bet · FW01SfU2 · 1973-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1973 SfU 1973:2 betänkande i anledning avmotioner om sänkning av pensionsåldern m.m. 1 detta betänkande behandlasmotionen 1973:23 av m. fl. (vpk) vari hemställs att 1) beslutar attden aUmänna pensionsåldern fr. o. m. sänks från 67 tiU 65år, 2) hos Kungl.Maj:t begär förslag till höstriksdag om de författningsändringar somföranleds av en sådan sänkning av pensionsåldern, 3) hos Kungl.Maj:t begär förslag till höstriksdag om de kostnadsuppräkningar somerfordras för en sänkning av pensionsåldern till ; motionen 1973:75 av . (c) vari hemställs att 1) fattarprincipbeslut om sänkning av den allmänna pensionsåldern från 67 till , 2) hos Kungl.Maj:t begär att förslag om sänkning av pensionsåldern skyndsamt föreläggsriksdagen; motionen 1973:282 av i (fp) varihemställs 1) attpensionsålderskommUtén erhåller uppdrag att med förtur utreda frågan omsänkning av den allmänna pensionsåldern från 67 till , 2) att dennakommittés förslag skaU innehålla bestämmelser om möjligheter tiU individuellavariationer utan den kraftiga reducering av pensionsbeloppet vid förtida uttagsom gäller; motionen 1973:646 av . (vpk) vari hemställs att 1) uttalar sig föratt genom lagstiftning tillerkänna inom gruvindustrin sysselsatta arbetare enfastställd pensionsålder vid 60 är och att hos Kungl. Maj:t begära att förslaghärom utarbetas och föreläggs , 2) hos Kungl. Maj:tbegär skyndsam utredning och förslag beträffande vilka andra grupper avarbetare med tunga, hälsofarUga och pressande arbeten som Ukaledes bör komma iåtnjutande av motsvarande lägre pensionering; motionen 1973:647 (jfr 1973:874) avherr m.fl. (fp) vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begär attpensionsälderskom-mittén får till uppgift att även lämna förslag på åtgärdersamhället kan vidta för att underlätta för äldre som så önskar att fortsättasitt arbetsliv; motionen 1973:1134 av . (fp) vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att förslagsnarast föreläggs om en i praktiken mer rörlig pensionsålder och sänkningav den allmänna pensionsåldern till 65 är, varvid reglerna på arbetsmarknadenoch pensionsbestämmelserna måste göra det möjligt för en person att i högregrad än nu bestämma den tidpunkt då han eller hon lämnar yrkesUvet. Ålderspension fränfolkpensioneringen och tilläggspensioneringen utgår i princip fr. o. m. denmånad under vilken den försäkrade fyller . Pensionsåldern inomfolkpensioneringen har gällt . Efter framställning från den försäkrade kan ålderspensiontas ut , dock tidigast fr. o. m. den månad den försäkradeuppnår . Om ålderspension tas ut , minskas pensionen med0,för som, då pensionen börjar tas ut, återstår till den månaddå den försäkrade fyller . Pensionsuttag kan också uppskjutas. 1 sådanafall ökas pensionen på motsvarande sätt , dock att hänsyninte tas till tid efter det att den försäkrade fyllt . En samordning ärföreskriven mellan uttag av foUcpension och tilläggspension. Förtida uttagmåste enhgt uttrycklig föreskrift avse båda pensionsandelarna. Sådan uttryckUgföreskrift saknas beträffande uppskjutet uttag, men reglerna har sådankonstruktion att den försäkrade inte har något att vinna på att ta uttilläggspension men vänta med uttag av folkpension eller tvärtom. Reduktionenav pensionen vid förtida uttag Uksom ökningen vid uppskjutet uttag - ärUvsvarig och bygger i huvudsak på försäkringsmatematiska beräkningsgrunder.Principen är att värdet av de sammanlagda pensionsbelopp som den försäkradeuppbär i sin hvstid skall bU detsamma oberoende av när han börjar ta ut sinpension. Det uppställs inga särskUda krav för rätt till förtida uttag avpension, t. ex. att den försäkrade skall sluta sitt förvärvsarbete. Däremot kankommunaU bostadstillägg eUer hustrutillägg inte utgå till ålderspension förränpensionären uppnått . Pension kan också utgå i form avförtidspension. Rätt till sådan pension har den som på grund av sjukdom ellerannan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan fått