bet · FW01JoU31 · 1973-12-31 00:00:00 — 1973:1, bil.11, JoU 1973:1, rskr 1973:86) att godkänna ett nytt avtal om gemensamfinansiering av arbetet. Enligt avtalet som gäller den 1 juli1973-den 30 juni 1976, skall vardera parten bidraga med 1,5 milj. kr. ochdärjämte för /74 med ett tUläggsbidrag om . varigenom4 milj. kr. står till forskningens förfogande /74. Av detta beloppskall lägst 1,2 mUj. disponeras för forskning rörande avfallsfrågor. Enligt kungörelsen (1969:3 56) om miljövårdande åtgärderinom industrin kan statsbidrag utgå tUl åtgärder som minskar vatten- ellerluftvårdsförorening eller buller från industriell anläggning. Bidrag utgårnormalt med ett belopp som motsvarar högst av godkäntbidragsunderlag men får för en och samma anläggning inte överstiga 2,5 mUj. kr.om inte särskilda skäl föreligger. Vidare kan enligt kungörelsen (1972:280) omstatligt stöd till avfallsbehandling bidrag utgå till dels anläggning forbehandling av avfall med undantag för endast hushållsavfall, om ändamålet medanläggningen framstår som angeläget frän allmän synpunkt, dels kostnad förlagring t. v. eller av kemiskt avfall eller annat avfall som ärmiljöfariigt. ning kan utgå med högst avinvesteringskostnaderna. Bidraget tUl lagring av kemiskt avfall har formen aven statlig garanti för eventuella förluster, som kan uppstå till följd avsvårigheter att beräkna mottagningsavgifterna. Utgifterna för statsbidrag tUlmiljövårdande åtgärder inom industrin och till avfallsbehandling bestrids frånanslaget Bidrag till mUjövårdande åtgärder inom industrin m. m., vilket /74 utgör 50 milj. kr. 1 sammanhanget kan nämnas att i bidrag till kommunalaavloppsreningsverk m. m. för /74 anslagits 255 milj. kr. För mUjövårdsinformation utgår anslag med 1 650 000 kr.för /74 och till rikskampanj mot nedskräpning med . Förutom nu nämnda anslag utgår betydande stöd tillmiljövårdsforskning från bl. a. statens råd för skogs- och jordbruksforskning,statens naturvetenskapliga forskningsråd, statens medicinska forskningsråd ochstatens råd för byggnadsforskning. De statliga stödåtgärderna inom avfallshanteringsområdetär som framgår av det anförda huvudsakligen inriktade på forsknings- ochutvecklingsarbete. Kommunerna är därför med undantag för statsbidragen tillavloppsreningsverk och avfallsbehandling hänvisade till att själva finansierakostnaderna för avfallshanteringen. Genom lagen (1965 :54) om kommunalarenhållningsavgifter har emellertid kommunerna möjlighet att genom avgiftererhåUa full kostnadstäckning för såväl insamling som behandling av det avfallsom omfattas av det kommunala renhållningsmonopolet. För kvittblivning av avfall stårett flertal olika metoder till buds. Det vanligaste sättet är uppläggning utanförbehandling. av allt avfall i landet omhändertas pä dettasätt. Skötseln av sädana upplagsplatser varierar starkt. I en del fall läggsavfallet utan vidare åtgärder på hög med åtföljande risker för självantändning,vattenförorening, dålig lukt m.m. I en del fall har upplagsplatser noggrantiordningställts och planerats före begagnandet samt påläggs dagligentäckmassor. Vid uppläggning utan förbehandling erhålles en viss nedbrytningsprocess,och avfallsmängden kan härigenom reduceras . I viss utsträckning förekommer det att avfalletförbehandlas före uppläggningen. Förbehandling sker genom sönderdelning ochmålning av avfallet i något slag av inaskinell utrustning. Metoden är tillpåtaglig fördel för nedbrytningsprocesserna. Man får ett snabbare förlopp, ochdet utlagda avfallet är inte längre begäriigt för skadedjur. Vidare erhålls enomedelbar volymreducering med samt en slutprodukt i vilken deolika avfallskomponenterna blandats. Ett sättatt ytterligare påskynda nedbrytnings- eller omvandlingspro- cessen är kompostering. Omvandlingsprocesserna äger rummed hjälp av mikroorganismer (bakterier, svampar, protozoer etc.) och utgörs aven serie oxidationer och reduktioner. Slutprodukter blir bl. a. kolsyra, vattenoch oorganiska salter. En del av den frigjorda