bet · FW01JuU26 · 1973-12-31 00:00:00 — Bestämmelsens uteslutande syfte att undanröjaett faromoment framgår av skyldigheten för den som verkstäUer åtgärden attskyndsamt överlämna barnet till föräldrar, annan vårdnadshavare eller barnavårdsnämnd.Om barnet inte utan onödig omgång kan överföras tiU vårdnadshavare skaUpolismannen som kommissionen framhåller i första hand föra barnet tillbarnavårdsnämndens lokaler eUer någon plats där social jourverksamhet pågår.Uppehåll på polisstation bör sålunda inte komma i fråga annat än i nödfall ochdå endast mycket tUlfäUigt. 1 anslutning härtill vUl utskottet erinra om att vidtUlämpningen av bestämmelserna om omhändertagande liksom vid all annanpolisverksamhet gäUer - enligt den allmänna bestämmelsen i 16 §polisinstruktionen - att polisman inte får använda strängare medel änförhållandena kräver samt att han i första hand bör söka vinna rättelse genomupplysningar och anmaningar. De nya bestämmelserna bör således endast tillämpasnär den aktuella situationen inte kan lösas på annat sätt, exempelvis genom attpolismannen kan förmå vederbörande att självmant återvända tUl sitt hem ellergenom ingripande frän företrädare för barnavården. Ett ordningsstörande beteende, som föranlederomhändertagande, torde i många faU vara en direkt följd av ett påbörjat ellerutbUdat missbruk av alkohol eller narkotika eller av annan socialmissanpassning. Med hänsyn härtill anser utskottet det värdefullt att - såsomföreslås i propositionen tiden för ett omhändertagande kanutnyttjas på ett meningsfuUt sätt genom förberedande av åtgärder eUeretablerande av kontakter som kan bh till hjälp eUer stöd för den omhändertagne.Ett infriande av denna målsättning kräver en närmare utredning angående denomhändertagnes personliga förhållanden och aktuella situation. En sådan utredning skaU enligt förslaget endast ske ombehov därav föreligger och skall inte göras mer omfattande än vad sakensbeskaffenhet kräver. Betydelsefullt är enligt utskottets mening att utredningenhandhas av socialvårdens personal och då helst inom ramen för en särskildjourverksainhet i direkt anslutning till de lokaler dit den omhändertagne förs.Utskottet ser därför med tiUfredsställelse att medel i propositionen föreslåsbli stäUda tUl förfogande för försök med socialjouiTerksamhet. Med hänsyn till svårigheterna att framför allt på mindre orteråstadkomma en fungerande jourverksamhet torde det som kommissionen framhållerinte kunna undvikas att i en del faU utredningen kommer att utföras eUer i vartfaU påbörjas av polispersonal. Utskottet vill emellertid betona vikten av attden avsedda jourverksamheten från socialvårdens sida kommer till stånd i såstor omfattning som möjligt. Att så sker är av väsentlig betydelse inte barafrån utredningssynpunkt utan också för att lagstiftningen över huvud tagetskall få avsedd tillämpning och effekt.. ' Av vad ovan sagts framgår att förekommande utredning inteär avsedd att vara någon poUsutredning i detta ords egenthga bemärkelse utan ensocialt inriktad undersökning syftande tiU att utröna den omhändertagneseventuella behov av stöd- eUer hjälpinsatser från samhällets sida. I anledningav uttalandena i motionen bör också framhåUas att ett omhändertagande förordningsstörande uppträdande inte skall noteras i registereller register som förs av polischef. Av naturliga skäl måste emellertid ett såviktigt > ingrepp i den enskildes integritet som omhändertagandet utgör pånågot sätt dokumenteras bl. a. för att underlag skall finnas för en eventuellsenare bedömning av om fel eller försummelse begåtts eller förställningstagande till eventueUa skadeståndskrav. Enligt vad utskottet inhämtatupprättas i samband med omhändertagandet endast en handling, benämndarrestantblad, vari införs bl. a. den omhändertagnes namn, anledningen tillåtgärden, tiden för frihetsberövandet samt eventuella beslut av vakthavandebefäl. Denna handling är inte avsedd att utnyttjas för registerändamål. Med hänsyn till det anförda anser utskottet att de imotionen