yttr · FV05UU1 · 1972-12-31 00:00:00 — utrikesutskottetsyttrande nr 1972 UU 1972: ly Genom beslut har försvarsutskottethemställt att utrikesutskottet avger yttrande över propositionen 1972:75 såvittavser säkerhetspolitikens inriktning. Med anledning härav fårutrikesutskottet anföra följande. I propositionen 1972: 75 (s. 98-101) framhålles attden politiska utvecklingen bl. a. pekar mot att det för förstagången på mycket har inträtt en situation i som kan innebäraförutsättningar för att uppnå ett mera varaktigt rillstånd av avspänning ochsamarbete. I propositionen hänvisas till att supermakterna i ökad utsträckninghar fimnit nödvändigt att lösa särskilt farliga kriser och problem medgemensamma ansträngningar. Vidare åberopas icke-spridningsavtal,fördraget om förbud mot placering av massför-störelsevapen på havsbottnen,konventionen om förbud mot innehav av biologiska stridsmedel och toxinvapen, debilaterala förhandlingarna mellan och ombegränsing av strategiska vapen (SALT), regeringen /östpolhik,Moskva-och Warszawaavtalen , överenskommelserna om , diskussionernaom en europeisk säkerhetskonferens, det östeuropeiska intresset för ökattekniskt och ekonomiskt samarbete med staterna i , diskussionen omömsesidiga truppstyrkereduktioner i . De gångna årens utrikespolitiskahändelser ger således ett fortsatt och förstärkt intryck av politisk avspänningi , framhåller propositionen. Avspänningsprocessen har pågått så längeoch visat en sådan hållfasthet att man kan våga tala om en utvecklingstrend. Propositionenunderstryker att de ömsesidiga strävandena till en konstruktiv fortsättning pådetma politik följs med förväntningar och intresse. Detta innebär inte att enfortsättning är fri från problem. Bakslag, tillfälliga och mera varaktiga, kankomma att inträffa på båda sidor. Det fitms emellertid inga tecken sompekar på att detta kommer att leda till att grunderna i den utstakaderiktningen överges av partema. På tal om de negativa dragen i utvecklingenerinrar propositionen om att några påtagliga rustningsbegränsningar hittillsinte kommit till stånd. Supermakterna har inte inskränkt eller aviseratbegränsningar i sina planer att utveckla och anskaffa avancerade vapensystem.De konventionella styrkoma i är i stort sett oförändrade på båda sidor.Risker finns för fortsatta motsättningar och kriser i andra delar av världenän . Läget utanför är labilt och påverkar - indirekt och iblanddirekt - de UU 1972: ly 2 europeiskastaternas säkerhetspolitiska situation. Strävandena att söka avspänning och nyapolitiska utgångspunkter i kan komma att störas av händelser i andradelar av världen, i vUka europeiska stater och deras allierade engageras. Riskernaför att sådana konflikter skaU spridas tiU centrala torde dock numeravara väsentligt mindre än tidigare . Avspänningssträvandena i beröres även iregeringens utri-kesdeklaration i . a. för de i den västtyska förbundsdagen pågående förhandlingarna omratifikation av fördragen med och . Den svenska regeringenskulle, sägs det i deklarationen, anse det innebära ett allvarligt bakslag förde mångåriga strävandena tiU ökad avspänning i om fördragen fälls.Fördragens ratificering måste enligt regeringens bedömning tillmätas mycketstor betydelse för en fortsatt ostörd avspänning i . Utskottet vill framhålla att det föreligger vissasvårigheter att dra bestämda slutsatser av den komplicerade bild som detinternationella läget just nu uppvisar. Förhållandetmellan de två supermakterna tilldrar sig ännu det största intresset. Iutrikesdeklarationen påpekas att den maktpolitiska situationen i Europaalltjämt präglas av de två mot varandra stående militäraUiansema, inom vilkasupermakterna - och - har ett dominerandeinflytande. som rustningsnivån är hög karakteriseras läget av enmaktpolitisk balans. Denna balans är betingad av att vardera supermaktensmilitära styrka är sådan att tilltron till vedergällningsförmågan upprätthålls.Styrkebalansen underbyggs av supermakternas klart demonstrerade vilja atteliminera konfliktanledningar, att befästa den egna maktsfären och resptekteramotpartens, heter det i deklarationen. Enbedömning av det säkerhetspolitiska läget kan därför inte göras enbart pågmndval av en analys av möjligheterna att fuUfölja olika avspänningsinitiativutan den förutsätter även. en analys av motiven för