bet · FW01KU20 · 1973-12-31 00:00:00 — Naturalisationsärendenasmångskiftande natur med betydande individuella variationer gör det, enligtutskottets mening, särskUt angeläget att Kungl. Maj :t som praxisstyrandemyndighet lämnar en så utförlig motivering som möjligt i sina beslut. Det bördock observeras att av hänsyn till såväl enskilda som allmänna intressennärmare motivering av besluten i vissa faU ej bör lämnas Gfr förvaltningslagen17 § första stycket p. Utskottet har vidare uppmärksammat att, trotsutformningen av 6 § medborgarskapslagen, i stort sett samtliga Kungl. Maj:tsdispenser ges med hänvisning endast till föreliggande "särskildaskäl", vUket naturligt nog försvårar tolkningen av innebörden i dessabeslut. Gränsdragningen mellan de fall där tUl följd av särskUdaomständigheter - naturaUsa-tionsviUkoren anses uppfyllda och de faU där"särskUda skäl" föranleder dispens från något eller några av destipulerade vUlkoren är också ofta oklar. Vad gäUer handläggningen av ärendena har undersökningengett utskottet anledning att framhålla kommunikationsprincipens stora betydelse(se t. ex. KU 1968:15 s. 11-13 och prop. 1971:30 s. 465-471). Det bör erinrasom att i 15 § förvaltningslagen (1971:290) numera slås fast principen attmyndighet har skyldighet att ex officio underrätta part om utredningsmaterialeti ett ärende och att lämna honom tiUfäUe att yttra sig över det. Undantagsvisfår myndighet dock i vissa faU, t. ex. om åtgärderna är uppenbart obehövligaeller om ärendets avgörande ej kan uppskjutas, avgöra ärende utan kommunikation med part.Förvaltningslagen är visserligen inte direkt tillämpUg på ärenden hos Kungl.Maj:t. Statsrådsberedningen har emeUertid i särskUda anvisningar som utfärdatsi förklarat att förvaltningslagen i möjligaste män bör följasbeträffande förvaltningsärenden hos Kungl. Maj:t (jfr KU 1972:26 s. 10). Inämnda anvisningar, där bl. a. hänvisas till vissa uttalanden avkonstitutionsutskottet, anförs att bestämmelserna i 15 § förvaltningslagen böranvändas som riktlinjer i fråga om kommunikation. Utskottet har i något fall (frän ) uppmärksammatatt besvär, som inkommit i föreskriven tid till beslutsmyndigheten(invandrarverket) och överlämnats till Kungl. Maj:t efter besvärstidens utgång,ej upptagits till prövning. Något yttrande från invandrarverket har ej hellerinhämtats i detta fall. Det kan nämnas att enligt 12 § förvaltningslagen skallnumera besvär ändå upptas tUl prövning om besvärshandlingen före besvärstidensutgång kommit in tiU den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet.Med hänsyn till att även detta stadgande i statsrådsberedningens nyssnämndaanvisningar förklarats böra följas hos Kungl. Maj:t torde dylika fall ej vidareuppkomma. Utskottet har i flera sammanhang understrukit vUcten avatt kännedom sprids om Kungl. Maj:ts beslut (se t. ex. KU 1971:34). Dettagäller naturligtvis i hög grad även naturalisationsärendena. Den omfattanderedovisning av Kungl. Maj :ts naturalisationspraxis som utskottet bUägger åretsgranskningsbetänkande kan ses som ett uttryck för den vikt utskottet lägger viden ökad information om Kungl. Maj:ts beslut i frågor av aUmänt intresse.Utskottet konstaterar med tUlfredsstäUelse den ökade informationsverksamhet sombedrivs av invandrarverket och förutsätter att ägnar dessainformationsfrågor fortsatt uppmärksamhet. Genom grundlagsändring, som träddei kraft den 17 febmari 1971, avskaffades den obligatoriska lagrådsgranskningenav vissa lagförslag och det överlämnades till Kungl. Maj:t att från fall tillfaU avgöra vilka lagförslag som skall underställas lagrådets granskning. I samband med årets granskningsarbete har utskottet Uksom undersökt omfattningen och inriktningen avlagrädsremisserna. Granskningen har omfattat de propositioner som under år 1972avgivits tUl och redovisas i en promemoria tUl detta betänkande,bilaga 6. Såsom närmare framgår av promemorian har det sammanlagdaantalet lagrådsremisser successivt minskat. Således var antalet 1970 omkring60, 1971 omkring 30, medan