energin går åt till uppbyggnadav nya mikroorganismer, medan en del höjer temperaturen i kompostmaterialet.Temperaturhöjningen är från flera synpunkter en viktig faktor.Omvandlingsprocesserna skall ske inom det termofila området, dvs. ungefärmellan 45 och 75 C. En temperaturhöjning upp till 70 C ansesvidare vara tUlräcklig för avdödning av patogena bakterier och även maskägg vidinblandning av avloppsslam i komposten. Inom större tätorter utnyttjas förbränning som huvudmetodeller vid sidan av andra tillvägagångssätt för att bli kvitt kommunalt insamlatavfall. Förbränning användes även för att omhänderta avfall från industrier,sjukhus m. m. Genom förbränning uppnås en snabb och betydande reducering avavfallsvolymen. Metoden ställer emellertid höga krav på rening av rökgaserna.Andelen papper i hushållsavfall ger ett högt värmevärde och avfallet kan brännasutan tillsatsbränsle. Härigenom kan avfallet användas som bränsle. Devanligaste användningsområdena för den värme som tUlvaratas vid sopförbränningär a) inom den egnaanläggningen till förvärmning av förbränningsluften och uppvärmning avbyggnaderna, b) framställningav varm- eller hetvatten för inmatning på ett fjärrvärmenät eller för leveranstill ett närbeläget sjukhus eller någon industri, c) framställningav ånga, som används på samma sätt, samt d) framställningav överhettad högtrycksånga för generering av elektrisk ström via ångturbiner. För vissa speciella typer av avfall användes andrakvittblivningsmeto-der. Latrin t. ex. kan tömmas i avloppsreningsverkensslambehandlingsdel eller komposteras i bassänger efter tillsats av torvströeller liknande, varvid som slutprodukt erhålles ett jordförbättringsmedel. Slam från avloppsreningsverk lagras ofta. I vissutsträckning förekommer att slammet sprids på åkrarna som gödsel. Kemiskt avfall kan innehålla sådana beståndsdelar att detmed nuvarande metoder ej kan behandlas utan betydande risker för miljön. Försådant avfall står f. n. ingen annan metod än lagring till buds. Vissa typer av avfall frän ihuvudsak industriell verksamhet är av sådan beskaffenhet att de kan bearbetasoch nyttiggöras. Klassiska exempel på sådan återanvändning eller återvinningutgör järn- och stålskrot samt papper. Vid de svenska järn- och stålverkenbestår råvaruförsörjningen till av skrot, varav ca 40 procentutgör spill från egen verksamhet, och av den inhemska pappersförbrukningentUlvaratas . uppgick mängden av återanväntjärn-och stålskrot, som ej var spill från egen verksamhet, till och mängden av återanvänt papper tUl . Värdet avdet sålunda återanvända avfallet utgjorde 135 milj. kr. resp. 55 milj. kr. Inte blott inom järn-, stål- och pappersindustrin utanäven vid annan industriell verksamhet har man använt metoder föratt i största möjliga utsträckning kunna utnyttja råvaror och biprodukter genomåtervinning eller cirkulation. Som exempel härpå kan nämnas massaindustrin, därman utvecklat processer för att återvinna kokkemikalierna. Som ett led isträvandena att bevara och värna om vår yttre mUjö har detvuxit fram ett allt starkare intresse för att genom återvinning reduceraavfallsmängderna och spara naturtillgångarna. Nya metoder har tillkommU ochnya företag med speciell inriktning på återvinningsområdet har tUlskapats. Idet följande lämnas en redogörelse för återvinningsverksamheten här i landet.Av utrymmesskäl utelämnas härvid sådana verksamhetsgrenar som endast tUl enmindre del baserar sin produktion på externa restprodukter eUer avfall ellersom i hög grad utnyttjar intern återvinning eller recirkulation. Insamling av metaUskrot sker hos konsumenterna genom drygt1 000 uppköpare och ca 200 bilskrotare. Av bUskrotarna tUlhör 55 företagSveriges bilskrotares riksförbund. Uppköparna levererar sina produkter tiU ca400 partihandlare, av vilka omkring 140 är medlemmar i järn- ochmetaUskrothandlareföreningen. TUl partihandlarna kommer också en del leveranserfrån mindre och medelstora industriföretag. Leveranser av stålskrot tUl stålverkensker genom