uttalade farhågorna för negativa konsekvenser av utredningen saknarfog. Tvärtom torde, som delvis framgått av det föregående, utredningen i mångafall komma att leda tiU värdefulla hjälp- och stödåtgärder. I polisinstruktionen finns inte någon tidsgräns för hurlänge en Omhändertagen högst får kvarhållas. Det framhåUs endast i 20 § förstastycket att en person får håUas i förvar bara så länge han utgör en omedelbar faraför aUmän ordning och säkerhet. En maximitid är därför starkt motiverad redanav rättssäkerhetsskäl. För att möjlighet bör finnas tUl omhändertagande undernågot än som är vanligt talar att en utredning av ovannämnt slag kan förväntas påkallaett inte alltför kortvarigt omhändertagande. Hänsyn till allmän ordning ochsäkerhet kan också i särskilda fall kräva att omhändertagandet omfattar mer änett par timmar. Utskottet vUl dock framhålla att den omständigheten attmaximitiden för frihetsberövande bestäms självfallet inte fårföranleda att den omhändertagne kvarhålls längre än som är oundgängligenerforderligt av utrednings- eller ordningsskäl. Avsikten med införandet avsextimmarsreglen är som kommissionen framhåller inte att åstadkomma någongenerell höjning av tiden för omhändertagande utan att undanröja den osäkerhetsom nuvarande regel i polisinstruktionen gett upphov till i den praktiskatillämpningen. Mot bakgrund av det anförda tiUstyrker utskottet bifalltill det genom propositionen framlagda förslaget till lag om tiUfälligtomhändertagande och avstyrker bifaU tiU motionen 1973:1977 i denna del (yrkande2). 1 propositionen 1973:115 framläggsför yttrande förslag till kungörelse om ändring i aUrnännaordningsstadgan (1956:617) samt förslag till kungörelse om ändring iförordningen (1959:348) med särskilda bestämmelser om biografföreställningar m.m. Förslaget tiU ändring i aUmänna ordningsstadgan innebäratt offentlig pornografisk föreställning kommer att jämställas med sådanaoffentliga tillstäUningar för vilkas anordnande nu krävs särskilt tiUstånd avpolismyndighet, exempelvis cirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen ochuppvisning i professionell brottning. Person under skaU ej fåmedverka i pornografisk föreställning. Genom en särskild föreskrift fastslåsvidare att det vid sådan föreställning inte skall få förekomma förråandesexuella eller sadistiska beteenden. Sluthgen innebär förslaget att istraffskalan i 29 §, vid sidan av normalstraffet böter, införs fängelse med tanke i första hand på överträdelser av de föreslagna nyabestämmelserna. Ändringarna i allmänna ordningsstadgan föreslås träda ikraft . Förslaget tiU ändring i förordningen med särskildabestämmelser om biografföreställningar innebär att för uppsåtUg överträdelse avförbudet att offentligen visa film, som ej godkänts av ,skaU kunna ådömas ej blott Uksom hittUls böter utan även fängelse i högst sexmånader. Vidare föreslås att film och utrustning som använts i strid motförbudet skall förklaras förverkade, om det ej är uppenbart obiUigt.Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juU 1973. I motionen 1973:1975 framhålls att de negativa följdernaav verksamheten vid sexklubbar och poseringsateljéer motiverar att området förden enskildes rätt att bestämma vilka framställningar i olika media han vill tadel av görs snävare. Enligt motionärerna kan det inte göras gäUande attbevistandet av pornografiska föreställningar är en medborgerlig rättighet, somej får trädas för när. Motionärerna yrkar därför att lagtexten ändras så att därav framgår att pornografisk föreställning ej fårinnehålla samlag. Den verksamhet som bedrivs vid sexklubbar ochposeringsateljéer medför obestridligen stora risker för att de personer som ärengagerade i verksamheten hamnar i kriminalitet eller asocialitet. Även vissaarter av brottslighet är som närmare framgår av brottskommissionens betänkandeerfarenhetsmässigt förknippade med sådan verksamhet. Härtill kommer attverksamheten ofta medför andra missförhållanden, t. ex. sanitär olägenhet förkringboende. Mot