av de tiU avgivna propositionerna15 remitterats till lagrådet. Som jämförelse kan nämnas, att det totala antaletlagpropositioner 1970 var drygt 90, 1971 omkring 75 och 1972 omkring 50. Lagrådetsframtida ställning behandlas i det förslag tiU ny författning som avlämnats till . Då utskottet intevUl föregripa riksdagsbehandlingen av författningsfrågan, föranleder åretsgranskning av lagrådsremisserna inte något utskottets uttalande i förevarandesammanhang. Redovisning av remissvar i propositioner Remissförfarandet är liksomutredningsväsendet ett led i regeringsärendenas beredning. Regeringsformen §10 innehåller de grundläggande bestämmelserna om remissförfarandet. Där stadgassåledes, att ärendena skall, innan de föredras hos Konungen i statsrådet, genomnödiga upplysningars inhämtande frän vederbörande ämbetsverk beredas avföredraganden. Enligt 17 § departementsinstruktionen (1965:386) ägerchefstjänsteman och efter departementschefens bestämmande annan tjänstemaninfordra förklaring, upplysning eUer yttrande, som fordras för ärendetsberedning. I praxis ges i stor utsträckning även andra organ änmyndigheter tUlfäUe att yttra .sig över utredningsförslag eller andraframstäUntngar som är föremål för regeringens överväganden. Sålunda är bl. , , , ochKooperativa förbundet ofta förekommande remissinstanser. I samband med granskningen av statsrådsprotokoUgjorde utskottet sättet för redovisning av remissyttranden i till riksdagenavgivna regeringsförslag tiU föremål för en förhållandevis ingåendeundersökning. Denna föranledde inte utskottet tiU något särskUt uttalandeutöver att utskottet anslöt sig tUl innehållet i de av statsrådsberedningenutfärdade särskilda anvisningarna för propositionsskrivning, vari bl. a.uttalas, att remissyttranden skall redovisas detaljerat och så fuUständigt somsaken fordrar samt att det är av vikt, att remissammanställningarna ger en klaroch representativ bild av de mera vägande ståndpunkterna i alla viktigarefrågor. Som en uppföljning i mindre skala av föregående årsundersökning har vid årets granskningsarbete remissredovisningen i tre avKungl. Maj:ts tUl avgivna lagförslag ellerlagändringsförslag gjorts till föremål för särskilt studium. Det rörpropositionen 1972:23 angående ändring i radiolagen, propositionen 1972:24angående ändrad organisation av verksamheten med hjälpmedel för handikappadem. m. samt propositionen 1972:131 angående ändring i lagen om otillbörlig marknadsföringm.m. Den jämförelse som i förevarande tre fall gjorts mellanremissvarens innehåU och dessas redovisning i propositionerna har inte gettutskottet anledning tUl något särskilt uttalande. Vissa företagsdemokratifrågor vidorganisationsförändringar i statsförvaltningen har utskottettill särskild granskning upptagit frågor rörande regeringsärendenas beredning.I förra årets granskningsbetänkande (KU 1972:26) behandlades sålunda bl. a.det statliga utredningsväsendet och remissförfarandet, varvid särskild uppmärksamhetägnades redovisningen av remissyttranden i propositioner. Sistnämnda fråga harsom framgått även varit föremål för visst studium. Arets granskningav regeringsärendenas beredning har dessutom inriktats på det specieUa inslag iberedningsprocessen som gäller de anställdas rätt tiU samråd och information,innan beslut fattas om större organisationsförändringar inomstatsförvaltningen. Utskottet har sålunda granskat ett antal ärenden angåendeväsentliga organisationsförändringar som Kungl. Maj:t beslutat förra året.Bland dessa kan nämnas sammanslagningen av arbetarskyddsstyrelsen ocharbetsmedicinska institutet, den nya instruktionen för styrelsen för tekniskutveckling, omorganisationen av , arbetsmarknadsstyrelsenoch samt inrättandet av lekmannastyrelse vid patent- ochregistreringsverket. Enligt kungörelsen (1968:104) om företagsnämnder m.m. inomstatsförvaltningen har företagsnämnd tiU uppgift att som organ för samråd ochinformation mellan myndigheten och de anstäUda verka för bästa möjligaarbetsresultat och arbetstiUfredsställelse. I fråga