sju företag organiserade i föreningen . För export av skrot gäller särskilda bestämmelser. Genomavtal har den svenska stålindustrin åtagit sig att ta hand om hela denkvantitet den organiserade skrothandeln ställer tUl industrins förfogande underförutsättning bl. a. att skrotet är sorterat och rengjort på visst sätt.Vidare måste skrotet vara nedklippt tUl visst format. För detta ändamålbegagnas saxar. En annan bearbetningsmetod för smidbart järnskrot ärfragmente-ringsmetoden, vid vilken bl. a. gamla bilar, kylskåp och frysboxarpiskas sönder till fullvärdig skrotprodukt. Efter fragmenteringen skerseparering av det magnetiska materialet och skrotet går direkt till nyaprodukter, bl. a. armeringsjärn. En sådan fragmenteringsanläggning finns iHalmstad vid , som ägs av och tre storaskrotföretag. I finns också ett företag. ,vars verksamhet går ut på att med maskinell utrustning söndermala förorenademetaller och medelst en särskild process skilja ut olika kvaliteter. Företagetsom är under utbyggnad kommer bl. a. att kunna ta vara på det blandademetallavfall som uppkommer vid exempelvis bilfragmentering. För återvinning av tenn och stål av ölburkar har planeratsett företag i . Insamling av returpapper bedrevs tidigare av skrothandelnmen har numera övertagits av specialiserade insamlings- och inköpsföretag. Detstörsta är AB Industrileveranser i , som svarar för avpappersbrukens behov av avfallspapper. Även viss export av Av returpapperet kommer ca entredjedel från konverteringsindustri, wellpapp- och kartongfabriker,tryckerier, bok-binderier m.m. Allt pappersspill från denna sektor tas tillvara. En tredjedel kommer från varuhus, affärer och industrier huvudsakligen iform av emballage. Återvinning av returpapper inom denna sektor beräknas uppgåtill av tillgängligt avfallspapper. Den återståendetredjedelen av återvunnet papper utgöres av kantskärnings-rems och annat spillvid tryckning av dagstidningar och tidskrifter samt returupplagor ävensom vissabegränsade kvantiteter från hushållen. Till övervägande delen används det insamlade returpappereti hygienpapper, i kartong och som råvara för wellpapp. Ett företag i ,W. , tillverkar en byggplatta eller byggpanel, som till 80-90procent är baserad på avfallspapper. InsamUng av textilavfall, plastavfall och gummiavfall skergenom skrotbranschen. Textilavfallet, som tidigare haft stor betydelse, ärnumera utan egentligt värde. Av den insamlade kvantiteten, ca perår, används en del för takpappstillverkning, putsdukar m. m. eller exporteras. Gummiavfall, huvudsakligen bildäck, användes bl. a. förframställning av sprängmattor m. m. Det kan också efter regenerering komma tillanvändning i vissa gummiblandningar. Anläggning för detta ändamål finns vidTrelleborgs gummifabrik. Vidare kan begagnade däck med oskadade stommar efterregummering komma tUl återanvändning. En betydande del av alla last- ochentreprenaddäck får på så sätt en ökad livslängd. av allafordonsdäck här i landet är ej föremål för någon form av återanvändning. Återvinning av plastavfall sker endast i begränsadomfattning. Huvudsakligen är det fråga om spUl av termoplaster frän produktionav plastvaror. Vidare sker vid de stora varudistributionscentralerna enutsortering av förpackningsfolier, säckar, påsar m. m. av polyeter. Materialetsänds till en anläggning som efter fragmentering och tvättning återför det tillproduktion av ny förpackningsfolie för mindre kvalificerade ändamål somexempelvis säckar. Den årliga insamlingen av plastav-faU beräknas tUl ca 5 000ton. 1 fråga om glasemballage förekommer vid sidan av denform av återanvändning som returemballaget representerar en betydandeåtervinningsverksamhet. Inom förpackningsindustrin utgörs avråvarorna för glastillverkning av krossglas. Av detta produceras omkringhälften av glasbruken själva och hälften kommer från tapperier, bryggerier,livsmedelsindustrier m. fl. Inom skogsindustrin produceras stora mängder bark ochbarkavfall, ca 6 mUj. Huvuddelen av dessa brännes och