bakgrund härav ser utskottet med tillfredsställelse attmyndigheterna genom föreskrift om tUlståndstväng får bättre möjligheter än förnärvarande att kontrollera offentliga föreställningar av detta slag. I fråga om vad som bör tillåtas förekomma vid pornografiskföreställning vill utskottet inledningsvis erinra om följande. Vid riksdag behandlades förslag till ändringar ibl. a. och tryckfrihetsförordningen, som syftade tiU en utvidgningav yttrande- och tryckfriheten i vidare bemärkelse (prop. 1970:125, ILU1970:47, rskr 1970:267, KU 1970:39, rskr 1970:312). Ändringarna i brottsbalkeninnebar att det tidigare straffstadgandet om sårande av tukt och sedlighet i 16kap. 11 § upphävdes och ersattes med ett förbud mot spridning av pornografiskbild. Under förarbetena till lagstiftningen diskuterades ett mervidsträckt spridningsförbud, som bl. a. skuUe omfatta sedlighetssårandeframställningar genom visning av fUm och framförande av teaterpjäser, samtfrågan om införande av en yttersta gräns för vad sådana framställningar fårinnehålla. Departementschefen betonade i propositionen 1970:125 atten viktig synpunkt är att den enskilde i vidaste möjliga omfattning själv börfå bestämma vilka framstäUningar i skrift, bild eller andra media han viU tadel av. Enligt departementschefen kan man i regel räkna med att allmänhetengenom recensioner och genom den allmänna debatt som regelmässigt förekommerkring program av det slag det här gäller får klart för sig vad slagsförestäUning e. d. det rör sig om i varje särskilt fall. Departementschefenavvisade därför tanken på ett spridningsförbud i fråga om dessa media samtinförande av en yttersta gräns för pornografiska framställningar. Av samma skälkunde departementschefen ej heller biträda ett förslag från lagrådet ominförande i allmänna ordningsstadgan av ett förbud mot förekomsten vidoffentlig förestäUning av förråande sexuella eller sadistiska beteenden mentiUade att frågan kunde tas upp tUl förnyad prövning om de farhågor lagrådetanfört besannades. Första lagutskottet framhöll i sitt av godkändabetänkande att det skett en påtaglig förskjutning i uppfattningen om vad somskaU anses såra tukt och sedlighet; många företeelser som tidigare bedömdes somsedlighetssårande betraktas som fuUt acceptabla. Enligt utskottets meningvar det angeläget att ifrågavarande lagbestämmelser bringades iöverensstämmelse med de nya etiska värderingarna. Vägledande borde enligtutskottet vara att andra inskränkningar i yttrandefriheten, vare sig detgällde pornografi eUer annat, inte borde göras än de som var nödvändiga för att värna om betydande allmännaeUer enskilda intressen. Den grundtanke som låg bakom lagstiftning påyttrande- och tryckfrihetsrättens område, nämligen att den enskUde i vidastemöjliga utsträckning själv bör få bestämma vilka framställningar han vill tadel av och vilka aktiviteter han viU ägna sig åt, är enlig justitieutskottetsmening alltjämt bärande. Såväl förslaget i propositionen om förbud motpornografiska tillställningar som innehåller förråande sexuella ellersadistiska beteenden som motionärernas förslag om förbud mot förekomsten avsamlag vid sådana tillställningar kan sägas i viss mån stå i strid med dennaprincip. Utvecklingen av verksamheten i de s. k. sexklubbarna motiverar dock enviss skärpning i syfte att förhindra en fortsatt ogynnsam utveckling. Utskottethar därför intet att erinra mot den i propositionen föreslagna bestämmelsen attpornografisk förestäUning ej får innehålla förråande sexuella eller sadistiskabeteenden. Tillräcklig anledning att bifalla det längre gående motionsförslagetförelig-, ger däremot ej; effekten av de i propositionen föreslagna åtgärdernabör avvaktas innan ställning tas till behovet av ytterligare åtgärder. Utskottet tillstyrker således propositionen i nu berörddel och avstyrker motionen 1973:1975 i vad gäller förslaget tiU ändring iallmänna ordningsstadgan (yrkande 4). Plan för förstärkning av polisverksamheten Utskottet har i det föregåendeuttalat sin principiella