som är väsentlig förmyndigheten och dess anställda skall i princip samråd och informationregelmässigt ske i företagsnämnd, innan myndigheten fattar beslut och genomförförändring. Avsikten med denna ordning är att ta till vara de anställdaserfarenheter och kunskaper och tillgodose deras intresse av insyn imyndighetens verksamhet. SärskUt skall därvid beaktas organisatoriska, tekniskaoch ekonomiska förhållanden, personalfrågor och andra förhållanden vUkasbelysning är ägnad att främja effektiviteten i arbetet, underlätta samarbetetinom myndigheten och öka trivseln på arbetsplatsen. Enligtföretagsnämndskungörelsen åligger det myndigheten att fortlöpande lämnaföretagsnämnden redogörelse för bl. a. föreslagna, planerade eUer företagnaomläggningar eller andra viktigare förändringar av drifts- eUerarbetsförhållanden vid myndigheten. Beträffande väsentlig förändring i form avt. ex. omorganisation skall samråd möjligt ske i nämnden om åtgärdensföljder för de anställda. Det åligger även företagsnämnd att fortlöpandeinformera de anställda om sitt arbete, s. k. vidareinformation. Enligt utskottet utgör det samrådsförfarande somförutsatts i företagsnämndskungörelsen ett viktigt led inför stäUningstagandetiU frågor om större organisationsförändringar. Den företagna granskningen hargett utskottet anledning att framhålla att tillämpningen av företagsdemokratiskaprinciper är en väsentlig del av beredningen av ifrågavarande ärenden. Innanbeslut fattas av Kungl. Maj:t bör därför erforderligt samråd ha förekommitmellan vederbörande myndighet och anställda. Även om hittillsvarande praxis i detta avseende inte varithelt enhetlig torde en dyUk ordning i flertalet fall redan tillämpas i . I Ukhet med föregående år harutskottet granskat utgivningen av Svensk författningssamUng (SFS). I förraårets granskningsbetänkande (KU 1972:26) erinrade utskottet bl. a. om att detvid ett flertal tiUfäUen förekommit förseningar vid utgivningen av SFS och attutskottet i anledning härav understrukit vikten av att författningarna utkommeri vederbörlig tid, dvs. att de verkligen finns tryckta och utgivna den angivnautgivningsdagen. Utskottet har härvid hänvisat tUl utredningen omförfattningspublicering (SOU 1970:48), som bl. a. föreslagit att man inte, utomi trängande fall, bör sätta författning i kraft tidigare än efterutgivningsdagen. Vid granskningen av författningsarbete kankonstateras att det totala antalet utgivna författningar, efter en successivökning från 775 författningar , 1969, 1 1970 och 1 275 år1971, minskat tiU 839 författningar. Trots denna minskning harantalet författningar som satts i kraft dagen efter det de "utkommit fråntrycket" ökat från drygt 150 under är 1971 tUl inemot 200 under är 1972.Det bör härvid observeras att med det numera tillämpade systemet medveckoutsändning av SFS, vUket inneburit vissa förbättringar beträffandedistributionen av författningarna, dessa normalt kan vara abonnenterna tiUhända efter utsändningen från tryckeriet. Mot denna bakgrundframstår det som aUtmer angeläget att författningarna inte sätts i kraft såtidigt som dagen efter det de "utkommit från trycket". har vidare i flera fall uppmärksammats attförfattning utkommit från trycket efter det den trätt i kraft. Detta gäller bl.a. kungörelsen (1972:3) om ikraftträdande av lagen (1971:858) om ändring ilagen (1966:664) med vissa bestämmelserom immunitet och privUegier ochkungörelsen (1972:305) med förordnande enligt 4 § nyssnämnda lag (1966:664)samt kungörelserna (1972:838 och 839) om ändring i m. m. ochFINEFTA-överenskommelsen. Enligt uppgift från statsrådsberedningen har vidarekungörelsen (1972:698) om avtalet mellan och Europeiska ekonomiskagemenskapen utsänts från tryckeriet efter ikraftträdandet. Denna författninghar emellertid genom särskUda åtgärder från statsrådsberedningens sida håUitstUlgänglig i vissa centrala boklådor i och ute i landet i en mindreupplaga redan före ikraftträdandet. Detsamma gäller Kungl. Maj:ts brev(1972:805) till kommerskoUegium om bemyndigande