringar av det socialatrygghetssystemet. En allmän sysselsättningsförsäkring bör införas. Idet pressade läge den svenska ekonomin befinner sig får en sådan försäkringgenomföras i etapper. En parlamentarisk utredning bör tiUsättas med uppgift attföreslå en samordning av det socialpolitiska bidragssystemet i syfte attåstadkomma en allmän socialförsäkring. Utredningen bör också undersökaekonomiska och andra förutsättningar för ett system med s. k. "garanteradminimiinkomst". Motionärerna påpekar attsocialförsäkringssystemet kan förbättras och att de undersökningar som nuföreligger om de socialpolitiska åtgärdernas effekt visar, atttrygghetssystemet inte är heltäckande. Vad angår arbetsuppgifterna för och karaktären av den imotionen aktualiserade utredningen anför motionärerna bl. a, följande. Det socialpolitiska reformarbetethar syftat till och även fått till följd att allt flera behovsområden kommitatt täckas av socialpolitiska trygghetsanordningar genom ett efter handalltmera utbyggt differentierat system. Det rikt differentierade systemet avregler för olika socialpolitiska bidrag gör det emellertid svårt att i vissaavseenden överblicka systemets konsekvenser beträffande rätten till bidrag förmedborgare i oUka situationer. Efter förslag från arbetsgmppen för låginkomstfrågor haren sakkunnig tillkallats med uppdrag att kartlägga det socialpolitiskabidragssystemet i syfte att klarlägga eventuella brister i avseende påsamordningen av olika bidragsformer. Denna kartläggning kan enUgt vår mening vara en braförstudie, men skall vi nå fram till en samordning av socialförsäkringarna ochom möjligt göra systemet mera heltäckande, är det fråga om en stor sak inomsvensk socialpolitik. Det är en fråga som måste handläggas i en parlamentarisktförankrad utredning. Utredningen bör också pröva möjligheterna att skapa ökadvalfrihet och flexibilitet i socialförsäkringssystemet. Detta är nu utformatså, att kravet på en reell grundtrygghet framför allt tillgodoses genom folkpensioneringen.Pensioneringen uppfattas emellertid som en engångshändel-se. Man kan ta utförtida pension från . Man kan avbryta pensioneringen och komma tillbakaoch tjäna in fler pensionspoäng. Detta kan man emellertid bara göra en gång.Enligt vår mening borde utredningen överväga möjligheterna tUl en mer flexibelutformning, som ger individen större valfrihet att utnyttja sin pensionsrättunder livet. Grundtryggheten måste dock alltid skyddas. Man får i varje fallinte göra det möjligt att förbruka pensionsrättigheterna . Motionärerna påpekar slutligen attfrågan om de faktiska och ekonomiska möjligheterna att i det långa perspektivetåstadkomma någon form av s. k. "garanterad minimiinkomst" eller"negativ skatt" för dem som inte är i stånd att försörja sig självabör utredas. Det framhålls därvid, att ett sådant system kanske inte är bättreän det nuvarande, men att tanken är så intressant att den är värd att utredasnärmare. 1 motionen 1973:1131 understryks att några av deviktigaste krav som måste StäUas på ett grundtrygghetssystem är följande. Systemet bör vara enkelt, lätt attkontrollera och överblicka både för allmänheten och myndigheterna. Det bör varasnabbt och säkert till sin funktion för att kunna verka förebyggande. Systemetbör vara generellt utformat med inbyggd automatik men kombineras med ökadeinsatser för rådgivande och stödjande verksamhet. Det skall ge människor rådrumoch ökade valmöjligheter vid bl, a. arbetslöshet och sjukdom. Systemet skallfrämja trivsel och valfrihet i arbetslivet och därmed stimulera till aktivitetsom upplevs meningsfull och utvecklande. Det skall kunna utnyttjas som ett ledi jämUkhetspoUtiken och således verka för ekonomisk utjämning. Systemet skaUbygga på förutsättningen att den som erbjuds lämpligt arbete accepterar detta. Motionärerna framhåller, att dagenssociala trygghetssystem ofta kritiseras såsom svåröverskådligt från medborgarnassynpunkt och administrativt krångligt för myndigheterna genom sin rika floraav komponenter. De påpekar vidare, att ett enhetligt och generellt fungerandesystem är lättare att hantera för både enskilda och myndigheter. 