sinarbetsförmåga varaktigt nedsatt med minst hälften. Vid bedömande i vad månarbetsförmågan är nedsatt skall beaktas den försäkrades förmåga att vid dennedsättning av prestationsförmågan varom är fråga bereda sig inkomst genomsådant arbete som motsvarar hans krafter och färdigheter och som rimUgen kanbegäras av honom med hänsyn tiU hans utbildning och tidigare verksamhet samt ålder,bosättningsförhållanden och därmed jämförliga omständigheter. I fråga om äldreförsäkrad skall bedömningen främst avse hans förmåga och möjlighet att beredasig fortsatt inkomst genom sådant arbete som han tidigare utfört eller genom annatför honom tillgängUgt lämpUgt arbete. Fr. o. m. föreUgger vidare rätt tillförtidspension för äldre försäkrad, som är arbetslös och som i egenskap avmedlem i erkänd arbetslöshetskassa uppburit ersättning från sådan kassa underden längsta tid ersättning kan utgå eller som uppburitanställningsbidrag enligt 102 § arbetsmarknadskungörelsen (1966:368). Därjämtekrävs att den försäkrades möjlighet att bereda sig fortsatt inkomst genomsådant arbete som han tidigare utfört eller genom annat för honom tillgängligtlämpUgt arbete är nedsatt med minst hälften och att denna nedsättning kan ansesvaraktig. Allmän sänkning av pensionsåldern Motioner med krav på en sänkning avpensionsåldern har behandlats av åriigen (se bl. 2LU1963:28, 1965:24, 1967:39, 1969:20, 1970:34 samt SfU 1971:4 och 1972:4). Är1969 uttalade (2LU 1969:20) att den inte stod främmande för attUtveckUngen skulle gå mot ett pensionssystem där alla försäkrade skulle fåmöjlighet till fuU ålderspension tidigare än vid uppnådda . Enlagstiftning som innebar att pensionsåldern inom folk- och tilläggspensioneringensattes vid , som förordades i de då aktuella motionerna, skulle emellertidmedföra betydande kostnadsökningar. fick man räkna medkostnadsökningar inom tilläggspensioneringen. Hänsyn måste också tas tillminskade skatteintäkter för stat och kommun och tiU det förhållandet att tvåårsklasser drogs från produktionen. Önskemålet om en sänkt pensionsålder måstealltjämt vägas mot andra önskemål om förbättringar för pensionärerna. Vidgademöjligheter tiU förtidspension för dem som av särskUda skäl inte kundefortsätta sitt arbete till måste därvid framhöll andra lagutskottet -prioriteras. Vid riksdag beslötsändringar i lagen om allmän försäkring. Syftet med de nya bestämmelserna varatt skapa bättre möjligheter för äldre förvärvsarbetande att få full pensionfrån den allmänna försäkringen . Bestämmelserna innebar attpersoner med tungt eller pressande arbete, vilka på grund av bristande krafterhade svårt att fullgöra sina arbetsuppgifter och därför önskade gå i pension,efter individuell prövning skulle erhålla förtidspension. Särskild hänsyn skulledärvid tas till svårigheterna för dem som fristäUts pä arbetsmarknaden att fåannat lämpUgt arbete. I samband med behandlingen av denna fråga prövade andralagutskottet också frågan om en sänkning av den allmänna pensionsåldern från 1* 1973. Utskottet (2LU 1970:34) instämde därvid istort i de synpunkter som låg bakom kraven på en allmän sänkning av pensionsåldern. När frågan återkom vid riksdag hänvisadesocialförsäkringsutskottet (SfU 1971:4) till den dåmera tillsattapensionsålderskommittén (S 1971:34). Utskottet framhöll att frågan om sänktpensionsålder måste analyseras mot bakgrund av de önskemål och behov som fannsi fråga om såväl en generell som en individuell tidigareläggning avpensionsinträdet. Man måste också studera kostnadssidan och passa inpensionsåldersreformen bland andra reformönskemål på socialförsäkringsområdetoch andra reformområden. Utskottet ansåg det mindre lämpligt att direktiven förkommittén i förväg band utredningsförslaget tUl en bestämd typ avpensionsåldersreform. En sänkning av pensionsåldern från 67 till bordeenUgt utskottets mening ingå som ett bland flera alternativ för en reform påområdet. Det fanns dock grundad anledning anta att detta alternativ medhänsyn till att det förts fram i och i andra sammanhang - särskUtskulle komma att prövas av kommUtén. För detta talade också att redan vartillämplig pensionsålder för stora grupper arbetstagare. Utskottet var inteheUer berett medverka till att pensionsålderskommittén skulle förtursbehandlafrågan om en sänkning av pensionsåldern. Pensionsåldersreformen måste enligtutskottets mening avvägas mot andra angelägna reformkrav, bl. a, frågan omstandardsäkring av pensionerna. Utskottet anslöt sig till den av chefen försocialdepartementet i direktiven för pensionsålderskommittén uttaladeuppfattningen att pensionsåldersfrågan och frågan om standardsäkring avpensionerna borde behandlas paraUellt och att resultatet av utredningsarbetetborde redovisas i ett sammanhang. Utskottet förutsatte också att utredningsarbetetskulle bedrivas med all möjlig skyndsamhet. Sänkning av pensionsåldern för vissa yrkesgrupper Frågan om en sänkning av pensionsålderför gruvarbetare har behandlats av upprepade gånger. gavandra lagutskottet med anledning av motioner med yrkande om sänkning av nämndaålder från 67 till (2LU 1968:66) uttryck åt den uppfattningen attarbetstagare sysselsatta under jord i gruva utsattes för särskilda påfrestningarav fysisk och psykisk natur. Dessa påfrestningar var så betydande att det fannssakliga skäl för att underjordsarbetare i vissa avseenden tillerkändes bättresociala förmåner. Utskottet framhöll att även andra grupper änunderjordsarbetare med fog kunde göra gällande att deras arbetsförhållanden varav den karaktären att behov av en lägre pensionsålder förelåg och underströkatt man stod inför ett kompUcerat gränsdragningsproblem beträffande omfattningenav dessa behov och att tveksamhet måste anmäla sig om man över huvud kundeåstadkomma någon rättvis skiljeUnje. Eftersom man i fråga om arbete under jordi gruva hade möjlighet att åstadkomma en klar avgränsning gentemot andraarbetstagare ansåg utskottet emeUertid att frågan om underiordsarbe- tändes pensionsålder borde bU föremål för utredning.Riksdagen delade denna uppfattning. Utredningsuppdraget överlämnades tillpensionsförsäkringskommittén som för ändamålet förstärktes med två ledamöter,av vUka en representerade SAF och den andre LO. har i sitt slutbetänkandeFamiljepensionsfrågor m.m. (SOU 1971:19) med hänvisning till en överenskommelseav meUan å ena sidan Svenska arbetsgivareföreningens allmännagrupp. och samtå andra sidan framhåUit att den funnitytterUgare åtgärder i nämnda fråga obehövhga (ang. överenskommelsen se nedan). Frågan om en sänkning av pensionsåldern för vissayrkesgrupper med pressande arbete behandlades av . Riksdagenifrågasatte därvid (2LU 1969:20) om det var rimUgt att i en aUmän pensionslagstiftningprioritera hela yrkesgrupper med utgångspunkt i att gruppen hade ett särskilthårt eller pressande arbete. 1 vissa fall kunde det övervägas, t. ex. i frågaom underjordsarbetare i gruva. I andra fall kunde det konstateras attpåfrestningar fanns men att de inte så genomgående drabbade alla i gruppeneller i varje faU inte drabbade under hela den yrkesverksamma tiden. Ommöjligheter tillskapades för den enskilde individen att oavsettyrkestillhörighet beredas pension , när hans personliga förutsättningarför fortsatt yrkesverksamhet med ett tillfredsställande ekonomiskt utbyte intelängre fanns, borde man enligt utskottets mening avvisa försök attlagstiftningsvägen differentiera pensionsåldern efter yrkestillhörighet.Avtalsvägen var i sådant hänseende att föredra. Till dessa principiellainvändningar kom att man stod inför mycket svåra avgränsningsproblem när detgällde att välja ut grupper för vilka den lägre pensionsåldern skulle gälla. -Med hänvisning till det nu redovisade utlåtandet hemställdesocialförsäkringsutskottet (SfU 1972:4) om avslag på en motion medbegäran om utredning om vilka arbetstagare med tunga, hälsofarliga ochpressande arbeten, som borde komma i åtnjutande av lägre pensionsålder.Riksdagen godtog utskottets förslag. Enligt överenskommelse den 22 juni1971 mellan () och iSverige (LO) skall med början en