rökgasernasvärmeinnehåll utnyttjas i viss utsträckning. Smärre kvantiteter komposterasoch kommer efter ytterligare behandling till användning somjordförbättringsmedel. används även vid vägbyggnad. Annat avfall i form avsågspån, hyvel- och kutterspån tas till stor del till vara inom den starkt expanderande träfiber- och spånskiveindustrin. även för uppvärmningsändamål och för virkestorkning. Omhändertagande och återvinning av kemiskt avfall, däriinbegripet avfallsolja, erbjuder speciella problem med hänsyn tUl bl. a. attavfallet är spritt i många mestadels små kvantiteter, att det består av ettstort sortiment och att olika substanser är blandade. För insamUng av kemiskt avfall finns ett särskUt företag,, som disponerar 12 egna mottagningsanläggningar och 20kommunalt ägda. Reci levererar i sin tur den insamlade avfallsoljan tUl ABIndustridestillation i , i och AB Suprasanläggning i . Vid AB IndustridestUlation, som är ett dotterföretag tillSAKAB, mottages organiska lösningsmedel, oljeavfall och annat brännbart kemisktavfall. I fråga om lösningsmedlen sker återvinning genom destillation medan avfaUsoljanraffineras tiU eldningsolja, som därefter levereras till AB Supra. Övrigtkemiskt avfall destrueras genom förbränning. Även vid raffineras oljeavfall tilleldningsolja. Oljan levereras till . Skandinaviska oljecentralen mottager också oljeavfall, urvilket eldnings- och smörjolja återvinns. Totalt beräknas ovannämnda fyra företag omhänderta ca avfallsolja . Den avfallsolja, som genom Reci levereras till AB Supra,användes vid ammoniaktillverkning och ersätter därvid delvis eldningsolja.Metoden är unik och medför att ett flertal eljest svårförstörbara föroreningari oljan kemiskt omvandlas till substanser, som kan avlägsnas ur gasen i deefterföljande reningsstegen. T. o. m. de mycket miljöfarliga klorkol-vätena (t.ex. PCB) oskadliggöres i anläggningen. S. k. betbad från stålindustrin i form av saltsyra ochsvavelsyror kommer att omhändertas hos AB Ferriklor i förtillverkning av fällningskemikalier för avloppsreningsverk, bl. a. järnkloridoch järnsulfat. Företaget har påbörjat byggande av anläggningen,vilken beräknas komma 1974. iSöderfors har tagit i bruk en anläggning för intern återvinning avbetbad från tillverkning av specialstål. Anläggningen är i första hand avseddför internt bruk. Inom livsmedelsindustrin har öppnats nya möjligheter atttillvarata och i produktionen återföra avfall. , som är dotterföretagtill Fosfatbolaget, omhändertar avfaU från slakterier och charkuterier ochtUlverkar därav gelatin, foder, tvättmedel, lim, benmjöl m. m. Inom branschenfinns flera mindre företag bl. a. Trandaredströms benmjölsfabrik i . Vidmånga slakterier finns anläggningar för fodertillverkning av det internaavfaUet. Vid har tagits i bruk en anlägggning för mikrobiologiskrening av stärkelserikt avloppsvatten från potatishanteringen. Stärkelsenomvandlas i anläggningen till foderjäst. Pågående eller planerad försöksverksamhet För kompostering av kommunalt slamoch hushållsavfall kommer en anläggning att uppföras i . Provdrift ärplanerad tUl och försöket skall pågå . Olika komposteringsmetoderoch slamtyper skall därvid prövas samt drifttekniska och ekonomiskaerfarenheter insamlas och bearbetas. I fråga om hantering av hushållssopor har pågått en omfattande försöksverksamhet, syftande till ökad återanvändningav glas- och pappersavfall. Vid försöken har hushållen separerat glas-ochpappersavfall från övrigt hushållsavfall. Glaset och papperet har sedankontinuerligt insamlats och levererats till glas- och pappersbruk. Verksamhetenhar avsett både områden med flerfamiljshus och villaområden och har bedrivitsi Boriänge, , , , , och , därockså försöken startade inom bostadsområdet . 