bet · FW01Lu8 · 1973-12-31 00:00:00 — Enligt utskottetsmening är det under nu angivna förhållanden inte möjligt att utsträckavärdesäkringsreformen till de fall där den skadeståndsskyldige är en enskildfysisk person som själv utger livräntan. Fråga uppkommer då om värdesäkringsreformen kan, såsommotionärerna yrkar, utsträckas till åtminstone sådana livräntebetalare som ärjuridiska personer och som uppträtt som s. k. självförsäkrare. Onekligen kanmed visst fog hävdas att den som föredragit självförsäkring framför att tecknaen ansvarsförsäkring tagit en risk och att denna risktagning inte bör drabbaden skadelidande. Vid remissbehandlingen av kommitténs förslag har också frånLO:s och TCO:s sida med skärpa framhållits att även livräntor som utges avsjälvförsäkrare bör värdesäkras. Varken kommitténs betänkande eller propositioneninnehåller någon kartläggning av de livräntor som utges direkt av självförsäkrare.Utskottet har därför inte kunnat bilda sig någon uppfattning om i vilkenutsträckning sådan livränta förekommer. Det bör vidare beaktas att orsaken tillatt en företagare saknar ansvarsförsäkring inte enbart torde vara att hanuppträtt som självförsäkrare. Att kunna skilja de fall där han uppträtt somsjälvförsäkrare från övriga fall synes ogörligt. I sammanhanget bör heller intebortses från att även små företag kan drivas i bolagsform. För dessa skulle ivissa fall en retroaktiv förhöjning av utgående skadeståndslivränta kunna varalika betungande som för en enskild fysisk person. Mot bakgrund av det anfördafinner utskottet såväl lagtekniska som andra skäl tala mot att i varje fall f.n. utsträcka värdesäkringsreformen till ytterligare kategorier av äldre ansvarslivräntor.I stället får man i avsaknad av lagstiftning lita till att deskadeståndsskyldiga frivilligt åtar sig att värdesäkra livräntorna efter degrunder som enligt den nya lagstiftningen avses gälla för de äldre ansvarslivräntorna.Såvitt gäller livräntor som utges av kommun räknar utskottet i likhet medföredragande statsrådet med att kommunen kommer att göra sådant åtagande.Utskottet räknar även med att kommunförbundet kommer att utfärda enrekommendation i sådant hänseende till kommunerna. När det gäller övrigasjälvförsäkrare hyser utskottet LU 1973: 8 13 dockstörre tvivel än statsrådet om att motsvarande åtaganden kommer att göras.Utskottet finner det vidare tvivelaktigt i vilken mån frågan kan få sin lösningefter förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Frågan komplicerasnämligen av att livräntetagama ofta tvingats lämna yrkeslivet och därför intelängre är fackligt organiserade. Utskottet anser sig emellertid kunna utgåfrån att företagarnas intresseorganisationer är beredda att genomrekommendationer stimulera sina medlemmar att frivilligt medverka till att deskadelidande får ett tillfredsställande inflationsskydd. Motbakgrund av det anförda finner utskottet det angeläget att frågan även ifortsättningen följs med uppmärksamhet från Kungl. Maj:ts sida och att den, omdet visar sig att frivilliga åtaganden inte kan komma till stånd, blir föremålför förnyade överväganden. Vad utskottet nu anfört bör ges Kungl. Övrigalagförslag föranleder inga särskilda uttalanden från utskottets sida. 1. att med bifall tillpropositionen 1973: 14 för sin del antar de till propositionen fogadelagförslagen, 2. att i anledning avpropositionen och motionen 1973: 1586 som sin mening ger Kungl. Maj:t tillkänna vad utskottet ovan anfört beträffande äldre skadeståndslivräntor somutges direkt av de skadeståndsskyldiga själva. Stockholmden På lagutskottets vägnar Närvarande:herrar i (fp), (). (), fröken (s), herrar (), i (c), (),(), (), herrar i (s), (). (vpk), (), () och i (s).