värdesäkrad ålderspension införas församtliga LO-anslutna fr. o. m. Pensionen, benämnd särskildtilläggspension (STP), skall beräknas på grundval av den anställdespensionslön. Pensionslönen motsvarar ett genomsnitt av inkomsten under de trebästa av de under vUka arbetstagaren fyllt . Full STP utgör 65 %av den anställdes pensionslön. Systemet skall vara fullt utbyggt den I januari1975. träffades mellan åena sidan Svenska arbetsgivareföreningens allmänna grupp.Grängesbergskoncernens gruvförbund och samt å denandra en överenskommelse angåendepensionplan för arbe- tare i arbete under jord. Överenskommelsen innebär att degruvarbetare som omfattas av planen är berättigade tiU ålderspension fr. o. m.kalendermånaden efter den under vUken de uppnår t. o. m.kalendermånaden före den under vilken de fyller . Arbetare i tjänst hos deföretag som antagit planen kan på egen eller arbetsgivarens begäran träda ipension tidigast från kalendermånaden efter den under vUken arbetaren fyUer 63år. Överenskommelsen innebär vidare att arbetare, som avgår ur tjänst och somtillgodoräknats pensionsgrundande tjänstetid, vid avgången erhåller fribrev,utvisande den pensionsgrundande tjänstetidens längd efter den eller den dag överenskommelsen trätt i kraft och den pension som skall utgåmellan 65 och . Pensionsbeloppet varierar med hänsyn till den tidpunkt dåvederbörande avgår med pension. I aUmänhet är pensionen maximerad till 50,6 %av den pensionsgrundande lönen. Dock sker i samband med avgång vid uppnåddpensionsålder tillägg för tid varmed vederbörandes ålder vid avgångenöverstiger . I samband med prövning av frågan omsänkning av pensionsåldern har 1970 och riksdagar också haft att taställning till motionsyrkanden om en mer rörlig pensionsålder. haravvisat dessa yrkanden (2LU 1970:34 resp. SfU 1972:4) med hänvisningar riU attde berörde ett ämnesområde som borde utredas av pensionsålderskommittén. Frågan om de äldressysselsättningsvillkor har behandlats av vid ett flertal rillfällen(se bl, a. InU 1971:25 och 1972:21). 1 motionen 1972:37 5 framhölls, att äldrearbetstagare även efter pensioneringen borde ha rätt tiU lämpUgt arbete. Dethävdades vidare att bättre arbetsmöjUgheter för äldre var något som hängde närasamman med möjUgheterna att införa en rörlig pensionsålder. På grund häravföreslogs i motionen att pensionsålderskommittén skulle få i uppdrag att lämnaförslag på åtgärder som samhället kunde vidta för att göra det lättare föräldre som så önskade att försätta sitt yrkesUv. uttalade ianledning av motionen följande. Den äldre arbetskraftenssvårigheter på arbetsmarknaden har mer och mer kommit i bUckpunkten. Samhällethar genom olika åtgärder försökt stödja denna grupp. Utskottet vUl peka på deförbättringar av de äldre arbetstagarnas anställningsskydd som infördes genomde antagna s. k. äldrelagarna och de förbättringar avanställningsskyddet som kan komma att aktuaUseras av utredningen rörande ökadanställningstrygghet m. m. Vidare kan hänvisas tiU den avsevärda aktivitet som,såsom förut berörts, pågår inom arbetsmarknadsverket för bättre anpassning avarbetsplatserna till handikappades och äldres förutsättningar. Härigenom kandet i ökad omfattning bU möjligt för äldre arbetstagare i närheten av pensionsåldern att om önskemål finns bibehålla sinanställning. En sådan Unje är enUgt utskottets mening att föredra framför denordning som motionärerna synes utgå från, nämUgen att arbetstagaren förstbereds pension och därefter i särskild ordning anordnad sysselsättning. Motionärernas förslag tar sålunda sikte på särskildasysselsättnings-skapande åtgärder för pensionärer och personer ipensionsåldern. Som utskottet framhöll i betänkandet InU 1971:25 kan manvid en bedömning av dessa förslag inte undgå att beakta de svårigheter somsedan läng tid tillbaka föreligger att på den öppna arbetsmarknaden placeraäldre arbetslösa som inte nått pensionsåldern och handikappade. Dessasvårigheter torde ha ökat under det år som har gått och problemen kanväntas i viss mån kvarstå, trots de motåtgärder som vidtagits eller planeras.Mot en sådan bakgrund är det - som utskottet uttalade - rimligt attde resurser som står till buds inriktas på svårplacerad arbetskraft som ännuinte nått pensionsåldern. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionen. Utskottet vill emellertid tillägga att det av motionärerna föreslagnautredningsuppdraget Ugger utanför pensionsålderskommitténs uppdrag och att ettbifaU till motionen därför kan befaras komma att försena en lösning av deangelägna frågor kommittén har att pröva. Frågan om en sänkning avpensionsåldern är föremål för överväganden inom pensionsålderskommittén. 1direktiven för denna utredning anförs bl. a. följande (S 1971:34). Utredningen bör undersöka hurnuvarande regler för ålderspension inom såväl folk- som tilläggspensioneringensvarar mot de behov och önskemål som finns hos skilda grupper. När det gällertanken på en allmän sänkning av pensionsåldern måste ingående övervägas om en sådanreform ger den från social synpunkt bäst motiverade användningen av de resursersom kan sättas in. Det är möjligt att andra lösningar kan ge utrymme för störreförbättringar åt dem som har de största behoven. Olika vägar står här tUl buds.Den beslutade vidgningen av förtidspensioneringen är en väg att gebättre pensionsmöjligheter för dem bland den äldre arbetskraften som bästbehöver komma i åtnjutande av pension tidigare än . Genom ensådan individueU prövning som det där är fråga om kan man inom en givenkostnadsram gå längre ner i åldrarna än vid en generell sänkning avpensionsåldern. Konsekvenserna i oUka hänseenden av en sänkt pensionsålderbör noga övervägas med särskild vikt lagd vid de ekonomiska följderna både förpensionssystemet och för samhället i övrigt. Det bör därvid beaktas att ensänkt pensionsålder inte bara ställer krav på resurser för utgående förmånerutan också innebär ett produktionsbortfall. Angelägenheten av en sänkning avpensionsåldern bör vidare vägas mot andra reformönskemål. Fördelar ochnackdelar från såväl den enskildes som samhäUets synpunkt bör belysas. stannar för att förorda en aUmän sänkning av pensionsåldern böromfattningen av och takten för genomförandet av reformen också prövas. Utredningsarbetet beträffande pensionsåldern bör innefattaen översyn av hela det regelsystem som gäller för uttag av ålderspension. Enligt direktiven skall kommitténäven pröva frågan om standardsäkring inom den allmänna pensioneringen. Det uttalas särskUt att resultatenav kommitténs arbete bör redovisas i ett sammanhang. I redovisningen bör ingåkostnadskalkyler och anvisningar rörande formerna för täckning av de ökadekostnader som följer av utredningens förslag. Enligt uppgift riksdagsberättelse beräknaskommittén slutföra sitt arbete . Allmän sänkning av pensionsåldern Av de motioner utskottet behandlari detta betänkande tar fem upp frågan om en sänkning av pensionsåldern. Deyrkanden som motionärerna ställer och den motivering de åberopar är förriksdagen välkända. I motionen 1973:23 yrkas sålunda att skaU beslutaom en sänkning av den allmänna pensionsåldern till fr. o. m. den 1januari 1974 och hos Kungl. Maj:t begära förslag till de författningsändringaroch kostnadsuppräkningar som föranleds av en sådan sänkning. I motionen 1973:75yrkas att redan nu fattar principbeslut om sänkning av pensionsålderntill och hos Kungl. Maj:t begär att förslag därom skyndsamt föreläggsriksdagen. Också motionen 1973:1134 innehåUer yrkande att snarastföreläggs förslag till en sänkning av pensionsåldern till , dock med denmodifieringen att pensionsåldern i praktiken skall vara mer röriig än förnärvarande. I denna motion betonas också kravet på att förhållandena påarbetsmarknaden och pensionsbestämmelserna bör göra det möjligt för en personatt i högre grad än nu bestämma när han eller hon skall lämna förvärvslivet. Imotionen 1973:282 yrkas att pensionsålderskommittén skall erhålla uppdrag attmed förtur utreda frågan om sänkning av den aUmänna pensionsåldern till 65 åroch att kommitténs förslag