anslutning till uppfattningen att kraftfulla åtgärderbehövs både för att minska brottsligheten och för att skapa bättre ordning ochtrivsel på allmänna platser. De i propositionen 1973:115 i detta syfteframlagda förslagen går främst ut på att förstärka den direktbrottsförebyggande och den brottsbekämpande verksamheten, i första hand genomeffektivisering av polisverksamheten. I likhet med brottskömmissionen ochdepartementschefen anser utskottet att de krav som bör ställas på en effektivpolisverksamhet inte kan upprätthållas utan en väsentlig personalförstärkning. Efter polisväsendets förstatligande har skett enkontinuerlig och mycket kraftig förstärkning av de personella och tekniskaresurserna inom polisväsendet. Inte minst betydelsefulla har varit strävandenaatt genom rationella arbetsmetoder och utnyttjande av tekniska hjälpmedelkompensera den, trots förstärkningarna, bristande tillgången på personal.Föreliggande förslag skall ses som en uppföljning av denna kontinuerligaupprustning, nu intensifierad av den oroande brottslighetsutvecklingen. Mot bakgrund av vad nu sagts har utskottet ingen erinranmot departementschefens förslag att polisväsendet tillförs 400 polismanstjänsterunder vart och ett av de tre närmaste budgetåren. Antalet, som i betydandeutsträckning tillgodoser det behov av förstärkningar som angivits av landetspolischefer och länsstyrelser, grundar sig på ingående överväganden avkommissionen om rekryteringsmöjligheterna och perso- nalavgången inom polisväsendet. Att förstärkningarna skerunder en treårsperiod har som kommissionen närmare utvecklar åtskilliga fördelarav praktisk natur. Anledning finns i sammanhanget att erinra om derekryteringsfrämjande åtgärder som föreslås i propositionerna 1973:1 och1973:115 och de åtgärder i övrigt som i samma syfte vidtagits under senare tid.Sålunda föreslår Kungl. Maj:t - på grundval av de överväganden i syfte attförbättra arbetsförhållandena för polisen i som redovisas ibetänkandet (Ds Ju 1972:33) Polisen i samt i enlighet med förslag avbrottskommissionen - att för /74 medel anvisas för nio nyatjänster i den lokala poUsorganisationen som rekryteringskonsulent och för enny handläggartjänst vid . Blandåtgärderna i övrigt kan nämnas att förslag i det nyssnämnda betänkandet omdirekta ekonomiska förbättringar lett till att bl. a. rekryteringslönenhöjts och att genom revision av hittUlsvarande patrulleringstillägg ett stortantal polismän inte endast i storstadsdistrikten utan även i vissa andra störredistrikt fått bättre ekonomiska förmåner. Förutom rekryteringseffekter torde de nyssnämndarekryteringsfrämjande åtgärderna få stor betydelse när det gäller att kommatill rätta med den vakanssituation som framför allt i har vållatavsevärda Svårigheter såväl från arbetsgivarsynpunkt som för de enskildapolismännen. Tillsammans med personalförstärkningarna, av vUka såvitt /74 enligt Kungl. Maj:ts förslag mer än 100 polismanstjänsterär avsedda för , bör åtgärderna också verksamt kunnabidra tiU att åstadkomma en förbättring av arbetsförhållandena i vidsträcktbemärkelse för polisen i . Önskemålen härom i motionen 1973:268 fårmed dessa uttalanden väsentligen anses tillgodosedda. Ytterligare bör dockframhållas att det förhållandet att vissa förbättringar skett inte fårföranleda att arbetsmiljö- och trivselfrågorna i detta polisdistrikt nu lämnasobeaktade; de bör här - liksom i andra distrikt uppmärksamt följas avpolisledningen i samråd med personalorganisationerna. I fråga om den aUmänna inriktningen av de ovan angivnapersonalförstärkningarna viU utskottet tiU en början anföra följande. Som kommissionenuttalat har en effektiv, smidig och konsekvent genomförd polisövervakning brottsförebyggande effekt. En ändamålsenlig övervakningsverksamhet hardessutom positiva återverkningar inte bara på omfattningen av dearbetsuppgifter som ankommer på andra enheter inom polisväsendet utan också påandra samhällsområden. Redan detta förhållande talar för att personellaförstärkningar i betydande utsträckning