1 * 1973. önskvärt att garantier skapas så att ingen hamnar utanförsystemet. Genom en enhetlig och generell utformning blir möjligheterna bättreatt kontrollera systemets funktion i enlighet med syftena. Enligt motionärernas mening bör en utredning om garanteradmmimi-inkomst först studera vUka tänkbara modeller som kan uppfyUa uppställdakrav på ett grundtrygghetssystem. Därefter kan det konkreta utredningsarbetetinriktas på att infoga olika sektorer så att dessa stämmer medhuvudmålsättningen. Reformarbetets omfattning talar för en successiv uppbyggnadav trygghetssystemet. Systemets verkningar för andra samhällsområden kräverockså ingående överväganden. I motionen 1973:1176, som innehåller motiveringen föryrkandet i motionen 1973:1132, framhålls, att även om en breddning av kretsenbidragsberättigade till bostadstillägg kommer till stånd i enlighet med någotav de alternativ som familjepolitiska kommittén skisserat, bostadstilläggetinte löser låginkomstgruppernas problem. Bostadssituationen är nämligen endastett av många problem vilka för att övervinnas fordrar stödåtgärder avpassadetill individens hela sociala situation. 1 likhet med den arbetsgrupp inomfamiljepolitiska kommittén som utrett frågan om stödet till låginkomsttagareutan barn finner motionärerna det därför angeläget att utreda frågan ominförande av ett övergripande individual-inriktat rehabiliteringsprogram försocialt handikappade. Därjämte bör såsom underlag för individuella åtgärder -frågan om möjligheten att införa ett system med ekonomisk grundtrygghet föralla medborgare undersökas. riksdagsbehandling m. m. Vid riksdag väcktesmotioner med begäran om en allmän översyn av lagen om allmän försäkring.Ändamålet med en sådan översyn skuUe vara att pröva hur man kunde vidga ramenför försäkringens funktion i tyrgghetssystemet. Prövningen skulle inte endastta sikte pä de försäkringsbehov som redan inrymdes ilagen utan även motbakgrund av ett rationeUt utnyttjande av försäkringssystemet ochförsäkringsadministrationens potentiella möjligheter avse andra och nya behov.1 motionerna gavs en rad exempel på överväganden som lämpligen borde ingå iöversynen. Motionerna behandlades av andra lagutskottet i utlåtandet2LU 1969:74. 1 detta framhöll utskottet att, om försäkringen även i framtidenskulle kunna fyUa sin funktion som ett av de viktigaste instrumenten förgenomförandet av generella trygghetsskapande åtgärder, det var nödvändigt attden kontinuerligt anpassades till den fortsatta utvecklingen i samhället. Ensådan anpassning kunde ta sikte på förbättringar inom den nuvarandelagstiftningens ram men också inriktas på alt utvidga, samordna och förenkla reglernaför närbesläktade förmåner pä området för social trygghet. EnUgt utskottetsmening hade såväl regering som riksdag alltsedan den allmänna försäkringslagentillkomst varit medvetna om dessa förhållanden. Utskottet framhöll att ettkontinuerUgt utred- ningsarbete ägt rum på socialförsäkringens område och atten mängd av de konkreta utredningsuppgifter som exemplifierats i motionernaredan var föremål för utredning eller överväganden i Kungl. Detvar enligt utskottets mening sannolikt att man förr eller senare tvingades göraen samordnande översyn av hela systemet. Vid en sådan skulle den framtidamålsättningen för samhällets trygghetspolitik kunna tas upp till en bred ochallsidig bedömning. Utskottet ansåg emellertid tiden ännu inte mogen atttillkalla en utredning med sådant uppdrag. Pågående utredningsarbete bordeåtminstone i mer väsentliga avseenden slutföras innan man startade en ny ochmed all sannoUkhet omfattande och arbetskrävande översyn av helasocialförsäkringslagstiftningen. biträdde