för kollegiet att meddela vissatillstånd beträffande elektriska starkströmsledningar m.m. och kungörelsen(1972:806) om ändring i kungörelsen (1971:963) om tullfrihet för varor frånutveckhngsländerna. Utskottethar i de senaste årens granskningsbetänkanden påpekat att inte i något fall de föreskrivna registren till SFSutkommit i rätt tid. Den genomsnittliga förseningen för de kronologiska månadsregistrenvar . Med anledning härav har utskottetunderstrukit vikten av att det finns ändamålsenUga register till SFS, utkomna ivederbörlig tid. Som nämndes betänkande kommer emellertid tillsvidare, dvs. försöksverksamhet med innehållsförteckningar tillutsändningar av SFS pågår, kronologiska månadsregister tUl SFS inte att utges.Efter har sålunda endast utgetts kvartals- och halvårsregister förSFS. Dessa register synes vara mer lättillgängliga och användbara än deförutvarande registren. I detta sammanhang kan även erinras om det pågåendearbetet inom statsrådsberedningen som syftar till att med utnyttjande av modernADB-teknik upprätta och ge ut olika slags författningsregister. Bland annat äravsikten att upprätta en förteckning över samtliga under de senaste femtio årenutkomna och fortfarande gällande författningar. Som utskottet framhålUt i 1971års betänkande bör en dylik förteckning vara av stort värde. Utskottet uppmärksammade vid granskningen av 1971 årsförfattningsarbete att man i allt större utsträckning utger särskUdarättelseblad tiU redan utfärdade författningar, som varit felaktiga i oUkahänseenden. Utskottet erinrade härvid om att utredningen omförfattningspublicering föreslagit att tryckfel och liknande fel rättas genomsärskUda notiser i stället för genom s. k. kartongblad. Även harutgetts åtskiUiga dyUka kartongblad. Författningar rättade pä detta sätt harförtecknats i bilaga 7 tUl detta betänkande. Av förteckningen framgår attändringarna oftast avsett smärre, redaktionella fel eller misskrivningar, dvs.fel av det slag som enligt nyssnämnda förslag borde rättas genom särskildanotiser. I några fall har rättelserna haft viss saklig innebörd t. ex. tUläggav ett preparat i en narkotikaförfattning (SFS 1972:113) och tUlägg av ensärskild paragraf om utmätning av viss registreringsavgift i SFS 1972:478.Vidare framgår att de utfärdade rättelserna liksom i vissa fallej föranlett motsvarande ändringar i vederbörande statsrådsprotokoll. skrivelser till Kungl. I samband med åretsgranskningsarbete har utskottet i likhet med tidigare är (se KU 1971:34 s. 20och KU 1972:26 s. 5) tagit del av den redovisning Kungl. Maj:ts skrivelse1973:3 som lämnats beträffande behandlingen av skrivelser tillKungl. Maj :t. I enUghet med vad utskottet förordade harredovisningen, som avslutats per , lämnats riksdagensamtidigt med statsverkspropositionen, alltså före allmännamotionstidens utgång. Enligt utskottet har detta varit till fördel förriksdagens ledamöter. Utskottet har beträffande riksdagsskrivelsernas behandUnggjort vissa ärenden tiU föremål för mer ingående studium. ämnesområde har utskottet sålunda särskUt övervägtbehandlingen hos Kungl. Maj:t av skrivelse (rskr 1972:24) den 8 mars1972 i vilken hemställde hos Kungl. Maj.t att länsberedningen skuUefå i uppdrag att inrikta utredningsarbetet på en utbyggnad av landstingen tUlregionala självstyrelseorgan med ansvar för bl. a. den regionalasamhällsplaneringen. I en inom utskottets kansli upprättad promefnoria bilaga8 tUl betänkandet lämnas vissa uppgifter om Kungl. Av promemorian framgår, att Kungl. Maj :t överlämnadeskrivelsen tUl länsberedningen under erinran om att utredningenenligt sina direktiv har att pröva de principförslag somlänsdemokratiutred-ningen framlagt (SOU 1968:47). Detta innebär enligtutskottet att den av aktualiserade frågan blir föremål för enförutsättningslös prövning i samband med utredningens överväganden angåendearbetsfördelningen mellan staten och kommunerna. Det har emeUertid gjortsgällande att Kungl. Maj:t genom att ej uttryckUgen uppdra åt länsberedningenatt ge sitt arbete