bör tUlföras övervakningssidan. Härförtalar också den ökade användning av fotpatrullering och utökning avkvarterspolisverksamheten som innefattas i Kungl. Maj:ts förslag och somutskottet närmare behandlar i det följande (punkt 9). Som framhålls i motionen 1973:611 är det också viktigt atttrafikövervakningen som fullgörs vid ordningsavdelningarnas trafik- sektioner och vid länstrafikgrupperna uppmärksammas närdet gäUer behovet av resursförstärkningar. Att pohsens trafikövervakning spelaren mycket viktig roU i trafiksäkerhetsarbetet torde det numera råda allmänenighet om. I fråga om spanings- och utredningsverksamheten kankonstateras att den successiva ökningen av antalet brottsbalksbrott medfört enkraftigt ökad arbetsbörda vid kriminalavdelningarna. 1 följd härav är trotspersonalförstärkningar, överföring av arbetsuppgifter till icke poUsut-bildadpersonal och andra rationaliseringsåtgärder arbetsbalanserna på många håUicke aceptabla. En väsentlig synpunkt i detta sammanhang är att ökade resurseratt utreda brott - även av mindre aUvarlig karaktär kan göra det möjligt attbryta en utveckling mot grövre brottslighet. Hög upptäcktsrisk är också enviktig brottsavhåUande faktor. Under hänvisning tUl det anförda finnerutskottet att även utrednings- och spaningssidan bör tillföraspersonalförstärkningar. Utskottet har ingen erinran mot att sombrottskommissionen förordar förstärkningarna i första hand inriktas på försökatt komma till rätta med vissa slag av brottslighet som framstår som särskUtoroande: grova vålds- och narkotikabrott, koppleri och annan brottslighet somkan förekomma i anslutning tiU sexklubbar och poseringsateljéer, häleriverksamhetoch grova bedrägeri- och skattebrott. Det bör dock uppmärksammas attbrottslighet av nu nämnt slag i betydande utsträckning är enstorstadsföreteelse. Den angivna inriktningen skulle därför innebära en starkprioritering av de stora och medelstora distrikten. För att även övrigadistrikts behov av förstärkning skall kunna tillgodoses, måste således ävenandra fördelningsgrunder tillämpas. Utskottet förutsätter att så sker. I anslutning till det sist sagda vill utskottet instämma ibrottskommissionens förslag om en kraftig förstärkning av den undervisning ilag och rätt, vari polisen, i första hand personalen vid spaningsrotlar,medverkar. Sådan undervisning har en enligt utskottets mening betydandepreventiv effekt och kan också, framför allt om den anförtros kvarterspolisereller pohsmän i lokalvaktområden, grundlägga ett förtroendefullt förhållandemellan ungdomen och polisen. På liknande skäl ansluter sig utskottet även tillkommissionens synpunkter på en ökad medverkan av pohsen i trafikundervisning iskolor och barnstugor. Utskottet tillstyrker också att 450 tjänster inrättas förannan personal än poUspersonal . För att förstärkningarnaskall kunna möjliggöra en fortsatt angelägen överföring av arbetsuppgifter frånpoUspersonal till annan personal bör, som kommissionen framhåller, det storaflertalet av tjänsterna avse tjänster för kvalificerade biträden. Fördelningenpå de olika budgetåren bör vara den som kommissionen förordar. Utskottets nu angivna ställningstaganden innebär attutskottet tillstyrker de i propositionen 1973:115 angivna riktlinjema förförstärkningarna av polisväsendet under budgetåren 1974/75 och 1975/76 samtavstyrker yrkande 1 i motionen 1973:1975, innebärande tUlskott av 500 polismanstjänsterper år, och yrkande 3 i motionen 1973:1977, innebärande avslag på nämnda riktlinjer. Ställningstagandet tillgodoser vidare det i motionen1973:598 (yrkandet 2 a) framställda önskemålet att en plan utarbetas förförstärkning av polisens resurser för en treårsperiod. Även det ovan berördayrkandet i motionen 1973:611 rörande förstärkt trafikövervakning får anses tillgodosettgenom vad utskottet ovan anfört. Såvitt avser /74 innebär ocksådepartementschefens uttalanden om inriktningen av polisförstärkningama ettbifall till motionärernas önskemål. Motionen påkallar därför inte någonriksdagens