1 Stockholmhar en hkartad försöksverksamhet pågått genom utplacering av containers vidrenhållningsstationer för insamUng av glas resp. papper. Ytterligareförsöksverksamhet är planerad i bl. a. , , och Kumla. I anledning av försöksverksamheten i har vid PLMbyggts upp en testanläggning, i vUken blandat glas- och plåtavfall frånhushållen kan tas emot. I anläggningen mals avfallet och glas, bleck- ochaluminiumbitarna separeras. I fråga om övrig försöksverksamhet inomavfallshanteringsområdet hänvisas till följande redogörelse för forsknings- ochutvecklingsverksamheten. Här må blott nämnas att på initiativ av de nordiskaländernas industriförbund en avfallsbörs kommer att inrättas i september 1973.Börsen kommer att knytas till skall utgöra en clearingcentral för avnämare och förbrukare av industrielltavfall. Pågående eller avslutade statliga utredningar Maj:ts bemyndigandetillkallades en särskild sakkunnig för att utreda frågor rörande omhändertagandeoch behandling av kemiskt avfall. Utredningen avgav ett delbetänkande "Kemisktavfall uppgifter och organisation" (se Jo 1971 :8), som främst innehöllförslag till organisatoriska lösningar. Sålunda föreslogs att naturvårdsverketskulle få vidgade resurser för att kunna fullgöra den centrala tillsynen överfrågor angående renhållning och avfallsbehandling, att Institutets för vatten-och luftvårdsforsknings program skulle utvidgas till att omfatta helaavfallsområdet. Vidare framhölls att ytterligare åtgärder i lagstiftningshänseendebehövdes för att tillgodose de krav som. från miljövårdssynpunkt kunde ställasnär det gällde omhändertagande och behandling av kemiskt avfall. Kungl.Maj:t uppdrog härefter åt utredningen att för statens räkning förhandla och - under förbehåll av Kungl. Maj:tsgodkännande träffa avtal med Stiftelsen Industrins vatten- ochluftvårdsforskning och andra intressenter om gemensam finansering av ettprogram för forsknings- och utvecklingsverksamhet rörande behandling av avfallfrån hushåll, industriell verksamhet m. m. Enligt direktiven för uppdragetskulle utredningen härvid bl. a. beakta vad jordbruksutskottet anfört ibetänkande JoU 1971:55. Sedan avtalet träffats mellan stiftelsen och statenavgav utredningen en promemoria angående program för forsknings- ochutvecklingsverksamhet rörande behandling av avfall från hushåll, industriellverksamhet m. m. Enligt avtalet, som gällde för tiden den 1 juli 1972den 30juni 1973, skulle verksamheten bedrivas i enlighet med ett till avtalet fogatramprogram. På grundval av utredningens förslag beslöt statsmakternaår 1972 (se prop. 1972:1, bil. 11, och 1972:39, JoU 1972:1 och 1972:19) attutöka resurser, att godkänna det mellan staten och StiftelsenIndustrins vatten- och luftvårdsforskning träffade avtalet samt att till stödtill kollektiv forskning inom miljövårdsområdet anvisa ett anslag om 1 500 000kr. Utredningen rörande omhändertagande och behandling avkemiskt avfall m. m. avgav sitt slutbetänkande "Kemiskt avfall uppgifter och organisation, del II" (Ds Jo 1973:1). I betänkandet angesvissa riktlinjer för hanteringen av kemiskt avfall och påpekas olika åtgärdersom bör vidtas för att reducera avfallsmängderna. Utredningen framhåller viktenav att avfallssituationen klarläggs genom branschvisa inventeringar samtbetonar länsstyrelsernas och hälsovårdsnämndernas betydelse för att åstadkommaen tillfredsställande avfallshantering. Härvid rekommenderar utredningen attnämnderna inhämtar uppgifter om hur avfallsfrågorna för olika industrier löses.Utredningen föreslår att kommunala renhållningslagen ändras så att Kungl.Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer får möjlighet att besluta omkommunalt renhållningsmonopol pä hanteringen av annat avfall än hushållsavfall.