supermakternas agerande. Detär ett faktum att supermaktema har undvikit att konfronteras i väpnadekonflikter och att ingripa i varandras vitala inressesfärer trots betydandemotsättningar, förorsakade av direkta intressekonfUkter samt ömsesidig misstrooch fruktan. Försiktigheten i deras agerande torde främst ha berott påterrorbalansen och vetskapen om de fruktansvärda konsekvenserna av ettkärnvapenkrig. som terrorbalansen erbjuder en viss garanti för fredinnebär den ständiga risker, inte minst därför att den inte är automatisktbestående utan kan påverkas av den tekniska utvecklingen. UU 1972: ly 3 pekasatt de risker som sålunda är förenade med terrorbalansen har lett till ständigasträvanden på olika plan att genom förhandlingar och avtal komplettera ochbefästa den garanti för fred som balansen erbjuder. Dessa strävanden har undersenare år fått en annan omfattning än tidigare, kanske främst till följd avden militärtekniska utvecklingen, problemen att aweclda militära engagemangoch svårigheterna att med militära maktmedel åstadkomma avgörande förändringari rådande läge. Motdenna bakgrund kan utskottet dela den i propositionen uttryckta uppfattningenatt det har inträtt en situation i som kan innebära förutsättningar föratt uppnå ett mera varaktigt tillstånd av avspänning och samarbete och att destarka låsningar som har präglat stormaktspolitiken synesha övergått i ett läge med en starkare vilja till positiva förändringar. Självfalletkan, som även påpekas i propositionen, bakslag inträffa. Den känsliga balansenmellan supermaktema kan komma att rubbas och plötsliga återfall i gamlaspäimingar kan inträffa. Utskottetansluter sig till propositionens uttalanden om den svenska säkerhetspolitikensinriktning och om neutralitetspolitikens innehåll (s. 101-104). Sompropositionen framhåller, spelar vårt land genom sin utrikespolitik och sittförsvar en viktig roll för att bevara stabiliteten i det nordiska området.Utskottet noterar att detta är ett förhållande som också erkänts i omvärlden. Närvarande:herrar (), (), (), herrar i (s), i (s), Wirmark (fp). (), (),(), i (s) och i (s). avherr (): Avspänningssträvandenai bygger i huvudsak på status quo. Östsidan önskar konsolidera det nubestående läget och västsidan tycks vara beredd att acceptera detta.Situationen kännetecknas av att folken i östra förvägras nationellsjälvbestämmanderätt. har i den så kallade Bresjnev-doktrinenförbehållit sig rätten till intervention i en kommunistisk stats inre angelägenheter, när enligt av UU 1972: ly 4 Sovjetunionengjord bedömning fara föreligger för grundläggande förändringar i partiets ochstatens struktur, vare sig det lokala partiet begärt interventionen eller ej. Denfredsgaranti, som terrorbalansen menas utgöra, är i och för sig bräcklig.Förtroendet för dess fredsbevarande funktion bygger dessutom helt på enförväntan om att supermakternas regeringar kommer att handla rationellt ifarliga lägen. Uppenbarligen är emellertid deras handlande beroende blandarmat av hänsynstaganden till interna politiska förhållanden. Maktspelet iöststaterna har yttervärlden små möjligheter att analysera och värdera. Detär mot bakgrunden av detta labila läge, som vi har att bedöma den ändring avden strategiska situationen, som skett genom den kraftiga och målmedvetnasovjetiska expansionen. har byggt ut sina positioner på denorra och södra flankerna i . dominans i ärstark. I haven utanför är de sovjetiska stridskrafterna väsentligtstarkare och mera aktiva än NATO:s sjöstridskrafter inklusive . Det börockså understrykas, att huvuddelen av de övervattensstrids-fartyg och allt detnya specialtonnaget för landsstigning, som finns i och ,är fartyg byggda för näroperationer. Enligt en utredning, som gjorts av det norskautrikespolitiska institutet, har vid under senare årbyggts ut till ett centrum, som institutet kallar för världshistoriens störstaflyg-och flottbas. Dessapåtagliga fakta och den omständigheten att nistnmgssiff-rorna i i dagär högre än tidigare måste påverka bedömningenav avspänningsläget och dettas bestånd och därmed kraven på vårt eget försvar. Utskottetuttrycker emellertid sin förhoppning om att de avspänningsinitiativ, somberörts I propositionen 1972:75, skall leda till en situation i , sominnebär ett mera varaktigt tUlstånd av avspänning och samarbete.