yttr · FV05FöU1 · 1972-12-31 00:00:00 — En starkt bidragande orsak härtill är att föreskrifter inte utfärdatsi fråga om ad-ministradon och ledning av verksamheten inom de länsdelar, som ikrig skall avskiljas från "moderlänet". Det har i olika sammanhanguttalats att de avskilda delarna skulle överföras till angränsande län och attsärskilda "krigslän" skulle bildas. Beträffande VästervikscivUförsvarsom-råde skulle det då kunna bli fråga om en överföring tillÖstergötlands län. Vad gäller norra delen av skulle dock två länfinnas att välja, nämligen resp. . I den situation som råder måste länsstyrelserna iKalmar län och föra en dubblerad försvarsplanläggning, somsärskUt i det senare fallet måste bygga på alltför många hypotetiska förutsättningar.Även för de eventuellt mottagande länens del föreligger många oklarheter. Förutomden dubbla försvarsplanläggningen måste länsstyrelserna i län och i planerna för sinkrigsorganisation räkna med att ställa ett visst antal tjänstemän tillförfogande för tjänstgöring hos den länsstyrelse, som kan komma att övertagaledningen av verksamheten inom eventuellt överförda länsdelar. Även detta är enmycket besvärande faktor eftersom det här blir fråga om kvalificeradetjänstemän och personalresurserna är begränsade. Det torde enligt CB Ö varafullständigt ogörligt att helt gardera sig för alla de problem, som ettframtida krig skulle kunna skapa för såväl myndigheter som enskilda individer.I ett krig måste man underkasta sig de förändringar i samhällslivet, somframtvingas av fiendens handlande och av de motåtgärder som måste vidtas iförsvarssyfte. CB Ö är därför inte beredd att helt ansluta sig tillmotionärernas yrkande. Från civil synpunkt vore attföredraga att liksom län odelade var för sig tillhördesamma militär- och civilområden. Därmed skulle de olägenheter, som tidigareberörts beträffande länsstyrelsernas beredskapsplanläggning helt eliminerats.Med hänsyn till min tidigare uttalade uppfattning att civil- ochmilitärområdesgränser alltid bör sammanfalla måste jag emellertid samtidigtbetona att en ändring av endast civil- eller militärområdesgräns inte bör ske.Avgörande för gränsdragningen måste enligt min mening bli de bedömningar somgjorts eller kan komma att göras i fråga om den militärt operativa verksamheteni krig inom respektive militärområden. Så länge tidigare bedömningar i dettahänseende kvarstår oförändrade, anser jag det olämpligt att ändragränsdragningen. Det är framhåller CB Ö ytterstnödvändigt att de särskilda anvisningar, som till följd av delade länerfordras för berörda länsstyrelsers försvarsplanläggning, möjligt utfärdas. Civilbefälhavaren i Nedre civilområde (CB NN)delar helt motionärernas synpunkter och erinrar om vad hans företrädare i ämbetetpå sin tid anförde vid remissbehandlingen av försvarsledningsutredningsbetänkande rörande totalförsvarets regionala ledning. Det ansågs från börjanatt utredningen starkt förenklat de problem som avskiljandet av en länsdelmedför. Kritiken baserades inte enbart på det enligt företrädarens mening principiellt olämpliga i att dela ett län utan även på de svårigheter iallehanda avseenden som länet och där verksamma myndigheter, främstlänsstyrelsen, skulle ställas inför. Företrädaren var inte heller övertygad omatt de fördelar, som eventuellt kunde vinnas genom att av militärt operativaskäl dela ett län, uppvägde de stora nackdelar som uppenbarligen blev följdenför den civila ledningen av totalförsvars verksamheten. CB NN ansluter sig helt till de av företrädaren vid dettatillfälle och sedermera i skrivelse till Kungl. De smärre förändringar som därefter skett i fråga omplanläggningsunderlag eller i samband med revidering av beredskaps- planer påverkar enligt CB NN på intet sätt självasakfrågan. Han anför härom ytterligare. Fastmera har de gångna årenbekräftat de svårigheter och omställningsproblem som en länsstyrelse ställsinför i händelse den i ett beredskaps- eller krigsläge skall överlåtaledningsansvaret av en länsdel till någon angränsande länsstyrelse. Vad somsålunda under den dåvarande remissbehandlingen i viss mån intuitivt framfördessom kritik mot den numera genomförda gränsdragningen kan nu erfarenhetsmässigtverifieras. Den åstundade effekten i handlingskraft hos det civila försvarethar inte uppnåtts. En i vissa stycken påtaglig tveksamhet ochkänsla av osäkerhet präglar planläggningsarbetet i fråga om samordningen ochledningen av försvarsverksamheten. Angivna förhållanden beror framhåller CB NN inte bara på att Kungl. Maj:t vid fastställandet av civil-och militärområdesgränsen genom inte också gavanvisning om hur lednings- och samordningsansvaret för den norra länsdelenskulle ordnas. Med den mängd komponenter ur det civila samhället, som planerasingå i vårt totalförsvar, uppkommer ständigt allehanda spörsmål större sommindre om inte är bevarad vid sitt ansvar för hela sitt länunder såväl fred som beredskap och krig. CB NN anser det ej heller vara möjhgtför en länsstyrelse att utan Kungl. Maj:ts medgivande frånhända sig dettaansvar. CB NN erinrar också om att frågan om en ändradlänsindelning f. n. ställts , en omständighet som ytterligareaccentuerar det olämpliga i den nuvarande gränsdragningen för Nedre Norrlandscivil- och militärområden. Maj:ts ställningstagande igränsindelningsfrågan byggde på förutsättningen att länsstyrelserna underöverskådlig framtid måste bibehålla sin ledningsfunktion inom del civilaförsvaret, får ledningsansvar numera anses vara än mera markeratgenom den partiella omorganisationen av länsförvaltningen sedan den 1 juli1971. Denna omorganisation stärker enligt CB NN mer än tidigare länsstyrelsensledande ställning i länet. Vid ett eventuellt bifall lill motionen uppkommer enomedelbar följdfråga som motionärerna inte berört, nämligen till vilketcivil/militärområde länet som helhet då skall föras. CB NN anser sig inte idetta sammanhang böra gå närmare in härpå men finner övervägande skäl tala föratt /fo 49 bör tillhöra Nedre civilområde/militärområde.