den inriktning begärt skulle ha åsidosatt enviktig princip i det parlamentariska systemet. I denna del vUl utskottet tiU en början erinra om attutskottet i flera sammanhang framhållit vikten av att Kungl. Maj :t respekterarriksdagens vUjeyttringar och i möjligaste mån effektuerar utredningsönskemålfrån . Arbetet inom offentliga utredningar betraktastraditionellt som ett led i beredandet av regeringsärendena. Ettutredningsbetänkande syftar som regel tiU att efter remissbehandUng utgöraunderlag för en proposition tUl . Den slutliga prövningen i sådanaärenden är således en uppgift för . På regeringen ankommer att underparlamentariskt ansvar bereda ärendet i den utsträckning som erfordras.Riksdagsuttalanden om viss inriktning av arbetet i en pågående utredning fårdärför enligt utskottet självfallet inte leda tUl att de frågor regeringenanser bör prövas inte blir utredda. Följaktligen måste alltid regeringen hamöjlighet att låta utredningen pröva alla de synpunkter som regeringen självbedömer som nödvändiga för att kunna bedriva sitt propositionsarbete. Med hänsyn tUl det anförda finner utskottet att de i dennu aktuella riksdagsskrivelsen uttryckta önskemålen frän sida bUvittillbörligen beaktade genom de åtgärder som vidtagits av regeringen. I en kansUpromemoria bilaga 9 till betänkandet lämnasvissa uppgifter om behandlingen av en skrivelse från som rör tUlsynenoch kontrollen av automat- och roulettspel. Utskottets granskning i denna delhar inte föranlett något särskUt uttalande. Utskottet har vidare företagit en särskUd undersökningbeträffande vilka åtgärder Kungl. Maj :t vidtagit i anledning avtiUkännagivanden som gjort i ärenden som beretts avutbUdningsutskottet . Undersökningen som redovisas som bilaga10 tUl betänkandet har gett vid handen att viljeyttringartillbörligen beaktats. Regeringens handlande i viss nödsituation I en inom utskottets kansUupprättad promemoria bilaga 11 tUl detta betänkande lämnas vissa uppgifterangående regeringens handlande i samband med den uppmärksammadeflygplanskapningen . Händelseförloppetvar i korthet följande. Ett svenskt passagerarflygplan tillhörigt SAS kapades den15 under flygning mellan och . Ombord befannsig ett 80-tal passagerare och en besättning om fyra personer. Kapningenutfördes av tre jugoslaver, enligt uppgift medlemmar av den kroatiskaUstasjarörelsen. Kaparna tvingade planets befälhavare att ändra kurs och flygatill BuUtofta. Efter landningen krävde kaparna som viUkor för att passagerarnaskuUe fä lämna planet att sju angivna kroater som var intagna på olikafängvårdsanstalter i , skulle friges och utlämnas till kaparna.UppfyUdes inte kravet skulle planet sprängas. Av dessa kroater hade två dömtsför mordet på den jugoslaviske ambassadören i , tre fördelaktighet i detta mord och de två övriga för ockupation av det jugoslaviskakonsulatet i tidigare . Förhandlingar med kaparna ägde rum under ledning avjustitieminister , som infunnit sig på flygplatsen. Under dessaförhandlingar hade fortlöpande telefonkontakt med statsministern ochflertalet övriga regeringsledamöter, som samlats i kanslihuset i . Regeringen beslöt att de angivna sju internerna skulleföras till BuUtofta, vUket skedde genom polisens försorg. Transporten ägde rummed mUitärt flyg. Sedan internerna informerats om läget av samt perradio fört samtal med kaparna förklarade sex av de sju internerna att deönskade medfölja planet, som enUgt kaparna skulle avgå tOl en icke angivendestination. Det beslöts att de sex internerna skulle få gå ombord pä planet.När detta skett tilläts ett trettiotal passagerare lämna planet. Kort därefterframställdes ett krav från kaparna att en mUjon svenska kronor skulle utbetalasi skadestånd för att återstående passagerare skuUe släppas. Man lyckades skaffafram ca som överlämnades tUl kaparna, varefter passagerarna ficklämna planet. Kvar ombord befann sig fortfarande besättningen. Planet avgickdärefter tiU . Kaparna och internerna greps där av den spanska polisenoch befinner sig fortfarande i . Utlämning till har begärts hosde spanska myndigheterna. Något konseljbeslut eller någon redovisning i övrigt avregeringens åtgärder i samband med flygplanskapningen föreligger enligt uppgiftinte. Inom har emellertid upprättats en promemoria (se s.186 i detta betänkande), vari en del praktiska frågor som aktualiserades ianledning av flygplanskapningen berörs, nämligen frågor om sammankallande avstatsråd, kommunUcation kanslihusetberörda statliga ämbetsverk och vissasäkerhetsfrågor. a. motbakgrund av flygplanskapningen har regeringen på grundval av förslag som utarbetats av en parlamentariskt sammansattkommission, som tillkallades i proposition tUl årets riksdag (prop.1973:37) föreslagit en särskUd lag om åtgärder mot vissa våldsdåd medinternationell bakgrund. Propositionenhar nyhgen antagits av (JuU 1973:18). Den lösensumma på ca som utbetalades tiUkaparna har i årets statsverksproposition redovisats bland oförutsedda utgifter(prop. 1973:1 biL 16). Händelserna i samband med flygplanskapningen tiUdrog sighelt naturligt mycket stor uppmärksamhet. Även i vårt land har det på senaretid tUltagande antalet våldsdåd med politisk bakgrund diskuterats i ohkasammanhang och gett anledning tUl allvarUg oro. Den nämnda SärskUda lagenom åtgärder mot våldsdåd med intemationeU bakgmnd får ses som ett uttryck fördenna oro. Vad så gäUer det nu aktuella kapningsfallet på BuUtofta måste enligtutskottets mening en bedömning av regeringens handlande naturligen ske motbakgrunden av de terroristdåd av hknande karaktär med tragisk utgång som vidflera tUlfäUen inträffat runt om i världen. Härom vittnar t. ex. händelsernaförra året på och i den olympiska byn i Miinchen som resulteradei att många människors liv gick tUl spUlo. Från strikt konstitutioneUasynpunkter förhåUer det sig otvivelaktigt sä att det konstitutionellaregelsystemet tiU följd av de specieUa förhållandena inte iakttogs avregeringen på en rad punkter i samband med kapningen. Frigivningen avinternerna och dispositionen av statens medel tUl lösensumma t. ex. varåtgärder som knappast kan anses lagligen grundade. Med hänsyn tiU den korta tidsom stod tUl buds i det hotfuUa läget kunde ej heller regeringsformens reglerbeträffande konseljbeslut m. m. iakttagas. Mot nämnda brister i regeringenshandläggning av flygkapningsfrågan måste vägas det ansvar för enskUdamänniskors - i detta fall flygpassagerarnas och besättningens - personligasäkerhet som åvilar myndigheterna och därvid ytterst regeringen. Regeringensbedömning att en uppenbar nödsituation förelåg var enUgt utskottets meningriktig. Utskottet har mot denna bakgmnd inte funnit anledning tUl anmärkningmot regeringens handlande i samband med flygplanskapningen. Det inträffade ger emeUertid anledning att ställa fråganom behovet av särskilda regler för extraordinära situationer . Vad gäUer de praktiska frågor som i korthet diskuteras iden tidigare nämnda promemorian, som upprättats inom ,anser utskottet att dessa frågor bör bU föremål för ytterligare överväganden,som bör syfta till att åstadkomma en ordning, som underlättar för regeringenatt snabbt och effektivt agera i en nödsituation. Frågan om behovet av särskUda grundlagsregler förextraordinära situationer i fredstid anser sig utskottet inte böra diskutera idetta sammanhang, eftersom utskottet kommer att behandla propositionoch motioner i författningsfrågan. Arbetsplan för (FåUan) Som inledningsvis nämnts harutskottet i samband med årets granskningsarbete studerat vissa frågor ianslutning tiU Kungl. Maj:ts handläggning av arbetsplan för utbyggnad avNynäsvägen vid . Det gäller alltså det uppmärksammade s. k.FäUanärendet, där kritik i oUka sammanhang riktats mot myndigheternas beslutangående väg-sträckningen. Bakgrunden tUl Kungl. Maj:ts befattning med ärendet är ikorthet följande. På grundval av en omfattande teknisk utredning faststäUdestatens vägverk arbetsplan för omläggning av , bl. a.sträckningen vid Fållan. Mot beslutet anfördes besvär hos Kungl. Maj :t av ettflertal sakägare, vUka bl.