åtgärd. TUl personalförstärkningarna för /74återkommer utskottet i det följande (punkterna 10 och 14). Kvarterspolisverksamhet m. m. Betydande uppmärksamhet har såväl istatsverkspropositionen och propositionen 1973:115 som i föreliggande motionerägnats frågorna om kvarterspolisverksamhet, fotpatrullering och förhållandetmellan polis och allmänhet. Under föregående punkt har utskottet uttalat sig för attpersonella förstärkningar i betydande utsträckning bör tUlförasövervakningssidan samt som ett skäl för en sådan prioritering framhållitönskemål om en ökad användning av fotpatruUering och kvarterspolisverksamhet.Dessa verksamhetsformer behandlas närmare under denna punkt. Särskilda tjänster för kvarterspoliser (stadsdelspoliser) i speciell lönegrad är f. n. inrättade i de tre största polisdistrikten. 1Stockholm finns sålunda 41 sådana tjänster, i 32 och i 14.Kvarterspohsverksamhet utan fasta tjänster för ändamålet har dessutomorganiserats på försök i vissa polisdistrikt. För kvarterspoliser ärfotpatrullering den naturliga övervakningsmetoden. I övrigt är bUpatrulle-ringden dominerande metoden vid övervakningstjänst. uttalar rörande övervakningstjänstensutformning att den preventiva uppgiften bäst fullgörs genom fotpatrullering ochrekommenderar att sådan patrullering används i betydligt större utsträckningän . Utskottet instämmer i dessa synpunkter och vill ytterligareframhålla att ett ökat användande av fotpatrullering innebär, förutom en starktökad brottsförebyggande effekt, stora möjligheter till förbättringar iförhåUandet mellan polisen och allmänheten. Ett mera regelbundet uppträdande avfotpatrullerande pohsmän får nämligen antas leda till att allmänheten kommeratt känna en större trygghet som ordningen och trivseln på allmännaplatser förbättras. Det ger också utrymme för värdefulla personliga kontaktermellan allmänhet och polis. Utskottet delar också kommissionens uppfattning attbilpatrullering så långt det är möjligt bör kombineras med fotpatrullering. anför är frågan härom inte endast ett tätortsproblem utan ocksåaktuell för glesbygdsdistrikten, där patruUeringen av naturliga skäl ofta måsteske med utnyttjande av bU. Utskottet vill härvidlag betona att det är mycketangeläget att polismännen även vid besök i mindre tätorter och samhällen lämnar bilen och patrullerar till fots för attge allmänheten möjlighet att komma till tals med och lära känna polisen. Enviktig synpunkt är också att den fotpatrullerande polismannen så långt det ärmöjligt bör få håUa sig till ett och samma område eller i varje fall ett starktbegränsat antal områden, som han därigenom har möjlighet att lära känna meraingående. När det gäller den närmare utformningen avfotpatrulleringen är det som kommissionen framhåller obestridligt attordningsförhållandena i vissa fall kan vara sådana att dubbelpatrull måsteanvändas för att inte pohsmännens säkerhet skall äventyras. Med hänsyn till attdenna form av övervakningstjänst är mycket personalkrävande bör emellertidenkel-patrullering eftersträvas. Skyddssynpunkten kan i betydande utsträckningtillgodoses genom användning av bärbara radioapparater eller personradiosystem.I detta hänseende kan nämnas att Kungl. Maj:ts förslag till medelsanvisning /74 innefattar medel för 900 bärbara radioapparater. Beträffande den i motionema 1973:268, 1973:603 och1973:1978 aktualiserade utökningen av stadsdels- ellerkvarterspolisverksamheten anser utskottet liksom kommissionen att dennaverksamhet är så värdefull både från brottsförebyggande synpunkt och förtillgodoseende av allmänhetens behov av bättre kontakt med polisen att antaletsärskilda tjänster för denna verksamhet bör ökas. Det sagda gäUer både de trestörsta polisdistrikten och vissa större poUsdistrikt som inrymmer störretätorter och bostadsområden i närheten av sådana orter. Maj:ts förslagtill personalförstärkningar för nästa budgetår innefattar också ett betydandeantal stadsdelspoliser. Denna satsning bör enligt utskottets mening fortsättaskommande budgetår.