utskottets uppfattning och avvisadeutredningsyrkandena i motionerna. Vid riksdag väcktesmotioner med begäran om utredning om införande av ett system med garanteradminimUnkomst, Motionerna avslogs av i enUghet med hemstäUan i andralagutskottets utlåtande 2LU 1970:41. TiU stöd för sitt ställningstagande hadeandra lagutskottet anfört bl. a. följande. Samhällets trygghetsanordningar harbyggts upp successivt under en lång följd av år, och vissa ojämnheter isystemet har av naturhga skäl inte kunnat undvikas. Sistnämnda förhållande böremellertid inte överbetonas. De oUka trygghetsanordningarna är i betydande månsamordnade, och exempelvis lagen om allmän försäkring med dess samordnade skyddvid sjukdom, moderskap, invaliditet och ålderdom innefattar ett generelltverkande skydd av mycket förnämligt slag. Trygghetssystemet bygger på tankenatt ingen hjälpbehövande skall ställas utan samhällets skydd. Socialhjälpslageninnebär en yttersta garanti för att den enskilde inte skall lämnas utanbistånd, om han är i behov av hjälp och inte fångas upp av andraskyddsanordningar inom social- och arbetsmarknadspolitiken. Utskottet är skeptiskt till de förslag som lagts fram helt eller delvis skall avlösa vårt nuvarande socialpolitiska system mednågon form av generellt verkande inkomsttrygghet. Förslagen är alltför diffusaför att man skall kunna göra en bedömning av verkningarna. De angivna fördelarnaär ingalunda odiskutabla. I den mån förslagen endast innebär införande avgrundtrygghet upp till en viss nivå kan man inte avstå frånpåbyggnadsanordningar av i princip samma slag som de vi f. n. har. Mot denbakgrunden måste de påstådda administrativa vinsterna bli begränsade. Den i motionerna redovisade argumenteringen har inteövertygat utskottet om att man skall överge de metoder som använts föratt ge den enskilde ett så fullständigt socialt skydd som möjligt. Den storafördelen med ett system med selektiva och differentierade stödformer är att manpå ett ändamålsenligt sätt kan styra hjälpen till de grupper eller till deenskilda som är i behov därav. På hemställan avbevillningsutskottet avslog 1970 också motioner med begäran omutredning av möjligheterna att införa negativ skatt (BeU 1970:40). Införandetav en garanterad inkomst i form av negativ skatt ansågs inte kunna ske utan enomprövning av hela socialpoUtiken. Systemet var menade utskottet - förenat med betydande svårigheter, och det individuella behovet avandra samhälleliga åtgärder än kontanta bidrag kunde, om reformen genomfördes,Ukväl kvarstå. Från beskattningssynpunkt kunde invändas att förslaget omnegativ skatt krävde en fullständig omprövning av det skatterättsligainkomstbegreppet. En sådan skatt skulle också medföra i det närmasteoöverstigliga kontrolltekniska och administrativa svårigheter. Kravet på engaranterad minimiinkomst kunde enligt bevillningsutskottets mening enklare ochbättre tillgodoses inom ramen för den nuvarande social- och skattepolitiken ängenom ett system med negativ skatt. Vid riksdag uttaladeskatteutskottet (SkU 1971:18) - med anledning av motioner med nytt krav påutredning av frågan om negativ skatt att några nya omständigheter inteframkommit som borde föranleda annan ståndpunkt i frågan än den som intogs avriksdagen 1970. 1971 väcktes även en motion med i huvudsak samma yrkandesom motionen 1973:24. 1 sitt av godkända betänkande SfU 1971:36hänvisade socialförsäkringsutskottet till tidigare riksdagsbehandling. Utskottetansåg skäl inte föreligga att frångå den bedömning som gjorts av och hänvisade tUl att ett intensivt utredningsarbete alltjämt pågick ifråga om den allmänna försäkringen och på angränsande områden. Som exempelnämnde utskottet utredningen om tandvårdsförsäkring, sjukpenningutredningen,pensionsålderskommittén, utredningen om översyn av yrkesskadeförsäkringen,familjepolitiska kommittén, socialutredningen och den då avslutadeKSA-utredningen, ansåg - Uksom andra lagutskottetår - att resultatet av pågående och slutfört utredningsarbete bordeavvaktas innan man tog upp spörsmålet om utredning av frågan om en allmänsocialförsäkring av den typ som skisserats i motionen. I en framställning till chefen försocialdepartementet uppgav arbetsgruppen för låginkomstfrågoratt den initierat vissa åtgärder i syfte att få tiU stånd uppsökande verksamheti fråga om personer, som syntes leva under otillfredsställande förhållanden.