Även viss ändring i läkemedelsförordningen föreslås. Betänkandet harremissbehandlats och är f. n. föremål för övervägande inom Kungl. Den tillkallade miljökontrollutredningen avgav år1972 ett betänkande med förslag till lag om hälso- och miljöfarliga varorvilket låg tUl grund för den vid årets riksdag antagna lagen i ämnet. Enligtdirektiven (se riksdagsberättelse Jo:20) skulle utredningen jämvälomfatta organisationen av ett informationssystem dels på miljövårdsområdet vari inbegripes bl. a. vatten och luftvård samt övrig naturvård dels i frågaom gifter och andra preparat som kan vara skadliga från hälso- och miljösynpunkt.Utredningen har redovisat denna del av utredningsuppdraget i ettslutbetänkande, Miljövårdens informationssystem (SOU 1973:36), vartill sombilaga fogats en av statskontoret gjord förstudie (SOU 1973:37). I betänkandetframläggs förslag till i första hand en försöksverksamhet med ett informationssystem.Målsättning för systemet anges vara att ge myndigheter och andra organ underiagför en effektivare kontroll över miljön och styrning av de faktorer som påverkar eller kan påverka denna.Informationen skall huvudsakligen avse hälso- och mUjöfarliga varor samt den s.k. yttre miljön, omfattande vatten- och luftvård samt övrig naturvård. Somnaturvård betraktas bl. a. sådan verksamhet som syftar till att förhindra ellernedbringa föroreningar av vatten, luft, mark och levande organismer samt tillatt motverka bullerstörningar och olägenheter från avfallshantering.Informationssystemet föreslås i ett inledningsskede omfatta ett 20-talinformationsområden, bl. a. information från produktkontrolleran-de verksamhetenligt lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor, information fråntUlsynsverksamhet enligt miljöskyddslagen, hälsovårdsstadgan ochstrålskyddslagen samt framtagning av offentlig statistik över miljövårdenskostnader och resultat. Även information om avfall och avfallsbehandling böringå i systemet, men utredningen har ej ansett sig f. n. kunna framlägga någotförslag till informationsrutiner. Informationen skall enligt förslagettillhandahållas dels som direkt rapportering till enskilda användare, dels somoffentlig statistik över förhåUanden av allmänt intresse. Som huvudman förinformationssystemet under försöksverksamheten föreslås ett särskilt organ,miljödatanämnden. Miljöfarliga varor berörs även 1972 avgivetslutbetänkande (se Ds K 1972:5) av den tillsatta utredningen angåendebefordran av farligt gods på väg m. m. Utredningen som enligt direktiven bl. a.hade att utreda frågan om skulle ansluta sig till en europeisk överenskommelseom internationell transport av farligt gods på väg redovisade denna delav uppdraget i betänkande Europeisk överenskommelse om internationell transportav fariigt gods på väg (ADR) (SOU 1971:20 jämte bilagor, SOU 1971:21-23). Islutbetänkandet framläggs förslag tUl lagstiftning om transport av farligtgods, varmed förstås varor som med hänsyn till explosiva, brandfarliga,giftiga, frätande eller andra därmed jämförliga egenskaper kan befaras vidtransport medföra skada hos människor eller skadlig verkan i miljön. Denföreslagna lagen omfattar således även transporter av farligt avfall. Iförslaget regleras närmare under vUka förutsättningar transport av farligt godsfår ske. Det föreslås vidare att tillsyn över efterlevnaden av lagen skallutövas av en särskild myndighet. Proposition på grundval av utredningensförslag förväntas föreligga . Maj:ts bemyndigande tillkallades år 1971sakkunniga för utredning rörande kostnaderna för miljövården, varmed avsesvården av den yttre miljön i vid bemärkelse. Enligt utredningsdirektiven (se1972 års riksdagsberättelse Jo:28) bör utredningen översiktligt kartlägga vilkakostnader som är förenade med ohka åtgärder inom miljövårdens område och därvidbl. a. studera och framlägga förslag om fördelningen av kostnaderna mellanstat, kommun och enskilda, samt pröva om de ekonomiska stödåtgärder, som kommittill användning för att styra kostnadsfördelningen, bör omfördelas ellerutsträckas till andra områden t. ex. avfallshantering. Utredningens arbeteberäknas pågå . Mot bakgrund av att det statliga forskningsstödet ochforskningsarbetet inom miljövårdens område är splittrat på ett stort antalinstitutio- ner och organ, tillsattes en utredning med uppdragatt samordna forskningen. Enligt utredningsdirektiven (se 1973 årsriksdagsberättelse Jo:25) skall utredningen bl. a. göra en inventering avstatens nuvarande insatser för mUjövårdsforskning.