skall inrymma bestämmelser om möjligheter tillindividuella variationer utan den kraftiga reducering av pensionsbeloppet vidförtida uttag som gäller . Då 1971 hade att pröva frågan om en generellsänkning av pensionsåldern tUl , uttalade socialförsäkringsutskottet (SfU1971:4) att en sådan sänkning borde ingå som ett bland flera alternativ för enreform men att man hade grundad anledning anta att detta alternativ - medhänsyn till att det förts fram i och i andra sammanhang - skullekomma att särskilt prövas av kommittén. Utskottet hänvisade också till attdirektiven för pensionsålderskommittén (S 1971:34) utformats i nära anslutningtill de vägledande uttalanden för utredningsarbetet som gjort 1970.När 1972 hade att pröva samma fråga framhölls (SfU 1972:4), att enreform som skulle komma att medföra så stora kostnader för det allmänna -enligtdå gjorda beräkningar per budgetår - krävde ingåendeöverväganden, att det borde vara till fördel för såväl samhäUet som den enskUdeatt pensionsåldersfrågan blev så allsidigt belyst som möjligt och att en förutsättning härför var attpensionsålderskommitténs arbete kunde bedrivas förutsättningslöst och att maninte band kommittén vid några pä förhand bestämda lösningar. Utskottetkonstaterade vid samma tiUfälle att det saknades underlag för definitivaställningstaganden och att dessa rimUgen borde uppskjutas till dess resultatetav kommitténs arbete offentliggjorts och remissbehandlats. Som framgår av deninledningsvis lämnade redogörelsen är kommitténs utredningsuppdrag mycket omfattande.I detta ingår således inte bara en prövning av frågan om en generell sänkningav pensionsåldern utan även en översyn av hela det regelsystem som gäller föruttag av ålderspension, dvs. bland annat bestämmelserna om förtida ochuppskjutet uttag, vilket regelsystem ger den enskilde möjlighetatt inom vissa gränser själv avgöra när han önskar gå i pension. Kommitténskall vidare följa upp verkningarna av de ändrade regler om förtidspension somträtt i kraft sedan kommittén tiUkallades. Bland kommitténs övriga utredningsuppgifterkan nämnas frågan om standardsäkring inom den allmänna pensioneringen, varvidkommittén har att ägna särskild uppmärksamhet åt de problem som uppstår för demsom pensionerats . EnUgt uttalande i direktiven bör resultaten avutredningens arbete redovisas i ett sammanhang och omfatta kostnadskalkyler ochanvisningar rörande formerna för täckning av de kostnader som kan bU följden avkommitténs förslag. Utskottet anser att de skäl som 1971 och 1972 redovisatsmot att redan nu fatta definitivt beslut såvitt avser frågan om en generellsänkning av pensionsåldern alltjämt har giltighet och att den omständighetenatt resultatet av pensionsålderskommitténs arbete skall föreligga under dettaår ännu starkare än tidigare talar för att kommitténs betänkande avvaktas. Utskottet vill med anledning av motionerna om en generellsänkning av pensionsåldern erinra 1970 beslutade förtidspensionsreformen,vars innebörd i reaUteten är en kraftig sänkning av pensionsåldern för dem som verkligen behöver ensådan sänkning. Det stora antalet förtidspensioner som beviljats på grundval avde nya reglerna utgör enhgt utskottets mening ett bevis för att dessa fyUer ettangeläget behov. Sedan reglerna trädde i kraft har enhgt vad utskottet erfaritnya förtidspensioner beviljats för omkring 40 000 personer i åldern ochäldre, och detta motsvarar av samtliga i åldersgruppen . Vidare har de LO-anslutna enhgt avtal med SAF i juni 1971tillförsäkrats en värdesäkrad ålderspension fr. o. m. Pensionssystemetskall vara fullt utbyggt och innebär att i huvudsak allalöntagare kan få pension . Härtill kommer att ATP-reformen får alltstörre genomslagskraft och allt större betydelse för dem som går i pension. med förverkligandet av dessa viktiga reformerhåller ett program för årliga standardhöjningar av folkpensionen och ettomfattande äldringsvårdsprogram på att genomföras, innefattande hemhjälp. bostadsförbättringar och ökade sjukvårdsresurser förpensionärerna.