Åtgärderna gällde personer som endast var sjukvårdsförsäkrade och vid sjukdominte berättigade till sjukpenning, Arbetsgmppen sade sig förutsätta attförbättringar för dessa grupper kunde genomföras inom ramen för nu gällandelagstiftning och fortsatte. Det socialpolitiska reformarbetethar syftat till och även fått till följd att alltflera behovsområden har kommitatt täckas av socialpolitiska trygghetsanordningar genom ett efterhand alltmerautbyggt system. Det rikt differentierade systemet av regler för olikasocialpolitiska bidrag gör det emellertid svårt att i vissa avseendenöverblicka systemets konsekvenser beträffande rätten till bidrag för medborgarei olika situationer. Den ovan nämnda uppsökande verksamheten kan här väntas gevissa praktiska erfarenheter av brister i det nuvarande bidragssystemet. Det ärsamtidigt angeläget att en inventering företas, som har till direkt syfte attutröna de brister som kan finnas bl. a. i avseende på hur de skilda delformernai systemet passar samman. Arbetsgruppen föreslog att detsocialpolitiska bidragssystemet skulle bli föremål för en kartläggning i syfteatt klarlägga om systemet uppvisade brister i avseende pä samordningen av olikabidragsformer. Med anledning av arbetsgmppens framställning tillkalladechefen för en sakkunnig med uppdrag attkartlägga det socialpoUtiska bidragssystemet i syfte att klarlägga eventuellabrister i avseende på samordningen av olika bidragsformer. Även vid riksdag avvisadesett motionsyrkande av samma innebörd som i motionen 1973:24. Som motiveringhärför anförde socialförsäkringsutskottet (SfU 1972:29) följande. har bedrivits ettintensivt reformarbete i syfte att på olika sätt förbättra det socialpoUtiskatrygghetssystemet. På väsentliga områden inom socialpolitiken pågår eUer harnyligen slutförts utredningar som alla haft samma inriktning. Utskottet anserdärför i Ukhet med andra lagutskottet och socialförsäkringsutskottet 1971att den i motionen aktualiserade frågan är för tidigt väckt. Det kan enligtutskottets mening knappast anses motiverat att tillsätta en särskild utredningmed uppgift att utreda frågan om och framlägga förslag rörande en aUmänsocialförsäkring innan man har tUlgång till det samlade resultatet av detutredningsarbete som bedrivs och bedrivits inom betydelsefulla områden avsocialpoUtiken, Samhällets trygghetsanordningar har byggts upp successivtunder en följd av år och omfattar ett rikt system av olika anordningar avseddaatt tillförsäkra medborgarna ekonomisk trygghet i oUka situationer. Dettainnebär självfallet att ojämnheter inte kunnat undvikas och att det kan finnasbrister när det gäller samordningen av olika bidragsformer inomsocialpolitiken. Förhållandet har uppmärksammats av arbetsgruppen förlåginkomstfrågor. Denna har i skrivelse till chefen försocialdepartementet framhållit bl. a. att det rikt differentierade systemet avregler för olika socialpolitiska bidrag gör det svårt att i vissa avseendenöverblicka systemets konsekvenser beträffande rätten till bidrag för medborgarei oUka situationer. Arbetsgmppen har därför föreslagit att det nuvarandesocialpolitiska bidragssystemet blir föremål för en kartläggning i syfte attklarlägga om nuvarande system uppvisar brister i avseende på samordningen avolika bidragsformer, Arbetsgmppens framställning har numera bifallits och enutredning således tillsatts. De förevarande motionernainnehåller yrkanden vilka alla syftar till att på olika sätt förbättra detsvenska socialförsäkringssystemet. Bland frågor som motionärerna tar upp kannämnas allmän socialförsäkring, garanterad minimiinkomst och s. k. negativskatt. Motionsyrkanden av samma eller liknande innebörd hartidigare vid ett flertal tillfällen avvisats av . De skäl somriksdagen därvid åberopat har redovisats tidigare i detta betänkande. Inom utskottet råder inte några delade meningar omnödvändigheten i och för sig av en samordnande översyn av hela detsocialpolitiska systemet. En särskild expertutredning, tiUsatt 1972 och benämndsocialpolitiska bidragsutredningen (S 1970:30), är f. n, i färd med att överse det socialpolitiska bidragssystemet i syfte attklarlägga eventuella brister i avseende på samordningen av olika bidragsformer. Tillsättandet av en parlamentarisk utredning för ensamordnande översyn bör enligt utskottets uppfattning anstå tUl dess resultatetav nämnda utredningsarbete föreligger. Först då finns det förutsättningar attavgöra hur en samordning av oUka bidragsformer bäst bör ske. Avslutningsvis vill utskottet understryka angelägenhetenav att expert-utredningens arbete bedrivs skyndsamt så att den större översynav socialförsäkringssystemet som åsyftas i motionerna inte fördröjs. Under åberopande av vad sålundaanförts får utskottet hemställa att med anledning av följandemotioner 1. motionen1973:24, 2. motionen1973:421, 3. motionen1973:1131, ger Kungl,Maj:t till känna vad utskottet ovan anfört. den 20 febmari 1973 Närvarande: herrar (), (), frökenSandell (s), herrar Ringaby (m), i * (s), iNennesholm (c), i (s), Mundebo* (fp), * (s), frökenPehrsson (c), herrar (), i (m), i (vpk), i (c) och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. av herrar Ringaby (m), iNennesholm (c), Mundebo (fp), fröken (), herrar i (m),i (c) och Ängström (fp), vilka ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande som börjar pås. 7 med "Motionsyrkanden av" och slutar på s. 8 med "intefördröjs" bort ha följande lydelse: Samhällets stödåtgärder har byggts ut under en lång följdav år. Detta har medfört att även inkomsttagare i lägre inkomstskikt måst ta påsig en relativt stor skattebörda. Den delvis snabba utbyggnaden av samhälletstrygghetsanordningar har i förening med flera skattereformer, vUka inneburitgenomgripande förändringar av beskattningsreglernas innehåll. medfört att samordningen såväl mellan olika socialaförmåner inbördes som mellan dessa och skatterna inte kunnat upprätthållas iden omfattning som varit önskvärd. Denna brist på samordning i förening medotillräcklig social information har medfört att stöd inte alltid utgått tillalla dem som har rätt till det och att samhällets hjälpåtgärder inte aUtidkommit dem till godo som bäst behöver dem. Dessutom är trygghetssystemet delvisadministrativt kompUcerat och möjligheterna till större förebyggande insatserinom socialvården därigenom begränsade. Utskottet anser det angeläget att man söker åstadkomma ensamordning av oUka former av sociala bidrag och en kartläggning av de bristersom finns och som måste avhjälpas innan trygghetssystemet kan anses ge entillfredsställande grundtrygghet. Utskottet kan alltså ansluta sig till syftetmed motionerna. Som framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsenkartlägger en särskild expertutredning, benämnd socialpolitiskabidragsutredningen, det socialpolitiska bidragssystemet. En sådan kartläggningär enligt utskottets mening en lämplig förstudie i arbetet på att klarläggaeventuella brister i avseende på samordningen av olika bidragsformer men tordeinte kunna tillgodose det syfte man vill nå med motionerna. Om kravet på etteffektivt verkande socialförsäkringssystem skall kunna uppfyllas krävs enligtutskottets uppfattning att en parlamentariskt förankrad utredning fårmöjlighet att påverka det pågående kartläggningsarbetet så att detta blir såfullständigt som möjligt.